Izrael

Etymológia

Meno Izrael už vyše 3000 rokov v bežnom aj náboženskom použití označuje tak židovský národ, ako aj  izraelskú krajinu. Podľa Biblie bol takto pomenovaný Jakub po zápase s Bohom. Biblický národ patriarchu Jakuba potom vošiel do známosti ako „synovia Izraela“ alebo Izraeliti.
O význame mena existuje niekoľko teórií: jedna tvrdí, že základom mena je sloveso s–r–r (alebo š–r–r, s významom „vládnuť, byť silný, mať nadvládu“), a preto je význam mena „Boh vládne, Boh súdi“, zatiaľ čo iná vykladá meno ako „knieža Boží“ alebo „Boh zápasí/bojuje“.
Prvá historická zmienka o Izraeli pochádza z Merneptahovej skaly zo starovekého Egypta, ktorá sa datuje do 13. storočia pred Kristom, aj keď odborníci sa líšia v názore, či odkazuje k židovskému národu alebo k Palestíne. Moderný štát sa nazýva Štát Izrael (Medinat Jisra'el), ostatné návrhy ako napr. Erec Jisra'el (Izraelská zem), Sion a Judea boli odmietnuté. V prvých týždňoch nezávislosti oznámil minister zahraničných vecí Moše Šaret rozhodnutie vlády, podľa neho sa občania nového štátu budú nazývať Izraelčania.

Geológia

Izrael leží na severovýchodnom okraji africkej platne, ktorej okraj tu tvorí zlom Mŕtveho mora, oddeľujúci ju od arabskej platne. Najstaršie horniny arabsko-nubijského štítu vystupujú iba na juhu krajiny pri Ejlate. Tvoria ich prekambrické premenené horniny, do ktorých prenikli mladšie granitoidy, gabrá a andezity. Tieto sú pozostatkom staršieho ostrovného oblúka. Približne od kambria bolo územie krajiny platformnou oblasťou. Väčšina prvohorných hornín nevystupuje na povrch, boli však zistené vrtmi. Väčšinu územia pokrývajú triasové až eocénne usadené horniny. Bližšie k pobrežiu prevládajú karbonáty, smerom k arabskému kontinentu pribúdajú siliciklastické sedimenty. Pri meste Ramla boli vrtom preukázané vyše 6 km hrubé druhohorné sedimenty tvorené hlavne vápencami, dolomitmi a tenšími medzivrstvami pieskovcov a slieňov. Pri pobreží sú druhohorné horniny prekryté hlavne horninami neogénu, ktoré hrubnú smerom k moru, kde dosahujú hrúbku až 2 km. V oligocéne došlo k otvoreniu Červeného mora, ktoré oddelilo arabskú platňu od africkej platne. V miocéne došlo k rozvetveniu riftu a vzniku zlomu Mŕtveho mora. Zlomová zóna nadväzuje na Východoafrickú priekopovú prepadlinu. Pozdĺž zlomu Mŕtveho mora sa neskôr arabská platňa posunula na sever o viac než 100 km. Zlom vytvára v niektorých svojich segmentoch mechanizmom pull-apart výrazné depresie ako napríklad Mŕtve more, ktorého klesajúca hladina v úrovni okolo 400 m pod úrovňou mora tvorí najnižšie miesto na povrchu Zeme; alebo Tiberiadske jazero, ktoré je asi 200 m pod úrovňou mora.

Podnebie

Teplota vzduchu v Izraeli kolíše, a to hlavne počas zimy. V horských oblastiach prevláda chladné a veterné podnebie, často sprevádzané snežením. Vrchol vrchu Hermon má po väčšinu roka snehovú pokrývku a každoročne obyčajne sneží aj v Jeruzaleme. Pobrežné mestá ako Tel Aviv a Haifa majú chladné, daždivé zimy a dlhé a teplé letá − t. j. stredozemné podnebie. V dedine Tirat Cvi v severnej časti Jordánskeho údolia bola zaznamenaná najvyššia teplota v celej Ázii (53,7 °C). Medzi májom a septembrom je v Izraeli dážď vzácnosťou. Kvôli malému množstvu vodných zdrojov sa izraelskí vedci zameriavajú aj na vývoj technológií minimalizujúcich spotrebu vody. Jedným z ich vynálezov je kvapková závlaha, ktorá umožňuje pestovateľom úsporne dávkovať vodu každej rastline zvlášť. Izraelčania využívajú priaznivých geografických podmienok pre výrobu solárnej energie, v jej produkcii na osobu sú na prvom mieste na svete.

