google/wiki40b huggingface dataset:
Kotník (vrch)

Charakteristika

Vrch sa nachádza na severnom okraji pohoria, v blízkosti miest Stará Ľubovňa a Podolínec. Má tvar horského chrbta, tiahnúceho sa v smere SV–JZ nad údolím rieky Poprad. Poloha mimo bývalého VVP Javorina umožňovala prístup z okolitých obcí a existenciu turistických chodníkov.

Vysielač Kotník

Na vrchole Kotníka sa nachádza 73 metrov vysoká telekomunikačná veža. Oceľová konštrukcia bola postavená v roku 1983 a šíri signál televízie i rozhlasu v oblasti Popradskej kotliny, Horného Spiša a Zamaguria. Nadväzuje na vysielače Kráľova hoľa a Stebnícka Magura.
Istrocon

Istrocon alebo IstroCON je festival sci-fi, fantasy a hororu v Bratislave, jeden z najznámejších a najväčších festivalov svojho druhu v strednej Európe.

Náplň

Pôvodnou náplňou festivalu bolo sci-fi a neskôr sa pridalo aj fantasy. V druhej polovici 90-tych rokov pribudlo aj neoddeliteľné hranie kartových hier Magic: The Gathering, Doomtrooper a iných. Účasť a výdatná pomoc Šimona Šustera, najvyššieho Perúnovho žreca pre východné oblasti sa k festivalu akosi s nebadanou samozrejmosťou pridružila aj téma starých Slovanov. Je regionálnym špecifikom, že fanúšikovia vzali takéto skĺbenie tak vzdialených tém bez najmenších problémov a s ľahkosťou či zmyslom pre recesiu. Koniec koncov hlavným a všetko ostatné si podriaďujúcim cieľom festivalu bolo a je priniesť návštevníkom oddych, dobrú náladu a spoločenské vyžitie.
Ďalšie rozšírenie priniesol neskôr IstroCON 2000 o sekciu anime. Takže od roku 2000 pribudli na festivale kostýmy samurajov či školáčok z anime titulov. Preto bol hladko a bez badateľných ťažkostí neskôr Istrocon obnovený pod menom Comics Salón, pribratím tém japonskej tradičnej kultúry i japonskej pop-kultúry.
Kvôli narastajúcej popularite anime, komiksu a mangy sa organizátori v roku 2007 rozhodli obnoviť IstroCON v pôvodnej veľkosti čisto zameraný na sci-fi, fantasy a horor, pričom Comics Salón si ponechal svoje zameranie na komiksy, anime a hry.

História

Existoval od roku 1988 do roku 2003, v roku 2004 sa organizátori éry 1999-2003 rozhodli tento festival neorganizovať z dôvodu námahy.
V roku 2004 sa organizátori IstroCONu spolu s občianskym združením Animecrew rozhodli pokračovať v tradícii Istroconu a zorganizovať Comics Salón 2004, ktorý bol mimoriadne úspešný a jeho návštevnosť v roku 2005 takmer dosiahla návštevnosť Istroconu. Comics Salón sa konal aj v roku 2006, kde jeho návštevnosť dosiahla takmer dvojnásobok z roku 2005.
Istrocon sa konal aj v roku 2007 spolu s festivalom Comics Salón v budove SÚZA v Bratislave v dňoch 14. až 16. septembra. Tento rok sa však začala prejavovať nedostatočná kapacita budovy SÚZA, pretože prišlo vyše 6000 návštevníkov a preto usporiadatelia začali uvažovať na ďalší rok usporiadať festival v budove Istropolis, podstatne väčšej, lepšie prístupnej a s výhodnou pozíciou prístupu do mesta.
V roku 2008 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 12. až 14. septembra. Navštívilo ho dokopy 8095 návštevníkov.
V roku 2009 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 11. až 13. septembra. Navštívilo ho dokopy 9006 návštevníkov.
V roku 2010 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 17. až 19. septembra. Navštívilo ho dokopy 10145 návštevníkov.
Michalov jarok

Prameň

Pramení v podmočenom mladom listnatom lese, v nadmorskej výške 421 m n. m., na severnom svahu vrchu Gašparová (622 m n. m.), v Pezinských Karpatoch (podcelok Malých Karpát), v časti Kuchynská hornatina.

