google/wiki40b huggingface dataset:
Vaduz

Dejiny

Vaduz sa spomína v roku 1150. Stal sa sídlom rovnomenného grófstva založeného roku 1342. V roku 1499 miestny hrad dobyli a vyplienili Švajčiari.

Od začiatku 18. storočia je v rukách rodu Lichtenštajnovcov. Roku 1719 bolo Lichtenštajnsko povýšené na ríšske kniežatstvo s Vaduzom ako hlavným mestom. Kniežacia rodina tu ale sídli iba od roku 1938 (do tej doby žila prevažne vo Viedni či na Morave).
Mesto sa vzhľadom príliš nelíši od iných historických miest, ktoré sa nachádzajú v údolí rakúskych a švajčiarskych Álp. Tie isté uličky a malebné námestia, domy z bieleho kameňa. Všetok život mesta je sústredený na hlavnej ulici, ktorá polkruhom obchádza skalu s hradom. Nachádzajú sa tam radnica, banka, múzeá a obchody.

Sídlom všetkých štátnych inštitúcií je trojposchodová budova v centre mesta, nad ktorou vlaje vlajka Lichtenštajnska. Mesto je taktiež sídlom rímskokatolíckeho arcibiskupa. Vaduz je centrom kultúry Lichtenštajnska. Asi najhodnotnejším kultúrnym zariadením je obrazová galéria, ktorá patrí kniežacej rodine. Je v nej zhromaždených okolo 1 000 plátien svetoznámych maliarov (jedna z najväčších zbierok na svete) – Rembrandta, van Dycka, Rubensa, Brueghela a predovšetkým Leonarda da Vinci. K miestnym zaujímavostiam patrí aj poštový úrad a Poštové múzeum, založené v roku 1930. Vo vitrínach je zachytená história filatelie lichtenštajnskej i svetovej – od prvej poštovej známky až po posledné vydané emisie. V Zemskom múzeu je veľká archeologická, prírodovedecká a národopisná expozícia. Zvláštne oddelenie je venované rezbárstvu, numizmatike a zbierke zbraní. V Zemskej knižnici sú uložené všetky knihy vydané v Lichtenštajnsku.

Vaduz je taktiež priemyslovým centrom kniežatstva, prevažuje tu priemysel textilný a strojársky. Vzhľadom na daňové podmienky v Lichtenštajnsku je taktiež sídlom mnohých zahraničných firiem.
Gunnar Staalesen

Životopis

Študoval angličtinu, francúzštinu a literatúru. Od roku 1970 publikuje detektívne romány; najúspešnejšia je séria o nekonformnom súkromnom detektívovi Vargovi Veumovi v štýle románov Raymonda Chandlera a Rossa Macdonalda. Dočkala sa aj filmového spracovania.
Žije so svojou rodinou v Bergene.
Hard house

Zvuk

Hard house je typický vysokým tempom housu (až 140 BPM), špecifickou basovou linkou a opakujúcimi sa zvukmi. Obsahuje množstvo prvkov žánru Nu-NRG. Hard house zdieľa niektoré časti s housom, pričom si vypožičiava ťažké prvky trance (syntetizátory a niekedy aj breakdowny) a hardcoru/rave ("vysávačové" zvuky, chorály). Všeobecne platí, že hard house je súčasťou širšej skupiny hudobných štýlov zvaných hard dance a má len málo spoločného s modernými trance alebo house scénami, hlavne kvôli svojmu burácajúcemu zvuku. Hard dance zahŕňa aj žáner Hard NRG, s ktorým je hard house často zamieňaný.
Starosta

Starosta je najvyšší predstaviteľ obce, výkonný orgán volený občanmi v priamych voľbách. Vykonáva obecnú správu a zastupuje obec navonok. V Košiciach a v Bratislave je starosta najvyšším predstaviteľom mestskej časti, primátor celého mesta. V minulosti sa najvyšší predstaviteľ obce nazýval richtár.

