google/wiki40b huggingface dataset:
Niepceotypia

Niepceotypia alebo zastarano heliografia (z starogr. helios – slnko a gráfein - písať) je najstaršia fotografická technika na vytváranie kontaktných reprodukcií grafických listov a snímok z camery obscury. 
Autorom vynálezu niepceotypie bol Nicéphore Niépce, ktorý experimentoval s fotochemickou cestou reprodukcie pre litografiu. Na litografickú dosku s vrstvou svetlocitlivej fermeže kopíroval v roku 1813 pomocou slnečného svetla kresby a grafické listy, ktorých papier bol spriesvitnený. V roku 1816 použil malú cameru obscuru a papier so svetlocitlivou vrstvou chloridu strieborného, ale snímky neboli ustálené a obraz časom zmizol.
Po rade pokusov s rôznymi svetlocitlivými látkami a podložkami zhotovil Nicéphore Niépce v roku 1822 reprodukciu medirytiny pápeža Pia VII. na vrstvu prírodného asfaltu rozpusteného v petroleji, nanesenú na sklenenú dosku. Reprodukcia sa však nezachovala. Niépce potom ako podložku využíval litografický kameň a zinkovú dosku, ktoré boli po leptaní alebo rytí použité k tlači. Najstaršou dochovanou fotografickou reprodukciou, ktorú na medenú doštičku zhotovil Nicéphore Niépce v roku 1825, je obrázok muža vedúceho koňa.
 
Niépce tiež pokračoval v pokusoch s camerou obscurou. V roku 1824 vytvoril snímku na kameň s asfaltovou vrstvou, zachytávajúci pohľad z jeho pracovne na bočné krídlo domu a budovu na dvore, ktorá sa však tiež nezachovala. Zrejme v roku 1826, najneskôr však v nasledujúcom roku, zhotovil za slnečného dňa Niépce snímku pohľadu z okna svojho domu na dvor s hospodárskymi budovami a stromom v pozadí, ktorá býva považovaná za najstaršiu dochovanú fotografiu. Použil cameru obscuru s predsadenou šošovkou. Expozícia snímky o rozmeroch 163×203 mm trvala 8 hodín, takže slnko postupne osvetľovalo obe strany dvora. Obraz snímal na asfaltovú vrstvu, ktorá v osvetlených častiach tvrdla a vytvorila biele plochy. Tiene sú tmavé plochy cínovej podložky po zmytí neosvetleného asfaltu roztokom levanduľového oleja a terpentínu.
Niepceotypia bola nahradená dokonalejšou technikou, dagerotypiou, vyvinutou  Francúzom  Louisom Daguerrom v roku 1839, a kalotypiou, objavenou Angličanom Williamom Foxom Talbotom nezávisle v tom istom čase.
Anastasija Sergejevna Pavľučenkovová

Juniorská kariéra

Ako juniorka vyhrala Australian Open dvakrát, prvý raz v roku 2006, keď vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku 1-6, 6-2, 6-3. A druhýkrát v roku 2007, keď len tesne porazila Američanku Madison Brengleovú dvakrát v tajbrejku 7-6, 7-6. Ešte dokázala vyhrať US Open v roku 2006, keď vo finále porazila Rakúšanku Tamiru Paszekovú 3-6, 6-4, 7-5. V roku 2006 bola členkou víťazného tímu Sacramento Capitals v svetovej tenisovej lige tímov.
Miniac-sous-Bécherel

Poloha

Obec má rozlohu 13,55 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 689 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dědkovo

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie biotopu a populácie črievičníka papučkového a populácie ďalších druhov organizmov, vyskytujúcich sa v podraste lesného spoločenstva, typy biotopov a druhy, pre ktoré bola iným právnym predpisom vyhlásená EVL Dědkovo a ktoré sa nachádzajú na území prírodnej pamiatky.
Haggnámídú

