google/wiki40b huggingface dataset:
AC Chievo Verona

História

Klub bol založený v roku 1929 skupinou fanúšikov z malého predmestia Verony zvaného Chievo. Oficiálne sa klub predstavil v ligovej súťaži v roku 1931. Z ekonomických dôvodov bol v roku 1936 klub rozpustený, no po 12-tich rokoch bol obnovený a začal hrávať v regionálnej lige. V roku 1964 sa prezidentom Chieva stal Luigi Campedelli. Pod jeho vedením začalo Chievo stúpať v ligovej pyramíde nahor. Po sezóne 1974/1975 sa dostalo do Série D. V roku 1986 sa prebojoval klub do Série C2. Po tomto úspechu sa Chievo presťahovalo na svoj súčasný štadión, ktorý je hlavným štadiónom v meste. V roku 1989 postúpilo Chievo do Série C1. V roku 1992 sa prezidentom klubu stal súčasný šéf klubu, ktorý je synom predchádzajúceho prezidenta. V sezóne 1993/94 vyhral klub aj Sériu C1 a postúpilo do Série B, kde sa zhodou okolností v tom roku nachádzal aj jeho mestský rival Hellas. Historický úspech sa stal v sezóne 2000/2001, Chievo skončilo v Sérii B na treťom mieste a postúpilo tak do Série A. Spočiatku sa Chievu v najvyššej súťaži darilo, dokonca sa prebojovalo aj do európskych pohárov, no neskôr začalo stagnovať a dokonca vypadlo do Série B. Sériu A hrá opäť od roku 2008.
Solidárna republika

Solidárna republika (fr. République solidaire), skrátene RS, je politické hnutie, ktoré založil bývalý francúzsky premiér Dominique de Villepin 19. júna 2010 ako platformu pre svoju kandidatúru v prezidentských voľbách 2012. Ideologicky sa opiera o gaullizmus a tzv. villepinizmus, t. j. vymedzenie sa proti politike súčasného prezidenta Nicolasa Sarkozyho a Zväzu pre ľudové hnutie zo stredopravicových pozícií.
Členmi hnutia sa stalo niekoľko významných osobností, vrátane niekoľkých poslancov, senátorov, starostov a bývalých ministrov (Brigitte Girardin).
Audouville-la-Hubert

Poloha

Obec má rozlohu 6,4 km². Najvyšší bod je položený 22 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 57 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sulpice-de-Mareuil

Poloha

Obec má rozlohu 11,35 km². Najvyšší bod je položený 225 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 125 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montournais

Poloha

Obec má rozlohu 29,14 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 719 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bielovodské sedlo

Názov

Je odvodený od Bielovodskej doliny.

Turistika

Do sedla nevedie turistická značka.
Jana Burgundská

Život

Narodila sa ako dcéra burgundského vojvodu Róberta II. a francúzskej princeznej Agnešy, dcéry kráľa Ľudovíta IX.
V roku 1313 sa vo Fontainebleau vydala za Filipa, syna brata francúzskeho kráľa Karola z Valois. Stala sa tak grófkou z Valois a Anjou. V roku 1328 sa Filip po smrti panovníka Karola IV. stal regentom Francúzska a Navarry a 1. apríla 1328 bol zvolený za prvého kráľa z dynastie Valois. Slávnostná korunovácia bola v Reims na sviatok Najsvätejšej Trojice 29. mája 1328.
Jana zomrela v roku 1348 pravdepodobne na mor, telo pochovali v bazilike Saint-Denis a srdce v kláštore Cîteaux. Filip sa znovu oženil v roku 1350 s mladučkou Blankou Navarrskou.
Dogs (Pink Floyd)

Kompozícia

Hudba bola zložená už v roku 1974, zložili ju David Gilmour a Roger Waters, text napísal Waters. V tom čase mala názov „You Gotta Be Crazy“. Počas nahrávania albumu Animals Waters upravil text, čoho následkom skladba dostala názov „Dogs“. Táto verzia je dlhá 17 minút.
Hlavný riff obsahuje pre skupinu veľmi nezvyčajné akordy. Vo finálnej verzií je skladba hraná v tónine D moll s akordmi E♭maj7sus2/B♭, A sus2sus4 a A♭sus2(♯11). Potom sa pridáva akustická gitara a Farfisa organ a spev Davida Gilmoura. Všetky sóla v tejto skladbe sú nahrané na gitare Fender Telecaster (aj keď Gilmourová hlavná gitara bola Stratocaster).