Platové podmienky

Platy starostov sa určujú podľa priemerného zárobku v slovenskom hospodárstve. Tento údaj sa násobí koeficientom 1,49 až 3,58 v závislosti od veľkosti obce. Podľa zákona číslo 154/2011 Z. z platného od 1. júna 2011 sa základné platy primátorov a starostov znížili o 10%, ale obecné zastupiteľstvá ich môžu zvýšiť o 70%. Bratislavské noviny uvádzajú porovnanie mestskej časti Nové Mesto a Staré Mesto. V oboch majú zákonom stanovený základný plat 2223€, v Novom Meste je zvýšený o 34%, v Starom až o 66%. Celkom tak starosta Rudolf Kusý zarába ako starosta 2979€, starostka Starého Mesta Tatiana Rosová 3691€ ako jeden z najvyšších platov v bratislavskej samospráve. Keďže však už uvedený zákon umožňuje starostom vykonávať súčasne funkciu poslanca NRSR, môže T. Rosová poberať aj poslanecký plat 7106€ a patriť medzi najlepšie platených verejných činiteľov Slovenska. Pre porovnanie v meste Vysoké Tatry má starosta základný plat zvýšený o 40% a bude teda dostávať 2337 €.
Saint-Martin-de-Lamps

Poloha

Obec má rozlohu 15,61 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 174 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
JavaScript

Java, JavaScript a JScript

Neexistuje žiadny vzťah medzi jazykmi Java a JavaScript; ich najväčšia podobnosť je v syntaxi založenej na spoločnom predkovi - jazyku C. Microsoft vyvinul jazyk s podobnou syntaxou pod názvom JScript, ktorý ale nedodržuje špecifikáciu ECMAScript.  Rozdiely v implementácii majú za následok čiastočnú neprenosnosť kódu medzi internetovými prehliadačmi používajúcimi JScript (Microsoft Internet Explorer) a JavaScript (Mozilla Firefox).

Implementácie

V súčasnosti je dostupné množstvo implementácií virtuálnych strojov jazyka JavaScript, proprietárnych i s otvoreným zdrojovým kódom, pričom niektoré z týchto implementácií je možné používať ako knižnice do iných programov a mať tak podporu tohto jazyka v prakticky ľubovoľnej aplikácii.
Spôsoby interpretácie sa rôznia medzi implementáciami. Niektoré využívajú jednoduché spracovanie kódu do abstraktného syntaxného stromu, ktorý následne prechádzajú a interpretujú interpreterom priamo zdrojový kód. Oveľa efektívnejšie sú implementácie, ktoré kód spracujú do podoby bajtkódu - vlastnej reprezentácie jednotlivých inštrukcií programového kódu. Tento bajtkód je interpretovaný následne virtuálnym strojom, ktorý môže byť registrový alebo zásobníkový, čo tiež ovplyvňuje jeho výkon.
V poslednej dobe (2008) sa začínajú objavovať implementácie, ktoré prevádzajú JavaScriptové programy priamo do procesorových inštrukcií a teda ich môžu priamo spustiť na danej architektúre bez potreby dodatočného virtuálneho stroja.
Paganini (opereta)

Paganini je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Premiéra sa konala 30. októbra 1925 v Johann Strauss Theater vo Viedni. Libreto napísali Paul Knepler a Béla Jenbach. Pôvodný text s názvom „Hexenmeister“ napísal Knepler (vraj bez nejakých ambícií), k Lehárovi ho doručil jeho priateľ Viktor Wögerer. Námet čerpal zo života slávneho huslistu Niccola Paganiniho. Verše libreta upravil Béla Jenbach.
Postava Paganiniho bola ako stvorená pre speváka Richarda Taubera, ktorý mal skvelý hlas a bol už v tom čase Lehárov priateľ. Na viedenské predstavenia operety však Tauber nebol voľný. K úspechu operety dopomohol až na jej Berlínskej premiére, 30. januára 1926. Ženskú hlavnú úlohu (Elisa) skvele zaspievala v Berlíne Vera Schwarz.
Touto operetou sa začala nová éra v hudbnej tvorbe Franza Lehára. Hudobne sa čoraz viac približuje opere (hudba je dramatickejšia, postavy sú hudobne vyjadrené do väčšej hĺbky). V tom ho oplyvnil hlavne Puccini, s ktorým Lehára spájalo priateľstvo a vzájomný obdiv. Lehár začína tvoriť diela, ktoré sa nekončia šťastne, čo je na operety dosť nezvyčajné. Láska hlavných postáv ostáva nakoniec nenaplnená. Aj tieto Lehárove smutne končiace operety mali u obecenstva veľký úspech.

