google/wiki40b huggingface dataset:
Žákova skála

Žákova skála je osamotené silicitové skalisko, pozostatok opusteného kameňolomu, v katastrálnom území Běloky, okres Kladno. Ide o významnú geologickú lokalitu, jednu z dvoch posledných dochovaných svojho druhu na Kladensku (spolu s prírodnou pamiatkou Žraločí zuby).

Poloha

Skala sa nachádza asi 15 km zsz. od centra Prahy a 1,1 km jz. od Bělok, pri ceste do Dobrovízi, blízko samoty Žákův Mlýn (odtiaľ niekedy tiež označovaná ako Skála u Žákova Mlýna). Vystupuje nenápadne, takmer skrytá v okolitej zeleni, po pravej strane plytkého údolia Dobrovízského potoka, tesne pred jeho vyústením do potoka Zákolanského. Geomorfologicky Žákova skála patrí k celku Pražská plošina, podcelku Kladenská tabuľa a okrsku Hostivická tabuľa. Nadmorská výška lokality sa pohybuje okolo 325 – 330 m.

Opis

Silicity proterozoického veku tu vystupujú niekoľko metrov nad povrch. Tento výstup ešte obnažil drobný stenový kameňolom (dnes opustený). Vývoj v neskorších geologických obdobiach, kedy sa skalisko nachádzalo pri morskom pobreží, dokladajú stopy príbojová príbojovej abrázie. Vrchné partie skaly predstavuje takmer školskú ukážku transgresie – je čiastočne prekrytá vrstvou ílovcových sedimentov z obdobia vrchnej kriedy (stupeň spodný turon). V týchto vrstvách sa dochovalo množstvo skamenelín, najmä ustríc.

Ochrana

Lokalita je výhľadovo odporúčaná na ochranu formou prírodnej pamiatky. Pre jej uchovanie je podstatné bojovať proti vyskytujúcemu sa čiernemu skládkovaniu a zabrániť prípadnému neschválenému lámaniu kameňa či získavaniu skamenelín.
Ľudmila Kuzmányová

Životopis

Narodila sa v rodine významného slovenského národného pracovníka O. Pálku. Po vydaji za Petra Jána Kuzmányho pracovala v rodinnom obchode v Brezne. V mladosti bola jednou z najbližších spolupracovníčok M. M. Hodžovej. Spoluorganizátorka miestneho dievčenského vzdelávacieho spolku a významná ochotnícka herečka divadla v Liptovskom Mikuláši. Zakladajúca členka Nižšieho slov. evanjelického patronátneho gymnázia v Martine.
Puyravault (Vendée)

Poloha

Obec má rozlohu 17,07 km². Najvyšší bod je položený 7 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 646 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anápolis

Hospodárstvo

Po Goiânii je Anápolis najrozvinutejším mestom a obcou. V meste sa nachádza rýchlo rozvíjajúci sa priemyselný sektor s niekoľkými high-tech spoločnosťami. Mesto disponuje výbornou infraštruktúrou, diaľnice ho spájajú s Goiâniou a Brasíliou. Nachádza sa tu aj železničný terminál. V meste je niekoľko inštitúcii vyššieho vzdelávania. Okolie mesta je extenzívne využívané na pestovanie pomarančov, banánov a cukrovej trstiny. Všetky tieto faktory prispievajú k faktu, že Anápolis je hneď po hlavnom meste najkonkurencieschopnejšie mesto štátu Goiás.
Éton

Poloha

Obec má rozlohu 11,11 km². Najvyšší bod je položený 260 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 214 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaubexy

Poloha

Obec má rozlohu 6,52 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 286 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cambronne-lès-Clermont

Poloha

Obec má rozlohu 9,34 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 039 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Serqueux (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 25,63 km². Najvyšší bod je položený 485 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 463 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avapessa

Poloha

Obec má rozlohu 3,29 km². Najvyšší bod je položený 800 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Tréport

Poloha

Obec má rozlohu 6,77 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 261 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Telchin

Telchin (starogr. Τελχίν – Telchin, lat. Telchin) je v gréckej mytológii syn a nástupca sikyónskeho kráľa Európa.
Telchin, tretí kráľ Sikyónu, vládol podľa gréckeho autora Eusebia z Kaisareie 20 rokov a ako uvádzajú starovekí historici bolo to okolo roku 2000 pred Kr. v rovnakej dobe, keď vládla asýrska kráľovná Semiramis, nástupkyňa kráľa Nina, syna asýrskeho vládcu Béla, zakladateľa mesta Babylon Nástupcom Telchina sa stal jeho syn Apis.
Kristián I.