Haggnámídú (maldiv. ހަންޔާމީދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Alif Dál na Maldivách. Počet obyvateľov je 593 (jún 2006), dĺžka ostrova 950 m, šírka 225 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 71,34 km.
Pod Skálou

Ochrana

Dôvodom ochrany je svahová bučina s hojným tisom.
Port Arthur (Texas)

História

Svoje meno získal podľa menovca Arthura E. Stilwella, ktorému patrila parcela mesta v roku 1895. Stilwell predpokladal, že sa Port Arthur ako prístavné mesto stane letoviskom a chcel preto vybudovať železničný medzník, ktorým by bola trasa medzi Port Arthurom a Kansas City. Nad Stilwellovým plánom však získal kontrolu John W. Gates a v r. 1900 postavil v Port Arthure ryžový mlyn. Následne na to dal postaviť portarthurský lodný kanál, pričom utratil 1,4 milióna dolárov, aby ho potom odstúpil federálnym úradom za jeden dolár.
Douglas SBD Dauntless

Vznik a vývoj

Douglas SBD Dauntless bol skonštruovaný už pred vojnou. Začiatky jeho vývoja možno sledovať až do roku 1934, keď začal vývoj, ktorý vyvrcholil výrobou neúspešnej série bombardérov Northrop BT-1. Prvé stroje SBD-1 boli vyrobené v roku 1940 a boli postupne dodávané na lietadlové lode vojenského námorníctva Spojených štátov. Technické parametre SBD Dauntless sa však po vypuknutí bojov v Pacifiku ukázali ako nedostatočné.
Bol to relatívne pomalý a zraniteľný stroj. Jeho hlavnou zbraňou bola bomba s hmotnosťou 250 kg nesená pod trupom. Lietadlo bolo vyzbrojené dvojicou pevných nesynchronizovaných guľometov kalibru 12,7 mm pre streľbu dopredu a jedným (neskôr dvoma) guľometom kalibru 7,62 mm, ktorý obsluhoval strelec-radista-pozorovateľ.
Postupne boli vyrábané modernizované verzie SBD-2, SBD-3, SBD-4 a SBD-5. Neskoršie typy už boli čiastočne pancierované, čo prinieslo posádkam aspoň nejakú ochranu, ďalej boli inštalované silnejšie motory či palubné radary. Vzhľadom na to, že sa oneskorili dodávky modernejších strojov Curtiss SB2C Helldiver, boli Dauntlessy vyrábané až do apríla 1944. Celkom bolo vyrobených 5936 kusov všetkých verzií.
Armáda Spojených štátov používala pozemnú verziu lietadla, označenú A-24 Banshee, ktorá nemala pristávací hák. Tento typ bol vyrábaný vo verziách A-24A a A-24B a bol používaný v začiatočnej fáze vojny.

Bojové nasadenie

Lietadlá Douglas SBD Dauntless sa zapísali do histórie najmä vďaka ich úspechom proti Japonsku. Pri bitke v Koralovom mori sa im podarilo potopiť lietadlovú loď Shohó. Ďaleko väčší úspech dosiahli v bitke o Midway, kde potopili štyri japonské lietadlové lode a jeden krížnik, čo znamenalo obrat vo vojne v Tichomorí.
Villiers-sur-Marne

Poloha

Mesto má rozlohu 4,33 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 27 222 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Zalău

Geografia

Mesto sa nachádza na severozápade Rumunska, medzi Apusenskými vrchmi a Východnými Karpatami. Patrí do Salašskej župy a historického územia Transilvánia.