I. dejstvo

Paganini prichádza do malého kniežatstva Lucca. Niektorých očarí svojou hrou, iní na neho hľadia podozrievavo.
Knieža z Luccy usporadúva veľký hon. Na okolí jeho zámku žije Paganini, ktorý sa náhodou stretáva s manželkou kniežaťa Felice a sestrou Napoleona, kňažnou Máriou Annou Elisou. Tej sa ihneď veľmi zapáči Paganiniho hra a ani samotný umelec jej nie je nesympatický. Elisa je mladá žena a po boku kniežaťa sa dosť nudí. Navyše knieža je jej aj tak neverný s opernou speváčkou Bellou Giretti. Elisa využije situáciu a pritlačí na manžela, aby zrušil svoj zákaz Paganiniho koncertu v Lucce, inak zverejní jeho flirt s Bellou.

II. dejstvo

O pol roka neskôr je už Paganini dvorným dirigentom a hudobným riaditeťom opery v Lucce. Zaujímajú ho karty a ženy. Okrem Elisy dvorí aj Belle, ktorej venuje svoju skladbu, pôvodne skomponovaú pre Elisu. Bella ju kňažnej s hrdosťou ukáže.
Napóleonovi sa pôsobenie Paganiniho nepáči a pošle generála Hédouville, aby ho vyhnal z Luccy. Knažná, ktorá je nahnevaná na Paganiniho prikáže Hédouvillovi, aby ho zatkol po skončení nadchádzajúceho koncertu. Paganini hrá na koncerte tak pekne, že Elisa svoje rozhodnutie oľutuje a pomôže mu utiecť.

III. dejstvo

Paganini uteká do krčmy blízko hraníc kniežatstva, aby mu miestny gang pomohol v noci prejsť cez hranice. V krčme je aj Bella, ktorá chcela, aby ju Paganini vzal so sebou, ale neuspeje. Rozhodne sa teda pre Pimpinelliho, starostu mesta Lucca, ktorý jej už dlhšie dvorí. Onedlho prichádza Elisa v prezlečení za pouličnú speváčku. Aj s tou sa však Paganini rozlúči, pretože on musí ďalej sám - on a jeho umenie nepatria žiadnej žene, ale celému svetu ...
Fréchet-Aure

Poloha

Obec má rozlohu 3,4 km². Najvyšší bod je položený 1 450 m n. m. a najnižší bod 655 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mikuláš Beňo

Biografia

Narodil sa v obci Nová Bošáca (do roku 1950 časť obce Bošáca). Pochádza z maloroľníckej rodiny. Po vyučení pracoval ako krajčír, neskôr v technických a ekonomických funkciách v odevných závodoch Makyta v Púchove. Bol aktívny v mládežníckom hnutí v rámci závodu. Ako člen a organizátor Stachanovského hnutia bol v roku 1950 prijatý za kandidáta a o rok neskôr za člena KSČ.
V roku 1963 a 1971 sa uvádza ako účastník zasadania Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. V rokoch 1968-1969 bol pracovníkom ÚV KSS, v rokoch 1969-1970 tajomníkom Krajského výboru KSS pre Stredoslovenský kraj. Pôsobil aj v celoštátnych straníckych štruktúrach. V rokoch 1970-1971 bol zástupcom vedúceho oddelenia Ústredného výboru KSČ, 1971-1973 zástupcom vedúceho a v období rokov 1973-1977 vedúcim sekretariátu generálneho tajomníka ÚV KSČ. Členom Ústredného výboru KSČ ho zvolil XIV. zjazd KSČ, XV. zjazd KSČ, XVI. zjazd KSČ a XVII. zjazd KSČ, pričom v období december 1977 - december 1988 bol členom sekretariátu ÚV KSČ a súčasne tajomníkom ÚV KSČ. V roku 1980 získal Rád republiky.
Po voľbách v roku 1976 zasadol do slovenskej časti Snemovne národov (volebný obvod č. 94 - Nové Zámky, Západoslovenský kraj). Kreslo nadobudol až dodatočne v apríly 1978 po doplňovacích voľbách po tom, co zomrel poslanec Michal Šucha. Mandát obhájil vo voľbách v roku 1981 (obvod Trenčín) a voľbách v roku 1986 (obvod Trenčín). Vo Federálnom zhromaždení zotrval do januára 1990, kedy rezignoval v rámci procesu kooptácií do Federálneho zhromaždenia po nežnej revolúcii.
Aritmetická postupnosť

Aritmetická postupnosť je taká postupnosť, v ktorej hodnota n-tého člena sa rovná súčtu d (rozdiel dvoch za sebou idúcich členov) a predchádzajúceho člena. d sa nazýva diferencia aritmetickej postupnosti.
Aritmetická postupnosť je koncept veľmi dôležitý pre praktickú matematiku.

Vzorce

V nasledujúcich vzorcoch označuje  n-tý člen aritmetickej postupnosti a d jej diferenciu. V niektorých prípadoch sú uvedené dva tvary vzorcov - pre prípad, že prvým členom postupnosti je  resp. . Ak je uvedený vzorec jediný, platí v oboch prípadoch.

Príklad

Napríklad ak je  a , potom niekoľko prvých členov aritmetickej postupnosti je: -5, -2, 1, 4, 7, 10, 13, ...
Curieho teplota

Curieho teplota alebo nesprávne Curieho bod (Tc) je charakteristická vlastnosť feromagnetických a piezoelektrických látok, ktorú opísal francúzsky fyzik Pierre Curie. Nad Curieovou teplotou stráca látka svoje feromagnetické (či piezoelektrické) vlastnosti.

Piezoelektrické materiály

Analogicky dochádza v piezoelektrických látkach pri nadkritické teplote k narušeniu vnútorného usporiadania nábojov, čo má za následok stratu spontánnej polarizácie látky a teda aj piezoelektrických vlastností. Opäť ide o fázový prechod a kritická teplota sa nazýva Curieho.
Boudreville

Poloha

Obec má rozlohu 7,94 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 64 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Riazaň

Poloha a prírodné pomery

Mesto sa nachádza na pravom brehu rieky Oka, pri na mieste, kde do nej vteká Trubež. Je vzdialené asi 165 km od Moskvy. Mesto leží na Východoeurópskej platforme v oblasti Ocko-donskej nížiny. Má mierne kontinentálne podnebie.

História

Staraja Riazaň, nachádzajúca sa asi 50 km na juhovýchod od dnešnej Riazane bolo jedno z najväčších staroruských miest, centrum Riazaňského kniežatstva. Prvé písomné zmienky o dnešnej Riazani pochádzajú z roku 1300, no existujú indície, že mesto bolo založené už skôr okolo roku 1095. Do roku 1778 bolo mesto známe ako Perejaslavľ-Riazanskij.
V roku 1913 bola v meste postavená elektráreň. Počas občianskej vojny mesto ovládli koncom októbra 1917 vojská Červenej armády.
Mesto bolo počas 2. svetovej vojny vystavené náletom Luftwaffe. V priebehu jesene 1941 uskutočnilo nemecké letectvo 18 náletov na mesto. Vojensky dôležitý priemysel však bol z mesta presunutý na Ural a Sibír. Mesto bolo dôležitým tylovým centrom sovietskych vojsk.
Po vojne sa v meste rozvíjal ťažký, chemický aj elektrotechnický priemysel.

Doprava

Mesto je významnou železničnou križovatkou, riečnym prístavom i križovatkou dôležitých cestných komunikácií. Mestskú hromadnú dopravu zaisťujú električky, autobusy, trolejbusy, maršrutky aj vlaková linka. Blízko mesta sa nachádzajú letiská Diagilevo a Turlatovo.
Aristónymidas z Kosu

Aristónymidas (starogr. Ἀριστωνυμίδας – Aristónymidas) bol olympijský víťaz v päťboji v roku 72 pred Kr.
Aristónymidas z Kosu bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Pentathlon (päťboj) sa v Olympii zaviedol na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Lampis zo Sparty. Pentathlon pozostával zo skoku do diaľky, z behu na jedno stadion, hodu diskom, hodu oštepom a zo zápasenia. V starovekom Grécku bol pentathlon veľmi obľúbený.
Olympijské víťazstvo Aristónymida zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Montjoyer

Poloha

Obec má rozlohu 18,02 km². Najvyšší bod je položený 472 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 272 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ruffieu

Polohopis

Ruffieu má rozlohu 14,03 km². Najvyšší bod je položený 1 195 m n. m. a najnižší bod 605 m n. m.

Obyvateľstvo

Ruffieu má 191 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Longeville

Poloha

Obec má rozlohu 9,46 km². Najvyšší bod je položený 930 m n. m. a najnižší bod 540 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 145 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medzinárodná faustbalová asociácia

História

IFA vznikla na kongrese v nemeckom Frankfurte nad Mohanom v roku 1960 pod názvom Internationaler Faustball Verband (IFV). Medzi štyroch zakladajúcich členov patrilo Rakúsko, Švajčiarsko, Východné Nemecko a Západné Nemecko. IFA v roku 1965 zorganizovala svoje prvé vrcholné podujatie – Majstrovstá Európy mužov a o tri rokov aj prvé Majstrovstvá sveta mužov. V súčasnosti združuje 80 000 športovcov v 35 krajinách sveta.
Najnovším členom IFA sa v januári 2014 stala Austrália.
Jiří Růžek (fotograf)

Jiří Růžek (* 29. august 1967, Litoměřice) je český fotograf, venujúci sa prevažne tvorbe umeleckého aktu.

Životopis

Pochádza z rodiny bez hlbšieho umeleckého zázemia. Do svojich siedmich rokov žil v Litoměřiciach, potom sa jeho rodina presťahovala do neďalekej obce Libochovany, kde žil až do svojich 22 rokov (1989), ako nastúpil základnú povinnú službu v armáde. Tam tiež prežil Nežnú revolúciu. V rokoch 1981-1985 študoval odbor Programovanie a výpočtová technika na Gymnáziu Josefa Jungmanna v Litoměřiciach. Počas štúdia i neskôr hral na basgitare a spieval v mnohých rôznych hudobných skupinách, zameraných na rock, folk, jazz a podobne. Väčšinu jeho hudobného pôsobenia ale pokrývalo hranie po baroch, tanečných zábavách a plesoch. S aktívnym hraním skončil posledný deň roka 2005. V období 1983-1988 študoval odbor Tvorba textu a scenáre na Ľudovom konzervatóriu Praha (dnes Konzervatórium Jaroslava Ježka), medzi jeho vyučujúci patrili Jiří Suchý, Pavel Kopta, Marek Stašek, Dr Ivan Vyskočil, Josef Brukner, Dr Otakar Roubínek, Zdeněk Borovec, Drahoš Čadek a ďalšie.
V roku 1995, vo veku 28 rokov, nasnímal sériu fotografií na CD rockovej skupiny Please Don't Care. V rovnakej dobe požiadal kamarátku Martinu Cyrkvovou, ktorá mala skúsenosti s modelingom, aby mu stála modelom, na ktorom by sa začal učiť fotografovať ženy.
V roku 2004 sa presťahoval do Prahy. Žije s architektkou a fotografkou Ing. arch Ľudmilou Foblovou.