Život

Kristián sa narodil vo februári v roku 1426 v nemeckom Oldenburgu ako syn kniežaťa Dietricha Oldenburgského a jeho manželky Heilwig von Holstein. Keď jeho otec v roku 1440 zomrel, zdedil Kristián titul kniežaťa z Oldenburgu a Delmenhorstu. V tom čase bol svojim strýkom Adolfom VIII. Holštajnským, ktorý nemal dedičov, vymenovaný za následníka Holštajnského kniežatstva.

Z oldenburského kniežaťa dánskym kráľom

Po smrti Krištofa III. Bavorského v januári 1448 sa uvoľnil dánsky trón, pretože Krištof nezanechal potomkov. Kráľovská rada plánovala zveriť moc do rúk najmocnejšiemu feudálnemu pánovi v kráľovstve, teda Adolfovi VIII. Holštajnskému. Adolf však ponuku odmietol a odporučil svojho synovca Kristiána, aby obsadil túto významnú pozíciu (Kristián bol napokon po praslici prapravnukom Valdemara Atterdaga, posledného dánskeho kráľa z dynastie Estridsenovcov).
Kristián bol zvolený Kráľovskou radou 1. septembra 1448 a 28. októbra v roku 1449 bol v Kodani korunovaný. V tom čase sa aj zasnúbil s Doroteou Braniborskou, mladou (sotva osemnásťročnou) vdovou po Krištofovi. Svadba sa konala 26. októbra v roku 1450.

Vláda, boje o švédsky trón

Kristiánova vláda začala s problémami spojenými s jeho uznaním za kráľa v Nórsku, zatiaľ čo Švédsko rozbilo Kalmarskú úniu a na trón tam nastúpil Karol VIII. Knutsson. Jedným z jeho prvých činov bola žiadosť na odstúpenie Gotlandu a takmer súčasne v roku 1449 prehlásenie sa za Švédskeho kráľa. Na stretnutí kráľov v Halmstade došlo k dohode: za nórsku korunu Kristián uznal Karolove práva na švédsky trón. Zakrátko však Karol vyhlásil Dánsku vojnu a zaútočil na Skåne. Potýčky trvajúce 5 rokov skončili v roku 1457 Karolovou porážkou a Kristián zasadol i na švédsky trón. Karol utiekol do Gdanska.
V rokoch 1459 – 1460 pripojil Kristián k dánskemu kráľovstvu južný Jutský polostrov. V roku 1459 zomrel bez dedičov Adolf VIII. Holštajnský a Kristián bol 2. marca 1460 zvolený v Ribe za nového šlezvicko-holštajnkého vojvodu s tým, že obe krajiny nikdy nebudú rozdelené a po jeho smrti budú mať právo vybrať si vládcu z dánskych kráľovských synov; druhou podmienkou bolo každoročné zvolávanie rady holštajnských a šlezvických pánov; v podstate si tieto krajiny zachovali nezávislosť. Správa Jutska, Holštajnska a Šlezvicka vymáhala náklady na vojnu spolu s ďalšími daňami z týchto zemí. Viedlo to k povstaniu, ktoré využil Karol Knutsson, ktorý sa vrátil a znovu sa nechal korunovať za kráľa Švédska.
Po smrti Karola v roku 1470 sa Kristián pokúsil znovu získať Švédsko, utrpel však zdrvujúcu porážku v bitke pri Brunkebergu (10. október 1471).
Posledným Kristiánovým činom bolo to, že ponechal šlezvicko-holštajnské vojvodstvo svojej manželke Dorotey, ktorá bola lepšou správkyňou ako on (v roku 1474 bolo aj Holštajnsko povýšené na vojvodstvo). Kristián zomrel v Kodani 21. mája 1481 a bol pochovaný v kaplnke, ktorú nechal postaviť vedľa katedrály v Roskilde.
Pustá Rudná (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany sú ohrozené a miznúce druhy rastlín (najmä ľalia cibuľkonosná).
Fouqueville

Poloha

Obec má rozlohu 8,18 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 437 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zložitosť

Zložitosť je komplikovanosť, spletitosť, mnohotvárnosť ; vlastnosť systému zahrňujúceho viaceré navzájom spoločne fungujúce systémy. Tieto systémy sú spravidla usporiadané vertikálne a hierarchicky, pričom hierarchicky najvyšší systém je riadiacou zložkou celého zložitého systému. Uvažuje sa aj o zložitosti funkcií, zložitosti algoritmov a i., pričom sa kladie dôraz na jej matematický opis (najmä v teórii zložitosti).
Ambrosius Milánsky

