google/wiki40b huggingface dataset:
Náměstí Svobody (Brno)

Náměstí Svobody (hovorovo Svoboďák; v minulosti označované ako Dolní trh alebo nemecky Grosser Platz, teda Veľké námestie) je najvýznamnejšie námestie v Brne. Nachádza sa priamo v centre historického jadra mesta (katastrálne územie Město Brno) a je zhruba trojuholníkového tvaru.

História

Náměstí Svobody je pomyslený stred a centrum celého mesta. Prvé zmienky o ňom pochádzajú z 13. storočia, kedy nieslo názov Forum Inferius, čo sa onedlho preložilo do češtiny ako Dolní rynek. V dobách stredoveku si tu bohatí mešťania a šľachtici budovali domy, vďaka čomu význam námestia rástol. Roku 1679 bol vystavaný morový stĺp, ktorý sa čoskoro stal dominantou celého námestia. V roku 1869 bol zbúraný Kostol svätého Mikuláša, jeho posledné zvyšky zanikli po náletu v roku 1945. Na prelome 19. a 20. storočia bolo námestie rozsiahle prestavané, mnoho domov bolo zbúraných a prestavaných v novorenesančnom slohu. V roku 1929 vyrástla na západnej strane námestia podľa projektu architekta Bohuslava Fuchsa rozsiahla funkcionalistická budova Moravskej banky s pasážou Beta. 
V roku 1901 námestie preťala v severojužnom smere električková trať od hlavnej stanice na Moravské námestie, ku ktorej sa počas niekoľko ďalších rokov pridali trate Mendlovo náměstí - Šilingrovo náměstí - Náměstí svobody (zo západu po Zámečnické ulici) a - Stará osada - Selská z východu po Kobližnej. Do súčasnosti sa dochovala len prvá z tratí vedená severojužným smerom.
Zatiaľ posledná rekonštrukcia námestia prebehla v roku 2006, kedy bolo námestie kompletne predláždené, osadená bronzová fontána s veršami Jána Skácela, opravený morový stĺp, vyznačená poloha bývalého kostola sv. Mikuláša a novo vysadených niekoľko stromov. Ešte pred zahájením rekonštrukcie boli v podzemí vybudované kolektory. V roku 2010 bol na námestie umiestnený orloj, v skutočnosti nejde o orloj v pravom zmysle slova, ale o veľmi zvláštne hodiny vyrobené z africkej žuly v tvaru náboja, ktoré tak majú pripomínať obliehanie Brna Švédmi v roku 1645.
Zlaté jezero

Ochrana

Predmetom ochrany je biotop európsky významného druhu kunky žltobruchej (Bombina variegata) a ďalších vzácnych a zvlášť chránených druhov, predovšetkým obojživelníkov.
Račkovo sedlo

Rozhľad

Zo sedla je pekný rozhľad na Račkovu dolinu, masív Kečky a na poľskú stranu Tatier.

Turistika

Cez sedlo vedie červená turistická značka od Sivého vrchu do Pyšného sedla a žltá turistická značka od ústia Račkovej doliny, ktorá v ňom končí.
Chamarande

Poloha

Obec má rozlohu 5,74 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 075 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Noe

Noe (hebr.: נח - Nóach; arab.: نوح - Núḥ; Noach (hebr.) = oddych) je postava z biblickej knihy Genezis. Spravodlivý Noe, syn Lamecha (Lámecha), vnuk Matuzalema, postavil podľa Božieho návodu archu a zachránil ľudský rod (svoju rodinu) a živočíšne druhy na tejto zemi. Noe mal 600 rokov, keď nastala potopa. Podľa Biblie žil 950 rokov (žil v rokoch 956 - 1906 židovského kalendára t. j.v rokoch 2804 - 1854 pred Kr.). Mal troch synov: Sema, Chama a Jafeta.