Opis toku

Najprv potok tečie približne severným smerom, na rozhraní vyrasteného lesa a mladiny. Potom sa oblúkom stáča na severovýchod, preteká v dorastenom listnatom lese a neskôr sa tok mierne presmeruje na severovýchodosever. Viac-menej týmto smerom už definitívne pokračuje k svojmu ústiu, kde sa ešte presne pred ním križuje s vysokonapäťovým vedením. Nakoniec sa blízko chatovej oblasti vlieva do Perneckého potoka, v nadmorskej výške 318 m n. m., ako jeho ľavostranný prítok.
Slobodný vysielač (internetové rádio)

Cieľ

Rádio poskytuje priestor na verejnú diskusiu aj o témach, ktoré – podľa vyjadrení redaktorov rádia – nenachádzajú miesto v médiách hlavného prúdu, sú tabuizované alebo cenzúrované. Tiež sa snaží o otvorenú diskusiu o spoločenských problémoch a poskytuje priestor pre vyjadrenie názorov verejnosti.
Rádio sa podľa vyjadrenia na svojej webovej stránke snaží aj o „pozdvihnutie národného povedomia, podporu slovenskej ekonomiky, slovenských výrobkov a zahraničných Slovákov.“

Vysielanie

V súčasnosti funguje ako internetové rádio a priestor pre blogy. V pláne je digitálne rádiové vysielanie a internetová televízia. V dlhšom časovom horizonte sa uvažuje o terestriálnom vysielaní, ktoré je momentálne samotným Slobodným vysielačom považované za nereálne kvôli „otvorenosti a pravdivému obsahu programov.“
Medzi relácie patrí Ariadnina niť s pravidelným hosťom Emilom Pálešom, Informačná vojna (politická diskusná relácia), Rodná cesta so Žiarislavom alebo Na spoločnej vlne predstavujúca práce miestnych médií a začínajúcich redaktorov. Vysielanie zaraďuje aj hudobné relácie ako metalový Dunihlav alebo folklórnu Na Kráľovej holi.

Financovanie

Prevádzkovateľ považuje veľkú časť činnosti rádia za suplovanie verejnoprávnych médií, ktoré podľa neho „absolútne neplnia svoju funkciu“. Podobne ako verejnoprávne médiá je teda financované príspevkami verejnosti, avšak dobrovoľnými. Rádio nevysiela žiadnu reklamu. Správa o hospodárení je zverejňovaná každý mesiac.

Kritika

Podľa denníka SME v rádiu „často dostávajú priestor hostia, ktorí tam prezentujú rôzne konšpiračné teórie“ a „majú [k nemu] blízko priaznivci Heleny Mezenskej.“ Slobodný vysielač kritizoval aj poslanec Národnej rady SR za stranu SaS Martin Poliačik: „Často sú prezentované informácie z pochybných zdrojov, ktoré nebývajú spätne overované. To často slúži ako prostriedok na šírenie aj nebezpečnej propagandy.“ Podľa ruskej historičky, lingvistky a ľudskoprávnej občianskej aktivistky Eleny Gluško patrí Slobodný vysielač k médiám, ktoré využíva ruská vláda v novej etape informačnej vojny, spustenej od leta 2013. Toto podozrenie sa často ozýva kvôli záznamu zo stretnutia predstaviteľov časopisu Zem a Vek (Rostas, Budzák) na ruskom veľvyslanectve (26. 5. 2014). Kritici tvrdia, že Zem a Vek je prepojený na Slobodný vysielač a pochybnosti o financovaní Zem a Vek potom podkopávajú tvrdenia prevádzkovateľov o nezávislosti a čistom financovaní. Tieto podozrenia a ani žiadne iné sa nikdy nepotvrdili.
Filipínske more