Ambrosius Milánsky (iné mená: Ambróz Milánsky, svätý Ambróz, Ambrózius; * okolo 340, asi Trier – † 4. apríl 397, Miláno) bol rímsky cirkevný otec, od 374 biskup v Mediolane (Miláne, vtedy sídla cisárov). Obratný politik, ktorý presadil závery nicejského koncilu na Západe a ovplyvňoval aj cisára Thodosia I. Flavia.
Plodný autor v oblasti dogmatiky, exegézy i katechizmu (o i. 'De officii ministrorum (O povinnostiach)' z roku 386, prvá kresťanská učebnica etiky), ktorý v mnohom nadväzoval na Cicerona.
Odporca ariánstva; mal značný vplyv na sv. Augustína, ktorého priviedol ku kresťanstvu.
Ján Weiss

Ján Weiss (uvádzaný aj ako Ján Weis) bol menej známy slovenský amatérsky entomológ a jeden z členov prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline.
Bol uvedený v „Zozname členov žilinskej entomologickej spoločnosti“ zo dňa: 19. 10. 1945.
Z hľadiska entomologického sa zaoberal hlavne radom chrobákov (Coleoptera).
Pracovne pôsobil ako pedagóg – učiteľ ľudovej školy, riaditeľ a správca školy na viacerých miestach Slovenska. Pochádzal pravdepodobne z Horných Brhloviec a pôsobil i v Dolných Žemberovciach, v obci Močiar pri Banskej Štiavnici a iných miestach.
V roku 1922 pôsobil ako riaditeľ na rímskokatolíckej škole v Bátovciach v okrese Levice. Podľa informácií bol ku žiakom veľmi prísny a nekompromisný. Ako riaditeľ a správca školy však svojou aktívnou organizačnou činnosťou dokázal zabezpečiť materiálne i finančne chod školy. So žiakmi organizoval divadelné predstavenia a za takto získané finančné prostriedky zabezpečoval knihy do školskej knižnice. Svojou aktivitou dokázal získať i finančné prostriedky od cirkvi a zabezpečiť nimi prístavbu učebne.
V rokoch svojho členstva v entomologickej spoločnosti pôsobil ako riaditeľ a potom učiteľ v.v.
Jeho zbierka hmyzu sa pravdepodobne nezachovala.
Saint-Jean-de-Lier

Poloha

Obec má rozlohu 8,15 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 367 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kinkakudži

Dejiny

Chrám dal postaviť roku 1397 v poradí tretí šógun z rodu Ašikaga menom Jošimicu. Jošimicu sa stal vo veku 37 rokov kňazom. Pavilón pôvodne využíval ako oddychovú vilu. Bol oddaný svojmu zenovému stúpencovi Sósekimu. Na posledné šógunovo želanie sa stal Kinkakudži zenovým chrámom a jeho hlavným predstaveným bol Sóseki.
Momentálne stojí v Kjóte iba kópia Zlatého pavilónu, pretože v roku 1950 ho podpálil mních. Súčasná stavba je z roku 1955.

Architektúra

Trojpodlažný chrám je postavený v rôznych architektonických štýloch: 1. podlažie je v štýle šinden-zukuri, 2. podlažie v štýle buke-zukuri a 3. podlažie čisto v zenovej architektúre. 2. a 3. podlažie sú pokryté čistým zlatom.
Na streche pavilónu je zlatý feng-chuang - čínsky fénix.

UNESCO

Od roku 1994 je Kinkakudži spolu s ostatnými pamiatkami v Kjóte pod ochranou svetového kultúrneho dedičstva Unesco pod spoločným názvom Pamiatky starodávneho Kjóta.
Roman Alberty

Životopis

Študoval biológiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach (1976 – 1981). Od roku 1982 pracoval na Oddelení klinickej biochémie Nemocnice s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici. Od roku 1996 pôsobí na Fakulte prírodných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. V roku 1999 sa stal vedúcim Katedry biológie a v rokoch 2005 – 2011 zastával funkciu prodekana. Prednáša molekulovú biológiu, genetiku a biochémiu. Výskumne sa venuje analýze rizikových faktorov, ktoré zvyšujú výskyt kardiovaskulárnych ochorení v populácii.
Jeho otcom bol Július Alberty.
Quartier du Palais-Royal

