Štědrákova Lhota

História

Sczedrákow (Ščedrákov) sa vyskytuje už v roku 1397 medzi rudskými dedinami vtedy predávaného panstva. Pri rudskom panstve zostala nepretržite. Meno Sczedrákow a neskôr Štědrákova Lhota, odvodzuje miestny ľud od mena správcu rudského panstva Štedráka, ktorý vraj dal prvým osadníkom Lhoty drevo na stavbu domčekov a lehotu na splatenie dlhov vrchnosti. Preto je v názve Lhota – je to lehota, termín. Pôda bola panská, preto z nej museli osadníci platiť nájom alebo úrok vrchnosti. Neskôr sa obec nazývala len Lhota a od roku 1890 nesie názov Štědrákova Lhota.
Lhota má starú erbovú richtu, ktorá sa spomína, okrem niekoľkých slobodných statkov už v roku 1509 pri predaji rudského panstva. Pred uvedením tohto dátumu nie je známe, kto bol richtárom. Až v roku 1677 sa pripomína richtár Ján Havlíček, ktorý pravdepodobne prevzal richtárstvo po Hanušovi Kranichovi. V roku 1677 mala obec 21 osadníkov. Na listine z roku 1716 sa dochovala pečať richtára Juraja Janíčka, kde bolo vyobrazené srdce prepichnuté šípom, tri hviezdy a monogram richtára GG (Girzi Ganiczek).
Na obecnej pečati bola radlica medzi šiestimi hviezdami a nápis PECZET DEDINY LHOTI. Roku 1793 tu bolo 47 domov a 378 obyvateľov. Pod Štědrákovou Lhotou sú dva drevené kríže – zelený a červený. Postavil ich Pavel Diviš na pamiatku, že v roku 1815 vyhral po trojročnom spore pravotu s kniežaťom Lichtenštejnom o lesy zvané Skala. V roku 1839 tu bolo 64 domov a 493 obyvateľov a v roku 1921 86 domov a 431 obyvateľov, z ktorých jeden bol Nemec.
Vo vzdialenosti asi 1 km od horného konca dediny na Lhotských pozemkoch je skupina chalúp zvaná Lazy (nem. Bitterbrot). Osada bola vybudovaná neskôr ako ves Lhota. Boli postavené na pozemkoch patriacich obci v 17. storočí.
V Lhote bola v roku 1911 postavená kaplnka sv. Fabiána a Šebastiána. Stará kaplnka, ktorá stávala pri mlynskom potoku, bola pri stavbe cesty v roku 1921 zbúraná. V roku 1923 pomocou zbierky postavili občania obce pamätník obetiam 1. svetovej vojny. Slávnostné odhalenie sa konalo 17. júna 1923, ktoré pokazilo zlé počasie. Hlavným rečníkom bol Josef Kubíček z Písařova. Elektrifikácia v obci prebehla v roku 1937.
Za okupácie patrila obec pod zemskú radu v Šumperku. V roku 1939 mala 395 obyvateľov a starostom bol nemecký riadiaci učiteľ Wilhelm Göttlicher. Počas okupácie sa mnohí občania zapojili do odboja. Prešli mnohými koncentračnými tábormi a mnohí so zbraňou v ruke bojovali proti fašizmu, keď našli úkryt pred prenasledovaním v Hrubom lese. Štědrákova Lhota bola oslobodená od fašizmu 9. mája 1945. Potom nastáva odliv obyvateľstva, keď sa im naskytá možnosť dosídliť okolité nemecké pohraničie.

Škola

Lhotské deti chodili najskôr do farskej školy v Rude nad Moravou, neskôr cez leto do Raškova. V zime sa v vyučovalo po domoch. Prvá správa o tunajšej škole pochádza z roku 1790, kedy tu učil Rudský obecný pisár menom Benda. V zime tu vyučoval krajčír, priezviskom Cimbalík (pretože hral na cimbal), striedavo po domoch č.p. 48 a 11.
Až v roku 1869 tu bola postavená vlastná škola, bola prízemná a jednotriedna. Až väčší počet detí si vyžiadal v školskom roku 1891/1892 zriadenie druhej triedy a prístavbu poschodia. Počet žiakov až do prvej republiky sa pohyboval medzi 80 – 100 deťmi. V roku 1930/1931 poklesol počet žiakov až na 58. V ďalších rokoch a aj za okupácie prišiel mierny vzostup a počet žiakov sa pohyboval medzi 60 – 70 žiakov.
Lhotskú školu tiež postihol germanizačný proces. Začiatkom okupácie bol český učiteľ nahradený Nemcom. Český učiteľ bol nútený núdzovo učiť ešte v Janoušove. V školskom roku 1943/1944 bola škola redukovaná na jednotriedku.
Teraz je vo Štědrákovej Lhote škola zrušená a deti dochádzajú do školy v Rude nad Moravou.