google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Schumann

Životopis

V roku 1834 založil časopis Neue Zeitschrift für Musik, do ktorého celé roky prispieval pod rôznymi pseudonymami. Ako hudobný kritik rozpoznal talent, aký mali Chopin, Berlioz, Brahms, ktorí boli jeho súčasníkmi, no zároveň uznával osobnosti minulosti, akými boli Bach, Beethoven, Mozart  či Schubert. 
Mal dobrý prehľad o vtedajšej poézii, ktorú využíval ako texty pre svoje piesne. Schumann si vyrobil prístroj ktorým chcel dosiahnuť absolútnu samostatnosť prstov. Následkom používania tohto prístroja mu ochrnul stredný prst na pravej ruke, preto musel túto činnosť zanechať. 
Schumannove piesne predstavujú nový typ hudby, ktorý bol predtým ľuďom neznámy. Jeho cykly Kruh piesní, Básnikova láska, Myrty, Album piesní pre mládež a iné sú toho jasným dôkazom. 
Druhou vrcholnou oblasťou Schumannovej tvorby sú klavírne diela. Tak, ako aj Chopin, aj on našiel v klavíri najosobitejší nástroj na vyjadrenie svojich pocitov.  Jeho cykly skladieb  Karneval, Motýle, Detské scény, Lesné dcéry a Fantazijné skladby  3 klavírne sonáty a iné sú obľúbené po celom svete.
Záujem o klavír bol u Schumanna spôsobený aj šťastným manželstvom s Klárou Wieckovou. Pre ňu autor skomponoval Klavírny koncert a-mol, Violončelový koncert a-mol, Fantázia pre husle a veľa komorných diel. Tie boli vzorom pre Smetanu a mnoho ďalších. 
Už v zrelom veku napísal 4 symfónie, z ktorých vyniká Symfónia B dur - Jarná, a štvrtá d - mol. Venoval pozornosť aj tvorbe symfonických básní napríklad Manfred k básni Lorda Byrona alebo Goetheho Faustovi.
Existuje o ňom niekoľko portrétov, skutočný obraz sa však nezachoval.
Schumann sa ako 45-ročný pokúsil o samovraždu skokom do Rýna a čoskoro zomrel v ústave pre duševne chorých.
Mydón (Paionia)

Mydón (starogr. Μύδων – Mydón) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne.
Mydón bol jedným z paionských vojakov, ktorí prišli pod velením Asteropaia podporiť vojenské jednotky Trójanov vo vojne proti Achájcom. Mydón, a ako aj mnohí iní jeho spolubojovníci, trójsku vojnu neprežili. Mydón umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania zahnaní do rieky Skamandros, bohmi nazývanej Xanthos a nemilosrdne zabíjaní Achillom, krvilačnom po smrti svojho priateľa Patrokla. Keď Achilles usmrtil zdatného vodcu Paionov Asteropaia, Mydón a jeho spolubojovníci sa už márne snažili uniknúť besniacemu Achillovi, po chvíli bol riečny prúd Skamandra sfarbený ich krvou dočervena.
Hovoria o tom Homérove verše: „Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."
Christopher Hitchens

Životopis

Bol známy svojim obdivom Georgea Orwella, Thomasa Paina a Thomasa Jeffersona a  kritikou matky Terezy, Billa Clintona, Hillary Clintonovej a Henryho Kissingera. Pre svoj konfrontačný štýl bol vychvaľovanou aj kontroverznou osobnosťou. Ako politický pozorovateľ, polemik a politický radikalista vydal v USA a Spojenom kráľovstve niekoľko ľavicovo orientovaných publikácií. Od zavedenej politickej ľavice sa začal vymedzovať v roku 1989 po (podľa jeho slov) "vlažnej reakciu" európskej ľavice na udelenie fatvy Rúholláhem Chomejním na Salmana Rushdieho. Teroristické útoky 11. septembra 2001 posilnili jeho kritiku "fašizmu s islamskou tvárou". Kvôli jeho podpore vojny v Iraku ho niektorí ľudia začali označovať za neokonzervatistu, ale on tvrdil, že nie je "konzervatívny v akomkoľvek zmysle".
Spolu s Richardom Dawkinsom, Samom Harrisom a Daniel Dennettom bol poprednou postavou nového ateizmu a sám seba opisoval ako antiteistu, ktorý verí vo filozofickej hodnoty osvietenstva. Hovoril, že človek "môže byť ateistom a zároveň veriť, že viera v boha je správna", ale že "antiteista je niekto, kto si myslí, že pre takýto predpoklad nie sú žiadne dôkazy." Tiež tvrdil, že myšlienka boha alebo najvyššej bytosti je totalitná viera, ktorá ničí individuálnu slobodu. O ateizme a povahe náboženstva napísal v roku 2007 knihu God Is Not Great: How Religion Poisons Everything (Boh nie je veľký).
13. apríla 2007, v deň svojich 58. narodenín, sa stal občanom USA, ale svoje britské občianstvo si ponechal. Jeho posledná kniha Hitch-22: A Memoir bola publikovaná v júni 2010. Ešte ten mesiac sa začal liečiť z novo diagnostikovanej rakoviny pažeráka, ktorej následkom nakoniec 15. decembra 2011 podľahol.
Saint-Vincent-du-Lorouër

