google/wiki40b huggingface dataset:
Světlana Witowská

Život

Po absolvovaní Právnickej fakulty Karlovej univerzity pracovala ako redaktorka agentúry ČTK a v denníku Mladá fronta DNES. Impulzom k novinárskej profesii sa preňu stalo odvolanie jej kamarátky z funkcie sudkyne a snaha pomôcť medializovaním jej prípadu.
V roku 1996 nastúpila do Českej televízie, kde počas roku 2005 krátko moderovala hlavnú spravodajskú reláciu ČT Události. Od roku 2005 do 2010 pracovala v TV Prima a moderovala jej hlavnú spravodajskú reláciu. Do Českej televízie sa vrátila v roku 2010, od roku 2014 do roku 2018 uvádzala program Interview ČT24. Tu si získala v roku 2017 pozornosť a uznanie za rozhovor s Andrejom Babišom. 
V Českej televízii bola, potom čo ponuku odmietol Václav Moravec, vybraná za moderátorku debaty prezidentských kandidátov Jiřího Drahoša a Miloša Zemana, ktorá sa uskutočnila 25. januára 2018, v predvečer druhého kola českých prezidentských volieb.
Deväťdesiat minútovú debatu sledovalo rekordných 2,6 milióna ľudí. Witowskej moderátorský výkon bol pre jej pripravenosť, korektnosť a vecné vedenie diskusie vyzdvihnutý verejnosťou aj politikmi a politickými komentátormi. Experti jej podľa webu Lidovky.cz označili za víťazku večera. Za výkon ju chválil aj Denník N.
Od júna 2018 moderuje Události, hlavnú spravodajskú reláciu Českej televízie, a analyticko-spravodajskú reláciu Události, komentáře.
V roku 2018 jej bola odovzdaná novinárska Cena Karla Havlíčka Borovského, ktorú usporadúva nadácia Český literárny fond. Porotou bola ocenená za vedenie rozhovorov s nadhľadom, dôstojnosťou a eleganciou.

Osobný život

Z prvého manželstva s novinárom Robertom Zárubom má syna Viktora, v tej dobe používala priezvisko Zárubová. V októbri 2010 sa vydala za bankára Petra Witowského, s ktorým má syna Filipa. V minulosti sa venovala dobrovoľnej asistenčnej opatere v Jedličkovom ústave.
La Chaise-Baudouin

Poloha

Obec má rozlohu 12,06 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 466 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skryté pliesko

Rozmery

Nadmorská výška asi 1 880 m n. m. Rozmery 10x6 m. Má oválny tvar.

Názov

Suchá dolina je chudobná na vodu a nemá väčšie i menšie plesá. Skryté pliesko sa stráca medzi skalami, ktoré lemujú jeho brehy. Staršia sprievodcovská literatúra Skryté pliesko ani Stratené pliesko nespomína.

Turistika

Dolina i pliesko nie sú turisticky prístupné.
Bibliografický odkaz

Odkaz alebo bibliografický odkaz (-podľa STN ISO 690 z r. 1998 aj 2012; staršie [podľa STN/ČSN 01 0197, t.j. 1970-1998, a podľa STN ISO 690-2, t.j. 2001-2012]: bibliografická citácia; angl. [podľa ISO 690-všetky vydania] (bibliographic) reference; po česky [podľa ČSN ISO 690 z r. 1996 aj 2011 ] bibliografická citace) je záznam obsahujúci údaje o iných dokumentoch, ktoré autor bezprostredne použil pri písaní svojej práce. Bibliografický odkaz je štandardizovaný popis citovaného dokumentu, ktorý musí jasne identifikovať dokument a obsahovať predpísané časti popisu. Bibliografické odkazy sú súčasťou vytvoreného dokumentu, napríklad odbornej knihy, dizertácie, štúdie a pod., a sú v jeho hlavnej časti. Bibliografický odkaz používajú autori, redaktori, vydavatelia a pod. vo forme zoznamov bibliografických odkazov obsahujúcich záznamy o iných dokumentoch, ktoré pôvodca dokumentu použil pri tvorbe svojej publikácie. Zoznam bibliografických odkazov je súpis bibliografických odkazov usporiadaný abecedne alebo podľa poradových čísel ich citovania.