Tradície knihy Genezis

Ľudový výklad spája meno Noe (Noah) so slovesom naham (tešiť - alebo prinášajúci odpočinok, pokoj, potechu, radosť). Zdá sa že je to narážka na vinohradníka Noema. A podľa biblickej i neskoršej tradície sa Noe pokladá za prvého človeka, ktorý začína pestovať vinič. Noemova útecha ale vychádza z jeho slov, ktorými sa Boh po potope zaväzuje, že Zem viac neprekľaje. Považovaný za jedného z mnohých starozákonných spravodlivých, ktorý unikol trestu a dosiahol spásu. Je hrdinom niekoľkých príbehov z Knihy Genezis - Prvej knihy Mojžišovej. Azda najznámejší je príbeh o potope.
Príbeh: Boh sa rozhodol vyhladiť zo sveta všetko živé pre skazenosť sveta, našiel zaľúbenie v spravodlivom Noemovi, ktorému prikázal, aby postavil archu. Noe počúvol a keď prišla potopa, zachránil sa v arche on, celá jeho rodina i všetky živočišné druhy. Po potope archa pristáva na hore Ararat. Noe s rodinou strávil v arche presne 1 rok a 10 dní. Noe sa stáva svedkom Božej zmluvy kedy Boh sľubuje, že nikdy nezošle na zem takúto potopu. Túto zmluvu bude pripomínať dúha.
Noe, hrdina potopy, sa ukazuje ako spravodlivý a preto uniká zo záhuby odsúdeného sveta a zmieruje s Bohom Zem a jej obyvateľov.

V Novom zákone

Noe je podľa evanjelia vzorom bedlivosti; žil v očakávaní Božieho súdu. List Hebrejom ho predstavuje ako svedka viery. Noe je aj hlásateľom Božej spravodlivosti, keď oznamuje deň súdu. Spásu ktorú získal, je predobrazom spásy cez vodu (krst).

Iné tradície

Noe nie je ojedinelou postavou svojho druhu. K Noemovi sa vzťahujú aj v staromezopotámskej literatúre paralely, z ktorých je najznámejší Utnapištim (epos o Gilgamešovi).
Bátorove Kosihy

Príroda

V Bátorových Kosihách evidujú jedno bocianie hniezdo. V roku 2014 sčítali 2, v roku 2015 4 mláďatá.

Pamiatky

V obci je rímskokatolícky kostol Návštevy Panny Márie z roku 1562.
Hautefaye

Poloha

Obec má rozlohu 12,47 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ješkova Ves

Prírodné pomery

Ješkova Ves leží pri severnom úpätí pohoria Tribeč v bočnom údolí na hornom toku potoka Vyčoma. Nadmorská výška v strede obce je 221 m n. m., v chotári 201 – 559 m n. m. Severozápadná časť chotára je na odlesnenej, výmoľmi rozčlenenej pahorkatine, ostatná na vrchovine a hornatine Tribeča, miestami s bralným povrchom, ktorý tvoria druhohorné a kryštalické horniny. Svahy sú porastené dubovohrabovými lesmi a bučinami.

Dejiny

Obec sa vyvinula zo zemianskej osady z 12. storočia. V potvrdení kláštorných majetkov kráľom Ondrejom III. z roku 1293 sa spomína lokalita Petrus, ktorá bola predchodcom dnešnej obce. V roku 1430 sa obec volala Jeksfalu, 1920 Ježkova Nová Ves, 1927 Ježkova Ves, a od roku 1990 Ješkova Ves až do teraz.  Obec patrila Bossányiocom a od roku 1430 panstvu v Klíži. Od roku 1964 vytvárala s obcami Klíž a Klížske Hradište obec Veľký Klíž. Od r. 1990 je samostatnou obcou Ješkova Ves.
La Chèze

Poloha

Obec má rozlohu 2,53 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 614 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Staden

Obyvateľstvo

Obec má približne 11 053 obyvateľov (2010).
Saint-Maurice-sur-Eygues

Poloha

Obec má rozlohu 8,82 km². Najvyšší bod je položený 387 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 680 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sorbiers (Hautes-Alpes)

Poloha

Sorbiers má rozlohu 13,93 km². Najvyšší bod je položený 1 177 m n. m. a najnižší bod 700 m n. m.

