WUWA

WUWA (WuWa z nem. Wohnung und Werkraumausstellung – doslova Výstava Bývanie a miesto práce) je skrátený názov výstavy, ktorá sa konala vo Vroclave v roku 1929, a ktorú organizovalo združenie staviteľov Deutsche Werkbund. WuWa je aj názov jednej zo šiestich realizácií vzorových sídlisk Werkbundu, ktoré boli zrealizované v Európe v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Vzorové sídliská mali byť príkladom nového moderného staviteľstva a architektúry bývania, ktorá zohľadňuje potreby človeka a jeho každodenný život. Zároveň tieto typové sídliská boli experimentom osobitého významu, ktorý v rozhodujúcej miere ovplyvnil rozvoj modernej architektúry 20. storočia.
V medzivojnovom období sa členovia Werkbundu zaoberali hľadaním nových riešení cenovo dostupných domov a bytov, a vyvinuli novú typológiu bývania. Vzorové domy potom prezentovali nové proporcie, spôsob usporiadania foriem v interiéri, farebnosť, materiály, i technológiu budovania.
Z iniciatívy Werkbundu a jeho zahraničných sekcií vo Švajčiarsku, Rakúsku a Československu, v rozpätí piatich rokov, vybudovali šesť sídlisk. V roku 1927 to bolo sídlisko Weissenhoff v Stuttgarte, kde bola zároveň prezentovaná výstava „Súčasné bývanie“. V roku 1928 vzniklo ďalšie sídlisko Nový Dům v Brne-Žabovřeskoch, opäť s doplňujúcou výstavou „Súčasná kultúra v Československu“. V roku 1929 vzniklo v poradí tretie sídlisko WuWa, kde bola prezentovaná výstava „Bývanie a miesto práce“. Ďalšie sídliská boli postavené v roku 1931 v Zürichu, sídlisko „Neubühl“, a 1932 v Prahe v Dejviciach, sídlisko Baba. Nakoniec Werkbund prezentoval jedno zo svojich sídlisk – Laiz aj vo Viedni, ktoré bolo taktiež postavené v roku 1932.

Príprava výstavy

Vhodné podmienky pre realizáciu výstavy utvorilo niekoľko zásadných faktorov: v roku 1924 – vypracovanie prvého generálneho plánu mesta, potom v roku 1926 – ustanovenie nového stavebného zákona, a v roku 1928 – rozšírenie mesta a zlúčenie s jeho predmestiami. Pred tým totiž Vroclav patril medzi najviac preľudnené mestá Nemecka a z toho dôvodu v 20. rokoch 20. storočia sa mesto rozhodlo nevyhovujúce podmienky v meste riešiť, práve týmito krokmi.
Okrem toho v roku 1925 bola ustanovená Sliezska sekcia Werkbundu, ktorej predstaviteľom sa stal vroclavský architekt Heinrich Lauterbach. Prvá iniciatíva na organizovanie výstavy, ktorá by prezentovala architektúru v duchu „Neues Bauen“, pochádzala práve od Lauterbacha a sliezskej sekcie Werkbundu.
Vyjednávanie s mestskou radou trvalo až do jesene 1927, kedy sa obe strany dohodli na kompromisoch. Rolu mediátora pritom zohral Hans Poelzig. Búrlivá diskusia medzi architektmi Werkbundu a mestským zastupiteľstvom bola ostro sledovaná miestnymi médiami, z ktorých článkov vieme o vyjednávaniach týkajúcich sa ťažkej ekonomickej situácie a konečného rozhodnutia o financovaní. Do projektu sa nakoniec zaangažovali aj predstavitelia vroclavskej Akadémie umení a umeleckého remesla, Hans Sharoun a Adolf Rading.

Expozície

Samotná výstava pozostávala z dvoch častí: vzorového sídliska vybudovaného v blízkosti Haly Storočia (pl. Hala Stulecia) a z expozície, umiestnenej vo výstavných halách, samotnej Haly Storočia – v hlavnej sále, v Štyroch Kupolách a v Tržnici. Špeciálne pre túto výstavu bolo pribudovaných ešte niekoľko menších provizórnych pavilónov v blízkom okolí.
Expozícia v Tržnici informovala o procese projektovania samotného obytného domu, o možnostiach a výhodách nových materiálov, o technickom vybavení domácností, o bytovom zariadení a ďalších novinkách od Werkbundu. Zaujímavosťou je, že v Tržinici boli vytvorené tzv. showroomy, čiže hotové zariadené interiéry ako ich poznáme zo súčasných obchodov s nábytkom a doplnkami do domácností. V showroomoch boli prezentované zariadené interiéry pre potreby rôznych povolaní – pre lekára, pre právnika, pre architekta a i., ale taktiež hotové spálne, obývačky, jedálne, aj kompletné bývanie typu „Existenzminimum“, ktoré rátalo s rozlohou 40 m².
V Štyroch kupolách bola umiestnená expozícia bytov a sídlisk, v historickom vývoji, prezentovaná na príkladoch z celého sveta (Argentína, Dánsko, Veľká Británia, Francúzsko, Poľsko a i.) nové spôsoby úpravy mestských zelených plôch v Nemecku a porovnanie so situáciou v Československu, v Dánsku, v Holandsku, v USA a i.
V Hale storočia prebiehala medzinárodná výstava Deutsche Wrkbund s označením „Neues Bauen“, výstava Vroclavskej polytechniky, prezentácia úspechov vroclavského obyvateľského združenia „Eichborngarten“ a tiež výstava Bauhausu z Dessau.
V provizórnych pavilónoch v okolí Haly Storočia bola umiestnená expozícia nemeckého remesla, medzi inými pracovňa fotografa, kaderníka, sklárska dielňa, stolár a i.
Na voľnom priestranstve medzi pavilónmi vznikli vzorové ulice, ktoré ukazovali napríklad obchodnú ulicu, dopravné prostriedky, stavebné stroje, záhradky so skleníkmi a záhradným príslušenstvom. V rámci tejto expozície bolo zriadené aj ukážkové hospodárstvo, detské ihrisko, bábkové divadlo, sanatórium pre deti trpiace dýchacími problémami a nakoniec aj výstava pohrebného vybavenia.

Vzorové sídlisko WuWA

Na neobývanom priestranstve v blízkosti Haly Storočia, susediacom s výstavou, medzi ulicami: Wróblewskiego, Tramwajowa, Dębowskiego, Zielonego Dębu i Kopernika, bolo vybudované experimentálne obytné sídlisko. Výstavba bola financovaná vroclavským Sídliskovým združením SA. Typy domov, veľkosť bytových jednotiek, technika, i staviteľský materiál, to všetko bolo dohodnuté s Państwowym Towarzystwem Badawczym (Krajský výskumný spolok) a v správe Ekonomiki Bubownictwa i Miezskalnictwa RFG.
Sídlisko možno rozdeliť na dve časti: v prvej časti boli prezentované viacgeneračné domy a v druhej časti boli domy pre jednu, alebo dve rodiny. Najviac pozornosti sa venovalo práve malým bytom, ktoré mali byť cenovo dostupnou alternatívou moderného bývania. Na druhej strane sa tu prezentovali aj prototypy bytových spoločenstiev pre jednotlivcov. V tomto areáli boli prezentované rodinné domy vyššieho štandardu v súlade s piatimi Le Corbusierovými zásadami architektúry.