Bibliografický odkaz odkazuje na iný konkrétny dokument (napr. monografiu), na príspevok v inom dokumente (príspevok v monografii alebo zborníku, heslo v encyklopédii) alebo na iný článok v seriálových publikáciách, najmä v periodikách – časopisoch, ročenkách, revue, novinách, ktoré boli publikované v tlačenej alebo elektronickej podobe. Bibliografický odkaz musí obsahovať tzv. povinné údaje a môže obsahovať tzv. nepovinné údaje. Ak sa okrem povinných údajov uvádzajú aj nepovinné údaje, ide o tzv. úplný bibliografický odkaz.

Medzinárodný štandard a slovenské normy

Na bibliografické odkazy sa vzťahuje medzinárodný štandard ISO 690:1987, ktorý určuje obsah, formu a štruktúru písomných dokumentov ako aj formu bibliografických citácií a odkazov. Na Slovensku sa štandard prevzal v roku 1998 ako norma STN ISO 690 (01 0197) Dokumentácia. Bibliografické odkazy. Obsah, forma a štruktúra, ktorá určuje obsah, formu a štruktúru údajov v bibliografickom odkaze, povinné poradie údajov v ňom a stanovuje pravidlá ich zápisu, ako aj úpravu informácie vzťahujúcej sa na zdrojovú publikáciu.

Roku 1997 bol medzinárodný štandard rozšírený pod názvom 690-2:1997 aj na elektronické dokumenty a ich časti. Rozšírenie sa na Slovensku prevzalo v roku 2001 ako norma STN ISO 690-2 (01 0197) Informácie a dokumentácia. Bibliografické citácie. Časť 2: Elektronické dokumenty alebo ich časti.

Odlišnosť s inými termínmi

Termín bibliografický odkaz by sa nemal zamieňať s termínmi citácia, bibliografická citácia, čo je technika, metóda (postup, spôsob) spojenia bibliografického odkazu s tým miestom textu, ku ktorému sa bibliografický odkaz vzťahuje.
Bibliografický odkaz sa odlišuje aj od bibliografického popisu (základný stavebný prvok bibliografického záznamu v katalógoch knižníc, v bibliografiách a pod.), ktorý pripravujú knihovníci, bibliografi a indexátori, iným poradím bibliografických údajov a odlišnými pravidlami použitia interpunkcie.
Douglas Dean Osheroff

Životopis

Narodil sa v Aberdeene v štáte Washington. Jeho otec, William Osherhoff bol syn židovských imigrantov pôvodom z Ruska, jeho matka Bessie Anne (Ondov) bola dcéra slovenských a pracovala ako zdravotná sestra. Osheroff bol birmovaný luteránskou cirvkou, ale dostal možnosť si vybrať a rozhodol sa ďalej v cirkevnom živote nepokračovať. Vyhlásil, že "v určitom zmysle sa mu zdalo, že kostol je najhoršie miesto pre klamstvo. Snáď v určitej emočnej rovine myšlienku boha akceptujem, ale neviem, ako by sa vedel prejaviť.
Bakalársky titul získal v roku 1967 na Caltechu, kde navštevoval prednášky Richarda Feynmena a vykonával výzkum pre Gerryho Neugebauera.
Následne ďalej študoval na Cornell University, kde v laboratóriu atómovej fyziky a fyziky pevných skupenstiev pracoval na výzkume fyziky nízkych teplôt. Spolu s Davidom Leeom, vedúcim laboratória a Robertom C.Richardsonom použili Pomerančukov článok Pomerančukov článok pri skúmaní správania sa ³He pri teplotách pár tisícin stupňa nad absolútnou nulou. Pri svojixh meraniach objavili neočakávané efekty, ktoré neskôr vysvetlili ako fázové prechody na supratekutú fázu ³He. Lee, Richardson and Osheroff za tento objav spolu v roku 1996 obdržali Nobelovu cenu za fyziku.
Ph.D. získal na Cornell University v roku 1973. Neskôr 15 rokov pracoval v Bellových laboratóriách, kde pokračoval vo výzkume fenoménov odohrávajúcich sa v ³He pri nízkych teplotách. V roku 1987 sa presťahoval na katedru fyziky a aplikovanej fyziky na Stanford University, kde túto katedru v rokoch 1993-96 aj viedol. Jeho výzkum sa zameriaval na fenomény prebiehajúce pri extrémne nízkych teplotách.
V súčasnosti je členom poradného výboru Vedcov a inžinierov pre Ameriku, organizácie zameranej na presadzovanie rozumnej vedy vo vláde USA.
V roku 1970 sa oženil s Phyllis Liu-Osheroff.
Bettant

