Nathaniel Hawthorne

Životopis

Nathaniel Hawthorne sa narodil v v mestečku Salem, v štáte Massachusetts. Pôvodné priezvisko jeho rodu bolo Hathorne, avšak autor si svoje priezvisko zmenil tým, že si doň vložil "w" (Hawthorne), aby sa tak istým spôsobom odlišoval od svojich predkov, ktorí boli zapletení do lovu na čarodejnice v Saleme v rokoch 1692 - 1693. Dôvodom bol najmä jeho strýko John Hathorne, ktorý bol známy ako sudca počas procesov, na ktorých obviňovali ľudí z bosoráctva. Keď mal Hawthorne štyri roky, jeho otec – kapitán lode – zomrel na mori. Výchova tak zostala na jeho matke, ktorá sa s ním a jeho dvomi sestrami presťahovala k príbuzným Manningovcom.
V štúdiách mladého Nathaniela finančne podporoval jeho strýko Robert Manning. Vďaka tomu sa zapísal na Bowdoin College v Maine, kde študoval klasické jazyky, matematiku, filozofiu, kompozíciu a prírodné vedy. Nebol zanieteným študentom, no veľmi rád čítal. Promoval v roku 1825.
Po štúdiách žil ďalej u svojej matky v Saleme, kde sa venoval skúmaniu svojich predkov a štúdiu puritánskeho obdobia, v ktorom jeho predkovia žili. Čítal vplyvných amerických autorov ako boli William Bradford, John Winthrop alebo Cotton Mather.
Hawthorne bol samotár a samotou strávil väčšinu svojho života. Sobáš so Sofiou Peabody v roku 1842 zmiernil túto samotu na toľko, aby mohol prežiť, no stále si udržiaval určitý odstup a svoj priestor. Spolu sa usadili v mestečku Concord, ktoré bolo taktiež centrom skupiny spisovateľov transcendentálneho hnutia.
Aj napriek podlomenému zdraviu išiel v roku 1864 na výlet s priateľom Pierceom (pozn. Pierce bol neskôr 14. prezidentom Spojených štátov amerických). Na ceste k Pierceovmu domu v New Hampshire v noci skonal.

Autorova tvorba

Nathaniel Hawthorne je zaraďovaný do obdobia romantizmu. Bol jedným z tých spisovateľov, ktorí neboli optimistami, ale zdôrazňovali skôr problémy, ako možnosti. Hoci vyrastal v dobe, kedy puritánstvo bolo už niečím staromódnym, Hawthorne sa tejto témy stále držal. Vo svojich dielach sa zaoberá prevažne motívmi ako hriech, morálnosť a spása. Drží sa vízie temnoty v živote a medziľudských vzťahoch. Postavy v jeho dielach často bojujú s pýchou, hriešnosťou a samoľúbosťou. Zvyčajne sú to ľudia izolovaní od spoločnosti a osamotení nielen od ostatných, ale čiastočne sa vzďaľujú aj sami sebe. Utajovaná vina, ktorú nesú na pleciach je príčinou odstupu od spoločnosti. Niektoré postavy dokonca trpia vďaka dôsledkom činov svojich predkov z minulosti. Niekedy sú charaktery jeho postáv naopak pretkané pýchou, závisťou a túžbou po pomste.
Mnoho Hawthorneových príbehov sa odohráva v puritánskom Novom Anglicku, rovnako ako jeho majstrovské dielo s názvom Šarlátové písmeno (The Scarlet Letter, 1850).
Román Fanshawe (1828) bol jeho prvotinou. Jeho hlavnými témami je samota a zbytočnosť. Autor tu zobrazil mladého génia, ktorý zomrie skôr než stihne vytvoriť veľkolepé dielo. Sám Hawthorne toto dielo považoval za neúspech.
Publikoval aj zbierky poviedok ako Prerozprávané príbehy (Twice-Told Tales, 1837), Materské znamienko (The Birthmark, 1843), Machy z Old Manse (Mosses from an Old Manse, 1846); v ktorých ukázal svoje majstrovstvo.
Napísal aj viacero románov. V jednom z nich, nazvanom Dom so siedmimi štítmi (The House of the Seven Gables, 1851), Hawthorne útočí na neschopnosť súčasných reformátorov napraviť chyby tých predošlých.
Blithedaleská romanca (The Blithedale Romance, 1852) je kritikou na komunitu transcendentalistov nazvanú "Brook Farm".
Román Mramorový faun (Marble Faun, 1860) sa odohráva v Taliansku a obsahuje autorovu obľúbenú tému – následok zločinu, v tomto prípade vraždy.