Filipínske more je okrajové more na západe Tichého oceánu ohraničené Filipínami, Rjúkju a Taiwanom na západe, Japonskom na severe, Mariánskymi ostrovmi na východe a Palau na juhu. Rozlohou 5 726 000 km² ide o najväčšie more na Zemi.
Filipínska tektonická doska, ktorá utvára dno mora sa podsúva pod Eurázijskú tektonickú dosku. Na rozhraní dosiek tak vznikli Filipíny a taktiež Filipínska priekopa.
Fernão de Magalhães bol prvý Európan, ktorý sa tu plavil. V roku 1944 sa Filipínske more stalo dejiskom námornej bitky medzi Japonskom a Spojenými štátmi.
Ciudad Bolívar

Ciudad Bolívar je hlavné mesto venezuelského štátu Bolívar. Rozkladá sa na ploche 591 km² a žije tu 350 691 obyvateľov.
Mesto bolo založené v roku 1764 pod názvom Angostura ako sídlo revolučnej vlády. Mesto sa nachádza pri rieke Orinoko a slúži ako prístav a obchodné centrum (medzi hlavné produkty patria: zlato, železná ruda, dobytok, a i.). Tiež je považované za historické centrum, ktoré je dobre uchovávané s katedrálou a ďalšími koloniálnymi budovami.
Coulonges-les-Sablons

Poloha

Obec má rozlohu 19,57 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Asnières (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 8,14 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 76 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pardoux-du-Breuil

Poloha

Obec má rozlohu 7,3 km². Najvyšší bod je položený 35 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 590 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bohnice

Bohnice sú mestská štvrť a katastrálne územie Prahy s rozlohou 465,9 ha, rozkladajúce sa na severe Prahy na pravom brehu Vltavy. Zmienka o nich je v listine z roku 1158. V roku 1870 tu bola postavená prvá česká továreň na dynamit. V roku 1900 boli Bohnice (Bojmice) s 679 obyvateľmi a blázincom obcou okresu Karlín. Psychiatrická liečebňa tu bola postavená v rokoch 1906–1911. V roku 1922, kedy sa Bohnice stali súčasťou Prahy VIII, mali 3179 obyvateľov (bez pacientov liečebne). V roku 1949 bolo katastrálne územie Bohnice pričlenené k správnemu obvodu Praha 8 (spoločne s Kobylismi, Střížkovom a časťami Libne, Karlína a Troje). V roku 1960 zostalo katastrálne územie Bohnice súčasťou Prahy 8 a v roku 1990 sa stalo súčasťou mestskej časti Praha 8.
Coufouleux

Poloha

Obec má rozlohu 27,16 km². Najvyšší bod je položený 148 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 276 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Soupex

Poloha

Obec má rozlohu 7,37 km². Najvyšší bod je položený 224 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 268 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alojz Sokol

Životopis

Navštevoval školu v Bernecebaráti, kde od 3 rokov vyrastal u krstných rodičov, študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici a v Leviciach, medicínu na univerzite v Budapešti (štúdium nedokončil). Župný archivár v Šahách, po 1918 statkár v Bernecebaráti. Jeden z priekopníkov uhorskej i slovenskej atletiky, pretekal vo viacerých disciplínach, v Budapešti štartoval za Maďarský atletický klub (MAC). Roku 1896 majster Uhorska i Čiech v behu na 100 yardov, prekonal 13 uhorských rekordov. Najväčší úspech dosiahol v roku 1896 na prvých olympijských hrách nového veku v Aténach. Štartoval v 6 disciplínach, v behu na 100 m obsadil 3.miesto, v trojskoku výkonom 12,30 m 4. miesto. Po olympiáde sa aktívnej činnosti vzdal, 1897 prispel k založeniu Uhorského atletického zväzu. Od 1890 člen MAC.
Konštantín Filozof