Polohopis

Bettant má rozlohu 3,37 km². Najvyšší bod je položený 605 m n. m. a najnižší bod 245 m n. m. Obec leží na ľavom brehu rieky Albarine.

Obyvateľstvo

Bettant má 727 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hébuterne

Poloha

Obec má rozlohu 11,04 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 546 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aligátor severoamerický

Rozšírenie

Žije v močiaroch, riekach alebo bažinách, ktoré sa často kryjú s oblasťami, obývanými ľuďmi.

Vzhľad

Čo do veľkosti je väčší ako jeho najbližší príbuzný aligátor čínsky (Alligator sinensis). Má veľké, tmavé, silné telo s mocnými končatinami, širokú hlavu a veľmi silný chvost. Samci týchto aligátorov väčšinou dosahujú dĺžku do 5,5 m, maximálna zaznamenaná dĺžka je 5,8 m.

Používanie nástrojov

Bolo zdokumentované, že aligátor pomocou návnady lovil korisť, ako sú vtáky. To znamená, že išlo o jeden z prvých záznamov o používaní nástrojov medzi plazmi. Vyvážením paličky alebo vetvy na hlavách, boli americké aligátory schopné prilákať a uloviť vtáky, ktoré hľadali vhodnú podstielku. Táto stratégia, ktorá je zdieľaná aj s krokodílom bahenným, je obzvlášť účinná počas hniezdenia, keď je viac pravdepodobné, že vtáky zhromažďujú materiál na stavanie hniezda.
Serre-les-Sapins

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 314 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 550 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Groß-Umstadt

Dejiny

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 766, ale nepretržité osídlenie v oblasti dnešného mesta sa datuje približne do roku 5 000 pred Kr.

Zaujímavosti

Každý september sa v meste koná tzv. Winzerfest (festival vína), ktorý sem priláka desaťtisíce ľudí.
Frais (Territoire de Belfort)

Poloha

Obec má rozlohu 2,81 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 346 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 241 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Scriblerus Club

Scriblerus Club bola neformálna skupina konzervatívnych klasicistických satirikov vzniknutá v Spojenom kráľovstve, zahŕňajúca Jonathana Swifta, Alexandra Popa, Johna Gaya, Johna Arbuthnota, Henry St Johna a Thomasa Parnella. Skupina bola založená v roku 1712 a pozvoľna sa rozpadala medzi rokmi 1732 a 1745, keď zomreli dvaja hlavní členovia, a to Alexander Pope a Jonathan Swift. K stretnutiu klubu sa niekedy pripájal tiež Robert Harley, ktorý ale v rámci klubu nenapísal jediné literárne dielo. Cieľom klubu bolo zosmiešňovať zneužívanie vzdelanosti. Jeho základným dielom boli The Memoirs of Martinus Scriblerus. Druhé vydanie Popeho The Dunciad tiež obsahuje text, pripisovaný fiktívnemu Martinusovi Scriblerusovi.
Mimo to napísal Richard Owen Cambridge smiešno-hrdinskú báseň Scribleriad, kde je Martinus Scriblerus hlavným hrdinom.
Hady

