google/wiki40b huggingface dataset:
Vršatecký hrad

Dejiny

Oblasť bola obývaná už skôr ľuďmi z lužickej a púchovskej kultúry, od 9. až 10. storočia aj slovanskými kmeňmi. Výstavba hradu, ktorý patril do línie brániacej severozápadné hranice Uhorska, sa začala v 13. storočí po mongolskom vpáde. Základ hradu tvoril horný hrad s vnútornou vežou, ktorá bola dominantným obranným zariadením celého komplexu. Koncom 13. storočia sa hrad stal súčasťou panstva Matúša Čáka Trenčianskeho. V roku 1394 ho získal Stibor zo Stiboríc. V 15. storočí hrad prešiel rozsiahlou rekonštrukciou, roku 1439 sa objavila aj prvá písomná zmienka o Vršatskom Podhradí, vtedy označovanom ako Podhradhye.
Neskôr hrad vystriedal viacero majiteľov, patril napr. kráľovnej Barbore, jej dcére Alžbete či drobnej šľachte. V 17. storočí došlo k ďalším úpravám hradu, ktorý však postupne začal upadať, pretože šľachta začala uprednostňovať nižšie položené sídla, hlavne kaštieľ v Pruskom. Majiteľom hradu okrem podhradia patrili aj ďalšie obce: Bohunice, Červený Kameň, Pruské, Krivoklát, Tuchyňa, Výčapy a Mikušovce.
Roku 1680 hrad vypálilo cisárske vojsko. Po rekonštrukcii však hrad vyhorel roku 1707, počas Rákociho povstania ho navyše cisárske vojská zámerne zničili výbušninami. Majitelia k ďalšej rekonštrukcii neprikročili. Dnes je zo zvyškov hradu už len zrúcanina.
Ferdinand Gabaj

Životopis

Pochádzal z roľníckej rodiny a vzdelanie získaval v Liptovskej Porúbke, Liptovskom Hrádku, Liptovskom Mikuláši a na učiteľskom ústave v Spišskej Novej Vsi. Celý život pôsobil ako učiteľ, najprv v Smrečanoch, potom v rokoch 1930 – 1931 v Ladzanoch, v rokoch 1931 – 1933 v dnešnom Sliači, v rokoch 1933 – 1934 v Dunajskej Strede a napokon od roku 1934 až do roku 1969, kedy odišiel do dôchodku, učil v Bratislave.

Tvorba

Prvé básnické i prozaické pokusy začal uverejňovať v roku 1926 v časopisoch Svojeť, Nový rod a Slovenské hlasy, knižne debutoval v roku 1934 zbierkou poviedok Katka a Kata. Písal najmä romány z dedinského prostredia a rodinné kroniky, ktoré svojím milým humorom pripomínali diela Martina Kukučína. Osobitnú skupinu diel tvoria knihy pre rodičov a vychovávateľov, ktoré spomienkami a zápiskami dlhoročného učiteľa, vďaka ktorým sa snaží pomôcť pochopiť detskú dušu. Okrem tvorby pre dospelých sa venoval i tvorbe pre deti a mládež. Prvé poviedky uverejňoval v časopisoch Mladý život a Prameň. Venoval sa najmä témam zo súčasného života detí, vykresľuje ich optimizmus, ale i protirečivosť a zložitosť detského sveta. Jeho rozprávky sú plné bizarných nápadov, fantázie, vtipu, hravosti a humoru. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladal z poľskej, maďarskej a českej literatúry .
Nižný Tvarožec