História

Mesto sa nachádza blízko starého Dáckeho osídlenia, a pri meste nájdeme aj rímsku osídlenie Porolissum, s impozantným Castrum, amfiteátrami a podobne. Tento komplex bol vybudovaný rímskymi dobyvateľmi po dobytí Dácie cisárom Trajánom.
Mesto sa po prvýkrát spomína v Anonymovej kronike, podľa ktorej boli tieto miesta osídlené už okolo roku 900. V roku 1220 nájdeme mesto v záznamoch ako Villa Ziloc. Po zničení mesta mongolskými nájazdníkmi v roku 1241 sa mesto dostalo pod správu Veľkovaradínskeho katolíckeho biskupstva. 
V modernej dobe mesto veľmi vyrástlo, najmä počas komunistickej éry v Rumunsku, kedy sa vo veľkom budovali priemyselné podniky, nové sídliská a pod.
Vieux-Bourg

Poloha

Obec má rozlohu 1,3 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dead By Sunrise

História skupiny

Skupina sa začala formovať v roku 2005, zatiaľ čo Chester Bennington písal piesne pre album Linkin Park Minutes to Midnight. Bennington to okomentoval slovami: "Vymyslel som pár piesní, ktoré zneli naozaj dobre, ale vedel som, že neboli štylisticky na tom ako piesne pre Linkin Park. Boli tmavšie. Bennington bol však natoľko vyťažený písaním Minutes to Midnight a následnými vystúpeniami, že CD od kapely nemohlo byť realizované skôr, ako v roku 2009.
Out of Ashes je názov prvého štúdiového albumu od tejto skupiny. Album sa umiestnil na 29. mieste v Billboard 200.
20. júla 2017 spáchal Chester Bennington samovraždu obesením.
Saint-Maurice-le-Vieil

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 301 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Javisko

Javisko je časť divadelného priestoru určená a technicky prispôsobená na predvádzanie divadelnej produkcie.
Javisko slúži ako priestor pre herca a ďalších účinkujúcich (spíkerov, hudobníkov, spevákov, tanečníkov, umelcov a pod.). V niektorých prípadoch môžu byť javiská pohyblivé, môžu mať aj kruhový tvar pripomínajúci klasickú cirkusovú manéž, keď diváci sedia v kruhu okolo javiska. V klasických kamenných divadlách býva technický priestor nachádzajúci sa nad javiskom označovaný ako povrazisko, ktorý je primárne určený pre prevádzku javiskovej techniky.
Rám javiskového obrazu sa nazýva proscéniový otvor alebo portál. Súčasťou portálu je potom opona. V spodnom a hornom obvode javisko sa nachádza horná a dolná rampa.
Veľké divadlá určené pre balet, operetu, muzikály a operu mávajú medzi javiskom a hľadiskom špeciálny priestor určený pre divadelný orchester nazývaný orchestrisko.

Točňa

Točňa je zariadenie na otáčanie divadelných kulís a dekoračných objektov. Poháňanie a riadenie je pod javiskom - modernejšie divadlá majú točňu ovládanú počítačom. Točna umožňuje rýchlu premenu scény, ktorú je v divadle rýchlo spraviť naročné a dlhé.
Cesta II. triedy 538 (Slovensko)

História

Do roku 1969 viedla cesta až po Nové Štrbské Pleso na križovatku s cestou II/537, ktorá pokračovala ďalej k Štrbskému plesu. Pred konaním Majstrovstiev sveta v klasickom lyžovaní v roku 1970 bola vybudovaná preložka cesty II/537 južne od Štrbského Plesa a jej predĺženie smerom do Podbanského a cesta II/538 sa tak skrátila po križovatku s novou trasou cesty II/537.

Priebeh

Začína na križovatke s I/18 v Tatranskej Štrbe, odkiaľ pokračuje stúpaním lesom k Štrbskému Plesu, kde končí na križovatke s cestou II/537.
Boeing 757