Lov a potrava

Niektoré hady sú potravne úzko špecializované, iné sa živia rôznou potravou. Malé živočíchy, ktoré sa nedokážu brániť, jednoducho chytia a prehltnú, kým živočíchy, ktoré sú väčšie a môžu sa lepšie brániť, musia najprv premôcť jedom alebo zovretím a až potom zjesť. Trávenie veľkej porcie sa začína v ústach pôsobením silných slinných štiav a trvá veľmi dlho. Hadí jed je zmesou modifikovaných tráviacich štiav, ktorá obyčajne rýchlo pôsobí na nervový systém alebo krvný obeh koristi. Jediným voľne žijúcim druhom jedovatého hada na Slovensku je vretenica severná.

Rozmnožovanie

Väčšina hadov kladie vajcia, ale značné množstvo rodí živé mláďatá. Hady žijúce v miernom pásme sa obyčajne pária na jar, krátko potom, ako sa preberú zo zimného spánku. Ich vajcia alebo mláďatá sa zvyčajne objavia v lete. Druhy z tropického pásma sa rozmnožujú podľa množstva zrážok a niekedy majú dlhú rozmnožovaciu sezónu, pričom kladú niekoľko znášok vajec každý rok. 
Samce a samice sa navzájom vyhľadávajú pomocou chemických pachových stôp a dvorenie je zriedkavé. Hady preukazujú malú rodičovskú starostlivosť, hoci pytóny a niekoľko iných druhov sa obtočí okolo vajec a tak ich zohrievajú.

Zmysly

Hady sú hluché a nemajú dobrý zrak, avšak vnímajú vibrácie okolia a dobre im slúžia ostatné zmyslové orgány. Dobre vyvinutý čuch je doplnený Jacobsonovým orgánom. Hady počas aktivity nepretržite vystrkujú jazyk a skúmajú tak svoje okolie. Niektoré veľhady, pytóny a štrkáče majú termoreceptory, pomocou ktorých dokážu rozlíšiť aj malé zmeny teploty.

Kostra

Hady majú viac ako 400 stavcov, ktorých nadväznosť vytvára veľmi pohyblivú kostru. Každý stavec má krídlovité výrastky, ktoré zabraňujú jeho pretáčaniu. Stavce v telovej časti majú pripojené rebrá, ale v chvostovej časti sa rebrá nenachádzajú. Niektoré druhy majú vyvinutý pletenec zadnej končatiny a niektoré aj zakrpatené zadné končatiny v podobe malých výrastkov, ale žiadny had nemá pletenec prednej končatiny.

Rozšírenie

Prvé hady sa na Zemi objavili pred 100 – 150 miliónmi rokov, v priebehu vývoja sa pravdepodobne vytvorili z jednej skupiny jašterov. Hady sa úspešne rozšírili na väčšine ostrovov a všetkých kontinentoch s výnimkou Antarktídy. Na svete existuje približne 2 900 druhov hadov. Na desať druhov hadov pripadá len jeden jedovatý a iba veľmi malá časť z nich je nebezpečná pre človeka.
Isbergues

Poloha

Obec má rozlohu 14,37 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 320 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Józef Glemp