Dejiny

Jágerská kapitula v roku 1355 ohraničila pre Tekulovcov panstvo Smilno, ku ktorému bola začlenená aj táto dedina. V sídlisku bol okrem poddanských domov aj mlyn, drevený kostol, nepochybne aj fara. Stavebná skladba sídliska dosvedčuje, že ono jestvovalo aspoň 2 až 3 desaťročia skôr.
V písomnostiach zo 14. až 16. storočia sa vyskytuje postupne pod názvami Twrous, Thurospathaka, Alsothwrospathak, ktorých základom je preklad pôvodného slovenského názvu Tvarožec do maďarčiny (túrós = tvarohový). Tento názov nepochybne tvorili šľachtici, možno Tekulovci, ktorí boli maďarského pôvodu. Od 15. storočia sa ojedinele vyskytuje aj slovenský názov tejto dediny, pravda, v maďarizovanej podobe. Ani maďarský ani slovenský názov nemajú takú súčasť, z ktorej by sa mohlo usúdiť, že dedinu založili usadlíci podľa zákupného práva. Vzhľadom na to, ale najmä na existenciu blízkeho starobylého Gaboltova pred 13. storočím, možno predpokladať, že názvom Tvarožec nazývali toto údolie obyvatelia Gaboltova, v ktorom mohlo jestvovať sídlisko v 13. storočí, prípadne skôr, v ktorom sa začiatkom 14. storočia mohli usadiť noví usadlíci podľa zákupného práva.
V 15. až 16. storočí bol Nižný Tvarožec majetkovou súčasťou panstva Makovica, hoci v polovici 16. storočia bol v záložnej držbe mesta Bardejova. V roku 1427 boli tunajšie sedliacke domácnosti zdanené od 12 port. Neskôr, pravdepodobne v rokoch 1471 a 1472 pri prechode poľské vojsko dedinu spustošilo, takže v roku 1492 sídlisko nejestvovalo. Čoskoro sa tu usadilo nové obyvateľstvo. V 16. storočí Nižný Tvarožec patril k rusínskym dedinám na panstve Makovica. Okrem domácnosti šoltýsa tu žili poddanské domácnosti. Sedliacke domácnosti v rokoch 1543, 1567 a 1588 zdanili od 6, 3 resp. 1,5 porty, pričom v roku 1567 štyri domácnosti hospodárili na polovičných a štyri na štvrtinových usadlostiach. V tých rokoch tu žili 3, 12 a žiadna želiarska domácnosť. Sídlisko v roku 1600 pozostávalo zo 17 obývaných poddanských domov a domu šoltýsa, kostola a fary.
Koncom 16. storočia bol Nižný Tvarožec stredne veľkou dedinou s prevažne rusínskym obyvateľstvom, ale sídlisko sa mierne zväčšovalo. V roku 1618 šoltýstvo s mlynom patrilo už štyrom domácnostiam. Okolo 20 sedliackych domácností hospodárilo na polovičných a menších usadlostiach. Miestnemu pravoslávnemu farárovi patri lo pole a lúky v rozsahu celej sedliackej domácnosti.
Molières (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 12,77 km². Najvyšší bod je položený 603 m n. m. a najnižší bod 316 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 365 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kostol svätého Mikuláša (Čečovice)

Kostol svätého Mikuláša je gotický kostol v obci Čečovice v okrese Domažlice.

Dejiny

Kostol bol postavený podľa názorov odborníkov asi medzi rokmi 1330 – 1410 na mieste staršieho pohrebiska neďaleko stredovekej tvrdze pánov z Velhartíc, ktorým vtedy Čečovice patrili. Podľa najnovších poznatkov spadá jeho výstavba do rokov 1340 – 1360.
Pre svoju dôležitosť bol kostol v roku 1999 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. V súčasnosti je po celkovej rekonštrukcii exteriéru i interiéru, ktorého pôvodná maliarska výzdoba sa skrývala pod dvanástimi vápennými nátermi.