Životopis

Nižšie vzdelanie dostal vo svojom rodisku. V približne štrnástich rokoch stratil otca. Ďalšie vzdelanie mu zabezpečil Theoktist, cisársky kancelár (logotét). Ten povolal mladíka v roku 842 alebo 843 na cisársku odbornú školu do Carihradu, kde sa v tom období vzdelával aj mladý cisár Michal III. Po ukončení štúdií bol menovaný chartofylaxom (knihovníkom a v podstate tajomníkom) konštantínopolského patriarchu Ignáca. Konštantín bol ešte pred nástupom do funkcie asi v roku 849 vysvätený za kňaza. Po krátkom čase sa vzdal vysokého postu a odišiel do monastiera pri Bosporskej úžine. Potom prednášal filozofiu na cisárskej univerzite v Konštantínopole a neskôr odišiel na kratšiu dobu do monastiera na hore Olymp. Bol popredným členom Fótiovho intelektuálneho kruhu a Fótiovým dobrým priateľom. 
V rokoch 861 – 862 sa zúčastnil byzantského diplomatického posolstva ku Chazarom, 863 ho spolu s bratom Metodom byzantský cisár Michal III. poveril misiou na Veľkú Moravu (od 863/864). V Ríme dosiahli u pápeža Hadriána II. schválenie slovanskej liturgie aj pre západnú cirkev. V Ríme sa s podlomeným zdravím utiahol do monastiera pri chráme sv. Praxedy a prijal mníšske meno Cyril. Prácou predčasne vysilený zomrel 42-ročný a bol pochovaný v chráme sv. Klimenta (bazilike San Clemente) v Ríme.
Ďalšie podrobnosti o období od roku 861 pozri v článku Cyril a Metod.
Granges-la-Ville

Poloha

Obec má rozlohu 2,61 km². Najvyšší bod je položený 406 m n. m. a najnižší bod 285 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-de-Clairac

Poloha

Obec má rozlohu 13,15 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 845 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žiguľovskije gory

Názov

Názov pohoria sa podľa legendy odvodzuje od slova "ožog" - spálenina. Skrývali sa tu lúpežníci, ktorí od prechádzajúcich lodí vyberali výpalné.

Geografia

Hory boli vyvrásnené pred siedmimi miliónmi rokov, sú tvorené prevažne vápencom. Porast tvorí borovicová a javorová lesostep. V horách rastie množstvo húb, najmä plávky. Vyskytujú sa tu typicky stepné druhy (včelárik zlatý, modlivka zelená, endemický druh dúška materina), ale tiež los mokraďový. Veľká časť pohoria je vyhlásená rezerváciou. Centrom oblasti je mesto Žigulovsk.

Ohlasy

Tunajšie scenérie vyhľadávali mnohí umelci, napr. Ivan Ajvazovskij. Podľa hôr je pomenovaný automobil aj pivo. Žiguli sú vyhľadávané milovníkmi záhad, lebo tu bývajú hlásené početné paranormálne javy. Podľa povestí sa v horách skrýva vchod do podsvetia.
Štefan Adamec

Životopis

Pred rokom 1989 pracoval ako zamestnanec Výskumného výpočtového strediska OSN v Bratislave, neskôr Slovenskej plánovacej komisie. Od roku 1990 pracoval na Ministerstve pre hospodársku stratégiu SR, o rok neskôr prešiel do Štátnej banky československej, neskôr Národnej banky Slovenska. Ako člen Bankovej rady, Rady vlády SR pre integráciu SR do EÚ a vrchný riaditeľ menového úseku NBS sa podieľal na tvorbe menovej politiky a ekonomickej transformácii Slovenskej republiky.
Agorafóbia

Agorafóbia je chorobný strach z pobytu v otvorenom priestore. Postihnutý sa bojí prejsť námestie, ulicu a podobne. Liečbou prvej voľby je tzv. kognitívno-behaviorálna psychoterapia.
Ide o celú skupinu fóbií zahŕňajúcu strach z opustenia domova; z obchodu, tlačeníc a verejných priestorov; z cestovania vo vlakoch, autobusoch alebo lietadlách bez sprievodu. Pacienti sa často nápadne vyhýbajú fóbickým situáciám, niektorí agorafobici pociťujú len nepatrnú úzkosť, lebo sa dokážu vyhnúť fóbickým situáciám.
Jaroslav Siman