Život

Absolvoval Prymasowskie Wyższa Seminarium Duchowne v Gniezne a taktiež Pápežskú lateránsku univerzitu. Kňazské svätenie prijal 25. mája 1956.
V rokoch 1967 – 1979 bol osobným sekretárom prímasa Stefana Wyszyńského. Biskupské svätenie prijal 21. apríla 1979 z rúk kardinála prímasa Stefana Wyszyńského, arcibiskupa a metropolitu krakovského Franciszka Macharského a biskupa Jana Wladyslawa Obłąka, vtedajšieho warmińského pomocného biskupa. Zároveň bol menovaný warmińským biskupom.
O dva roky neskôr 7. júla 1981 bol menovaný pápežom Jánom Pavlom II. arcibiskupom-metropolitom gnieznenským (túto funkciu zastával do roku 1992) i varšavským (do roku 2007), a tiež prímasom poľským (do roku 2009). Pri konzistóriu 2. februára 1983 bol menovaný kardinálom.
Od marca roku 1992 v súvislosti s rozdelením vtedajšej personálnej únie arcibiskupstva gnieznensko-varšavského titul prímasa zostal pri arcibiskupstve varšavskom Józefovi Glempovi. Po roku 2009 sa tento titul vrátil a zostal v Gniezne.
Do roku 2004 bol predsedom Poľskej biskupskej konferencie.

Prípad Jerzyho Popiełuszka

V roku 2009 bol v Poľsku natočený film o kňazovi Jerzym Popiełuszkovi, ktorý bol v roku 1984 zavraždený príslušníkmi komunistickej tajnej služby. Prímas kardinál Glemp vo filme hrá sám seba.
Podľa niektorých tvrdení sa tak snažil napraviť svoj obraz v očiach verejnosti v súvislosti so svojou úlohou v kauze Popiełuszko. Glemp podľa svedectvá pamätníkov a Inštitútu pamäti národa spolupracoval s vtedajším komunistickým vedením Poľska. Jeho úlohu ocenil i generál Jaruzelski, keď na adresu kardinála vyhlásil: „Je to muž, ktorý s nami môže v rámci upokojenia situácie v krajine spolupracovať“. Keď veriaci začali požadovať začatie procesu blahorečenia Popiełuszka, Glemp podľa archívov komunistickej tajnej služby vyhlásil: „Kým budem prímas, proces blahorečenia nezačne“.
Keď v roku 1987 pápež Ján Pavol II. navštívil rodné Poľsko, snažili sa úrady aj prímas Glemp zabrániť tomu, aby sa modlil u Popiełuszkovho hrobu. Ján Pavol II. tak ale podľa svojho presvedčenia urobil.
Proces blahorečenia začal nakoniec až vo februári 1997, teda viac ako 12 rokov od Popiełuszkovej mučeníckej smrti. V súvislosti s premiérou filmu priniesol poľský denník Rzeczpospolita informáciu, že beatifikácia bola odložená preto, že kardinál Glemp odmietol podať požadované svedectvo. Vatikán neskôr rozhodol, že bude v procese pokračovať i bez Glempa.
Helský polostrov

Helský polostrov (iné názvy: Polostrov Hel, Helská kosa, Hel; poľ. Mierzeja Helska, Hel, Półwysep Helski, nem. Halbinsel Hela, Hela, Putziger Nehrung) je 35 kilometrov dlhý pieskový polostrov v severnom Poľsku oddeľujúci Puckú zátoku od otvoreného Baltiku. Nachádza sa v Puckom okrese v Pomoranskom vojvodstve.

Názov

Meno polostrova pochádza pravdepodobne z starého poľského slova „hyl/hel“ znamenajúceho prázdne, vystavené miesto.

Geografia

Šírka polostrova sa pohybuje od približne 300 m v blízkosti Juraty, cez 100 m v najužšej časti až po 3 km na špičke.

Dejiny

Prvá zmienka o Helskom polostrove pochádza z dánskeho dokumentu okolo roku 1198.
Pokiaľ ide o mesto, dánske kroniky z roku 1219 rozprávajú o osade s mestskými výsadami podľa lübeckého práva za vlády pomoranského kniežaťa Świętopełka II. V roku 1308-1309 bol Hel obsadený rádom nemeckých rytierov. Nemeckí rytieri pravdepodobne zničili všetky dokumenty súvisiace s vlastníctvom Helu pomoranským vojvodom. V roku 1351 vzniklo Bratstvo sv. Kataríny. V 1378 veľmajster Rádu, Winrich von Kniprode, potvrdil mestu Hel mestské práva. V tom čase obyvatelia hlavne rybárčili a ostatné suroviny boli prinášané z neďalekých miest. V meste boli tiež krčmy, pretože rybári z rôznych miest navštevovali mesto. Oblasť bola výborným útočiskom pre rôzne druhy hrdlorezov. V roku 1417 bol v Novom Hele (nachádzajúci sa 1,5 kilometrov na východ od starého) postavený kostol sv. Petra, ochrancu rybárov.
Fiat 600