Koncertné verzie

Skladba bola pravidelnou súčasťou turné In the Flesh Tour v roku 1977, kde Gilmour hral akustické party na gitare Fender Telecaster (kvôli lepším prechodom medzi rytmickou sekciou a sólovou).
Taktiež bola súčasťou aj sólového turné Rogera Watersa, a to In the Flesh Live, kde Gilmourové party spieval Jon Carin a gitarové sóla zahral Doyle Bramhall II.
Champcella

Poloha

Champcella má rozlohu 30,25 km². Najvyšší bod je položený 3 156 m n. m. a najnižší bod 900 m n. m.

Obyvateľstvo

Champcella má 172 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Asques (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 6,28 km². Najvyšší bod je položený 32 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Salins-les-Bains (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 24,68 km². Najvyšší bod je položený 737 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 864 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Schengen

Poloha

Obec má rozlohu 10,63 km². Najvyšší bod je položený 302 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Dejiny

Od 1 januára 2012, byvalé obce  Burmerange a Wellenstein sú pripojené k obci Schengen. Remerschen je nové sídlo obci.

Obyvateľstvo

Schengen má 3345 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 4.39% bolo v Schengene nezamestnanosť nižšia o 2.58 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Juraj (svätec)

Legenda o súboji s drakom

Podľa Zlatej legendy sa pri meste Silene v Líbyi (Afrika) usídlil drak žijúci pri veľkom jazere, ktorý ohrozoval miestnych obyvateľov. Na uzmierenie mu dávali všetko čo mali, ale on chcel živé mäso. Preto mu obetovali denne dve ovce a neskôr aj ľudské obete. Keď padol lós na dcéru panovníka, predstúpila pred draka v svadobných šatách. Juraj, ktorý sa dopočul o drakovi, sa rozhodol bojovať s ním. Prežehnal sa znamením kríža a pustil sa do boja s drakom, ktorému kopijou spôsobil hlbokú ranu. Princeznin svadobný podväzok potom použil ako obojok a doviedol draka do mesta. Tam vyzval ľudí, aby prijali kresťanstvo a nechali sa pokrstiť, potom vraj draka zabije.
Predpokladá sa, že legenda je orientálneho pôvodu a svätému Jurajovi bola pripísaná len dodatočne.

Legenda o živote

Legenda hovorí o jeho ďalšom živote to, že sa vzbúril proti cisárovi Diokleciánovi, ktorý v roku 303 nariadil systematickú perzekúciu kresťanov. Juraja, ktorý sa priznal ku kresťanskej viere, označili za zradcu bol mučený a popravený.
Svätý Juraj patrí medzi starokresťanských mučeníkov, ktorých uctievanie sa rýchlo rozšírilo vo východnej i západnej Cirkvi. O jeho živote však vieme veľmi málo, lebo zachované životopisy sa skladajú z legiend bez historickej hodnoty. Existujú však historické dokumenty, ktoré nám umožňujú urobiť si aspoň približnú mienku o jeho živote.
Sv. Juraj bol pravdepodobne z Kapadócie (dnešné východné Turecko). Niektorí uvádzajú ako krajinu jeho pôvodu Gruzínsko, ktoré nesie aj jeho meno Georgia. Staré životopisy hovoria, že jeho matka bola Kapadóčanka, kým otec bol Peržan. Juraj bol už od detstva vychovaný po kresťansky. Neskôr sa stal vojakom a podstúpil mučenícku smrť v meste Lod, v Palestíne. Stalo sa to v jednom z prenasledovaní kresťanov koncom 3. storočia. Niektorí historici kladú jeho mučeníctvo do roku 303 v prenasledovaní za cisára Diokleciána.
Juraj bol pochovaný v Lode. Jeho hrob sa čoskoro po jeho smrti stal cieľom pútnikov a miestom zázračných udalostí. Už v období cisára Konštantína Veľkého vznikla pri Jurajovom hrobe cintorínska bazilika, ktorej zvyšky sa zachovali dodnes.
Uctievanie sv. Juraja sa rozšírilo na kresťanskom Východe už vo štvrtom a piatom storočí, a to nielen v Palestíne, Sýrii, Gruzínsku a Arménsku, ale aj v Egypte a Etiópii. Neskôr preniklo aj do iných krajín.