Quartier du Palais-Royal (štvrť Kráľovský palác) je 3. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 1. obvodu.
Má rozlohu 27,4 ha a je vymedzená ulicami Rue de Rivoli na juhu, Rue Saint-Roch na západe, Rue des Petits Champs a Rue La Feuillade na severe a Rue Croix-des-Petits-Champs na východe.
Štvrť bola pomenovaná podľa rozsiahleho paláca, ktorý si dal v rokoch 1627 - 1629 postaviť kardinál Richelieu a odkázal ho po svojej smrti kráľovskej rodine. Odtiaľ je i jeho názov - Palais Royal. V paláci, ktorý je prirodzeným stredom štvrte, dnes sídlia divadlá Comédie Française a Théâtre du Palais-Royal a štátne inštitúcie ako Ministerstvo kultúry, Ústavná rada (Conseil constitutionnel) a Štátna rada (Conseil d'État).
Veselá vdova

Veselá vdova (Die lustige Witwe) je opereta v troch dejstvách, ktorú zložil Franz Lehár a stala sa jeho najslávnejším a dodnes najviac hraným dielom. Kladie obrovský dôraz na ľudské vášne a Lehár v ňom prvýkrát naplno rozvinul svoje schopnosti v ich hudobnom vyjadrovaní, ako aj v inštrumentácii.
Premiéra sa konala 28. decembra 1905, v divadle Theater an der Wien, Viedeň. Libreto v nemeckom jazyku napísali Victor Léon a Leo Stein. Libreto pochádza z nemeckého originálu "Atašé" od Henriho Meilhaca (ktorý sa preslávil ako Offenbachov libretista). Leo Stein a Victor León libreto prerobili a ponúkli R. Heubergerovi. Neboli však spokojní s jeho hudbou, tak ho ponúkli Lehárovi. Ani Lehárova hudba ich príliš nenadchla a rovnako ani riaditeľa v Theater an der Wien, Viliama Karczaga. Ten neveril, že opereta sa dlho udrží na programe a preto povolil len málo dní pre skúšky. Herci divadla sa postavili na stranu Lehára a boli ochotní skúšať aj cez noc. Tak sa podarilo operetu do premiéry dobre naštudovať. Ako prvý spoznal kvalitu diela Ludwig Karpath.
Premiéra sa nejavila ako prevratný úspech. Nálady obecenstva sa však čoskoro zmenili a opereta dosiahla takmer 20000 predstavení len počas nesledujúcich 5 rokov.
Predstavenia boli zo začiatku poznačené protestami černohorcov proti svojmu "zosmiešňovaniu" v operete. Miništátik, ktorý sa v pôvodnom diele Meilhaca volal "Marsovia" bol totiž premenovaný na "Pontevedro" (Podľa podobnosti s "Montenegro", t. j. Čierna Hora). Takisto mená postáv aj hudba miestami poukazuje na súvislosť s Čiernou Horou. Napriek tomu si opereta prebojovala cestu k srdciam publika. Po dvoch mesiacoch mala premiéru v Hamburgu a odtiaľ vyštartovala na svoj úspech do celého sveta.

Prvé dejstvo

Veľvyslanec Mirko Zeta z malého kniežatstva, Pontevedra, dostane pokyny od vlády, že musí zariadiť aby sa bohatá vdova Hana Glavari vydala za občana Pontevedra. Peniaze by tak ostali v krajine. Touto úlohou poverí aristokrata Danilo Daniloviča, netušiac, že toho viaže k Hane stará láska. Danilo sa však cíti urazený kvôli minulosti a navyše nechce, aby bol považovaný za lovca majetku, preto sa na začiatok uspokojí s tým, že od Hany odháňa ženíchov.

Druhé dejstvo

Hana usporiada vo svojom Parížskom zámku večierok. Miluje Danila, ten sa však snaží ukrývať svoju lásku. Súčasne sa odvíja príbeh lásky medzi veľvyslancovou ženou Valenciou a Kamilom Rosilionom, ktorí sa utiahnu do záhradného pavilónu. Aby ich veľvyslanec neodhalil, v poslednej chvíli sa Valencia v Pavilóne vymení s Hanou. Danilo uverí, že v Pavilóne flirtovala Hana, cíti sa dotknutý, a preto radšej z večierka odíde.