Život

Narodil sa vo Valaskej v okrese Brezno. V rokoch 1945 – 1953 študoval na gymnáziu v Brezne a neskôr v rokoch 1954 – 1960 na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
V roku 1965 získal atestáciu chirurga I. stupňa a ďalej sa špecializoval na detskú chirurgiu. V roku 1983 obhájil kandidátsku prácu a získal titul CSc. V roku 1988 bol habilitovaný za docenta chirurgie. Medzi rokmi 1979 - 1991 pôsobil na Ústave kardiovaskulárnych chorôb, následne sa podieľal na založení a viedol slovenské centrum kardiochirurgie. V roku 1997 získal titul univerzitný profesor. V roku 2000 úspešne oddelil siamské dvojčatá a ako prvý na Slovensku vykonal úspešnú transplantáciu srdca a transplantáciu pečene dieťaťa. Vynikal veľkou prirodzenou autoritou, morálnym kreditom
a charizmou. Bol členom viacerých odborných a vedeckých komisií a organizácií doma i v zahraničí. Zomrel 19. júla 2008 v Bratislave po ťažkej chorobe.
Základná škola (Považská Bystrica, Slovenských partizánov 1133/53)

Tradície školy

Imatrikulácia prváčikov, školská akadémia, deň športu, vydávanie školského časopisu Päťka, lyžiarsky výcvik pre žiakov siedmeho ročníka, pobyt v škole v prírode, pravidelné návštevy knižnice žiakmi prvého stupňa, tvorivé dielne, tematické dni a mnohé ďalšie akcie sú dôkazom, že škola nežije len vyučovaním, ale vytvára podmienky pre všestranný rozvoj osobnosti svojich žiakov.
Hvozdnice (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany je jedno z posledných bahenných území v nížinných oblastiach Moravskosliezskeho kraja s bohatým výskytom rastlinstva a živočíšstva vrátane geologických výtvorov.

Flóra

Flóru tvoria predovšetkým byliny typické pre lužné lesy – v jarnom aspekte je to veternica hájna, veternica iskerníkovitá, pľúcnik lekársky, veterník žltuškovitý, chochlačka dutá, slezinovka striedavolistá, prvosienka vyššia, zubovník šupinatý, kopytník európsky a krivec žltý. Menej často môžeme tiež naraziť na ľaliu zlatohlavú. V priebehu mája na lokalite vykvitajú konvalinka voňavá, tôňovka dvojlistá, kokorík voňavý, v okolí rybníkov potom tiež kosatec žltý. Rybníky sú tiež vhodné pre neskôr vykvitajúce dvojzubce alebo žabník skorocelový. Na suchších plochách v priľahlých častiach rezervácie naopak kvitne klinček slzičkový. Na lokalite sa bohužiaľ v posledných rokoch šíri invazívna krídlatka, ktorú bude treba v nasledujúcich rokoch pravidelne likvidovať, aby nedošlo k zarastaniu cenných mikrolokalít a celej oblasti.
V minulosti bol z rezervácie uvádzaný rad významných druhov – napríklad veternica lesná, vstavač mužský poznačený alebo niektoré druhy bublinatiek. V dôsledku intenzifikácie poľnohospodárstva, scelovania polí, úbytku prirodzeného prostredia pre možný rast rastlín, neopodstatneného trhania chránených rastlín do herbárov a pre predajné a dekoračné účely, sa tieto druhy v lokalite v súčasnosti žiaľ nevyskytujú. To však neznamená, že by lokalita nebola stále regionálne významná, a preto je nutné ju chrániť a zachovať. Tunajší jarný aspekt bylín je totiž typický pre lužné lesy, ktorých je na Opavsku veľmi málo, a preto ide o veľmi cennú oblasť zvyškov pôvodných tvrdolistých lužných lesov. Súčasne ide o významnú rybničnú oblasť v okrese, ktorá je vhodná pre vlhkomilné a vodné druhy rastlín.
Film