Úcta

V Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku sa sviatok sv. veľkomučeníka Juraja slávi 24. apríla a ide o významný a medzi ľuďmi obľúbený sviatok. V hierarchii cirkevných sviatkov ide o polyjelejný sviatok s bdením. Titul veľkomučeník, ktorý v gréckokatolíckej cirkvi nosí, má okrem neho len niekoľko málo svätcov.
Kláštor augustiniánov (Třeboň)

Kláštor augustiniánov je augustiniánsky kláštor v Třeboni, ktorý založili v roku 1367 Petr, Jošt, Oldřich a Ján z Rožmberka.
Pôvodná gotická časť s kaplnkou sv. Vincenta, dobudovaná po roku 1370, kláštorný ambit s polychromovaným rebrovím a freskami z počiatku 15. storočia sa dochovali v pôvodnom stave. Kláštorné budovy v štýle baroka boli postavené roku 1750. Kláštor sa stal po svojom založení významným strediskom umenia a vzdelanosti, jeho nadácie tvorili roku 1379 takmer štvrtinu hodnoty pozemkov a platov Třeboňska. Bol zrušený v roku 1785 v súvislosti so vznikom třeboňského katolíckeho dekanstva, třeboňského vikariátu a biskupstva českobudějovického.
Areál je chránený ako národná kultúrna pamiatka Českej republiky.
Quartier Saint-Fargeau

Dejiny

Štvrť bola pomenovaná podľa parku Saint-Fargeau, jedinom pozostatku zámku Lepeletier de Saint-Fargeau, nazývaného aj Ménilmontant, ktorého majiteľom bol Louis Michel Lepeletier de Saint-Fargeau (1760 - 1793) politik a právnik popravený za Francúzskej revolúcie.
Vo štvrti sa v 19. storočí rozvíjal priemysel a priemyslovou štvrťou zostala až do 60. rokov 20. storočia, kedy sa Saint-Fargeau premenila na prevažne obytnú štvrť okolo bývalej rieky Surmelin. Vo štvrti sú tiež rozsiahle kasárne z 19. a 20. storočia využívané dodnes ministerstvom obrany.
Hlboká cesta (Bratislava)

História

Hlboká cesta nesie svoje pomenovanie už od 15. storočia, kedy sa ulica volala Tieffen Weg. Z roku 1493 pochádza prvá zmienka o kameňolome, kamene z neho sa používali na stavbu mestských hradieb a domov.
Počas morovej epidémie v roku 1713 do okolia Hlbokej cesty utieklo mnoho ľudí z mesta, kde sa šírila nákaza, ktorí tak premenili pôvodne gaštanový les v okolí na upravenú krajinu. Na znak vďaky, že prežil, dal J. G. Lauermann po morovej epidémii postaviť kaplnku sv. Petra pod Kalváriou. Druhú kaplnku Panny Márie Snežnej postavil na mieste dnešného rovnomenného kostola nad kameňolomom. V mieste niekdajšieho kameňolomu bola v roku 1889 grófkou Gabrielou Szápáryovou založená Lurdská jaskyňa, ktorá bola inšpirovaná grófkinou návštevou francúzských Lúrd.
V okolí cesty sa nachádzali aj dva pramene, ktoré sa využívali pre mestský vodovod. V roku 1842 sa na Hlbokej ceste spomína mariánsky kúpeľ (Marienbad, Máriafürdő), ktorý opísali ako "zábavné zariadenie s tancom a hudbou". Vo vodách mariánskeho kúpeľa však neboli žiadne liečivé látky a tak bol zrušený. Nachádzal sa na dnešnej Nekrasovovej ulici.
V 18. storočí sa na okolitých svahoch nachádzali vinice a preto tu postupne vznikol vinársky podnik Palugyay alebo podniky Lenárd a Laban, ktoré mali pivnice na výrobu šampanského.
V roku 1900 bol na ulici otvorený sirotinec, ktorý je dnes kultúrnou pamiatkou a slúži ako základná škola.
Hlboká cesta kedysi siahala od Šancovej až po dnešnú Brniansku ulicu, no neskôr bola rozdelená a zvyšný úsek od krčmy Funus dostal názov Ulica Prokopa Veľkého.
Barcelonnette (obec)

Poloha

Barcelonnette má rozlohu 16,42 km². Najvyšší bod je položený 2 680 m n. m. a najnižší bod 1 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Barcelonnette má 2741 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Gamarthe

Poloha

Obec má rozlohu 9,91 km². Najvyšší bod je položený 642 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marigny (Saône-et-Loire)

Poloha

Marigny má rozlohu 22,3 km². Najvyšší bod je položený 431 m n. m. a najnižší bod 288 m n. m.

Obyvateľstvo

Marigny má 146 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Aneroid

Aneroid je prístroj na meranie atmosférického tlaku. Používa sa v baníctve, alebo v geodézii a letectve na výškové meranie.
Aneroidy známe ako aj kovové tlakomery (po grécky aneroid značí bez kvapaliny). Meranie tlaku vzduchu kvapalinovým tlakomerom má niektoré nevýhody, napríklad citlivosť prístroja na otrasy a iné možnosti poškodenia, a preto sa používajú aj iné spôsoby merania tlaku. Aneroid vynašiel Lucien Vidi v polovici 19. storočia. Princíp kovového tlakomera spočíva na pružnej deformácii prijímacej časti prístroja pod vplyvom zmien tlaku vzduchu. Prijímacou časťou prístroja býva kovová škatuľka v podobe nízkeho valca, ktorého spodná i vrchná časť sú zvlnené. Vnútri škatuľky je značne zriedený vzduch (menej ako stotina hPa), ale dostatočne silná struna zabraňuje vonkajšiemu tlaku úplne stlačiť steny škatuľky. Meracia časť potom funguje takto: Pri zväčšení vonkajšieho tlaku vrchnák trocha vtláča dovnútra a pri zmenšení tlaku zasa struna vytláča vrchnák škatuľky. Zmeny polohy vrchnáka sú nepatrné, pri zmene tlaku o 100 hPa je deformácia škatuľky len asi 0,3 mm, no pákovitým prevodom sa tieto malé zmeny zväčšujú až osemstonásobne a prenášajú sa na stupnicu.
Aneroidy sú vybavené aj teplomerom, aby sa mohla urobiť oprava hodnoty podľa teploty. Okrem teplotnej opravy máva aneroid ešte opravu škálovú, čiže stupnicovú, lebo prístroj nereaguje na zmeny tlaku vo všetkých úsekoch stupnice rovnako. Doplnková oprava aneroidu súvisí so zmenami materiálu, z ktorého je zhotovený. Robí sa porovnávaním údajov s ortuťovým tlakomerom. Veľkou prednosťou aneroidov je ich dosť veľká presnosť, a najmä jednoduchá preprava prístroja. Sú takto nenahraditeľné pri nivelačných prácach a princíp aneroidov sa využíva i na barometrické určovanie výšky. Prístroje slúžiace na tento účel sa nazývajú výškomery a používajú sa predovšetkým na palubách lietadiel.
Tatra KT4

