google/wiki40b huggingface dataset:
Železnícke predhorie

Vymedzenie

Podcelok leží v centrálnej časti Revúckej vrchoviny, medzi údoliami riek Rimava, Rimavica (vrátane) a Muráň (vrátane). Juhovýchodným smerom susedí so Slovenským krasom a jeho podcelkom Jelšavský kras, východným smerom pokračuje krajinný celok podcelkom Hrádok. Severným smerom ležia Stolické vrchy s podcelkami Tŕstie a Klenovské vrchy. Na západe sa nachádza okrajová časť Revúckej vrchoviny, podcelok Cinobanské predhorie a južným smerom krajina klesá do Rimavskej kotliny (podcelok Juhoslovenskej kotliny).

Turizmus

V tejto časti pohoria je vybudovaná sieť turistických chodníkov, vedúcich zväčša z údolí do horských, málo osídlených oblastí. Jedinečný je Chodník Márie Széchy, vedúci z Muránskeho hradu na Fiľakovský hrad.

Doprava

Západným okrajom vedie údolím Rimavy cesta I/72 (Rimavská Sobota – Brezno) i železničná trať Brezno – Jesenské. Východnou časťou údolím Muráňa prechádza cesta II/532 i železničná trať Plešivec – Muráň, smerujúce do Revúcej. Severnou časťou cez Jelšavu a Štítnik prechádza cesta II/526.
Durstel

Poloha

Obec má rozlohu 4,76 km². Najvyšší bod je položený 338 m n. m. a najnižší bod 248 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 402 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vodo-vodný energetický reaktor

Princípy

V reaktoroch VVER sa používa mierne obohatený urán vo forme UO₂. Tlaková nádoba reaktora má tvar valca postaveného na výšku s polguľovitým dnom a vekom. Aktívna zóna je v dolnej časti nádoby. Nádoba je naplnená ľahkou vodou, ktorá slúži ako chladivo aj moderátor. Voda je pod vysokým tlakom (okolo 15 MPa, tj 150 bar), takže nedochádza k jej varu. To je dôležitý prvok inherentnej bezpečnosti. Pri prípadnej poruche primárneho okruhu, alebo keby došlo k varu vody v reaktore, nastáva únik moderátora, a tým aj utlmenie jadrovej reakcie.
Eurydiké (dcéra Lakedaimona)

Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, lat. Eurydice) je v gréckej mytológii dcéra spartského kráľa Lakedaimona.
Lakedaimón bol synom samotného Dia a jeho milenky Plejády Taygety. Kráľ sa oženil so Spartou, dcérou riečneho boha Eurota (boha rovnomennej rieky, pretekajúcej Spartou a vlievajúcou sa do Lakónskeho zálivu), po ktorej nazval nové hlavné mesto v kráľovstve. Ich potomkovia boli: syn Amyklas a dcéra Eurydika. Niektoré antické pramene uvádzajú, že Lakedaimón mal aj syna Himera a dcéru Kleodiku, ale s nymfou Taygetou.
Eurydika sa vydala za argejského kráľa Akrisia a bola matkou dcéry Danay. Krása jej dcéry Danay upútala pozornosť boha Dia, ktorý zatúžil mať s ňou syna.
Augustín Doležal

Životopis

Narodil sa v meštiansko-remeselníckej rodine a vzdelanie získaval v Necpaloch, Kremnici, Banskej Bystrici, Modre, Bratislave a niekoľko rokov študoval tiež na nemeckej univerzite v Altdorfe (od roku 1760). V roku 1762 pôsobil ako rektor v Necpaloch, v roku 1767 bol evanjelickým kazateľom v Hybiach a v roku 1783 v Sučanoch.