Význam a hodnota

Kostol je jednou z najpozoruhodnejších gotických stavieb domažlického okresu a je výnimočne pozoruhodným dokladom vrcholne gotickej architektúry. Architektúra kostola má obdobu v regensburgskej katedrále a v kostole sv. Jána Krstiteľa v Nabburgu (okres Schwandorf). Predpokladá sa, že miestny kostol je dielom umelcov z hute stavajúcej katedrálu v Regensburgu.
Na žiadnej inej dochovanej stavbe dedinského kostolíka v Česku nie je možné nájsť takú koncentráciu gotických prvkov a detailov.
Predpokladá sa, že pri stavbe tohto tehlového kostola boli použité kamenícke články určené pre inú, podstatne väčšiu a významnejšiu stavbu. Je dokonca možné, že tieto články neboli tesané v Čechách, ale už hotové privezené z Bavorska.
Bray-en-Val

Poloha

Obec má rozlohu 22,32 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 375 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mâcot-la-Plagne

Poloha

Obec má rozlohu 37,86 km². Najvyšší bod je položený 2 708 m n. m. a najnižší bod 653 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 785 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wallis (ostrov)

História

Prvotné osídlenie ostrova dokladajú archeologické nálezy s datovaním približne 1400 rokov pred Kr. V 13. až 16. storočí bol súčasťou Tonžského impéria. Na ostrove sa nachádzajú aj zvyšky tonžského opevnenia Talietumu, ktoré bolo postavené približne v roku 1450. Jeho ruiny sú dnes obľúbenou turistickou atrakciou.
Európania ostrov objavili v druhej polovici 18. storočia, keď pri ňom 16. augusta 1767 pristála fregata kráľovského námorníctva Dolphin vedená Samuelom Wallisom. Tá istá loď predtým objavila aj Tahiti. V 19. storočí na Wallis prišli francúzski misionári s úlohou konvertovať miestne obyvateľstvo na katolícku vieru a odvtedy je pod francúzskou správou.

Geografia

Wallis má približne oválny tvar a plochu 77,5 km². Najvyšší bod je Loka (143 m). Na ostrove sa nachádza niekoľko jazier vulkanického pôvodu. Wallis je obklopený bariérou koralových útesov, spolu vytvárajú súostrovie Wallisove ostrovy.
Trvalo na ňom žije 10 000 obyvateľov, prevažná väčšina z nich je katolíckeho vyznania. Na ostrove sa nachádza aj správne stredisko korporácie Mata-Utu.

Geologický vývoj

Ostrov predstavuje erodovaný vrchol neaktívnej štítovej sopky, ktorej vznik sa odhaduje na pleistocén. Wallis pokrývajú početné bazaltové lávové prúdy, explozívne krátery (mnohé z nich sú zaliate vodou) a troskové kužele s datovaním v rozmedzí 0,5 až 0,08 milióna rokov. Najmladšie vzorky hornín sú pravdepodobne holocénneho veku.
6. Medzinárodný filmový festival Cinematik 2011

Medzinárodný filmový festival Cinematik 2011 bol v poradí 6. ročník festivalu Cinematik, ktorý sa každoročne koná v Piešťanoch. Oficiálny dátum konania bol od 9. do 15. septembra 2011. Spolu sa premietlo 132 filmov v 2 súťažných a 14 nesúťažných sekciách. Zahajovacím filmom sa stal francúzsko-nemecký film Carlos režiséra Oliviera Assayasa. Na otváracom ceremoniáli bol prítomný aj Peter Gottschalk, zástupca spoločnosti Arte, ktorá film produkovala.

Súťažné

V súťažnej sekcií hraných filmov Meeting point Europe sa premietala kolekcia 10 najlepších európskych filmov vyrobených v rokoch 2010 a 2011, ktorá vznika ako výsledok hlasovania mladých európskych filmových kritikov.
V rámci MFF Cinematik sa po druhýkrát konala aj súťaž celovečerných slovenských dokumentov pod názvom Cinematik.doc s počtom 8 dokumentárnych filmov. Filmy v súťaži posudzuje medzinárodná porota filmových kritikov a tvorcov prevažne zo strednej Európy.

Ocenenia

Záverečný ceremoniál sa konal 14. septembra 2011 v hlavnej sále kina Fontána.
Dommartin-sous-Hans

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 52 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
American Academy of Arts and Sciences

American Academy of Arts and Sciences (Americká akadémia umení a vied), stručne American Academy, je prestížna americká čestná organizácia združujúca významných vedcov, verejných činiteľov, podnikateľov a umelcov. Bola založená v roku 1780 v Cambridge, kde tiež sídli. Jej poslaním je združovať významné osobnosti rôznych odborov a podieľať sa na dlhodobých projektoch politiky USA. Roku 2013 mala asi 4000 členov a asi 600 čestných členov zo zahraničia.

Dejiny

Akadémiu založil parlament štátu Massachusetts v roku 1780 ako poradný zbor 61 vynikajúcich vlastencov, ktorí svojimi znalosťami a skúsenosťami chceli slúžiť národu a ľudstvu. Medzi prvými členmi, ktoré si sama zvolila, bol napríklad Benjamin Franklin a George Washington. Roku 1785 začala vydávať svoje Memoirs, od roku 1846 Proceedings a od roku 1950 štvrťročník Daedalus.
Thomirey

Poloha

Obec má rozlohu 7,07 km². Najvyšší bod je položený 435 m n. m. a najnižší bod 405 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futbale 1916

Kvalifikácia

Kvalifikácia sa neuskutočnila. Na turnaj automaticky postúpili reprezentácie Argentíny, Brazílie, Čile a Uruguaja.
Chamoux-sur-Gelon (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 10,63 km². Najvyšší bod je položený 1 052 m n. m. a najnižší bod 287 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 886 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Proustit

Charakteristika

Vytvára prizmatické, romboedrické a skalenoedrické kryštály. Môže mať aj celistvý alebo kompaktný habitus. Má sýtu šarlátovočervenú farbu aj vryp. Na svetle černie. Je to priesvitný až priehľadný minerál, lesk prechádza z diamantového po polokovový.

Vznik

Vzniká na hydrotermálnych žilách spolu s ďalšími sírnikmi a inými minerálmi striebra.

Poznávanie

Ľahko sa taví a je rozpustný v kyseline dusičnej.

Výskyty na Slovensku

Banská Štiavnica, Hodruša-Hámre, Nová Baňa.
Fulidú

Felidú (maldiv. ފުޅަދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Počet obyvateľov je 390 (jún 2006), dĺžka ostrova 675 m, šírka 200 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 57,05 km.
Ver-lès-Chartres

Poloha

Obec má rozlohu 9,46 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 808 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pardines

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 446 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kašgar (mesto)

Letecká doprava

Kašgarské letisko má pravidelné lety do Urumči a Islamabadu v Pakistane.

Železničná doprava

Kašgar má najzápadnejšiu železničnú stanicu v Číne. So zvyšnou čínskou železničnou sieťou je prepojená cez Južnú Sin-ťiangskú železnicu, ktorá bola postavená v decembri 1999. V decembri 2010 bola pre nákladnú dopravu otvorená 488 kilometrov dlhá železnica Kašgar-Hotan. Spája Kašgar s mestami z južnej časti Tarimskej panvy, vrátane Šache, Yečeng a Hotanu. Osobná doprava na tejto trati začala premávať v júni 2011.
Investície na ďalšom predĺžení železnice do Pakistanu už začali. V novemberi 2009 podpísali Pakistan a Čína zmluvu o spoločnom podniku na vykonanie štúdie o pripravovanej železnici cez Khundžerábsky priesmyk.
Návrhy o železničné spojenie s mestom Oš v Kirgizsku sa tiež prediskutovávali na rôznych úrovniach už od roku 1996, no zatiaľ neúspešne.