Tretie dejstvo

Danilo chce ísť zapiť žiaľ do parížskeho kabaretu Maxim, ale kabaret je zavretý. Hana vediac, pozvala parížske tanečnice do svojho domu. Danilo sa vracia na večierok, kde mu Hana vysvetlí, čo sa skutočne udialo v tom pavilóne. Súčasne povie, že podľa závetu, keď sa vydá, tak svoje milióny stratí. Danilo má, na rozdiel od ostatných nápadníkov, o Hanu stále záujem a požiada ju o ruku. Hana ponuku prijme a dokončí myšlienku, že ona síce milióny stratí, ale len preto, že tie milióny budú prepísané na jej manžela.
Lamanon

Poloha

Obec má rozlohu 19,19 km². Najvyšší bod je položený 326 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1739 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pons-de-Thomières

Poloha

Obec má rozlohu 40,99 km². Najvyšší bod je položený 1 026 m n. m. a najnižší bod 273 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 091 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Muchárik malý

Opis

Muchárik malý je menší ako vrabec domový, meria 11 – 11 5 cm a váži 8,5 – 11 g. Samček má bradu, hrdlo, hrvoľ a časť pŕs červenej farby. Chrbát je sivohnedý, letky tmavé, hlava sivá, spodná časť tela je žltkavá. Chvost je tmavý, bočné kormidlové perá majú na okrajoch v hornej časti biele okraje. Biele okraje chvosta sú typické pre obe pohlavia a je to dôležitý rozlišovací znak. Samička je viac do hneda, nemá červenú škvrnu. Mláďatá sú škvrnité.

Hlas

Hlas "cvrr" a spev
1 min 18 s, Česko, iné druhy na pozadí: penica čiernohlavá, pinka obyčajná a oriešok obyčajný
Varovanie "trrr" a volanie "tyli"
11 s, Slovensko
Spev muchárika malého znie jasne, trochu melancholicky a má dve rozlíšiteľné časti. Začne vyššie a klesá. Znie ako "titt-ü, titt-tüj, tüj, tüj" alebo "ti-tla ti-tla ti-tla ti tla-tla-tla-tla". Často volá suchým hlasom "trrr" podobným orieškovi obyčajnému. Poznáme i mäkké, melancholicky znejúce vábenie "tyli", pripomínajúce rýchlu škrípajúcu hojdačku. Často tento hlas kombinuje s tichým "cvrr".

Výskyt a stav na Slovensku

Muchárik malý obýva pásmo bukových a zmiešaných bukových lesov. Najvyššie položené hniezdiská sú 1 300 m n. m. v Západné Tatry až 1 350 m n. m. vo Veľkej a Malej Fatre. Hniezdenia boli zistené i v parkoch a záhradách. Na slovenských nížinách nehniezdi, zastavuje sa tu v rôznych netypických biotopoch počas migrácie (napríklad pobrežné vrbiny, staré sady a podobne). Ťah prebieha začiatkom mája a v auguste.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 5 000 – 10 000. Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné v 56,20 % mapovacích kvadrátov. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R – vzácny. V roku 1998 NE – nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Hniezdnym biotopom muchárika malého sú staré, vysoké listnaté a zmiešané lesy, najmä bukové a bukovo-jedľové. Obľubujú blízkosť mladších porastov, dolinky a miesta susediace s lúkami a potokmi.

Hniezdenie

Na hniezdenie si vyberajú dutiny a polodutiny v stromoch, hniezdo stavia samička z trávy a machu, v strede je srsť a perie. Na 4 – 7 vajíčkach sedí iba samica, hniezdia iba raz v júni. Obaja rodičia kŕmia a vychovávajú mláďatá 14 dní.

Potrava

Muchárik malý sa živí lietajúcim hmyzom. Chytá ho v korunách stromov ale aj na lúkach.
Malá Chuchle

Malá Chuchle je katastrálne územie Prahy na ľavom brehu Vltavy, medzi Hlubočepmi a Velkou Chuchlou. Pred pripojením k Prahe v roku 1922 bola Malá Chuchle súčasťou obce Velká Chuchle, Velká Chuchle však bola pripojená k Prahe až v roku 1968.
Nickelova-Strunzova klasifikácia minerálov

Nickelova-Strunzova klasifikácia minerálov je systém klasifikácie minerálov. Minerály sa delia na triedy, oddelenia a skupiny na základe ich chemického zloženia a kryštálovej štruktúry. Pôvodne bola publikovaná správcom mineralogickej zbierky Humboldtovej univerzity v Berlíne Karlom Strunzom v roku 1941 v diele Mineralogische Tabellen a neskôr bola modifikovaná kanadským mineralógom Ernestom Nickelom. Oproti pôvodnej klasifikácii sa líši vyčlenením skupiny borátov do samostatnej minerálnej triedy.
Mesnil-Verclives