Obyvateľstvo

Sorbiers má 38 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Medzinárodné letisko Antalya

História

Výstavba medzinárodného terminálu 1 začala v roku 1996 a odbaviť prvých cestujúcich bol pripravený 1. apríla 1998. V roku 1999 podpísal nemecký prevádzkovateľ letísk, spoločnosť Fraport AG, so spoločnosťou Bayindir Holding dohodu o založení spoločného podniku. Terminál 1 prevádzkuje Fraport AG a nový medzinárodný terminál 2 spoločnosť Celebi.
V júli 2011 bolo letisko ocenené Airports Council International (ACI) ako "Najlepšie letisko v Európe" (kategória 10 - 25 miliónov cestujúcich).
Brizon

Poloha

Obec má rozlohu 10,39 km². Najvyšší bod je položený 1 936 m n. m. a najnižší bod 707 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 443 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Josef Mašín

Československé légie

28. apríla 1915 bol Mašín odvedený a zaradený k c.k. pešiemu pluku 36, s ktorým odišiel na ruský front. Tu sa 9. mája 1915 pri Sinkove dostal do ruského zajatia a 3. januára 1916 sa prihlásil do Československých légií. V rokoch 1916 až 1921 potom bojoval v Československých légiách v 1. čs. streleckom pluku. V bojoch bol niekoľkokrát ranený a vyznamenaný. Bojoval pri Zborove, Bachmači a na transsibírskej magistrále.

Prvá československá republika

Po návrate do Československa sa stal štábnym kapitánom pechoty Československej armády. Roku 1929 sa oženil so Zdenou Novákovou. S tou mal 3 deti: Ctirada narodeného 1930, Josefa narodeného 1932 a Zdenku narodenú roku 1933.
Do roku 1939  slúžil v 1. delostreleckom pluku vo funkcii zástupcu veliteľa pluku.
14. marca 1939 bol suspendovaný a obžalovaný zo vzbury, keď sa odmietol podriadiť rozkazu neklásť odpor okupantom. Po obsadení Československa nacistickým Nemeckom sa pokúšal o sabotáže, najprv samostatne, neskôr v rámci odbojovej organizácie Obrana národa. Spoločne s pplk. Josefom Balabánom a škpt. Václavom Morávkom vytvoril spravodajskú skupinu Traja králi. Pomocou veľkej siete spolupracovníkov členovia skupiny zbierali významné spravodajské informácie, ktoré potom odovzdávali vysielačkou československej exilovej vláde do Londýna. Okrem toho zhromažďovali zbrane a vykonávali sabotáže – ničenie telefónnych liniek, mostov, železničných tratí a skladov. Ľudia napojení na skupinu a s použitím Mašínových plánov vyrobili 2 000 bômb zamaskovaných ako brikety. Časť z nich použili na sabotáže priamo v Nemecku. Časť viackrát prepašovali priamo do kotolne sídla gestapa v Prahe. Traja králi sa neúspešne pokúsili aj o atentát na Himmlera.

Zatknutie

Pri pokuse o nadviazanie spojenia s Londýnskymi rádiostanicami spolu s Václavom Morávkom a Františkom Peltánom, boli 13. mája 1941 zastihnutí v jeho pražskom byte gestapom. Mašín začal na prekvapených Nemcov vo dverách strieľať a umožnil tak svojim dvom priateľom ujsť. Pri následnej prestrelke bol ranený a pokúsil sa o samovraždu.
Po zatknutí bol vypočúvaný a mučený, napriek tomu bol jediný zo zatknutých, ktorý sa s gestapákmi bil. Pri vypočúvaní sa nezľakol ani známeho surovca z radov SS, keď ho počas bitky pri vypočúvaní zrazil k zemi. Gestapáci preto k nemu chodili minimálne v dvojici. Vo väzení sa neúspešne pokúsil o samovraždu. Po atentáte na Heydricha bol 30. júna 1942 odsúdený stanným súdom na trest smrti a popravený v kobyliskej strelnici v Prahe.

Po oslobodení

Po vojne bol Josef Mašín povýšený in memoriam do hodnosti brigádneho generála a v máji 2005 in memoriam do hodnosti generálmajora.
Moréna

Moréna je skalná suť, balvany a bloky, tvoriace val nesený ľadovcom. Materiál tvoriaci morénu je gravitačne nevytriedený, čo znamená že sa skladá z veľkých balvanov ako aj mikroskopického ílu. Sediment, ktorý sa tvorí po jej ústupe, sa nazýva til, v prípade že je spevnený hovoríme o tilite.