Poloha

Obec má rozlohu 26,96 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 925 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marián Grupač

Životopis

V rokoch 1987 – 1991 študoval na gymnáziu V. P. Tótha v Martine, v rokoch 1991 – 1993 na Strednej zdravotnej škole v Bratislave, v období 2004 – 2009 na Žilinskej univerzite, Fakulte humanitných vied, v odbore: Dokumentácia kultúrneho dedičstva. Od roku 1993 do 1995 pracoval ako ošetrovateľ, od 1995 do 2012 ako zdravotnícky záchranár. V roku 2010 pôsobil ako člen Rozhlasovej rady Slovenského rozhlasu. Od roku 2011 do 2018 bol zamestnaný ako vedecký pracovník v Slovenskom literárnom ústave MS v Martine, od roku 2013 ako riaditeľ. Od roku 2012 pôsobí na Žilinskej univerzite v Žiline, Fakulte humanitných vied, Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva, do roku 2015 ako interný doktorand, v súčasnosti ako odborný asistent. Nie je členom žiadnej spisovateľskej, ani politickej organizácie, združenia či spolku. Žije v Žiline a v Čadci.

Tvorba

Prvé básne a prózy publikoval v literárnych časopisoch Dotyky, Romboid, Slovenské pohľady, Literárny týždenník, Literika, Slovak Literary Review, Pravda, Sme plus, Knižná revue, Psí víno (Česko), Springboard (Veľká Británia), Forum (Mesačník literárneho oddelenia Chorvátskej akadémie vied a umení), World Literature Today (A Literary Quarterly of the University of Oklahoma, Norman – Oklahoma, Spojené štáty americké a i..), v zborníkoch  Správna chvíľa  a  Úpätím času  (oba 1998), prezentoval sa na literárnych súťažiach (Literárne Šurany, Literárna Senica, Rubato a i.). Knižne debutoval v roku 1998 zbierkou básní Cudná noc v Paríži, v oblasti prózy knižne debutoval v roku 2000 zbierkou krátkych próz Z podkrovia Európy. Svoju tvorbu publikuje i vo vysielaní Slovenského rozhlasu (poviedky, rozhlasové hry, reportáže…) a niektoré jeho básne zhudobnila hudobná skupina Arzén, napísal niekoľko textov aj pre punkovú skupinu Tri groše. Jeho literárna tvorba bola preložená a časopisecky publikovaná v anglickom, nemeckom, poľskom, talianskom, chorvátskom, slovinskom, bulharskom a maďarskom jazyku.
V roku 2007 vyšla v univerzitnom vydavateľstve sv. Cyrila a Metoda vo Veľkom Trnove (Bulharsko) bulharská mutácia jeho zbierky poviedok Z podkrovia Európy. (Ot tavana na Evropa).
Robotnícka strana sociálnej spravodlivosti

História

Strana je pokračovateľkou pôvodnej Robotníckej strany (DS), ktorá bola rozpuštená roku 2009, kvôli údajnému spojeniu s neonacistickou organizáciou Národný odpor.
Strana sa oficiálne profiluje ako národne orientovaná a neonacizmus oficiálne odsúdila. Spolupracuje s Ľudovou stranou Naše Slovensko.
Henkka Seppälä