Tvorba

Literárne začal pôsobiť v Altdorfe, pod vplyvom osvietenských racionalistických prúdov. Venoval sa písaniu príležitostných latinských básní, rozlúčkových veršov a slávnostných rečí, ale taktiež publikoval články v časopise Staré noviny literního umění. Jeho diela majú často náboženský charakter a venuje sa v nich pálčivým témam súvekej teológie (dobro a zlo vo svete, viera a nevera, božia láskavosť a trest za hriech, nerovnosť muža a ženy a iné). Jeho tvorba mala dať ľuďom niečo náročnejšie na uvažovanie, než len náboženské piesne a modlitby. Svojim dielom však najmä vyzdvihol osobnú slobodu i tvorivé úsilie o zlepšovanie podmienok ľudského života a tiež vyzdvihol mnohé problémy osvietenského človeka.
Douglas Pereira dos Santos

Goiás Esporte Clube

Douglas sa narodil 6. augusta roku 1990 v mestečku Monte Alegre do Goiás a s futbalom začínal práve v tamojšom Esporte Clube, do ktorého mládežníckeho systému vstúpil vo svojich 12 rokoch, teda v roku 2002. O sedem rokov neskôr, v roku 2009, sa dostal do A-tímu, kde robil hlavne náhradníka za Vítora. Svoj profesionálny debut a premiéru v brazílskej najvyššej súťaži zažil 20. júna toho roku, keď nastúpil ako náhradník v závere zápasu s Grêmiom, ktoré skončilo remízou 2:2.
Prvý štart v základnej zostave prišiel 15. júla toho roku pri domácej prehre 0:2 s Avaí Futebol Clube. Sezónu 2009 zakončil so 741 odohranými minútami a 14 odohranými zápasmi, z ktorých 7 bolo v základnej zostave. Goiás skončil v tabuľke na deviatom mieste.
V roku 2010 sa Douglas stal po odchode Vítora do Sociedade Esportiva Palmeiras voľbou číslo jedna a zahral si v 24 zápasoch. Jeho klub však v tom roku spadol do nižšej súťaže, v ktorej dal rok na to svoj prvý gól. Ten padol do siete Vitórie 15. júla 2011 a prispel k domácej výhre 4:1.
Ročník 2011 zavŕšil Douglas s 26 zápasmi na konte a s 5 gólmi. Esmeraldino, ako sa Goiás prezýva, skončili na jedenástom mieste.

São Paulo Futebol Clube

11. februára 2012 podpísal Douglas trojročnú dohodu so São Paulom.
Dres Trikolóry na sebe prvýkrát navliekol 6. júna, keď ako člen základnej zostavy bol u porážky 0:1 na ihrisku Internacionalu. Premiérovú trefu zaznamenal 14. októbra, keď sa presadil proti Figueirense a podieľal sa tak na víťazstve 2:0. Pravidelne nastupoval i v Copa Sudamericana, ktorý ten rok São Paulo vyhralo.
V roku 2013 sa v zostave celku z najväčšieho mesta Brazílie pôsobiacim na štadióne Morumbi objavoval pravidelne, avšak tentokrát čelil konkurencii v podobe Paula Mirandu. V pokročilej fáze sezóny ho však tréner začal stavať na pozíciu stopéra a Douglasa po niekoľkých pokusoch v strede zálohy vrátili na post pravého obrancu. Vtedy sa taktiež zúčastnil súťaže Recopa Sudamericana (stretnutie medzi víťazmi Copa Sudamericana a Copa Libertadores) a Suruga Bank Championship (zápasom medzi víťazmi Copa Sudamericana a J. League Cup), v oboch prípadoch skončil ako finalista.
O rok neskôr mal na svojej pozícii opäť konkurenta v podobe Luisa Ricarda. V priebehu toho ročníka ligy štátu São Paula bol práve Douglas náhradníkom, ale nakoniec sa do zostavy vrátil.

FC Barcelona

26. augusta 2014 však oznámil klub FC Barcelona dohodu so São Paulom na prestupe 24-ročného hráča za 4 milióny eur v hotovosti + ďalšieho 1½ v bonusoch. Prezentáciu zažil hráč o tri dni neskôr a súčasťou bol aj podpis zmluvy, ktorá ho má v katalánskom klube udržať do 30. júna roku 2019.