Cestná doprava

Známa Karakoramská diaľnica (KKH) spája pakistanský Islamabad s Kašgarom cez Kundžerábsky priesmyk. Existojú autobusové linky pre osobnú dopravu na juh do Pakistanu. Kirgizsko je z Kašgaru takisto dosiahnuteľné, cez Torugartský priesmyk a Irkeštamský priesmyk; podľa stavu z leta 2007 boli medzi Kašgarom a Biškekským západným autubusovým terminálom denné spojenia. Kašgar sa taktiež nachádza na zozname miest, ktorými prechádzajú Čínske národné diaľnice, a to konkrétne G314 and G315.
Louesme

Poloha

Obec má rozlohu 18,92 km². Najvyšší bod je položený 377 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 116 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bouillé-Ménard

Poloha

Obec má rozlohu 15,79 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 736 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Firth of Clyde

Firth of Clyde je hlboký morský záliv (angl. firth) fjordového typu v Škótsku, ktorý sa nachádza západne od mesta Glasgow. Záliv je súčasťou Atlantického oceánu a ústi do neho rieka Clyde. V južnej časti vyúsťuje do Severného prielivu.
So zálivom sú tiež prepojené niektoré jazerá, ako Gare Loch, Loch Long, Holy Loch, alebo Loch Striven. Na jeho pobreží sa nachádzajú mestá Greenock a Port Glasgow. Záliv mal v histórii veľký význam pre škótske hospodárstvo a to nielen vďaka množstvu prístavov a lodeníc, ale tiež vďaka rybám, ktoré sa tu nachádzajú. V zálivu sa nachádza mnoho ostrovov a polostrovov, ktoré spolu s pevninou spojuje 12 pravidelných lodných liniek.
Kukavica chochlatá

Výskyt a stav na Slovensku

V období 1980 - 1999 bola zistená jedenkrát,  20. októbra 1985 v kŕdli strák pri rieke Nitre, v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie je žiaden záznam a  v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia existujú 4 pozorovania jedného jedinca na jar roku 2007 a je vedená ako zatúlanec.
Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Yville-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 8,25 km². Najvyšší bod je položený 60 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rondel (Žilina)

Rondel je estakádna kruhová križovatka v Žiline a tvorí dôležitý dopravný uzol na mestskom okruhu.

Priebeh

Nachádza sa na Mostnej ulici (cesta I/61, smer od Bratislavy a Popradu) a je križovatkou s Rajeckou cestou (I/64, smer od Prievidze), Hálkovou ulicou (smer centrum) a Závodskou cestou (smer Závodie a Bánová).

Požiar

Dňa 19.5. 2019 okolo 1:30 ráno vypukol požiar v koncertnej sále S2. Sála S2 bola vybudovaná v roku 2009 z pivových prepraviek a slamy. Hasičom sa požiar podarilo zobrať pod kontrolu. Statika rondelu bola značne poškodená. Na následky požiaru sa rondel musel uzavrieť. Obmedzenia v doprave sú veľké a týkajú sa aj trolejbusovej dopravy a vlakov.
Rokoš (geomorfologická časť)

Vymedzenie

Územie zaberá východnú polovicu centrálnej časti Nitrických vrchov, tvoriacich podcelok na juhu Strážovských vrchov. Severným okrajom Rokoš susedí s časťou Suchý, západný okraj nadväzuje na Rokošské predhorie a v južnej časti leží Vestenická brána, všetko časti Nitrických vrchov. Východným smerom susedí Rudnianska kotlina, patriaca Hornonitrianskej kotline.

Ochrana územia

Táto časť pohoria leží mimo veľkoplošnej Chránenej krajinnej oblasti Strážovské vrchy. Osobitne chránenými lokalitami sú národná prírodná rezervácia Rokoš, prírodná rezervácia Jedlie, prírodná pamiatka Čerešňová jaskyňa, Hradná jaskyňa, Žernovská jaskyňa a Košútova jaskyňa.