Biografia

Henkka je najmladším členom metalovej kapely Children of Bodom, narodil sa v meste Espoo vo Fínsku. Na gitare začal hrať v jedenástich. O heavy metal sa začal zaujímať prostredníctvom svojho brata, ktorý počúval kapely ako Slayer a Pantera. Predtým počúval kapely Guns N’ Roses alebo Poison. Po čase sa priklonil k tvrdším kapelám a na začiatku deväťdesiatych rokov objavil black metal a death metal, ktorý hrali kapely Burzum, Dissection a Cannibal Corpse.
Vo svojej prvej kapele hral v trinástich. Táto kapela sa volala Aivokasvain (doslovne „Nádor na mozgu“). Pôsobil tu dva roky. Odišiel, keď začal hrať na basgitare.
Keď Samuli Miettinen v 1996 opustil Inearthed (pôvodný názov pre Children of Bodom), Henkka sa na požiadanie hlavného gitaristu a speváka Alexi Laiha pripojil k zostave a presedlal na päťstrunovú basu.
Okrem rodnej fínčiny ovláda Henkka aj angličtinu, švédčinu a sčasti aj francúzštinu. Celkovo je najvzdelanejší z kapely. Študuje politológiu a politickú históriu na University of Helsinki. Taktiež ho baví šport, najmä futbal, rád si však ide aj zaplávať.
Henkka je úplne oddaný Children of Bodom a nemá žiadne vedľajšie projekty. Najdôležitejšie sú pre neho dve veci: jeho rodina a kapela.
Paulx

Poloha

Obec má rozlohu 35,92 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 882 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chabazit

Charakteristika

Chabazit vytvára pseudokubické, romboédrické kryštály, ktoré bývajú často zdvojčatené. Môže byť biely, žltkastý, ružovkastý, červenkastý alebo bezfarebný; vryp má bezfarebný. Je to priehľadný až priesvitný minerál so skleným leskom.

Vznik

Tvorí sa v dutinách čadičových láv a v niektorých vápencoch spolu s mnohými ďalšími zeolitmi, napr. s harmotómom, phillipsitom, heulanditom a skolecitom, ale aj s kremeňom a kalcitom. Okrem toho sa vyskytuje v niektorých premenených horninách (v rulách). Tvorí sa v okolí horúcich prameňov v podobe kôr usadených z horúcich roztokov.

Poznávanie

Uvoľňuje sa pri zohrievaní v uzatvorenej skúmavke vodu. Typický je romboédrickými a pseudokubickými kryštálmi. Od podobného kalcitu ho možno rozlíšiť podľa horšej štiepateľnosti a tým že nešumí v HCl.
V polarizačnom mikroskope má nízke interferenčné farby a nízky reliéf. Pri skrížených nikoloch má hnedasté interferenčné farby.

Výskyty na Slovensku

Väčšinou v bazaltoch neogénnych vulkanitov: Fintice (pri Prešove), Kalinka (pri Vígľašskej hute, okres Zvolen), Nová Baňa (pri Žiari nad Hronom), Prenčov (pri Banskej Štiavnici), Pukanec (pri Banskej Štiavnica, okres Levice), Šiatorská Bukovinka (pri Fiľakove, okres Lučenec), Tisovec (pri Rimavskej Sobote, okres Rimavská Sobota), Maglovec (pri Prešove, okres Prešov). Známy aj v dutinách granitoidov v Tatrách.
Sveržov

Občianska vybavenosť

V obci Sveržov sa nachádzajú 2 predajne potravín, pohostinské odbytové stredisko, 2 kostoly: rímskokatolícky a evanjelický. Pošta sa nachádza v susednej obci Gaboltov. Okresné mesto Bardejov je vzdialené 12 km, prístup je zabezpečený autobusovou dopravou.
Saint-Nazaire-le-Désert

Poloha

Obec má rozlohu 46,62 km². Najvyšší bod je položený 1 447 m n. m. a najnižší bod 527 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 140 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Grandes-Chapelles

Poloha

Obec má rozlohu 22,1 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 366 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quai François-Mitterrand

Poloha

Nábrežie leží na pravom brehu rieky Seiny medzi mostami Pont des Arts a Pont Royal. Začína na križovatke s ulicou Rue de l’Amiral-de-Coligny, kde nadväzuje na Quai du Louvre, a končí na križovatke s Avenue du Général-Lemonnier, odkiaľ pokračuje po prúde Quai des Tuileries. Na nábrežie vedie tiež most Pont du Carrousel. Súčasťou nábrežia sú prístavy Port du Louvre a Port des Tuileries.

Dejiny

Samostatné nábrežie Quai François-Mitterrand vzniklo 8. júla 2003 vyčlenením z Quai du Louvre (úsek medzi Rue de l'Amiral-de-Coligny a Pont du Carrousel) a Quai des Tuileries (úsek medzi Pont du Carrousel a Avenue du Général-Lemonnier).
La Chapelle-Thémer

Poloha

Obec má rozlohu 15,1 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oľga Králová-Mistríková

Životopis

Študovala na Jedenásťročnej strednej škole (dnes Gymnázium Andreja Sládkoviča) v Banskej Bystrici, do roku 1962 na Lekárskej fak. UK v Bratislave, 1975 absolvovala kurz z anestéziológie a resuscitácie, 1986 kurz org. a riad. zdravotníctva. Roku 1989 bola na študijnom pobyte v  Pittsburghu. Prezidentka a viceprezidentka federálneho výboru ČSČK (1990-1992), členka Horskej služby. Zakladateľka integrovaného záchranného systémy v Banskej Bystrici. Vedúca lekárka Stanice rýchlej zdravotníckej pomoci, prvá primárka prijímacieho oddelenia NsP FDR v Banskej Bystrici (1983-1992), podieľala sa na organizovaní prednemocničnej pomoci aj ako členka Horskej služby a Vodnej záchrannej služby. Iniciátorka založenia Leteckej záchrannej služby v Banskej Bystrici 
(1988).
Michaela Králiková

Michaela Králiková (* 1985) je slovenská kuchárka, pôvodne amatérka, ktorá sa stala známa v roku 2012 v talentovej TV Show Masterchef. Reláciu vysielala TV Markíza spolu s TV NOVA a len v Česku mala sledovanosť 760 000 ľudí. Z tisícok uchádzačov sa Michaela dostala medzi top 20 a skončila na 2. mieste. Volajú ju aj "Slovenská Masterchef", keďže bola najlepším slovenským súťažiacim. Po súťaži, vydala ako jediná zo súťažiacich vlastnú kuchársku knihu: Moje oblúbené recepty. V roku 2013 mala Michaela svoju kulinársku rubriku v týždenníku Plus 7 dní s názvom Veľké varenie s Michaelou, Viedla kurzy varenia a krátky čas v mesiacoch september - november pracovala v reštaurácii Kozí Vŕšok, v Liptovskej Teplej, ako šéfkuchárka a manažérka . V roku 2014 sa Michaela s rodinou stala hlavnou tvárou Tesco Stores na Slovensku .
Échilleuses

Poloha

Obec má rozlohu 12,43 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Električková doprava v Tbilisi

Dejiny

Na sklonku 19. storočia, podobne ako v ďalších iných mestách vtedajšieho Ruského impéria, bola v Tbilisi zriadená konská železnica. Na rozdiel od iných miest, kde sa uplatnil rozchod koľaje buď 1 000 mm alebo 1 524 mm, tu bol použitý ešte užší – len 914 mm. Sieť sa rozvíjala vtedy úspešne, stavali sa nové trate.
Rýchly rozvoj elektrických električiek na začiatku dvadsiateho storočia však znamenal pre konskú električku zánik (zrušená bola definitívne v roku 1910). Zastupiteľstvo mesta rozhodlo o vybudovaniu ďalšej siete, tentoraz elektrickej. Na stavbe prvej trasy pracovala belgická spoločnosť, nová sieť bola sprevádzkovaná 25. decembra 1904. Tbilisi sa tak stalo trinástym mestom v Rusku, kde bol zriadený tento druh dopravy. Elektrické električky jazdili na koľajniciach o rozchode 1 000 mm.
A práve tento rozchod sa stal časom nevhodným, teda bolo rozhodnuté o jeho zmene. V roku 1933, v období všeobecného medzivojnového rozvoja, začali práce na prestavbu na štandardný rozchod 1 524 mm. Niektoré úseky s pôvodnými koľajami zostali v prevádzke až do roku 1942.
V čase povojnovým sa aj naďalej električková sieť rozširovala. V 60. a 70. rokoch jej dĺžka dosiahla 105 km, v prevádzke bolo až 300 električkových vozňov. Jazdili jednak električky typu RVZ-6 z rižskej vagóniky, jednak aj ruské veľmi rozšírené KTM-5. V roku 1960 prispel štyrmi vlastnými originálnymi električkami i dopravca.
Po tomto období nastal úpadok električkovej dopravy; rozvoj metra a zhoršujúca sa  ekonomická situácia celého ZSSR spôsobila, že už nemohli byť na dopravu vynaložené potrebné finančné prostriedky. Táto situácia pokračovala aj po roku 1991, kedy došlo k ďalšiemu zhoršeniu. 30. novembra 2006 potom zástupca starostu mesta Georgij Meladze oznámil rušenie siete ako električkovej, tak i trolejbusovej. 4. decembra 2006 tak bola prevádzka ukončená.
Šturm