Rozdelenie

Morény sa podľa svojej polohy vzhľadom k ľadovcu delia takto:

Čelná moréna

Vzniká v predpolí (alebo na konci) ľadovca, ktorý pred sebou tlačí horninový materiál. Materiál sa hromadí v dôsledku tlaku ľadovca, ktorý denuduje podložie, z ktorého získava materiál. Čelná moréna je spravidla najväčšia a najlepšie zachovaná, keď sa po roztopení ľadovca zachováva ako hrádza cez ľadovcové údolie. Takto prehradená oblasť sa môže neskôr zaplniť vodou a vzniká tak zvláštny typ plesa (hradené ľadovcové jazero).

Bočná moréna

Vzniká na okrajoch postupujúceho ľadovca v dôsledku rozrušovania okolitých hornín ľadovcového údolia (trógu). Tento materiál je čiastočne prenášaný a ukladaný po bokoch.

Pravá stredová moréna

Vzniká tečením ľadovca okolo skalného ostrova - nunataku.

Nepravá stredová moréna

Vzniká pri zlievaní dvoch ľadovcov spojením bočných morén. Dva ľadovce sa stretajú a vzniká z nich jedno teleso, najčastejšie na koncoch údolí.

Spodná (bazálna) moréna

Nachádza sa v spodnej časti, kde sú horniny v podloží ľadovca odlamované, tvorí ju nevytriedený materiál rôzneho zrnitostného zloženia. Často sa tu nachádzajú obrúsené a oškriabané kamene, nazývané suvky.

Ústupová moréna

Vzniká pri etapovitom ústupe ľadovca a nachádza sa na miestach, kde sa zastavil ľadovec.
Sedlec (prírodná rezervácia)

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie pôvodným stanovištiam blízkych mokraďových spoločenstiev s výskytom mnohých chránených druhov rastlín a živočíchov. Tieto stanovištia sú tvorené vodnou plochou rovnomenného rybníka, zaplavenými a zaplavovanými pobrežnými spoločenstvami vysokých ostríc a podmáčanými lúčnymi porastami. Územie je cenné z hľadiska zachovania miznúcich stanovíšť.
Voda z rybníka slúži na zásobovanie závlahového systému v okolí Račetíc. Na severnom brehu stojí rybárska bašta, ktorú vybudovalo račetické JZD Nástup v roku 1987.
Mt Eden

Nahrávky

Hoci skupina Mt Eden nemá zmluvu so žiadnym vydavateľstvom, vydali svoje prvé EP "Meds - EP (1)" vo forme digital download dňa 7. decembra 2010.
Via Appia

Via Appia je jedna z najstarších a strategicky najdôležitejších rímskych ciest v starovekej republike.
Dal ju vybudovať rímsky štátnik Appius Claudius, zvaný Caecus - Slepý, v čase keď bol cenzorom. S jej výstavbou začali roku 312 pred Kr.. Bola to prvá dláždená cesta z Ríma do Capuy v Kampánii, neskôr ju predĺžili cez Tarent až po prístav Brindisi. Prvé jej kilometre dnes pokrýva asfalt, je lemovaná píniami a náhrobkami mocných antického sveta.
Fontaine-Mâcon

Poloha

Obec má rozlohu 16,01 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 566 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malé Žabie pleso mengusovské

Turistika

Priamo k plesu nevedie turistický chodník. Vedie však od Chaty pri Popradskom plese po  modrej turistickej značke do Mengusovskej doliny a potom po  červenej turistickej značke okolo Veľkého Žabieho plesa mengusovského na Rysy.
Karol Lipka