Vznik a vývoj

Bol navrhnutý aby uspokojil trh s lietadlami stredného doletu s modernou avionikou. Rozhodnutie na začatie vývoja padlo v roku 1978, pričom prvými zákazníkmi nového stroja sa stali Eastern Airlines a British Airways, ktorí zadali objednávky v auguste toho roku. Boeing 757 mal byť pôvodne náhrada za model Boeing 727-200 s chvostovými plochami ako u typu 727, ale tento model nebol nikdy skonštruovaný. Prototyp vzlietol po prvýkrát vo februári 1982, s motormi Rolls-Royce RB535C, no ako alternatíva boli ponúknuté aj motory Pratt & Whitney PW2037 alebo PW2040. Koncom roka 1982 mu bol udelený certifikát na prepravu osôb, pričom prvý komerčný let sa uskutočnil 1.1. 1983 spoločnosťou Eastern Airlines. Do konca roku 1999 bolo objednaných takmer 1000 kusov Boeingu 757, pričom produkcia pokračuje tempom 48 kusov ročne. Boeing 757 má transatlantický dolet. Vďaka lepšej ekonomike prevádzky odvezie o 50 cestujúcich viac ako Boeing 727-200.

Používatelia

V súčasnosti používa Boeing 757 viacero leteckých spoločností a ich varianty ozbrojené sily rôznych krajín. USAF používa 4 ks, ktoré boli doručené v priebehu rokov 1998-9; pričom slúžia pod označením C-32A. Používa ich na presun význačných osobností, so základňou na letisku Andrews AFB, jednotkou 89. transportnej peruťe. Ďalšími používateľmi sú Mexiko a Argentína, ktorí ho používajú na rovnaké účely. Kazachstan, Saudská Arábia a Turkmenistan tiež používajú Boeing 757 ako vládny špeciál, no s civilným označením.

Verzie

Boeing 757-100 je verzia pre 150 cestujúcich určená ako priama náhrada modelu Boeing 727. Nikdy sa nedostal do výroby.
Boeing 757-200 je konečná verzia Boeingu 757. Vyrábala sa aj vo verziách 757-200F ako nákladná verzia a 757-200M ako kombinovaná verzia. Lietadlo Boeing 757 bolo v ponuke aj ako 757-200ER, 757-200PF, 757-200SF
Boeing 757-300 je verzia určená pre prepravu až 289 cestujúcich. Táto verzia nebola úspešná. Na svete lieta len 55 kusov.
Veľký Choč

Charakteristika

Veľký Choč je s výškou 1 611 m n. m. dominantým vrchom Chočských vrchov, viditeľný je už od Štrby a z celej dolnej Oravy. Vrchol je turisticky veľmi vyhľadávaný. Má tvar nepravidelnej pyramídy s početnými bralnými partiami. Z vrcholu Choča je vynikajúci kruhový výhľad. Jeho vrchol je porastený kosodrevinou, od Valaskej Dubovej má mierne stúpajúci tvar, kým zo severu a od Lúčiek je v príkrom zráze.
Vrchol bol ospievaný mnohými básnikmi, medzi inými aj P.O. Hviezdoslavom, ktorý pochádzal z Vyšného Kubína, ležiaceho priamo pod Chočom. Choč je považovaný za jeden z najkrajších vrchov Slovenska.
Na vrchole sa nachádza prírodná rezervácia Choč, ktorej súčasťou sú aj menšie vrcholy: Predný Choč, Malý Choč, Stredný Choč a Zadný Choč, ale aj ďalšie ako napríklad Kýčera, Sokol a iné.
Konečnosť

Konečnosť je to, čo má medze, pokiaľ ide o akúkoľvek danú kvantitu tej istej povahy alebo to, čo podľa dôvodných domnienok smeruje k takému stavu; matie konca. Vlastnosť množiny, ktorá má konečný počet prvkov. V informatike je to charakteristická vlastnosť algoritmu. Rozlišuje sa statická konečnosť a dynamická konečnosť . Každý algoritmus musí byť staticky konečný, t. j. má byť opísaný textom konečnej dĺžky. Hovoríme, že algoritmus je dynamický konečný, ak objekty a štruktury, ktoré používa, ostávajú v každom časovom momente konečné.
Jean-Paul Sartre