Dielo

Najčastejšie býva uvádzaný ako autor čiernobielych aktov, sám sa opisuje ako autor nahých alebo polonahých portrétov. Približne od roku 2006 sú jeho fotografie publikované v českých i zahraničných tlačených alebo internetových médiách a jeho fotografie sú súčasťou súkromných zbierok v rôznych krajinách sveta. V rokoch 2004 - 2005 spolupracoval na niekoľkých sériách bodypaintingu s chorvátskou výtvarníčkou Teou Hatadi. Venuje sa tiež tvorbe anaglyfov. Prvá spoločná výstava bola v roku 2006 v 1. Holešovickej kaviarni v Prahe, prvá samostatná o rok neskôr tamže. V júli 2009 získal za fotografiu s názvom České stredohorie (pripomína miesto, kde sa narodil) hlavnú cenu v súťaži o najlepší akt Akty X, organizované časopisom Reflex.
Je členom Syndikátu fotografov Českej republiky, Zväzu českých fotografov a Českej federácie fotografických umenia.
Košický bridžový klub

Košický bridžový klub je bridžový klub s dlhoročnou tradíciou. V súčasnosti je to na Slovensku klub s najväčším počtom členov. Košickí hráči v rokoch 2003 až 2006 a 2010 až 2016 vyhrali Slovenskú bridžovú ligu, v roku 2004 vyhrali Otvorené majstrovstvá Slovenska družstiev, 2004 vyhrali súťaž družstiev Avas Cupa v Miškovci.
Košický klub každoročne v máji organizuje Veľkú cenu Košíc pod patronátom primátora Košíc.
Organizuje pravidelné priateľské zápasy družstiev s bridžovým klubom Miškovec. Ide o zápasy troch družstiev z Košíc a troch družstiev z Miškovca – každé proti každému. Zápasy sa konajú dvakrát ročne, raz v Košiciach a raz v Miškovci. Víťaz zápasu získava putovný pohár, po piatich víťazstvách mu pohár zostáva natrvalo. Zápasy sa s menšími prestávkami konajú od roku 1969. Na jar tohto roka sa zápas bude prvýkrát v Miškovci hrať pod záštitou primátora Miškovca.
Klub sa každoročne zúčastňuje bridžovej simultánky, organizovanej Maďarským bridžovým zväzom a celosvetovej simultánky Svetovej bridžovej federácie.

Hráči

Košický bridžový klub má 93 registrovaných členov, aktívne v klube hráva do 40 kmeňových hráčov, sporadicky tu hrávajú aj hráči z Michaloviec, Užhorodu, Česka ...

Legionári

Od roku 2010 hrá za klub družstvo Légia Košice, pod vedením kapitána Eduard Velecký. V družstve sa vystriedalo viacero hráčov zo západného Slovenska a z Česka. Niekoľko rokov hral za družstvo aj kmeňový hráč Karol Lohay. Légia Košice je základom Slovenskej bridžovej reprezentácie.
Mouilly

Poloha

Obec má rozlohu 10,96 km². Najvyšší bod je položený 382 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chalain-d’Uzore

Poloha

Obec má rozlohu 8,03 km². Najvyšší bod je položený 461 m n. m. a najnižší bod 369 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 533 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Košút