Konštrukcia

Štvorvalcový motor s rozvodom OHV je chladený vodou, chladič je umiestnený vzadu pri motore. Jednokanálový výfuk je priamo na výfukovom rozvode, prechádza len spodným krytom karosérie. 
Kúrenie je riešené priamo cez chladič motora vzduchovým tunelom vedúcim dopredu. V tuneli sa nachádza sytič, ručná brzda a radiaci systém s pákou. Hlavná klapka kúrenia a jej ovládacia páčka je nad tunelom pred zadnými sedadlami, vykurovanie zadnej časti auta je zpoza zadného operadla sedadla.
Štvorstupňová prevodovka s náhonom na zadnú nápravu cez pružné spojky na polo osách, ako aj elektrický štartér sú umiestnené za sklápacím zadným operadlom pod tvarovaným krytom.
Predná náprava s trojuholníkovými ramenami je riadená šnekovým riadením s olejovou náplňou cez tyče a guľové čapy. Odpruženie je vpredu riešené cez listové perá, vzadu cez struny. Na oboch nápravách sú olejové piestové tlmiče. Kolesá sú jednoduché, diskové. 
Automobil má jednoduché hydraulické brzdy, bubnové s lankovou ručnou brzdou na zadnú nápravu.
Hlavné predné svetlomety s sú vybavené dvojvláknovými žiarovkami a parkovacími svetlami aj v smerovkách, ktoré sú taktiež aj na predných blatníkoch. Zadné kombinované svetlá obsahujú len smerovky, koncové a brzdové svetlá s dvojvláknovými žiarovkami a odrazové sklíčka. Svetlá nesvietia pri vypnutom kľúči zapaľovania. Interiérové svetlo je umiestnené v spätnom zrkadle a osvetlenie tachometra má vlastný vypínač.
Na prístrojovej doske sa nachádza tachometer s kontrolkami dobíjania a tlaku oleja, palivomerom a kontrolkou prehriatia motora. Vľavo sú okrúhle kontrolky smeroviek, diaľkových a parkovacích svetiel. V strede páčkové spínače svetiel, stieračov, spomínaný spínač osvetlenia tachometra a spínacia skrinka zapaľovania. Prepínače svetiel a smeroviek sú na ľavej strane volantu, v jeho strede tlačidlo klaksónu.
Pod prístrojovou doskou nad úložnou poličkou sa nachádza tiahlo ručného plynu, klapky kúrenia predného skla a nôh a tlačidlo mechanickej pumpy ostrekovačov.
Oradour-Fanais

Poloha

Obec má rozlohu 26,41 km². Najvyšší bod je položený 239 m n. m. a najnižší bod 178 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 375 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Svazijska

Vlajka Svazijska má vodorovné pruhy modrý, žltý, karmínovo červený, žltý a modrý (3:1:8:1:3); v širšom červenom pruhu je uprostred umiestnený v horizontálnej polohe vojenský štít historického emasočského pluku, ktorý je tiež (vo vertikálnej polohe) súčasťou štátneho znaku. Štít z volskej kože je čiernobiely, na ňom leží okrasný modrý strapec z vtáčieho peria, za štítom sú dva žlté kópie obrátené hrotmi vpravo a tyč opatrená ďalšími dvoma okrasnými strapcami, nazvanými tinjobo, kráľovskými atribútmi. Karmínová farba pripomína boje Svazijcov v minulosti, žltá nerastné bohatstvo, modrá mier.
Návrh vlajky pochádza z roku 1954 a bol inšpirovaný vlajkou svazijského ženijného korpusu z roku 1941, ktorú jeho veliteľovi odovzdal svazijský kráľ ako pripomienku vojenských tradícií Svazijčanov. Oficiálne sa používa od roku 1967.
Pont-Saint-Martin