Detstvo a vzdelanie

Narodil sa v Paríži, kde ho od narodenia ovplyvňovalo meštianske prostredie intelektuálov. Ako dvojročný prišiel o otca a vyrastal u starého otca. Vzdelanie získal na lýceu Henricha IV., kde sa zoznámil s Paulom Nizanom, v rokoch 1922 – 1924 chodil do prípravnej triedy na lýceu Louis-le-Grand, aby ho neskôr prijali na École normale supérieure. Tu sa zoznámil s Raymondom Aronom, s ktorým sa priatelil po zvyšok života, a taktiež tu stretol svoju celoživotnú družku Simone de Beauvoir. 
Začína verejne prejavovať svoje filozofické myslenie, ktoré je založené na kritike buržoázie, jej istôt, práv a povinností. Na druhý pokus sa dostáva na vysokú školu v Paríži, kde študuje filozofiu. V 30. rokoch študoval filozofiu v Nemecku, kde ho ovplyvnili najmä Hegel, Karl Marx, Friedrich Nietzsche, Edmund Husserl, a René Descartes, ale taktiež francúzski moralisti.

Myslenie a tvorba

Pôsobil ako stredoškolský profesor a od roku 1945 sa stal spisovateľom na voľnej nohe. Už v mladosti písal fantastické poviedky a po drobnejších spisoch o predstavivosti a citoch, nasledovalo prvé z jeho ťažiskových diel „Bytie a ničota“. Počas 2. svetovej vojny bol zajatý a držaný vo väzení, v roku 1941 sa pripojil k hnutiu odporu. 
Po vojne založil revue „Temps modernes“ a usiloval sa existencializmus zmieriť s marxizmom. Sartre zohral významnú úlohu vo filozofickom a literárnom živote povojnového Francúzska. Zastával ľavicové, nekomunistické postoje a vyznával nekompromisnú intelektuálnu angažovanosť. Od roku 1957 charakterizuje jeho postoj isté kolísanie v praxi i filozofických dielach, a v mnohých otázkach reviduje svoje názory.
V roku 1945 vstupuje do komunistickej strany, z ktorej však v roku 1956 vystupuje, na protest proti zásahu Sovietskeho zväzu v Maďarsku. Vo svojich politických vystúpeniach sa angažoval v podstate vo všetkých vtedajších problémoch (vojna vo Vietname, študentské hnutie v roku 1968 a pod.). Ku koncu života sa potom jeho postoje prikláňali k maoizmu a radikálnej ľavici.

Súkromný život

Napriek tomu, že celý život prežil so Simone, nikdy sa s ňou neoženil. Počas 51-ročného vzťahu si filozofi sľúbili, že v rámci spĺňania ich verzie voľnej, oslobodzujúcej lásky nebudú nič skrývať. Vplyv tohto prístupu na iných milencov bol niekedy zničujúci, čo dokonca aj oni príležitostne uznali. Ľútosť, hnev a smútok. Najmä to boli podoby vzťahu Sartra a Simone de Beauvoirovej. 
Taktiež nikdy neprijal Nobelovu cenu za literatúru, ktorú mu udelili v roku 1964, pretože celý život vystupoval a písal proti podobným organizáciám a cenám.
Peripheral Component Interconnect