História

V roku 1878 nafotografoval Eadweard Muybridge sériu statických fotografií s použitím 24 fotoaparátov. Usporiadaním obrázkov v slede za sebou vytvoril koncepciu „pohyblivých obrázkov“ vo filme. Stal sa tak priekopníkom kinematografie, najobľúbenejšej zábavy 20. storočia. Je to vlastne animácia.
Thomas Alva Edison sa ujal nápadu zostrojiť prístroj nazývaný kinetoskop, ktorý umožňoval 90-sekundové premietanie pohyblivých obrázkov. Mohol ich sledovať len jeden človek cez hľadáčik. Francúzski bratia Lumièrovci posunuli vývoj o krok dopredu zostrojením prístroja, ktorý umožnil nasnímať zábery na celuloidový pás a zároveň ich užasnutým divákom premietať na bielu stenu.
Premietanie filmov si obľúbili ľudia na celom svete, najmä však v USA. Film, ktorý priniesol nový prvok do dejín kinematografie, bola 11-minútová dramatická snímka Edwina Portera. „Veľká vlaková lúpež“ r. 1903. V ňom skupina pištoľníkov prepadne vlak a ujdú. Potom ich ale dopadnú pri úteku na koňoch a pištoľníkov dopadnú a zabijú.

Výroba filmu

Do výroby jedného filmu sa často zapájajú stovky technikov, hercov a kameramanov, ale režisér filmu rozhoduje, čo bude vidieť na plátne. On určí ako bude film nakrútený. Mnohí súčasní režiséri používajú vo svojich filmoch špeciálne a vizuálne efekty vytvorené počítačom, a tak sa niektoré časti nasnímané konvenčným spôsobom po počítačovej úprave úplne zmenia.
Princípy výroby Porterovho filmu platia pre filmovú tvorbu dodnes. Napísaný scenár podrobne uvádza, ktoré scény sa majú nasnímať, nakrútia sa v akomkoľvek poradí a napokon sa jednotlivé zábery zoradia (zostrihajú) podľa pôvodného scenára. Tento postup sa volá produkcia filmu. Film sa zároveň ozvučí a doplní o efekty vytvorené počítačom.

Hollywood

Hollywood (Americká továreň na sny) je veľký komplex samostatných štúdií a producentských spoločností na pobreží Kalifornie v USA. Hollywood sa stal synonymom filmu pre niekoľko generácií, za nástup jeho moci sa dá považovať éra rokov 1932-1946, keď Kino zaznamenalo svoj najväčší úspech (Zlatá éra filmu). Mnoho európskych filmárov emigrovalo počas druhej svetovej vojny práve do Hollywoodu, kde našli mnohostranné uplatnenie.

Televízia verzus kino

Popularita televízie v 50. rokoch 20. storočia spôsobila konfrontáciu filmovej tvorby s televíziou. Hollywood stratil svoju vládu z estetického, nie však ekonomického hľadiska. Filmoví tvorcovia sa pokúšajú o rôzne triky pre prilákanie návštevníkov do kín, napr. o ilúziu trojrozmernosti (diváci si v kine nasadzovali zeleno a červeno tónované okuliare).
V rokoch 1960-1980 nastalo v dejinách filmu nové obdobie, za začiatok ktorého sa dá považovať vznik tzv. Nouvelle Vague (Nová vlna) vo Francúzsku. Jej predstaviteľmi boli najmä Jean Luc Godard a François Truffaut. Táto „Nová vlna“ kinematografie sa začala postupne šíriť po viacerých krajinách sveta od východnej Európy cez latinskú Ameriku, Afriku, Áziu a napokon prenikla aj do ružového sveta Hollywoodu. V rokoch od r. 1980 nastúpilo obdobie akejsi filmovej postmoderny. Postupným zlepšovaním techniky a nástupom videa a digitálnych technológií sa kino mení na tvárne médium plné nekonečných možností.
Gevherhan Sultan (dcéra Ahmeda I.)