Životopis

Narodil so vo Vígľaši neďaleko Zvolena. Ľudovú školu vychodil v rodisku, na gymnáziu študoval vo Zvolene. Tesne pred koncom 2. svetovej vojny bol zmobilizovaný. Po odpútaní sa od útvaru prešiel cez front domov – do Zvolenskej Slatiny, kde ho neskôr 17. apríla 1945 ako civilnú osobu zadržali sovietske orgány NKVD. Ako devätnásťročného študenta ho spolu s tisíckami iných Slovákov odvliekli do stalinských koncentračných táborov. Osem rokov a osem mesiacov pracoval ako väzeň číslo Ž – 602 v polárnej oblasti ZSSR a na Sibíri. V roku 1953, po rehabilitácii Najvyšším súdom ZSSR, sa Ján Košút vrátil ako dvadsaťsedemročný na Slovensko, kde pracoval prevažne vo výrobných podnikoch až do odchodu do dôchodku.
Jeho kniha Cez červený očistec bola vydaná s nemalým oneskorením. Pôvodne mala byť publikovaná v Mníchove s nadpisom In Tempestate Securitas. Rukopis spomienok na sovietske trestanecké tábory Jagrinlag a Ozerlag sa však vrátil na Slovensko a trvalo takmer päť rokov kým sa pre knihu našiel slovenský vydavateľ. V roku 1995 ju v obmedzenom náklade vydala Slovenská asociácia násilne odvlečených. V roku 2009 vydalo vydavateľstvo Mladá Detva rozšírené a doplnené vydanie.
Ján Košút pracoval v prospech obetí stalinizmu aj vo vysokom veku. Od roku 2006 bol čestným predsedom Sekcie násilne odvlečených – Svetového združenia bývalých československých politických väzňov.
Predikatívna frazéma

Predikatívne frazémy sú frazémy predovšetkým adjektívnej a adverbiálnej povahy, ktoré majú syntakticky podmienené významy a vystupujú len v predikatívnej funkcii. Typickým príkladom sú ustálené prirovnania, ktorým predikatívnu povahu dodáva sloveso ako relátor, napr. byť na nevydržanie, bežať ako o dušu (spasenú), byť ako znovuzrodený atď.
Quentin Tarantino

Životopis

Preslávil sa začiatkom 90-tych rokov 20. storočia ako drsný rozprávač, ktorý vniesol nový život do najznámejších amerických archetypov. Svojim zvláštnym humorom a nezvyčajným pohľadom na svet si získal srdcia mnohých filmových fanúšikov. Detstvo neprežíval najlepšie, pretože jeho otec ho opustil krátko po jeho narodení a tak malý Quentin ostal sám so svojou 17-ročnou matkou. Ako malý chlapec trávil čas najmä so svojou starou mamou, u ktorej sa venoval pozeraniu televízie, čo ho značne poznamenalo.
Krátko po tom, čo Quentina vyhodili zo školy, sa zamestnal ako vyhadzovač v pornokine, čo poznamenalo jeho tvorbu, pretože v žiadnom jeho filme nie je zobrazený normálny sex. Neskôr sa síce zapísal do hereckej školy, ale nejaký veľký úspech mu to neprinieslo.
Po dlhoročnom neúspechu sa rozhodol, že začne písať scenáre a po filmoch  My Best friend´s Birthday  a  Gauneri sa dostavil ozajstný úspech v podobe filmového kultu s názvom Pulp Fiction: Historky z podsvetia.
SOR C 9,5

Konštrukcia

SOR C 9,5 je dvojnápravový model s dvojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozidla je zváraná z ocelových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami. Vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky Meritor.

Výroba a prevádzka

Autobusy SOR C 9,5 sú v prevádzke prevažne u menších dopravcov v Česku, prevádzkované sú však v malom množstve aj na Slovensku. V rokoch 2001 až 2003 jedno vozidlo premávalo aj v MHD Banská Bystrica na linke 53, neskôr 43. Dnes ho SAD Banská Bystrica prevádzkuje v prímestskej doprave a Kysučan Expres v diaľkovej doprave.
Model sa síce ešte stále vyrába, dopravcovia však väčšinou preferujú novší, čiastočne nízkopodlažný SOR CN 9,5.
Nozières (Ardèche)

Poloha

Nozières má rozlohu 21,79 km². Najvyšší bod je položený 1 061 m n. m. a najnižší bod 471 m n. m.

Obyvateľstvo

Nozières má 263 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Livilliers

Poloha

Obec má rozlohu 6,53 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corneuil

Poloha

Obec má rozlohu 11,31 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 460 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE