Benedikt XIV. (pápež)

Mladosť a cirkevná kariéra

Pochádzal zo šľachtickej no schudobnenej rodiny. Po štúdiách na prestížnej rímskej Collegio Clementino získal v roku 1694 doktorát z teológie a práva. Od toho času sa datuje jeho cirkevná kariéra na najvyšších kuriálnych postoch. Za pápeža Klementa XI. sa stal konzistoriálnym advokátom a poradcom Svätého ofícia. V roku 1724 sa stal titulárnym biskupom v Teodózii. Stal sa blízkym poradcom pápeža Benedikta XIII., ktorý ho ustanovil biskupom i arcibiskupom (v Ancone) a 30. apríla 1728 ho povýšil na kardinála. O tri roky nato bol preložený do Bologne. 
Po smrti Benediktovho nástupcu Klementa XII. († 6. februára 1740) sa už o necelé dva týždne (18. februára) začalo v Apoštolskom paláci konkláve, z ktorého až 17. augusta vyšiel víťazne kardinál Lambertini (konkláve v roku 1740 bolo štvrtou najdlhšou voľbou najvyššieho pontifika v dejinách cirkvi; suverénne najdlhším bolo konkláve prebiehajúce v rokoch 1268 – 1271, kedy bol pápežom zvolený Gregor X.). Stal sa ako Benedikt XIV. (meno si zvolil na počesť svojho veľkého vzoru a priateľa Benedikta XIII.) 246. nástupcom svätého Petra. I keď Benediktovo zvolenie bolo až do posledných chvíľ neisté a napokon bol vybraný ako kompromisný kandidát, jeho voľba sa ukázala ako veľmi šťastná.

Postoj k východným cirkvám

Benedikt XIV. je najznámejším zástancom tézy o prednosti latinského obradu (praestantia ritus latini) pred inými (východnými) obradmi, hoci nebol jej pôvodcom ani najtvrdším presadzovateľom. Tento názor najvýraznejšie sformuloval v apoštolskej konštitúcii Etsi pastoralis (1742) venovanej východným katolíkom v južnom Taliansku, ktorá výrazne diskriminovala východných kresťanov. Téza o prednosti latinského obradu bola jednou z príčin latinizácie a asimilácie východných katolíkov. Prekonaná bola až encyklikou Levom XIII. Orientalium Dignitas (1894) a definitívne odsúdená Druhým vatikánskym koncilom.

„Pápež-učenec“

Benedikt XIV. sa do dejín zapísal aj ako pontifik s veľkým záujmom u vedu a vzdelávanie. Sám kládol veľký dôraz na poznanie a rozširovanie duchovných obzorov. Svojou mimoriadnou usilovnosťou a túžbou po vzdelaní dosiahol veľké uznanie a právom sa pokladá za najväčších učencov medzi pápežmi. Jeho záujem o vzdelanie bol mnohostranný a rozsah záujmov široký. Vďaka oddanosti vede a umeniu nadviazal úzke kontakty a priateľstvá s najznámejšími umelcami a učencami svojej doby. Veľmi sa zasadzoval za pravdivé poznanie prírody a prírodných zákonitostí - dal napr. z indexu zakázaných kníh vyňať dielo poľského astronóma Mikuláša Kopernika. Medzi jeho najznámejšie aktivity v oblasti bádania bolo podnietenie výskumu antických pamiatok.
Aby sa prehĺbil záujem o poznanie histórie krajiny na Apeninskom polostrove dal na rímskych akadémiách zriadiť odbory zaoberajúce sa štúdiom antických dejín, kresťanských artefaktov, histórie cirkvi a cirkevných rádov a históriou cirkevného práva a liturgie. Jeho zásluhou bola tiež zrealizovaná katalogizácia kníh Vatikánskej knižnice, ktorých tritisíctristo rukopisných zväzkov patrilo k mimoriadne vzácnym kolekciám.
Benediktovou zásluhou Rím neprišiel o jednu z najznámejších antických pamiatok - Koloseum. Pôvodne slávna stavba s úpadkom Ríma na počiatku stredoveku strácala na význame a slúžila ako lacný zdroj stavebného materiálu. Pred úplným zánikom Koloseum zachránil Benedikt XIV. tým, že ho zasvätil pamiatke umučenia Ježiša Krista a krvi mučeníkov, ktorí tu položili svoje životy za vieru. 
Pápež Benedikt XIV. zomrel 3. mája 1758 vo veku osemdesiattri rokov. Benediktove ostatky dnes odpočívajú v skvostnom barokovom náhrobku z roku 1769, ktorého autorom je sochár Pietro Bracci. Pod stojacou postavou pápeža s gestom pozdravujúcim okoloidúcich sú umiestnené alegorické sochy Poznanie a Pokušenie.