Život

Gevherhan Sultan je jedna zo štyroch dcér, ktoré sultán Ahmed splodil s Kösem. Gevherhan sa počas svojho života vydala šesťkrát a traja jej manželia boli veľkovezírmi. Boli ti Öküz Mehmed Pasa, Topal Recep Pasa a Siyavus Pasa, čím Gevherhan drží rekord v počte manželov veľkovezírov zo všetkých osmanských princezien.
V roku 1619 sa vydala prvýkrát, a to za Öküze Mehmeda Pašu, no krátko nato ovdovela. V roku 1624 sa vydala za Topal Recepa Pašu a znova ovdovela, následne si mala vziať Siyavuse Pašu, ale ten zomrel skôr, než mohlo ku svadbe dôjsť. Gevherhan mala jedného syna, ktorého splodila so svojím prvým manželom a jednu dcéru s manželom druhým.
Épreville-en-Roumois

Poloha

Obec má rozlohu 6,65 km². Najvyšší bod je položený 148 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 378 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Súkromná základná škola DSA Prešov

Štúdium

Schopnosti a znalosti žiakov SZŠ DSA v Prešove sú od prvého ročníka systematicky rozvíjané zážitkovým a tematickým vyučovaním, v duchu hesla „čo človek zažije, to si zapamätá“. K tomu prispieva aktívna komunikácia s rodičmi žiakov a silná podpora technických znalostí, športu a cudzích jazykov. Žiaci sú počas celého štúdia vedení k takému rozvoju svojich schopností a znalostí, ktoré im po absolvovaní základnej školy umožnia zvoliť si najvhodnejšiu strednú školu.
Cieľom je vytvoriť žiakom také tvorivé prostredie, v ktorom získajú vzťah k učeniu sa jazyka, nadobudnú základy logického myslenia a vzťah k technike, ktorý neskôr budú môcť zúročiť počas štúdia na strednej odbornej škole alebo gymnáziu. To učí žiakov nebáť sa robiť chyby, otvorene sa vyjadrovať, argumentovať, vecne diskutovať no zároveň tolerovať svoje okolie.
DSA ponúka profesionalitu manažmentu školy, férový prístup medzi učiteľom a žiakom, kvalitné a moderné učebné prostriedky, rovnosť šancí medzi žiakmi a flexibilitu v individuálnych požiadavkách. Rodič je partnerom, a jeho názor je dôležitý pre správne nastavenie vzdelávacieho procesu. Škola preto nie je vzdelávacia inštitúcia vytváraná pre deti, avšak vytváraná spolu s deťmi.
Baliros

Poloha

Obec má rozlohu 3,64 km². Najvyšší bod je položený 382 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 369 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Igor Teplan

Životopis

Autor projektov obytných domov a objektov občianskej vybavenosti v Banskej Bystrici, Brezne, Lučenci, Prievidzi a v Rimavskej Sobote, monumentálneho Pamätníka v Nemeckej, realizovaného podľa projektu M. Beluša, A. Béla, E. Stančíka a sochára A. Vika (1958), rozšíreného urbanistického riešenia a návrhu Pamätnej izby i rekonštrukcie vápenky v Nemeckej, realizovaného podľa jeho koncepcie (1959-1961). Pôsobil ako vedúci ateliéru Stavoprojektu (bývalý Krajský projektový ústav) v Banskej Bystrici (1958-1992), autorizovaný architekt v Banskej Bystrici (od 1992). Autor projektu i realizácie Strednej priemyselnej školy spojovej techniky J. Murgaša v Banskej Bystrici (1963-1964); autor Krematória v Banskej Bystrici spoločne s Elenou Bellušovou a M. Kasandrom (1967-1970); autor prevádzkovej budovy Stavoprojektu, administratívnej budovy S KNV, KOR a iných objektov v Banskej Bystrici.