Reprezentačná kariéra

Douglas reprezentoval svoju domovinu iba na mládežníckej úrovni vo výbere U20. V ňom si v roku 2009 zahral ako na Majstrovstvách Južnej Ameriky, ktoré usporiadala Venezuela, tak na majstrovstvách sveta vo futbale hráčov do 20 rokov 2009 v Egypte (prehra vo finále s Ghanou).
Roussines (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 22,98 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kostol svätého Gála (Turany)

Charakteristika

Kostol stojí v centre obce na vyvýšenom mieste. Postavený bol na začiatku 14. storočia (pravdepodobne rok 1300 – 1304) v gotickom štýle a neskôr bol doplnený renesančnými prvkami. Obranný múr okolo cintorína pochádza až z prvej tretiny 17. storočia.
Kostol bol veľakrát prestavovaný a opravovaný. Na oltári sa nachádzali vzácne staré maľby a fresky, avšak stratili na hodnote lebo v novšej dobe boli neodborne premaľované. V roku 1636 pri požiari zhorel vzácny oltár sv. Kataríny. V rokoch 1636 – 1639 bol kostol renovovaný. Koncom 20. storočia prešiel kostol dôkladnou rekonštrukciou.
Salon (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 16,97 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 131 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mesiac (mytológia)

Mesiac figuruje v mnohých mytológiách, často v páre alebo ako opak k Slnku (pozri aj Slnečné božstvo).
Mesačný cyklus Mesiaca, oproti ročnému cyklu Slnka, býva v mnohých kultúrach spájaný so ženským menštruačným cyklom. Mnohé z najznámejších mytológií majú preto ženské mesačné božstvá, ako napríklad grécka bohyňa Seléné a Phoebe a ich olympská následkyňa Artemis, ich rímske ekvivalenty Luna a Diana, alebo trácka Bendis. Tieto kultúry mali vo väčšine mužských bohov Slnka.
V stredovekom Miláne sa koncom 14. storočia objavil kult. Dve ženy z vyššej spoločnosti, Sibillia Zanni a Pietrina de' Bugatis, boli v roku 1384 a znova v roku 1390 postavené pred inkvizíciu za to, že uctievali bohyňu Madonna Oriente. Madonna Oriente je taliansky preklad latinských slov „Domina Oriens.“, ktoré podľa Lewis & Short označovali bohyňu Mesiaca. Ženy uctievajúce túto bohyňu boli prvými obeťami inkvizície, ktoré boli upálené ako čarodejnice.
Aj keď spojenie ženskosti a Mesiaca je zreteľné, neboli výnimkou aj mužskí bohovia Mesiaca, ako napríklad Nanna alebo Sin v Mezopotámii, Mani v germánskej mytológii, Thoth v egyptskej, japonský boh Tsukiyomi a Tecciztecatl v aztéckej mytológiii. Tieto kultúry mali zvyčajne ženské bohyne Slnka.
Aj keď mnoho neopaganských autorov a feministických učencov tvrdí, že pôvodná Veľká bohyňa v prehistorických kultúrach bola spájaná s Mesiacom a bola základom neskorších náboženstiev, je jej existencia viac menej špekulatívna a nedokázaná. Je dôležite poznamenať, že väčšina najstarších civilizácií mala mužských bohov Mesiaca a iba neskoršie kultúry – tie klasické, ktoré sú ľuďom známe – majú silné ženské bohyne Mesiaca.
V Mezopotámii bol bohom Mesiaca býk (jeho rohy reprezentovali polmesiace). V helenistickom Ríme bol tiež býči boh Mithras, ktorý ale nemal explicitnú väzbu na Mesiac.
Slová ako „luna“ a „lunárny“ sú odvodené od mena Luna, pretože ľudia verili, že Mesiac je príčinou periodického šialenstva. Súčasťou moderných povier je, že ľudia meniaci podobu ako napríklad vlkodlaci, získavajú svoju silu z Mesiaca a môžu meniť svoju podobu počas novu. Táto črta ale chýba v staršom folklóre.
Isil a jeho spoločník Tilion v J. R. R. Tolkienovej fiktívnej Stredozemnej kozmológii mali základ v Tolkienovej záľube v nórskych a gálskych mýtoch.
Chrám svätého Alexandra Nevského (Tallinn)