Konštrukcia

KT4 je jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň pozostávajúci z dvoch článkov navzájom prepojených kĺbom a krycím mechom. Pretože bol spočiatku určený prevažne na prevádzku v nemeckých mestách, v ktorých historických centrách často vedú trate krivolakými uličkami, bol z konštrukcie vypustený stredný podvozok a vozidlo tak môže prechádzať ostrými oblúkmi. Má 4 skladacie dvere, dvoje v každom článku. Vybavený je elektrickou výzbrojou typu TV1 alebo TV3 a trakčnými motormi TE 023 s vlastnou ventiláciou a spojenými do série.
Do vozidla je možné montovať podvozky tak pre normálny rozchod koľají 1 435 mm, ako aj pre rozchod 1 000 mm.

Prototypy

Prvé vozidlo KT4 ev.č. 7000 bolo prestavané z prototypu K1 ev.č. 7000. Táto funkčná vzorka, ktorá sa líšila od ostatných vozňov KT4, vznikla v roku 1969 skrátením vozovnej skrine K1 o tretinu a vypustením stredného podvozku. Vozeň bol testovaný najprv v Prahe, potom v rokoch 1972 až 1973 v Liberci. Následne sa dostal naspäť do Prahy. Výrobca namontoval novú tyristorovú výzbroj, vozeň bol prečíslovaný na ev.č. 8004 a skúšobne jazdil do roku 1977, kedy bol zrušený.
Dva prototypy KT4 boli postavené v roku 1973 s ev.č. 8001 a 8002. Po skúšobných jazdách v Prahe boli o rok neskôr predané do Postupima. Tam pod ev.č. 001 a 002 jazdili do roku 1989. Vozeň č. 002 bol zlikvidovaný, prvý prototyp bol preradený do múzea.
O typ KT4 prejavili záujem aj dopravné podniky v ZSSR, preto boli v roku 1976 postavené dva prototypy KT4SU ev.č. 8007 a 8008, ktoré boli po skúškach v Prahe predané do Ľvova, kde dostali ev.č. 1 a 2. O 4 roky neskôr boli prečíslované na 1001 a 1002. V roku 1998 boli ešte v prevádzke.
V roku 1983 boli postavené dva prototypy ev.č. 0014 a 0015 TK4t s novou tyristorovou výzbrojou TV3. Po skúškach v Prahe boli predané do Berlína, kde dostali čísla 219 303 a 219 302. V roku 1992 boli prečíslované na ev.č. 9702 a 9703. O 3 roky neskôr boli oba vozne zmodernizované na typ KT4M, pričom súčasne dostali ev.č. 7011 a 7012. Oba vozne sú pravdepodobne ešte v prevádzke (2006).
Do Ľvova bol v roku 1986 dodaný vozeň ev.č. 0023 na výskumné a meracie účely. Ďalšie osudy vozidla nie sú známe.
Myjavský seniorát

Myjavský seniorát (v plnom znení Myjavský seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke MYS) je cirkevnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku, do ktorej sú zahrnuté evanjelické cirkevné zbory nachádzajúce sa v dvoch okresoch Trnavského kraja a to Senica (Častkov, Hlboké, Prietrž, Senica, Senica-Čáčov, Sobotište) a Skalica (Holíč, Skalica) a jednom okrese Trenčianskeho kraja Myjava (Brezová pod Bradlom, Bukovec, Kostolné, Košariská – Priepasné, Krajné, Myjava, Turá Lúka, Vrbovce). Seniorát patrí do Západného dištriktu. Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora. Vznikol roku 1953.