Život

V rokoch 1988 – 1992 absolvoval Vojenské gymnázium v Opave a následne pokračoval v štúdiu na Vojenskej fakulte Žilinskej univerzite v Žiline, ktoré úspešne ukončil v roku 1997.
Kariéru profesionálneho vojaka začal v roku 1997 ako veliteľ čaty a roty na Vojenskej základni železničného vojska v Bošanoch. V rokoch 1999 – 2002 pôsobil ako náčelník technickej skupiny Administratívneho strediska veliteľstva železničného vojska v Žiline.
V rokoch 2002 – 2003 pôsobil ako inštruktor pre výcvik na Výcvikovej základni mierových síl OSN v Nitre. Následne sa zúčastnil misie United Nations Peacekeeping Force in Cyprus (UNFICYP), v ktorej pôsobil ako sektorový dôstojník pre prevádzku (angl. Maintenance Transport Officer, 2003) a náčelník skupiny logistiky (angl. Chief Supply Officer, 2004). V roku 2005 pracoval ako náčelník skupiny analýz vo Výcvikovej základni mierových síl OSN a následne opäť pôsobil v rámci misie UNIFICYP – ako vojenský pozorovateľ a styčný dôstojník.
Do 5. pluku špeciálneho určenia (5. PŠU) bol zaradený v roku 2006, vo funkcii vedúceho staršieho dôstojníka logistiky. Jeho nasledujúcim pôsobiskom sa stalo Regionálne veliteľstvo Juh (angl. Regional Command South, skrátene RC(S)) na leteckej základni v Kandaháre, kde v hodnosti kapitána pôsobil ako dôstojník palebnej podpory v roku 2008, v rámci operácie ISAF v Afganistane. Od roku 2009 pôsobil v 5. PŠU ako vedúci starší dôstojník operačného oddelenia a štábu, v roku 2010 bol zastupujúcim asistentom náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl SR. V roku 2011 pôsobil vo funkcii náčelníka osobného oddelenia 5. PŠU a 2012-17 zástupca veliteľa tohto pluku. V roku 2015 bol zastupujúcim veliteľom pluku.
Hercýnsky systém

Hercýnsky systém je jeden z dvoch geomorfologických systémov, ktoré sa podieľajú na geomorfologickom členení Česka. Druhý je Alpsko-himalájsky systém, zasahujúci na východnú časť Moravy. Hercýnsky systém delíme na Hercýnske pohoria a Epihercýnske nížiny. Na českom území ležia predovšetkým Hercýnske pohoria (Česká vysočina), Epihercýnske nížiny sem zasahujú len nepatrnými výbežkami na severe.
Hoci Hercýnsky systém podľa českej koncepcie geomorfologického členenia zemského povrchu zasahuje na územie radu ďalších európskych štátov (Francúzsko, Nemecko, Poľsko a i.), geografické autority v niektorých krajinách používajú iné koncepcie fyzickogeografického členenia. Hercýnsky systém je ale založený na Hercýnskom vrásnení, ktoré je pojmom s medzinárodnou platnosťou. Systém zahŕňa európsku časť pohorí, budovaných horninami pochádzajúcimi z doby hercýnskeho vrásnenia (zvyšok týchto pohorí sa po oddelení Severnej Ameriky od Eurázie ocitol za Atlantickým oceánom).
Delí sa na nižšie jednotky v poradí podsústava, provincia, subprovincia, oblasť, celok, podcelok a časť.
Saint-Palais (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 26,12 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 164 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 622 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carsan

Poloha

Obec má rozlohu 11,71 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 663 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bastide-Pradines

Poloha

Obec má rozlohu 20,56 km². Najvyšší bod je položený 862 m n. m. a najnižší bod 460 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Néoules

Poloha

Obec má rozlohu 25,08 km². Najvyšší bod je položený 700 m n. m. a najnižší bod 305 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 535 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Épreville-près-le-Neubourg

Poloha

Obec má rozlohu 7,73 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 476 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mikuláš Sas

Životopis

Mešťan Banskej Bystrice. Vlastnil Sásovú, dnes časť Banskej Bystrice (zač. 14.stor.).
Rok ďábla

Ocenenia

Film získal niekoľko českých aj zahraničných ocenení. Tvorcovia filmu získali 7 Českých levov (za najlepší film, réžiu, strih, zvuk, hudbu, filmový plagát a divácky najúspešnejší český film) a tiež hlavnú cenu karlovarského filmového festivalu - Krišťálový glóbus.
Codex Gigas

Codex Gigas alebo (zriedkavo) Kódex Gigas je najväčšia rukopisná kniha (kódex) na svete. Bola pravdepodobne napísaná začiatkom 13. storočia v podlažickom kláštore pri Chrudimi. Býva označovaná latinsko-grécky Codex Gigas (v preklade „Obrovská kniha“), alebo podľa výnimočného vyobrazenia diabla tiež ako Diablova biblia. Zámerom autora bolo zhrnúť všetko poznanie do jediného diela, vytvoriť akúsi „knižnicu v jedinej knihe“.