Turizmus

Rokoš patrí v rámci regiónu medzi atraktívne oblasti, vyhľadávané v zimnej i letnej sezóne. Z Uhrovca cez Jankov vŕšok vedie hlavným hrebeňom Nitrických vrchov  červeno značená trasa, ktorá prechádza vrcholom Rokoša (1 010 m n. m.) a Košútova (840 m n. m.) a severným smerom pokračuje na Suchý vrch (1 028 m n. m.). Na túto magistrálu sa pripájajú značené trasy z okolitých obcí, čím vzniká hustá sieť, umožňujúca množstvo alternatív pre turistiku. Viaceré lokality ponúkajú vďaka značnej nadmorskej výške zaujímavé výhľady na okolité kotliny i pohoria.
Crézancy-en-Sancerre

Poloha

Obec má rozlohu 18,92 km². Najvyšší bod je položený 377 m n. m. a najnižší bod 208 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 476 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľutinka

Prameň

Pramení v pohorí Čergov na severovýchodných svahoch vrchu Lysá (1 067,9 m n. m.), južne od osady Ambrušovce, v nadmorskej výške cca 950 m n. m.

Smer toku

V pramennej oblasti tečie sprvu na juh, po pribratí prítoku spod sedla Čergov sa stáča na západ. Na hornom toku, po osadu Majdan tečie prevažne západným smerom, pričom po pribratí Tokárne sprava vytvára výraznejší oblúk prehnutý na sever, od osady Majdán tečie k obci Ľutina na juhozápad. Odtiaľ už pokračuje severojužným smerom, na dolnom toku tečie k ústiu viac juhojuhozápadným smerom.

Ústie

Ľutinka sa vlieva do Torysy pri obci Pečovská Nová Ves v nadmorskej výške približne 344 m n. m.
Lamotte-Brebière

Poloha

Obec má rozlohu 4,25 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
VAT – veda a technika

Vysielanie

V súčasnosti sa vysiela v týždennej periodicite na STV 2 pondelok o 21:35 a v repríze utorok o 11:00. Dĺžka programu je 25 minút.
Cínový mor

Cínový mor je názov autokatalytickej modifikačnej premeny cínu pri teplote pod 13,2 °C z tetragonálnej priestorovo centrovanej štruktúry na kubickú štruktúru, podobnú diamantu („sivý cín“). Na premenu je však potrebné veľké prechladenie pod uvedenú teplotu.
Sivý cín sa vyskytuje len v podobe prášku, preto sa cínové predmety, dlhodobo uskladnené pri nízkych teplotách, postupne rozpadajú. Vzniknuté kryštály kubickej modifikácie pôsobia ako kryštalizačné zárodky a urýchľujú rozpad.

Ochrana

Prísadou 0,1 % bizmutu sa dá táto nežiaduca premena úplne potlačiť.
Kráľova hoľa (geomorfologická časť)

Vymedzenie

Územie leží na juhovýchodnom okraji Nízkych Tatier, v hlavnom hrebeni oddelené Ždiarskym sedlom od susednej časti Priehyba. Severne leží Teplická kotlina a na severovýchode nadväzuje Predná hoľa. Východný okraj lemuje Slovenský raj (podcelok Spišsko-gemerského krasu) a južným smerom nadväzuje Heľpianske podolie, ktoré je podcelkom Horehronského podolia.

Ochrana územia

Prakticky celé územie tejto časti Kráľovohoľských Tatier leží v Národnom parku Nízke Tatry, resp. jeho ochrannom pásme. Osobitne chránenou lokalitou je prírodná rezervácia Martalúzka.

Turizmus

Kráľova hoľa, čoby jeden z národných vrchov Slovenska, je najnavštevovanejší vrch vo východnej časti Nízkych Tatier. Z horehronskej časti prístup na vrchol uľahčuje obslužná cesta k vysielaču, ktorý napomáha k jednoznačnej identifikácii vrchu. Značené turistické chodníky vedú z viacerých okolitých obcí a dolín, hrebeňom zo sedla Čertovica do Telgártu a sedla Besník prechádza  červeno značená turistická magistrála Cesta hrdinov SNP. Práve hrebeňovka týmto pohorím patrí k najatraktívnejším túram, vyhľadávané sú tiež cyklotrasy, vedené dlhými liptovskými údoliami.
Na severnom svahu Kráľovej hole pramení Čierny Váh, blízko vrcholu na východnom svahu zasa rieka Hnilec a neďaleko Telgártu je (už v Horehronskom podolí) prameň Hrona.
Bellou