Počet členov

Zo štúdie pre nové usporiadanie mal MYS v Trenčianskom kraji 10 766 a Trnavskom kraji 8 070, čiže spolu 18 836.
Filippos z Pellany

Filippos (starogr. Φίλιππος – Filippos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 436 pred Kr.
Filippos, Azán z Pellany (Arkáďan z Pellany), bol na 86. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Box dorastencov (pygmé paidón) zaviedli v Olympii na 41. hrách v roku 616 pred Kr. 
Záznam o olympijskom víťazstve Filippa uvádza staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jeho sochu v olympijskej Altide. Filippova socha bola podľa Pausania dielom sochárskeho majstra Myróna.
V areále Olympie bol objavený nápis IvO 174, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na kovovej doske pochádzajúci z podstavca sochy rovnomenného olympijského víťaza v tej istej disciplíne. Tvar písma ale ukazuje na prelom 4. a 3. stor. pred Kr. Pretože odborníci tvorbu sochára Myróna datujú približne medzi roky 470 – 430 pred Kr., môže tu ísť o iného rovnomenného sochára, (aj o pravdepodobnosť neskoršieho nového použitia podstavca) alebo najpravdepodobnejšie o neskoršieho neznámeho športovca.
Union List of Artist Names

Union List of Artist Names, skrátene ULAN  je online databáza, ktorá obsahuje asi 293 000 mien a ďalších informácií o umelcoch. ULAN vytvorila a spravuje inštitúcia Getty Research Institute v Los Angeles. Aj keď je ULAN zobrazovaný ako zoznam, jedná sa o tezaurus.

Obsah

Údaje zahŕňajú celé mená, pseudonymy, prepisy a varianty v rôznych jazykoch a mená, ktoré sa v priebehu času zmenili (napr. po svatbe). Medzi týmito menami je jedno označené ako preferovaný názov.
Databáza je zameraná na umelcov. V databáze je každý záznam identifikovaný jedinečným číselným kódom. Záznamy sú vzájomne prepojené so súvisejúcimi umelcami a dátami. Databáza sa nachádzajú autorov od antiky až po súčasnosť a jej rozsah je celosvetový.
V ULAN sa nachádzajú vlastné mená a súvisejúce informácie o umelcovi. Ako umelci môžu byť vedení buď fyzické osoby alebo skupiny jednotlivcov pracujúci spoločne (právnické osoby). Prevažne sú zahrnutý umelci z oblasti výtvarného umenia a architektúry, prípadne aj z literatúry. Herci, tanečníci a speváci obvykle zahrnutí nie sú.

História

Práce na ULAN začali v roku 1984, keď sa Getty Institute rozhodol zlúčiť a koordinovať jednotlivé samostatné databáze. Vznikli tak slovníky pre mená umelcov (ULAN) a geografické mená (TGN). V roku 1987 Getty Institute vytvoril oddelenie, ktoré sa venuje zostavovaniu a terminológií. Databáza ULAN bola pôvodne určená len pre interné využitie, záujem o jej využívanie však prejavili aj odborníci z iných inštitúcií. Getty Institute preto ULAN sprístupnil aj pre širšie využitie v súlade s princípmi katalogizácie a terminológie a so zárukou relevantných literárnych prameňov.
Pôvodne bol ULAN zostavený ako jednoduchý abecedný zoznam zahrňujúci mená a životopisy, v 90. rokoch 20. storočia bol uvedený do súladu s národnými a medzinárodnými normami pre tezaurus. Jeho pôsobnosť bola rozšírená aj na firemné subjekty, napríklad architektonické ateliéry alebo úložisko umenia.
ULAN bol v roku 1994 publikovaný v tlačenej podobe a ako strojovo čitateľný súbor. Vzhľadom k rastúcemu objemu a častým zmenám a doplnkom sa ukázala tlačená verzia ako nepraktická. Je teda naďalej publikovaná len v elektronickej podobe a s možnosťou online vyhľadávania.
Saint-Martin-des-Lais

Poloha

Saint-Martin-des-Lais má rozlohu 18,25 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Martin-des-Lais má 141 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pradelle

Poloha

Obec má rozlohu 12,92 km². Najvyšší bod je položený 1 209 m n. m. a najnižší bod 409 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 19 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avenue d’Ivry

Poloha

Avenue vedie od Boulevard Masséna a pripája sa na Avenue de Choisy pri križovatke s Rue de Tolbiac. Ulica je orientovaná zo severozápadu na juhovýchod. Vedie smerom do mesta Ivry-sur-Seine, ktorému vďačí za svoje meno.