História

V 19. storočí sa postupne rozširovala pravoslávna komunita v meste Tallinn. Vzniká preto potreba vybudovať väčší pravoslávny chrám. Nový chrám sa začal budovať v roku 1895, keď bol 20. augusta položený jeho základný kameň. Chrám bol vybudovaný na pamiatku záchrany cára Alexandra III. pri železničnom nešťastí 17. októbra 1888, ktoré imperátor zázračne a bez následkov prežil. Vyberalo sa z ôsmich návrhov stavby. Chrám bol slávnostne vysvätený 30. apríla 1900 biskupom z Rigy a Jelgavy. Vybudovaný bol v tradičnom ruskom (moskovskom) architektonickom štýle. Zdobí ho päť pozlátených hláv a nádherné mozaiky. Zasvätený bol sv. Alexandrovi Nevskému, ktorý bol symbolom obrancu ruského pravoslávia pred náporom zo Západu. Alexander Nevský predstavuje pre Rusov a pravoslávnych veriacich hrdinu, vojvodcu, ale i svätca, ktorý sa stal pred svojou smrťou mníchom. Rušné časy čakali chrám po roku 1918. Stál sa tŕňom v oku Estóncov, ktorí si vytvorili vlastný štát a ruský pravoslávny chrám považovali za symbol ruskej okupácie. Len vďaka úsiliu predstaviteľov svetového pravoslávia bol chrám zachránený. V roku 1924 prešiel pod jurisdikciu Estónskej pravoslávnej cirkvi, ktorá bola podriadená priamo pravoslávnemu patriarchovi v Konštantínopole. Počas nemeckej okupácie Estónska v rokoch 1941 až 1944 bol nacistami zatvorený.

Súčasnosť

Po roku 1945 bol opäť otvorený a slúžil pravoslávnym veriacim. Aj v 60-tych rokoch sa objavili úvahy o zbúraní chrámu. Veľké úsilie o záchranu chrámu vyvinul vtedajší tallinnský biskup Alexej (Ridiger), budúci patriarcha Alexej II. Teraz slúži ako dôstojný svätostánok pravoslávnej cirkvi v Estónsku a slúži aj ako múzeum pre tisíce turistov.
Saint-Dézéry

Poloha

Obec má rozlohu 6,01 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 380 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Urbanisme

Hlavné princípy urbanizmu Le Corbusiera

Pre Le Corbusiera bol vzorom urbanizmus Ľudovíta XIV. S odvolaním na abbé Laugiera považuje za určujúce dva základné princípy: 1. Chaos 2. Jednota tvaru v detaile „Rimania keď niekam došli, načrtli priamočiare mesto, mesto jasné a usporiadané, v ktorom sa človek dobre cítil a rád sa prechádza. S Ľudovítom XIV. boli Rimania jedinými veľkými urbanistami na Západe.”
Matej Thoraconymus-Kabát

Životopis

Študoval v Bardejove u T. Fabriho, od 1569 vo Wittenbergu. Pôsobil sprvu ako učiteľ, neskôr rektor evanjelický lýcea v Kežmarku. Prednášal dialektiku, rétoriku, klasickú literatúru, gr. a lat. gramatiku. Znalec antickej literatúry, jeho práce boli uložené v knižnici kežmarského lýcea. V roku 1576-1586 pôsobil v Sárospataku.
Toyota Corolla

Toyota Corolla je automobil nižšej strednej triedy, ktorý od roku 1966 vyrába japonská automobilka Toyota. Model nahradil automobil Toyota Publica a nástupcom verzie hatchback sa stala Toyota Auris. S menom Corolla sa dodnes vyrába sedan, s prívlastkom Verso sa v minulosti vyrábal aj model MPV.

Prvá generácia E10

Prvá generácia sa vyrábala v rokoch 1966 až 1970. K pohonu slúžil pôvodne len motor s objemom 1 077 cm³ (60 k – 73 k), od augusta 1969 nahradený 1 166 cm³ (69 k – 78 k), ktorý bol neskôr používaný aj u Corolly E20.

Druhá generácia E20

Druhá generácia vychádzala z prvej, ale celý vzhľad bol kompletne prepracovaný. K pohonu boli ponúkané motory 1,4 a 1,6 litra s rozvodom OHV. Športovejšie ladené verzie niesli meno Sprinter a neskôr Sprinter Trueno.