Poloha

Obec má rozlohu 21,88 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 656 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montchaboud

Poloha

Obec má rozlohu 1,96 km². Najvyšší bod je položený 733 m n. m. a najnižší bod 261 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 369 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avon (Seine-et-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 3,83 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 906 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šen-čou 11

Priebeh letu

Let Šen-čou 11 vyštartoval dňa 16. októbra 2016 o 23:30:31,409 svetového času (UTC), resp. 17. októbra o 07:30:31,409 miestneho času, z kozmodrómu Ťiou-čchüan pomocou nosnej rakety Čchang-čeng 2F/G. Na palube kozmickej lode sa nachádzala prvýkrát od letu Šen-čou 6 iba dvojčlenná posádka, ktorú tvoril veterán dvoch kozmických letov, veliteľ Ťing Chaj-pcheng, a nováčik z výberu čínskych kozmonautov v roku 2010, operátor Čchen Tung.
Hlavným cieľom misie bolo spojenie s druhou čínskou kozmickou stanicou, Tchien-kung 2, nadobudnutie skúseností z následného 30-dňového pobytu na stanici a testovať systém podpory života stanice. 
Dva dni po štarte a piatich korekciách obežnej dráhy sa kozmická loď Šen-čou 11 priblížila k stanici Tchien-kung 2 na vzdialenosť 52 kilometrov. Šen-čou 11 sa so stanicou Tchien-kung 2 úspešne spojil dňa 18. októbra 2016 o 19:24 UTC v momente, keď loď spolu so stanicou leteli vo výške 393 km. Obaja kozmonauti potom prešli na stanicu a začali s plánovanými prácami. Dňa 22. októbra 2016 o 23:32 UTC kozmonauti vypustili malý subsatelit Pan-sing 2 určený k snímkovaniu lode pripojenej ku stanici.
Po mesačnom pobyte na stanici sa dňa 17. novembra 2016 o 04:41 UTC kozmická loď odpojila od stanice a na druhý deň, 18. novembra o 05:59:38,896 UTC, návratový modul lode s oboma kozmonautmi úspešne pristál v stepi Vnútorného Mongolska.
Ceintrey

Poloha

Obec má rozlohu 11 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 229 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 806 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Šitko

Životopis

Po štúdiách filozofie, práva a matematiky na viedenskej univerzite vyučoval matematiku a fyziku na Východnej akadémii vo Viedni (1803 – 1837), neskôr fyziku na lýceu v Linzi (1807 – 1839). V rokoch 1809 – 1833 stál na čele katedry matematických vied na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici.

Najväčším prínosom jeho celoživotného inžinierskeho diela bolo zdokonalenie vodostĺpcových banských strojov, ktoré vďaka svojim vylepšeným parametrom dokázali konkurovať i parným strojom a zásadne ovplyvnili technický aj hospodársky vývoj celej štiavnickej banskej oblasti. Konštruoval aj iné banské stroje a zariadenia a navrhol niekoľko zlepšení i v úpravníctve. Jeho vynikajúce technické výsledky boli podmienené predovšetkým nevšednou erudíciou v hydrodynamike, vôbec fyzike a v neposlednom rade aj vo vyššej matematike. Okrem diel technického zamerania uverejnil aj niekoľko prác o rôznych fyzikálnych otázkach súvisiacich s konštruovaním parných strojov a iných technických zariadení. Už v druhom decéniu 19. storočia zaviedol nepovinné prednášky z diferenciálneho a integrálneho počtu na banskoštiavnickej akadémii, čo na technickej vysokej škole bolo priekopnícke aj v medzinárodnom meradle.