Junkers Jumo 004

Junkers Jumo 004 bol prúdový motor vyrábaný firmou Junkers Flugzeug - und Motorwerke AG, inštalovaný počas druhej svetovej vojny do viacerých prúdových lietadiel.

Vývoj

Ministerstvo letectva (tzv. Reichsluftfahrtministerium - RLM) objednalo pohonnú jednotku Jumo T1 (s vojenským označením 004), od ktorej požadovalo statický ťah najmenej 6,85 kN (700 kp). Práce začali v továrni Junkers Flugzeug - und Motorwerke AG (odtiaľ názov Jumo) pod dohľadom šéfa pre vývoj prúdových motorov Dipl. Ing. Anselma Franza. Prvý exemplár sa rozbehol 11. októbra 1940, pri otáčkach 9 000 ot./min. dával ťah 4,2 kN (430 kp). Postupne sa darilo zdokonaľovať najmä horúce časti motora, distribúciu a stabilizáciu paliva. S piatym exemplárom Jumo 004A bol v decembri 1941 dosiahnutý ťah 9,79 kN (1 000 kp).
V lete 1942 RLM objednalo osemdesiat kusovú sériu jednotiek Jumo 004A pre inštaláciu do pripravovaných prototypov lietadiel (Me 262 a Ar 234). Sériové motory boli ďalej upravované - zvýšenie životnosti bolo dosiahnuté za cenu miernejšieho zníženia otáčok a ťahu na 8,33 kN (850 kp) pri 8 700 ot./min. V tejto verzii jednotka s ťahom 850 kp a hmotnosťou 830 kg dávala pomer ťahu k hmotnosti 1:1.
Pretože jednotka Jumo 004A (T 1) predstavovala stále len experimentálnu podobu s využívaním náročných technológií i exotických materiálov (zliatiny kobaltu, niklu, molybdénu v horúcich častiach) a pre hromadnú výrobu sa nehodila, pristúpili konštruktéri k jej maximálnemu zjednodušeniu s tým, že RLM počítalo s maximálnou životnosťou 10-25 letových hodín (neskoršia vojnová prax ukázala, že celé bojové lietadlo štatisticky vyššiu hodnotu životnosti nevykazuje). Vznikol tak veľkosériový prúdový motor Jumo 004B (T 2), najrozšírenejšia jednotka tohto druhu v druhej svetovej vojne (do apríla 1945 bolo vyrobených 14 000 kusov). Firma Junkers do konca vojny vyvíjala ešte ďalšie varianty. Žiadna z týchto verzií ale neprekročila vývojové štádium.

Varianty

Jumo 004A - tiež T 1, prototypová verzia.
Jumo 004B - tiež T 2, sériovo vyrábaná verzia. Bola charakteristická osemstupňovým axiálnym kompresorom s diskami a lopatkami zo zliatiny hliníka, teleso kompresoru so statormi tvorili odliatky z hliníkovej zliatiny v podobe skrutkovaných polovíc. Kompresor bol uložený v dvoch ložiskách. Pred predným ložiskom boli na hriadeľ prevody napájané agregátmi (čerpadlá paliva, oleja a generátor) a z predu pripojený malý dvojdobý piestový motor Riedler slúžiaci ako štartér. Spaľovacie komory valcového tvaru boli aj s plamenčekmi zvarené zo žiaruvzdorného plechu. Do každého ústilo palivové potrubie s vnútornou tryskou a každá mala svoju zapaľovaciu sviečku. Turbína na spoločnom hriadeli s kompresorom bola uložená v dvoch ložiskách. Vlastné turbínové koleso bolo oceľové, lopatky so stromčekovým uchytením boli najskôr plné z chrómniklovej ocele, neskôr sa tvarovali zo žiaruvzdornej ocele a boli duté. Zaujímavosťou motoru boli regulačné ihly vo výstupnej tryske, ktorej pohybom dopredu alebo dozadu sa dosahovalo optimálneho prierezu trysky (ťahu) v závislosti na nadmorskej výške.
Jumo 004C - so zlepšením vstrekovaním paliva.
Jumo 004D - s novou reguláciou chodu.
Jumo 004E - s odlišnou výstupnou tryskou.