Konfigurácia

PCI sa vyskytuje bežne v počítačoch, kde vystriedalo starú ISA architektúru, ako štandardná zbernica. Nájdeme ho však aj u iných typov počítačov. Na rozdiel od ISA, PCI umožňuje dynamické konfigurovanie prídavných zariadení. Pri štarte počítača sa BIOS PCI karty a BIOS počítača dohodnú na pridelení prostriedkov, ktoré karta potrebuje. Toto umožňuje pridelenie IRQ a adries portov cez dynamický proces, na rozdiel od ISA zbernice, kde zdroje (adresný priestor, číslo IRQ a DMA) boli určené pevne hardvérom karty, alebo sa menili premiestňovaním prepojok ("jumperov") na karte (štandard Plug and Play bol u ISA zariadení definovaný len dodatočne, a keďže ho nepodporovali všetky zariadenia, viedlo to k mnohým konfliktom zariadení). PCI zbernica poskytuje detailný popis všetkých pripojených PCI zariadení cez PCI Configuration Space, čo umožnuje, aby bol Plug and Play proces prakticky uskutočniteľný.
Špecifikácia PCI pokrýva fyzickú veľkosť zbernice, vrátane rozmedzenia elektrického vedenia, elektrickú charakteristiku, časovanie zbernice a protokoly. Organizácia The PCI Special Interest Group (PCISIG) predáva špecifikáciu na adrese http://www.pcisig.com/.
Bitka pri Lamači

Bitka pri Lamači bolo záverečné vojenské stretnutie rakúskej a pruskej armády v rakúsko-pruskej vojne v roku 1866.
Vojna sa začala na pruských hraniciach v severných Čechách, pokračovala dejiskom najväčšej bitky pri Hradci Králové a ukončená bola krviprelievaním v Lamači pri Bratislave. 
Útočiaca pruská armáda prenasledovala časť porazených rakúskych jednotiek popri rieke Morava. 19. júla obsadila Malacky a o dva dni Stupavu. Prusi sa chystali dobyť Bratislavu, dôležité strategické miesto. Boli by si tak posilnili pozície v prípadnom útoku na Viedeň. 
Rakúske jednotky vytvorili pred Bratislavou mohutný obranný val, rozprestierajúci sa od návršia Hrubý Pleš až po svahy Devínskej Kobyly. Silné delostrelectvo rozostavili pri Lamači a Dúbravke, aby chránilo prístupové cesty od Stupavy. Útok Prusov sa začal ráno 22. júla silnou delostreleckou paľbou na Dúbravku a Lamač. Medzitým sa ďalšie oddiely pokúsili o obchvat rakúskych obranných línií cez Kamzík. Napokon bol útok Prusov odrazený. Pred rozhodujúcim útokom Prusov Bratislavu zachránil začiatok prímeria uzavretého v Mikulove. 
V tejto poslednej bitke rakúskej-pruskej vojny padlo niekoľko sto vojakov na jednej i druhej strane. Ich hroby sú roztrúsené v okolí Lamača, Dúbravky a po návrší Kamzíka. Mierové rokovania sa začali v Mikulove a pokračovali v Prahe, kde 23.8.1866 podpísali mierovú zmluvu. Pražským mierom sa Rakúsko zaviazalo, že sa úplne zrieka Nemecka a svojej nemeckej politiky vôbec. Muselo zaplatiť vojnovú kontribúciu 20 miliónov pruských toliarov. Výsledok vojny bol jedným z určujúcich faktorov neskoršieho rakúsko-uhorského vyrovnania v roku 1867.
Diaľnica A8 (Chorvátsko)

Priebeh trasy

Diaľnica A8 začína v diaľničnej križovatke Kanfanar, kde sa napája na diaľnicu A9, ktorá tvorí západnú časť Istrijskeho ypsilonu, a na štátnu cestu 303, ktorá vedie do mesta Rovinj a je vybudovaná ako smerovo rozdelená štvorpruhová kominukácia. A8 následne prechádza centrálnou časťou Istrie, kde križuje cesty D44, D48 a D500, ktoré vedú do miest Buzet, Pazin a Kršan. Severne od mesta Rijeka, pri obci Matulji, sa A8 napája na diaľnicu A7, ktorá vedie od slovinskej štátnej hranice do Rijeky. Túto časť v budúcnosti čaká prestavba, pretože sa plánuje vybudovanie novej diaľnice A7, ktorá povedie východne od Rijeky na juh až ku mestu Senj a k osade Žuta Lokva, kde sa napojí na diaľnicu A1. Z toho dôvodu bude potrebné postaviť aj nový úsek A8 medzi obcami Veprinac a Jušići.