Dejiny

Cesta je už na pláne z roku 1730 v meste Ivry-sur-Seine. Po rozšírení Paríža v roku 1860 sa stala súčasťou hlavného mesta. Vzhľad ulice sa výrazne zmenil v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Projekt Italie 13 viedol k výstavbe mnohých výškových budov v blízkosti ulice, najmä obytnej štvrte Les Olympiades. Ulica tak stratila charakter robotníckej štvrte a v 2. polovici 70. rokov sa sem nasťahovali imigranti z juhovýchodnej Ázie a vznikla tu ázijska švrť. Dnes je to rušná nákupná ulica lemovaná mnohými ázijskymi reštauráciami a supermarketmi.
Neil Patrick Harris

Životopis a kariéra

Životopis
Narodil sa v meste Albuquerque v Novom Mexiku, do rodiny právnikov a brata Briana. Už vo štvrtej triede, začal hrať divadlo. Strednú školu si vybral podľa vlastného výberu a to La Cueva High School v Albuquerque. Neil patril k najlepším študentom a v roku 1991 zmaturoval s vyznamenaním. 
Kariéra
S herectvom začal už v 1988 v divadlách. V rovnakom roku, bol obsadený do menšej úlohy po boku Whoopi Goldberg do filmu Klárino srdce, z ktorý si vyslúžil nomináciu na Zlatý glóbus. Získal aj druhú nomináciu za seriál Doogie Howser, M.D., po skončení seriálu v roku 1993, sa objavoval skôr v menších rolách. 
Na Broadwayi stvárnil hudobné aj dramatické role. V roku 2001 sa predstavil ako Tobias Ragg v muzikáli Sweeney Todd. V roku 2002 sa objavil na Broadwayi po boku Anne Heche v predstavení Proof. V roku 2004   stvárnil v troch častiach filmu Zahúlime uvidíme drogovo závislú postavu samého seba. O rok neskôr mu prišla príležitosť si zahrať po boku hercov ako Josh Radnor, Jason Segel, Cobie Smulders či Alyson Hannigan v seriáli Ako som spoznal vašu mamu, kde sa objavil ako bohatý sukničkár Barney Stinson. Táto rola mu zaručila veľa nominácií, napríklad na cenu Emmy.  
V roku 2009 sa objavil v seriáli Glee a ako dabingový herec prepožičal svoj hlas v rozprávkách ako Oblačno miestami fašírky (2009), Šmolkovia (2011), Šmolkovia 2 (2013) či sa objavil v muzikály Muppets (2011). Menšiu rolu stvárnil aj v komédií Prci, Prci, Prcičky: Stretávka z roku 2012. Ako kúzelník sa predviedol v seriáli American Horror Story a od roku 2017 pôsobí v seriáli A Series of Unfortunate Events. 
Opakovane je  vyberaný usporiadateľmi  významných spoločenských udalostí ako moderátor. V rokoch 2009 a 2013 uvádzal odovzdávanie cien Emmy, štyrikrát odovzdávanie cien Tony (za čo bol tiež štyrikrát odmenený cenou Tony) a v roku 2015 moderoval tiež slávnostný večer cien Akadémie.

Osobný život

Je otvorene homosexuálnej orientácie a od roku 2004 žije s Davidom Burtkom, s ktorým sa v roku 2014 oženil. Vychovávajú spolu dve deti, ktoré im porodila náhradná matka. Tiež prispieva a podporuje mnoho rôznych organizácii ako filantrop. V roku 2011 získal svoju hviezdu na Chodníku slávy.