Vznik a vývoj

Vývoj raketového kompletu Šturm bol spustený v KBM začiatkom 70. rokov 20. storočia. Predstavitelia sovietskej armády požadovali vyzbrojiť novými raketami helikoptéry rodiny Mi-24 a bojové vozidlá 9P149. Preto vznikol letecký raketový systém Šturm-V a pozemný samohybný protitankový systém Šturm-S. Oba systémy používajú rakety 9M114, 9M114P a 9M114F.
Testy kompletu Šturm-V prebiehali na vrtuľníku Mi-24 v rokoch 1972 až 1974. Systém bol zavedený do služby 28. marca 1976 a stal sa hlavnou zbraňou vrtuľníkov Mi-24V, ktoré mohli byť vybavené štyrmi raketami 9M114. Neskôr bol systémom Šturm-V vybavený aj nový bojový vrtuľník Mi-28, ktorý môže na dvoch odpaľovacích zariadeniach niesť až 16 rakiet.
Testovanie kompletu Šturm-S bolo ukončené v roku 1978 a o rok neskôr bol tento samohybný protitankový systém zavedený do výzbroje sovietskej armády.
Mária Jozefa Saská (1867 – 1944)

Životopis

Narodila sa v Drážďanoch ako dcéra neskoršieho saského kráľa Juraja I. (* 1832 – † 1904) a Márie Anny (* 1843 – † 1884), dcéry portugalskej kráľovnej Márie II.
2. októbra 1886 sa vydala za arcivojvodu Otta Františka, synovca rakúskeho cisára Františka Jozefa I. Manželstvo nebolo šťastné, lebo svetáckemu a pôžitkárskemu Otovi sa jeho veľmi zbožná manželka nijako nepozdávala - posmešne ju nazýval „mníškou“ ​​a ponižoval ju svojimi škandálmi a milostnými aférami. Napriek tomu sa im narodili dvaja synovia. O oboch synov sa starala predovšetkým Mária Jozefa, lebo arcivojvoda Otto sa u svojej rodiny príliš nezdržiaval a roku 1906 zomrel v náručí svojej milenky na syfilis.
Za prvej svetovej vojny zriadila vo svojom viedenskom paláci Augarten lazaret, kde pomáhala ošetrovať ranených vojakov. V roku 1919 opustila spolu so svojím synom Karolom I. a jeho rodinou Rakúsko.
Zomrela na zámku Wildenwart v Bavorsku. Je pochovaná v kapucínskej krypte vo Viedni, po boku svojho manžela.
Sverdlovská oblasť

Sverdlovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Uralskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 194 800 km² a žije tu 4,49 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Jekaterinburg.
Chyžné (Poľsko)

História

Chyžné do konca prvej svetovej vojny patrilo Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patrilo Česko-Slovensku, následne však pripadlo Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 po rozpade Poľska obec pripadla Slovenskej republike, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.

Doprava

Dedina leží na štátnej ceste 7 v bezprostrednej blízkosti hraničného priechodu Trstená-Chyžné. Na slovenskom území ďalej pokračuje cesta I/59.
Marija Jegorovna Gajdarová

Detstvo, rodina, príbuzenstvo

Je dcérou bývalého ruského premiéra Jegora Gajdara (1956-2009) a z otcovej strany pravnučkou spisovateľov Arkadija Gajdara (1904-1941) a Pavla Bažova (1879-1950).
Rodičia sa rozviedli, keď mala tri roky. V roku 1990 začala používať mamine priezvisko Smirnovová (rus. Смирно́ва). Na jeseň 1991 ako deväťročná odišla s mamou a jej novým manželom (umelcom) do Bolívie, kde žila päť rokov a navštevovala tam školy v mestách La Paz a Cochabamba, vďaka čomu sa naučila po španielsky. Po návrate do Moskvy v roku 1996 pokračovala v štúdiu na špeciálnej španielskej škole. V nasledujúcom roku (1997) obnovila svoje vzťahy s otcom a v roku 2004 sa vrátila aj k používaniu jeho priezviska Gajdar.
Bola vydatá, ale v roku 2008 sa rozviedla.
Bécon-les-Granits

Poloha

Obec má rozlohu 46,17 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 690 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malá Ida

Polohopis

Obec Malá Ida leží v severozápadnej časti Košickej kotliny na nive potoka Ida. Severne od obce sa dvíhajú Volovské vrchy, veľká časť chotára však leží v pahorkatine z treťohorných usadenín. Východný a západný okraj chotára pokrývajú lesy, v ktorých prevláda dub. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 306 m, nadmorská výška v chotári sa pohybuje od 290 do 507 m. 
Obcou prechádza cesta II/548 (Košice – Jasov), ktorú tu križuje cesta III/3405 (Šaca – Bukovec). Centrum Košíc je vzdialené 11 km východným smerom.