Poloha

Obec má rozlohu 9,96 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 276 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brestovina

Prameň

Preteká Liptovskou kotlinou, pramení v Smrečianskej pahorkatine v lokalite Mláky, na východnom svahu Chujáv (903 m n. m.) v nadmorskej výške cca 880 m n. m.
Senzorická integrácia

Dysfunkcie senzorickej integrácie

Jednotlivci, ktorých spracovanie zmyslových podnetov nie je správne, majú ťažkosti v jednej alebo viacerých oblastiach zmyslového vnímania alebo v niektorom bode procesu integrácie. Teória SI (senzorickej integrácie) vysvetľuje deficity v učení a v správaní jednotlivca, ktorých príčina ale nie je v jasnom viditeľnom poškodení centrálneho nervového systému. Aby sme mohli hovoriť o dysfunkciách senzorickej integrácie, musia byť jasne preukázateľné deficity v spracovaní vestibulárnych, proprioceptívnych a taktilných podnetov. Dysfunkcie senzorickej integrácie sa môžu vyskytovať samostatne, ale často sa vyskytujú spolu s inými diagnózami, najmä s poruchami autistického spektra, ADD/ADHD (ADD, porucha pozornosti bez hyperaktivity, ADHD, porucha pozornosti s hyperaktivitou), špecifickými poruchami učenia... Môžu sa vyskytovať tak u detí, ako aj u dospelých (najmä s psychiatrickými diagnózami). Výsledkom dysfunkcie SI sú ťažkosti v emočnej regulácii, regulácii správania, ťažkosti v učení, percepčno-motorických funkciách, pozornosti.
Na základe zistení A. J. Ayers môžeme hovoriť o týchto typoch dysfunkcií SI: vestibulárno-proprioceptívna porucha bilaterálnej integrácie a sekvencovania, porucha taktilnej diskriminácie, taktilná defenzivita a somatodyspraxia. Existuje aj iná klasifikácia porúch, ktorá uvádza tri kategórie: poruchy diskriminácie, poruchy modulácie a motorické poruchy na senzorickej báze.

Terapia senzorickej integrácie

Cieľom terapie SI je zlepšenie procesu senzorickej integrácie. Je založená na cielenej stimulácii vestibulárneho, proprioceptívneho a taktilného systému, ktorá má dieťaťu pomôcť lepšie integrovať prichádzajúce zmyslové vstupy a formovať adaptívne odpovede. Uskutočňuje sa v miestnosti, ktorá je prispôsobená na to, aby zahŕňala ponuky najmä pre vestibulárne, proprioceptívne a taktilné vnímanie. Miestnosť a terapeut má dieťa podporiť v pohybe a vlastnej aktivite. Aktivity počas terapie sú zábavné, dieťa chce byť na nich aktívne účastné. Sú pre neho zároveň „tou správnou výzvou“. Zámerom terapie SI nie je nácvik konkrétnych zručností, ale budovanie „adaptívnych odpovedí“ – dieťa postupne prispôsobuje svoje správanie a primerane reaguje na jednotlivé situácie a aktivity. Je zameraná na dieťa – terapia sa deje prostredníctvom hry a hrových aktivít. V princípe je terapia nedirektívna. Terapeut sa necháva nasmerovať dieťaťom a zaisťuje, aby dieťa bolo úspešné a videlo zmysluplnosť svojho konania.
Prostredie pre terapiu senzorickej integrácie by malo byť dostatočne priestranné, bezpečné a vybavené pomôckami ako sú špeciálne hojdačky, trampolíny, pojazdné dosky, naklonené roviny, žinenky, rôzne mäkké prvky, valce, lopty a škála taktilného materiálu.

Terapia senzorickej integrácie na Slovensku

Na Slovensku sa problematike senzorickej integrácie venuje občianske združenie 3lobit, ktorého zámerom je šíriť povedomie o koncepcii k čo najširšej cieľovej skupine a skvalitňovať prácu odborníkov v tejto oblasti. Realizuje rôzne vzdelávacie aktivity pre odbornú verejnosť a poradenstvo pri zriaďovaní, budovaní a práci v miestnostiach pre senzorickú integráciu.
Placebo (album)

Single

Celkovo vyšlo v Spojenom kráľovstve ako singel až päť skladieb z tohoto albumu.
Saint-André-Treize-Voies

Poloha

Obec má rozlohu 18,96 km². Najvyšší bod je položený 69 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 293 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE