IS-2

Vznik a vývoj

Tanky IS boli logickým pokračovaním série KV. Hlavne neskorších prototypov vyzbrojených kanónom kalibru 85 mm (KV-13). Medzerou medzi ťažkými tankmi KV-1S a novými IS bol KV-85, ktorý sa od pôvodných KV líšil hlavne novou vežou. KV-85 sa objavil na fronte koncom roku 1943. Nové tanky IS (Josif Stalin, podľa sovietskeho vodcu, keďže Kliment Vorošilov, podľa ktorého boli pomenované KV sa počas vojny veľmi nevyznamenal), ktorých výroba sa urýchlene pripravovala, mali novú lepšiu prevodovku, nový tvar korby a boli celkovo ľahšie a nižšie. Výroba tankov IS-1 (resp. IS-85 podľa pôvodného označenia) sa rozbehla v septembri 1943, prvé stroje boli nasadené koncom roku pri bojoch v Pobaltí. Ukázalo sa, že ich 85 mm kanón nie je dostačujúcou zbraňou proti najnovším nemeckým tankom Tiger a Panther a navyše konštrukcia umožňuje zavedenie silnejšej zbrane.
V novembri 1943 boli preto dokončené dva prototypy jeden so 100 mm kanónom BS-3 (IS-100) a druhý so 122 mm kanónom A-19 (IS-122). Lepšími balistickými vlastnosťami sa síce vyznačoval kanón 100 mm kanón BS-3 ale padlo nakoniec rozhodnutie inštalovať 122 mm, kanón, ktorý bol k dispozícii vo väčších množstvách.
Na novom tanku tiež prebehla zmena čelného pancierovania, ktorého sklon bol zmenšený, čím sa dosiahla jeho väčšia efektivita pri rovnakej hrúbke panciera. Pancier bol dimenzovaný tak aby vydržal priamy zásah z kanónu kalibru 88 mm zo vzdialenosti 1 000 m. Konštrukčná kancelária sa tiež pokúsila zmeniť dizajn a zvýšiť pancierovanie veže, ale k tomu nakoniec nebolo pre časový sklz pristúpené.
Počas produkcie boli tanky postupne modifikované. Prvé vylepšenia prišli na jar 1944. Nová verzia IS-2m mala nový kanón D-25T, vylepšené riadenie a niektoré ďalšie zmeny interiéru. Celkovo bolo vyrobených 3475 tankov IS-2 všetkých verzií. Vznikli tiež nové tanky IS-3. Zdroje sa však rozchádzajú v tom, či sa vôbec tieto zúčastnili na bojoch 2. svetovej vojny.

Nasadenie

Spolu s prototypmi bolo do konca roku 1943 vyrobených vyše 102 tankov. Stroje boli nasadené v gardových plukoch ťažkých tankov začiatkom roku 1944. Ich prvým veľkým bojovým stretnutím, bola korsuň-ševčenkovská operácia, kde operovali tanky 11. gardového pluku ťažkých tankov.
Kvalitou nových tankov bola predovšetkým dobrá balistická ochrana, s čelným 160 mm pancierom, a hlavne priebojnosť nového kanónu, ktorý bol celkovo 3,5 krát efektívnejší než 76,2 mm kanón predtým vyrábaných verzií tankov T-34 a KV-1. Aj vtedy, keď nemala strela dostatočne veľkú prieraznú silu, dokázala jej explózia vo väčšine prípadov odtrhnúť nepriateľskému tanku vežu.
Slabinou tanku bola nízka rýchlosť streľby, ktorá umožňovala vypáliť iba 2 až 3 rany za minútu ako aj malá zásoba nesenej munície (iba 28 nábojov). Neskôr došlo k použitiu nového 122 mm kanóna D-25T, ktorý mal vyššiu rýchlosť paľby. Chybou stroja bolo, že dokázal preraziť šikmý pancier tanku Panther až z 600 m. Túto slabinu však na sklonku vojny vyvažoval fakt, že Nemci čeliaci nedostatku kvalitnej ocele museli používať vysokouhlíkaté ocele s vyšším obsahom niklu, ktoré boli krehkejšie a mali tendenciu sa po zásahu rozpadávať hlavne na zvaroch.
Stroje boli po vojne modernizované a používali sa bežne ešte v 70. rokoch 20. storočia. Vo výzbroji Sovietskej a neskôr aj Ruskej armády zostali až do roku 1995.