Vodné toky

Cez obec preteká riečka Ida, ktorá pramení pod Bielym kameňom (1 134,5 m)  v blízkosti Kojšovskej hole.

Dejiny

Písomne doložené dejiny obce siahajú do roku 1247, kedy je datovaný prevod majetku - územia dnešnej Malej Idy, na spišského prepošta Mateja. Spomína sa zem a lesy, ktoré ležali na východ od rieky Ida. Pozemky získal v roku 1280 komes Dávid z Omodejovskej línie Abovcov a v listinách z roku 1300 sa toto územie nazýva Omodeus dictus Fejes de Ida. Po bitke pri Rozhanovciach kráľ Karol Róbert zabral omodejovské majetky, medzi nimi aj Malú Idu a Poľov. Ich novým majiteľom sa stal palatín Filip Drugeth, no po omilostení Tomáša a Mikuláša Čurku v roku 1323 sa im majetok vrátil. V roku 1330 si potomkovia Štefana Čurku majetky rozdelili a majiteľom Malej Idy sa stal Tomáš. V roku 1367 sa vlastníkom obce spomína Tomášov syn, magister Peter, no už v roku 1406 prešla do majetku Spišskej kapituly. V tom čase v obci stál už aj kostol s farou, vybudovaný v rokoch 1332 – 1335. 
V súčasnosti zažíva obec vďaka individuálnej bytovej výstavbe veľký rozmach. Dokončená bola plynofikácia, vybudoval sa vodovod i splašková kanalizácia s čističkou odpadových vôd, do užívania bol odovzdaný Dom smútku i multifunkčné ihrisko, zrekonštruované bolo futbalové ihrisko. Premeny sa dočkalo centrum obce s nádvorím obecného úradu, kde pribudol priestor na spoločenské akcie. Pripravuje sa rekonštrukcia obecných komunikácii a vybudovanie chodníkov. V obci sa nachádza materská a základná škola, ktorú navštevujú aj deti z Bukovca, Šemše, Hodkoviec a Nováčian.
Malá Ida sa rozrastá vďaka individuálnej bytovej výstavbe v lokalite Pánsky les. Je plne plynofikovaná. Najväčším problémom obce v súčasnosti je nedostatok kvalitnej pitnej vody.

Školstvo

Malá Ida je bývalá tzv. stredisková obec, v ktorej je veľká základná škola. Sústreďuje žiakov zo štyroch susedných obcí. V obci sa nachádza aj materská škola.
Zámok Clos Lucé

Zámok Clos Lucé sa nachádza v meste Amboise v departemente Indre-et-Loire, region Centre-Val de Loire, asi 500 metrov od zámku Amboise s ktorým má podzemné spojenie.
Zámok bol postavený Étiennom le Loup v polovici 15. storočia. V roku 1490 ho kúpil francúzsky kráľ Karol VIII. svojej manželke Anne Bretónskej. Neskôr ho používali kráľ František I. a jeho sestra Margita Navarrská, ktorá tu začala písať svoju knihu Heptameron.
V roku 1516 pozval do Clos Lucé František I. Leonarda da Vinci, ktorý si so sebou priniesol tri obrazy: Mona Líza, Svätá rodina so svätou Annou a Svätý Ján Krstiteľ. Žil tam tri roky až do svojej smrti 2. mája 1519.
Dnes je v Clos Lucé Múzeum Leonarda da Vinci, ktoré je okrem svedectiev z dejín regiónu venované hlavne projektom, početným modelom a kópiam jeho obrazov i citátom z poznámok.
La Ferté-Frênel

Poloha

Obec má rozlohu 7,7 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 246 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 676 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Auzouville-l’Esneval

Poloha

Obec má rozlohu 5,66 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 363 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Free Software Foundation

Free Software Foundation je nezisková organizácia z USA, ktorá v 80. rokoch 20. storočia vyvíjala projekt GNU -- slobodný operačný systém, teraz sa stará o dodržovanie ličenčných podmienok slobodných licencií a iné právne záležitosti potrebné na fungovanie slobodného softvéru.
FSF založil Richard Stallman v roku 1984