Tretia generácia E30, E40, E50, E60

Prvýkrát sa v ponuke karosárskych verzií objavil liftback. Kód E30 označoval klasickú Corollu, E40 potom boli modely Sprinter. V roku 1976 bol model faceliftovaný a kódové označenie bolo zmenené na E50, respektíve E60.

Štvrtá generácia E70

Táto generácia sa vyrábala od roku 1979. Vzhľad bol veľmi podobný modelom Sprinter.

Piata generácia E80

Táto generácia sa začala vyrábať v roku 1983 a prvýkrát sa v ponuke objavili vznetové motory. Model prešiel faceliftom v roku 1985 a pod názvom Chevrolet Nova sa predával aj v USA. Z tejto generácie bol odvodený športový model Corolla AE86.

Šiesta generácia E90

Šiesta generácia sa vyrábala od roku 1987 s pohonom predných alebo všetkých kolies. Ponuka motorov bola široká a pre jednotlivé trhy rozdielna. Táto generácia sa predávala pod názvami Geo Prizm v USA alebo Holden Nova v Austrálii.

Siedma generácia E100

Corolla generácie E100 priniesla prvýkrát oblú aerodynamickú karosériu. Výroba bola začatá v roku 1991.

Ôsma generácia E110

Ôsma generácia označovaná ako E110 sa začala predávať v roku 1995. Vzhľad generácie bol výrazne odlíšený pre americký a európsky trh.

Deviata generácia E120, E130

Táto generácia bola posledná, keď sa pod menom Corolla predával hatchback.

Desiata generácia E140, E150

Desiata generácia bola predstavená v roku 2006. Model E140 je sedan a E150 bol svojou koncepciou vozidlom MPV a na vybraných trhoch je skôr známy pod názvom Scion xB. Klasický hatchback bol nahradený typom Auris.

Toyota Corolla Verso

Toyota Corolla Verso je stredne veľké MPV, ktoré zdieľalo niektoré prvky s deviatou generáciou Corolly a modelom Toyota Avensis. Po dvoch generáciách bol predaj pod týmto názvom zrušený a nástupcom sa stalo novšie MPV, predávané pod názvom Toyota Verso.

Pretekárske verzie

Vďaka dlhej dobe výroby sa Corolla stala úspešným vozidlom v rade disciplín.
Opatija

Poloha

Nachádza sa 10 km západne od Rijeky a patrí do Prímorsko-gorskokotarskej župy. Poloha na Istrii so stredomorskou klímou znamená nižšie teploty a viac zrážok, ako má južnejšia Dalmácia.
Poloha Opatije na úbočí hôr a prírodného parku Učka vytvára letovisku skvelú scenériu. Možnosti na letnú i zimnú dovolenku sem lákali prvých turistov už v 19. storočí, kedy bola Opatija obľúbenou destináciou. Svedectvom dlhodobej prosperity mesta sú parky, promenády a množstvo zachovalých viliek, ktoré sem lákajú turistov z celej Európy. Opatija je však vďaka svojej malebnosti, polohe, dostupnosti a vytvoreným možnostiam miestom konania seminárov, kongresov, konferencii, no tiež festivalov, výstav a koncertov. Rovnako tak sa tu konajú po celý rok kultúrne a športové podujatia.

Obyvateľstvo

Mesto má 12 719 obyvateľov a pozostáva z 10 obcí: Dobreć, Gornje Selo, Ičići, Ika, Opatija, Oprič, Pobri, Poljane, Vela Učka i Veprinac.
Jo Nesbø

Ďalšie knihy

V roku 2008 vyšiel Nesbovi kriminálny román Lovci mozgov, v ktorom predstavil nového protagonistu Rogera Browna. Je to tzv. headhunter – lovec mozgov – ktorý si svoj životný štandard vylepšuje krádežami umeleckých diel. Filmová adaptácia knihy, natočená v produkcii nórskej spoločnosti Yellow Bird, mala premiéru v roku 2011.
V roku 2007 sa s veľkým úspechom vydal aj na územie detskej literatúry. Knihy ako Prdiprášok doktora Proktora (2007), Časovaňa doktora Proktora (2008) vznikli na základe príbehov na dobrú noc rozprávaných jeho dcére. Vystupuje v nich šialený profesor Proktor čakajúci na svoj veľký objav.
Fernando Gago

Kluby

Narodil sa v Ciudadela, na predmestí Buenos Aires, a od mlada začal hrať za mládežnícke tímy Boca juniors. Prvý zápas za A tím odohral 5. decembra 2005. Stal sa oporou tímu a neskôr o neho prejavili záujem aj silnejšie španielske kluby ako sú Real Madrid a FC Barcelona. V novembri 2006 prestúpil do Realu Madrid, a debutoval vo španielskej La lige 7. januára 2007.

Reprezentácia

Gago vyhral v roku 2005 s Argentínou majstrovstvá sveta juniorov. Od roku 2007 je stálym členom argentínskej futbalovej reprezentácie. V roku 2008 vyhral futbalový turnaj na olympijských hrách v Pekingu.

Súkromný život

Do roku 2011 je zasnúbený s argentínskou profesionálnou tenistkou Giselou Dulkovou, profesionálnou tenistkou a svetovou jednotkou vo štvorhre.
Tuukka Rask

Začiatky

Rask začal kariéru v mládežníckych tímoch jeho domáceho klubu SaPKo. 
Potom hrával v juniorskej fínskej lige za mládežnícky klub Ilves. Jeho štatistika bola z 26 zápasov mal úspešnosť zásahov  93,5% a inkasoval v priemere 1.86 góla na zápas. V roku 2005 bol zaradený v drafte medzi európskymi brankármi. 
Svoju poslednú sezónu v Európe pred odchodom do NHL zažil vo fínskej lige za Ilves, kde bol v pozícii jednotky.

Toronto Maple Leafs

Toronto Maple Leafs ho draftoval v prvom kole z 21. miesta, v roku 2005. Síce neodohral žiadny zápas, bol vymenený do klubu Boston Bruins za brankára, bývalého víťaza Calder Memorial Trophy Andrew Raycrofta.

Boston Bruins

Dňa 5. mája 2007 podpísal Rask trojročný kontrakt s klubom Boston Bruins. Hneď bol zaradení do farmárskeho klubu Boston Bruins v americkej lige AHL. Síce prišiel v priebehu druhého kola Calder cupu, kde hral Providens proti Manchester Monarchs. Providens nepostúpil, ale Rask začal naplno trénovať s klubom.
Dňa 5. novembra 2007 bol Rask povolaný z Providence do Boston Bruins. Len o dva týždne neskôr, 20. novembra, uhral svoje prvé víťazstvo v NHL, keď vychytal víťazstvo 4-2 nad svojím bývalým tímom Toronto Maple Leafs. 
Dňa 3. októbra 2008, Bruins Raska poslali do Providence Bruins. Mal síce najlepšie percento úspešnosti zákrokov v pred sezónnom kempe (95,2%) medzi brankármi v Bostone, na rozdiel od svojich spoluhráčov Mannyho Fernandeza (87,5%), Tima Thomasa (86,9%) a Kevina Regana] (85,7%), ale tím sa rozhodol pre svojich najstarších a najskúsenejších brankárov, Thomasa a Fernandeza, pre sezónu 2008-09.  
Kvôli zraneniu Mannyho Fernandeza po All-Star Game, bol Rask 31. januára 2009 povolaný zase naspäť. Odohral len jeden zápas proti New York Rangers, kde dosiahol svoje prvé čisté konto, pri výhre 1-0, keď v 40. minúte rozhodol Marc Savard. 
Krátko po začiatku sezóny 2009-10, bol určený ako brankárska dvojka za Thomasom. 5. novembra 2009 podpísal dvojročné predĺženie zmluvy s Bruins na 2,5 milióna dolárov , ktorá vyprší až v sezóne 2011-12.  
V sezóne 2009-10 bol Rask jediným brankárom s priemerom pod dva góly na zápas. Tiež mal najvyšší percentuálny úspech zákrokov (93%). Získal ocenenie Roger Crozier Saving Grace Award pre najlepšiu percentuálnu úspešnosť zákrokov. Nebol však nominovaný pre cenu najlepšieho nováčika a ani na Vezina Trophy, pre najlepšieho brankára ligy. V sezóne 2010-11 sa Thomas vrátil do formy a odtlačil Raska do úlohy dvojky. Na konci sezóny slávil Boston zisk Stanley cupu, a Rask sa stal len druhým fínskym brankárom so Stanley cupom, predným to dosiahol Antti Niemii s Chicagom, minulú sezónnu.