Vzhľad kódexu

Codex Gigas je zviazaný v drevených doskách potiahnutých svetlou kožou s kovovým zdobením. Rozmer dosiek je 920×505×22 mm. Pôvodne obsahoval 320 pergamenových listov (640 strán) veľkosti 890×490 mm. Osem listov bolo vyrezaných, nevie sa kedy, kým a prečo. Odstránené listy pravdepodobne obsahovali rehoľné pravidlá benediktínskeho rádu. Hmotnosť celého kódexu sa uvádza okolo 80 kg, na výrobu potrebného pergamenu boli spotrebované kože 160 oslov.

História kódexu

Kódex pravdepodobne vznikol v dnes už neexistujúcom kláštore v Podlažicích pri Chrudimi. Záznamy v kódexe končia rokom 1229. Onedlho potom bol spis zastavený cisterciánskemu kláštoru v Sedlci. Pavel Bavor z Nečtin (1290 až 1332) ho odkúpil pre břevnovský kláštor. V rokoch 1477–1593 sa kódex nachádzal v kláštore v Broumove. V marci 1594 bol prevezený do Prahy, kde sa stal súčasťou zbierky cisára Rudolfa II.
Na konci tridsaťročnej vojny, v roku 1648, celú zbierku odviezli Švédi. Od tej doby je tento rukopis uložený v Kráľovskej knižnici v Štokholme. Neďaleko miesta svojho vzniku, v expozícii Mestského múzea v Chrasti je rukopis pripomenutý aspoň maketou.

Obsah kódexu

Do knihy je latinsky vpísaná celá biblia, Starý a Nový zákon, Kosmova kronika česká, a celý rad ďalších traktátov (okrem iného z histórie, etymológie a fyziológie) a menších spisov, kalendár s nekrológom, zoznam bratov podlažického kláštora, zaklínadlá a rôzne dobové záznamy.
Kódex obsahuje iluminácie červenej, modrej, žltej, zelenej a zlatej farby, iniciály sú veľmi bohaté, často cez celú výšku stránky. Značne pútavé sú špirálovito zdobené vzory, z ktorých vyrastajú rôzne kvetinové výhonky. Na celom diele fascinuje jeho jednota, ráz písma je bez zmeny takmer v celom rozsahu, bez vplyvu starnutia pisára, ochorenia, počasia či nálad, ako keby celá kniha bola skutočne spísaná počas veľmi krátkej doby (pozri legenda o spísaní).
Na liste 290 je na inak prázdnej stránke úplne unikátne zobrazenie diabla, veľkosti skoro 50 cm. Niekoľko strán predtým je napísaných na sčernetom pergamene, a má charakter veľmi ponurý, veľmi odlišný od celého zvyšku kódexu.

Legenda o spísaní Diablovej biblie

Podľa legendy v kláštore žil mních, ktorý zhrešil. Aby sa vyhol prísnemu trestu, oznámil, že napíše za jedinú noc najväčšiu knihu, obsahujúcu všetky vedomosti sveta. Dostal všetok potrebný materiál a pustil sa do diela. O polnoci mu bolo jasné, že úlohu nemôže zvládnuť, a preto zapredal svoju dušu diablovi. Ten za neho celé veľdielo spísal, biblické pasáže však s veľkým sebazaprením, odporom a nechuťou. Mních len z vďačnosti pridal jeho obrázok.
Napriek tejto legende o spísaní nebol Codex Gigas nikdy zatratený inkvizíciou, a bol rôznymi učencami starostlivo študovaný.
Anjouin

Poloha

Obec má rozlohu 28,91 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 345 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE