Léon Degrelle

Životopis

Po absolvovaní štúdia na Jezuitskej škole získal doktorát z práva na katolíckej univerzite v Louvain. Cestoval po Európe, Ázii a Severnej Amerike. Zaujímal sa o viaceré humanitné disciplíny ako archeológiu, umenie či atomistickú filozofiu. Písal knihy a viedol vlastné noviny. Bol hlboko kresťansky založený, člen belgického katolíckeho hnutia a čoskoro sa stal jedným z jeho vodcov. Vystupoval na verejných zhromaždeniach, jeho vystúpenia vzbudzovali značný ohlas verejnosti.
Pre svoju politickú stranu REX získal vo voľbách 24. mája 1936 18,50 % hlasov. Stretol sa s Mussolinim a Hitlerom, ktorí tiež finančne prispeli jeho politickej strane. Popularita jeho strany však vo voľbách v roku 1939 výrazne klesla. Pôvodne presadzoval neutralitu Belgicka.
Po nemeckom vpáde do krajiny na jar 1940 bol zatknutý a spolu s ďalšími zaistenými deportovaný do Francúzska. Po nemeckej okupácii Belgicka a Francúzska sa vrátil do vlasti, kde spolu s časťou strany REX začala kolaborovať s nacistami. V roku 1941 dobrovoľne vstúpil do jednotky valónskych dobrovoľníkov 373. (Wallonische) Infanterie Battalion, aby bojovoal proti bolševikom na východom fronte. Jednotka bola v tej dobe súčasťou jednotiek nemeckej pozemnej armády Heer. Napriek chýbaniu akýchkoľvek dovtedajších vojenských skúseností postupne postupoval v rebríčku vojenskej hierarchie. Degrelle svoju pozíciu v strane REX na domácej scéne prenechal Victorovi Matthysovi. V roku 1942 bola valónska jednotka spojená s nemeckou 97. horskou divíziou. Degrelle bol v tomto období povýšený do hodnosti poručíka.
V decembri 1942 valónska jednotka bojovala po boku brigády Waffen-SS Wiking, ktorej velil Felix Steiner. Jednotky Waffen-SS si v Degrellovich očiach získali veľký obdiv a úctu, čo spôsobilo, že začal presadzovať prevelenie valónskej brigády do jednotiek SS. To sa mu napokon v lete 1943 podarilo. Degrelle bol následne poverený funkciou zástupcu veliteľa valónskej brigády, ktorým bol SS-Sturmbannführer Lucien Lippert. V roku 1943 bol ťažko ranený pri bojoch o Čerkasy. V roku 1943 bol vo vlasti exkomunikovaný z cirkvi arcibiskupom Namourským, preto že nosil vo vlasti zakázanú uniformu SS. Nemecká armáda však zrušila toto rozhodnutie, lebo ako príslušník Waffen-SS nespadal pod jurisdikciu belgického arcibiskupa.
Za odvahu a vojenské úspechy bol vyznamenaný Rytierskym krížom osobne Hitlerom. Po nemeckej kapitulácii sa nachádzal v Nórsku. Tu mu bolo umožnené uniknúť lietadlom He 111. Pri núdzovom pristátí blízko španielskeho pobrežia pri meste Donostia-San Sebastián sa ťažko zranil. V Španielsku si najprv vybavil falošné doklady, ale neskôr mu vláda oficiálne udelila občianstvo. Žil v exile pod falošným menom José León Ramírez Reina. Vďaka konexiám vo vládnych kruhoch získal miesto v stavebnej firme, ktorá pracovala na štátnych zakázkach, čo mu prakticky umožňovalo žiť v hojnosti po zvyšok života.
V Belgicku bol po vojne v neprítomnosti odsúdený za vlastizradu na trest smrti. Jeho rodinní príslušníci boli zatknutí a väznení. Jeho rodičia, ktorí nikdy neboli politicky aktívni zomreli vo väzbe v roku 1947. Jeho manželka bola väznená 6 rokov. Ich 6 detí žilo pod zmenenými menami v rôznych rodinách v rôznych častiach Európy. Degrelle sa s nimi po vojne však napokon spojil.
V Španielsku bol naďalej politicky aktívny ako člen krajnej pravice. Často nosil bielu uniformu a svoje vojnové vyznamenania. Podporoval neonacistickú stranu aj po smrti Franca a nastolení demokracie v krajine.
Zomrel na zástavu srdca v nemocnici v meste Malaga v roku 1994.