HC Škoda Plzeň 1929

Sezónu 2012/2013 začal kvôli výluke v NHL v českom tíme HC Plzeň 1929.
Hecq

Poloha

Obec má rozlohu 1,36 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 352 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peter Benický

Životopis

Pochádzal zo šľachtického rodu Benický z Beníc a Mičinej.  Vstúpil do kráľovského vojska (jeho otec bol hlavný kapitán hradu Vacov) a zúčastnil sa kráľovskej deputácie do Konštantínopolu. Po smrti rodičov sa vrátil na svoje majetky. Všeobecne sa za dátum jeho smrti považuje 8. február 1664, kedy napísal svoj testament. Pochovaný je v krypte kostola sv. Mikuláša v Trnave.

Tvorba

Venoval sa písaniu básní v maďarčine, ale taktiež v slovenčine. Vo svojich dielach sa snažil o opis problémov, sociálnu kritiku, ale tiež sa vyjadroval k vzdelaniu, cti, pracovitosti, bojom, či ironicky uvažoval o ženách, manželstve a dvorskej etikete, pričom odsudzoval zhýralú šľachtu. Jeho úvahy sú inšpirované vlastnými skúsenosťami a sú pretkávané obrazmi nezastaviteľného plynutia času, nestáleho šťastia, lásky, rozpadu a skazy.
Encyclopaedia Judaica

Encyclopaedia Judaica je encyklopédia židovských dejín, kultúry a náboženstva v angličtine. Vyšla v dvoch vydaniach.

Encyclopedia Judaica

Prvé vydanie encyklopédie z rokov 1971-1972 malo šestnásť zväzkov. Vydalo ich jeruzalemské vydavateľstvo Keter spolu s newyorským vydavateľstvom Macmillan. V rokoch 1972-1994 vyšlo postupne desať ročeniek s doplnkami. Spoločne obsahuje encyklopédia 25 000 článkov, ktoré sú výsledkom tridsaťročnej práce 2 200 prispievateľov a 250 redaktorov. Šéfredaktorom encyklopédie bol Cecil Roth a po ňom Geoffrey Wigoder.
Projekt encyklopédie nadväzoval na nedokončenú nemeckú Encyclopaediu Judaiku, ktorú v rokoch 1928-1934 vydával v Berlíne Nachum Goldmann vo svojom vydavateľstve Eshkol Publishing Society. Šéfredaktormi boli Jakob Klatzkin a Ismar Elbogen. Po vydaní desiatich zväzkov (Aach–Lyra) bolo vydávanie encyklopédie kvôli nepriazni nacistického režimu zastavené. Pod názvom Eškol boli vydané aj dva zväzky encyklopédie (A–Antipas) v hebrejčine .
Skrátená verzia Encyclopaedie Judaiky v ruštine, ktorá vznikla začiatkom 70. rokov, sa postupne vyvinula v samostatný projekt, ktorý mal koncom roku 2005 už 11 zväzkov a 3 doplnky. Je dostupná na internete (Электронная еврейская энциклопедия). Anglická verzia encyklopédie sa komerčne distribuuje aj na CD-ROM.

Encyclopedia Judaica Second Edition

V roku 2003 získalo autorské práva na opätovné vydanie encyklopédie vydavateľstvo Thomson Gale. Druhé vydanie pod názvom Encyclopaedia Judaica Second Edition vyšlo v januári 2007 (opäť v spolupráci s jeruzalemským Keterom) v 22 zväzkoch, hlavným redaktorom bol Fred Skolnik. Obsahuje vyše 21 000 podpísaných hesiel, z toho asi 2 600 úplne nových. Výrazne rozšírená bola bibliografia jednotlivých článkov: druhé vydanie obsahuje celkom 31 000 nových bibliografických odkazov. Vydanie získalo ešte v tom istom roku ocenenie Americkej asociácie knižníc (American Library Association) Darthmouth Medal, ktoré sa udeľuje výnimočne kvalitným encyklopédiám a lexikónom.