Poloha

Obec má rozlohu 7,39 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 153 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Itzac

Polohopis

Itzac má rozlohu 11,24 km². Najvyšší bod je položený 466 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Itzac má 139 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Vic-des-Prés

Poloha

Obec má rozlohu 8,95 km². Najvyšší bod je položený 530 m n. m. a najnižší bod 354 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mitilión

Mitilión (alebo Centimililión, Decimyrilión) je číslo 10⁶⁰⁰⁰⁰⁰ (aj v Európe aj v Spojených štátoch).
Rayssac

Polohopis

Rayssac má rozlohu 29,95 km². Najvyšší bod je položený 711 m n. m. a najnižší bod 357 m n. m.

Obyvateľstvo

Rayssac má 255 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ján Budaj

Vzdelanie

Ukončil stredoškolské vzdelanie. 
Vysokoškolské štúdium matematiky a fyziky začal na Pedagogickej fakulte v Trnave, no vo štvrtom ročníku ho zo štúdia vylúčili. Od roku 1976 pracoval ako kurič.

Začiatky a November 89

V závere 70. rokov, počas normalizácie, založil s jedným z prvých signatárov Charty 77 na Slovensku Tomášom Petřivým a básnikom Vladimírom Archlebom Dočasnú spoločnosť intenzívneho prežívania (DISP), v rámci nej tvorili v uliciach Bratislavy rôzne akcie: happeningy, nepovolené hudobné akcie, neoficiálne výstavy a pod. V 80. rokoch pôsobil ako ekologický a občiansky aktivista, bol zostavovateľom samizdatovej publikácie Bratislava/nahlas, vydanej v roku 1987.
Počas nežnej revolúcie v roku 1989 moderoval mítingy, spoluzaložil hnutie Verejnosť proti násiliu, patril do jeho užšieho vedenia a stal sa hlavným hovorcom. V roku 1990 bol zvolený za predsedu hnutia.

Vzťah s ŠtB

Podľa registračného zväzku číslo 23214 komunistickej ŠtB bol Ján Budaj v rokoch 1979 – 1981 vedený ako agent s krycím menom Domovník. Táto informácia bola medializovaná v júni 1990, bezprostredne pred parlamentnými voľbami, do ktorých Ján Budaj, ako čelný kandidát a predseda rady, viedol hnutie Verejnosť proti násiliu (VPN). V dôsledku zverejnených informácií v priebehu posledného dňa konania volieb z kandidátky odstúpil.
V článku venovanom jeho osobe ÚPN k evidovanej spolupráci uvádza: „Táto informácia sa okamžite stala obrovskou senzáciou, pre mnohých však bola úplne nepochopiteľná. ŠtB zaevidovala Jána Budaja ako sledovanú osobu už na začiatku 70. rokov a väčšinu času bol v jej zoznamoch vedený v kategórii „nepriateľská osoba“. Jedno obdobie však bol preevidovaný do kategórie „tajný spolupracovník“. Zväzok a dokumenty, ktoré by mohli bližšie osvetliť jeho spoluprácu s ŠtB, sa v archívoch nenachádzajú a s najväčšou pravdepodobnosťou boli účelovo vytiahnuté spomedzi dokumentov ŠtB. Mnohé ďalšie dokumenty však poukazujú na skutočnosť, že Ján Budaj s ŠtB nikdy aktívne nespolupracoval.“
V článku TASR, vydanom pri príležitosti 25. výročia novembra 1989, sa k spolupráci uvádza: „v roku 2007 sa v archívoch Ústavu pamäti národa našla oficiálna Správa ŠtB o činnosti za rok 1980, v ktorej sa konštatuje, že tajný spolupracovník, vedený pod menom Jána Budaja s ŠtB nespolupracoval, ale konal proti režimu“.