Vybavenosť diaľnice

Na trase diaľnice A8 bolo vybudovaných 10 výjazdov, z ktorých je 9 vyriešených mimoúrovňovo. Výnimkou je len križovatka s Jadranskou magistrálou v Opatiji, ktorá je úrovňová a je riadená svetelnou signalizáciou. Po výstavbe náhradného úseku A8 Veprinac-Jušići a nového obchvatu Rijeky na A7 bude úsek s úrovňovou križovatkou degradovaný na štátnu cestu.
Spoločnosť BINA Istra v súčasnosti na A8 prevádzkuje dve obojstranné odpočívadlá , ktoré sú vybavené občerstvovacími službami a sociálnymi zariadeniami.

Rozšírenia

V súčasnosti prebiehajú stavebné práce na rozšírení komunikácie medzi križovatkami Kanfanar a Rogovići do plného profilu. Ukončenie dostavby sa plánuje na záver roka 2012.
Medzi správcom diaľnice BINA Istra a chorvátskou vládou bola uzavretá dohoda o začatí stavebných prác na druhom profile na úseku Rogovići-Matulji, vrátane razby približne päť kilometrov dlhého druhého tubusu Tunela Učka. Výstavba by podľa oznámeného harmonogramu mala prebiehať v rokoch 2012 až 2014.
Hotel a kaviareň Slávia (Košice)

História

Pred tým, než bola v roku 1900 postavená súčasná budova, tu stál jednoposchodový meštiansky dom. Keďže bol blízko Kráľovského domu a susedil s Levočským domom, kde bývali mestskí kapitáni, prenajímali aj tento dom na začiatku 17. storočia od jeho majiteľa Eliáša Getziho pre armádu. Neskôr budova vystriedala niekoľko majiteľov a na prelome 18. a 19. storočia bol v jej prízemí zriadený hostinec. V druhej polovici 19. storočia sa novým majiteľom stal Jozef Schiffbeck, ktorý tu zriadil luxusný hotel.
V rodinnom podniku krátko pokračoval aj jeho syn Matej, ktorý však neskôr začal budovu prenajímať a podnik začal upadať. To využil košický pivovarník Konštantín Bauernebl, ktorý prevádzkoval pivovar Bauernebl a syn. Hotel odkúpil a na jar roku 1900 dal budovu zbúrať.
Na jeho mieste za krátky čas vyrástla moderná secesná budova s luxusnou kaviarňou na prízemí a dvoma poschodiami bytov nad ňou. Priečelie budovy sa vyznačuje množstvom ornamentov i malieb - najmä výjavy z oblasti pivovarníctva. Mnohí odborníci považujú túto budovu za najkrajší secesný objekt v meste.
V roku 1982 bola budova vyhlásená za kultúrnu pamiatku a neskôr bola preklasifikovaná na národnú kultúrnu pamiatku. Začiatkom 90. rokov prešla budova rozsiahlou rekonštrukciou, pričom luxusná kaviareň na prízemí i hotelové izby ostali zachované. Budova sa v očiach širokej verejnosti stala známa aj vďaka hudobnej relácii Slovenskej televízie Kaviareň Slávia, ktorá sa natáča práve v interiéroch tejto budovy. Ide o jediný vývozný artikel košického štúdia televízie.

Súčasnosť

V roku 2015 prešla Slávia rekonštrukciou, poskytuje luxusné reštauračné a kaviareňské služby a na prvom poschodí je k dispozícii 19 izieb vysokého štandardu v secesnom štýle. Slávia sa umiestnila na 1. mieste v kategórii najlepšia kaviareň a reštaurácia v Košickom kraji, podľa hodnotenia Trend Top 2017 a 7. miesto si vyslúžila v rebríčku prémiových reštaurácií Gurmán Award 2017 podľa hodnotenia Gurmán na Slovensku.