Súdny systém

Izrael má trojstupňový súdny systém. Na najnižšej úrovni sú mestské súdy sídliace vo väčšine miest. Vyššou inštanciou sú dištriktné súdy slúžiace ako odvolávacie súdy a v niektorých prípadoch ako súdy prvej inštancie; nachádzajú sa v piatich zo šiestich izraelských dištriktov (okrem Jeruzalemského dištriktu). Tretí a najvyšší stupeň je Najvyšší súd Štátu Izrael, ktorý sídli v Jeruzaleme a slúži ako odvolávací súd a súd prvej inštancie v závažných prípadoch, keď je spochybnená zákonnosť rozhodnutia a postupov predstaviteľov štátu. Izrael nie je členom Medzinárodného trestného súdu kvôli obave, že by súd nemohol byť voči Izraelu nestranný. Izraelský právny systém kombinuje britské zvykové právo, kontinentálne právo a židovské náboženské právo. Je založený na princípe stare decisis (precedens) a na obžalovacom spôsobe riadenia, keď strany sporu predkladajú súdu dôkazné materiály. Svadby a rozvody sú v jurisdikcii židovských, moslimských, drúzskych a kresťanských náboženských súdov.
Izraelský základný zákon Ľudská sloboda a dôstojnosť zaručuje ľudské práva a slobody. Izrael je jediná zem v oblasti Blízkeho východu označená v roku 2007 organizáciou Freedom House za slobodnú v oblasti ľudských a politických práv, zatiaľ čo územie Palestínskej autonómie bolo touto organizáciou hodnotené ako neslobodné. Na rebríčku slobody tlače organizácie Reportéri bez hraníc sa Izrael nachádza na 44. mieste (2007) zo 168 hodnotených zemí, a je tak na najvyššom mieste medzi štátmi juhozápadnej Ázie. V súvislosti s arabsko-izraelským konfliktom kritizujú organizácie Amnesty International a Human Rights Watch porušovanie ľudských práv Izraelom. Porušovanie občianskych slobôd na okupovaných územiach je kritizované aj nevládnou izraelskou organizáciou Be-celem. Od roku 1995 je v Izraeli uzákonený systém štátnej zdravotnej starostlivosti.

Administratívne členenie

Izrael je rozdelený do šiestich hlavných dištriktov (mechozot, singulár machoz) – Centrálny dištrikt, Haifský dištrikt, Jeruzalemský dištrikt, Severný dištrikt, Južný dištrikt a Telavivský dištrikt. Dištrikty sú ďalej rozdelené do pätnástich subdištriktov (nafot, singulár nafa). Každý subdištrikt sa ďalej delí na prirodzené oblasti, ktorých je celkovo päťdesiat. Na štatistické účely je štát rozdelený na tri metropolitné oblastí: Tel Aviv a Guš Dan (3 150 000 obyvateľov), Haifa (996 000) a Beer Ševa (531 600). Čo do rozlohy aj počtu obyvateľov najväčšie izraelské mesto je Jeruzalem so 732 200 obyvateľmi a rozlohou 126 km². Ďalší v poradí počtu obyvateľov sú Tel Aviv (384 000), Haifa (267 000) a Rišon le-Cion (222 300).

Okupované územia

Ako Izraelom okupované územia sa označujú územia Západného brehu Jordánu, Východného Jeruzalema a Golanských výšin, ktoré boli po Šesťdňovej vojne v roku 1967 zabrané Egyptu, Jordánsku a Sýrii. Termín sa používal aj pre Sinajský polostrov, navrátený Egyptu podľa Egyptsko-izraelskej mierovej zmluvy. Na všetkých týchto územiach boli zakladané izraelské osady. Vo Východnom Jeruzaleme a na Golanských výšinách sa uplatňuje izraelské právo; tieto územia boli začlenené do vlastného Izraela a ich občanom bolo ponúknuté izraelské občianstvo. Naopak Západný breh zostáva pod vojenskou správou. Väčšina rokovaní o týchto územiach prebiehala na základe rezolúcie Rady bezpečnosti OSN č. 242, ktorá požaduje stiahnutie Izraela z okupovaných území a ich návrat arabským štátom.
Populácia Západného brehu sa skladá prevažne z palestínskych Arabov, tak pôvodných obyvateľov, ako aj utečencov Vojny za nezávislosť z roku 1948. Od roku 1967 do roku 1993 žili Arabi na týchto územiach pod izraelskou vojenskou správou. Od Dohôd z Osla a Listov o vzájomnom uznaní je väčšina palestínskej populácie a mestá pod správou Palestínskej autonómie, no Izrael nad väčšinou územia stále vykonáva vojenský dohľad. Z dôvodu vzrastajúcich útokov pri Druhej intifáde sa izraelská vláda rozhodla vybudovať okolo Západného brehu múr, tzv. bezpečnostnú bariéru. V roku 2005 stiahol Izrael jednostranne všetkých svojich obyvateľov a vojenské sily z oblasti Pásma Gazy a štyroch osád na Západnom brehu.

Vzťahy s Česko-Slovenskom

V dobe predštátnej a v počiatočných rokoch existencie štátu mal Izrael veľmi dobré vzťahy s Česko-Slovenskom, ktoré mu aj cez embargo OSN poskytovalo vojenskú a hospodársku pomoc, v čase Prvej arabsko-izraelskej vojny pre mladý štát životne dôležitú. Po zmene izraelskej politiky Sovietskeho zväzu však Česko-Slovensko začalo naopak podporovať a vyzbrojovať Egypt, a Izrael sa tak stal až do Nežnej revolúcie v roku 1989 nepriateľskou krajinou. Diplomatické vzťahy medzi Izraelom a Česko-Slovenskom boli obnovené až 9. februára 1990.

Obrana a bezpečnosť

Izraelské obranné sily sa skladajú z pozemných síl, letectva a námorníctva. Vznikli v roku 1948 počas Vojny za nezávislosť transformáciou Hagany a niekoľkých ďalších polovojenských organizácií, ich existencii predchádzalo založenie štátu. Armáda pri svojich operáciach vychádza z informácií vojenskej spravodajskej služby Aman, ktorá spolupracuje so spravodajskou službou Mosad a bezpečnostnou službou Šin Bet. Izraelské obranné sily sa už mnohokrát zúčastnili ozbrojených konfliktov, čo z nej robí jednu z najskúsenejších a najlepšie pripravených armád sveta.
Väčšina Izraelčanov je v 18. rokoch povolávaná k povinnej vojenskej službe. Muži slúžia tri roky, ženy dva a vojenskú službu treba vykonať ešte pred nástupom na vysokú školu. Potom muži robia každoročne niekoľkotýždenné vojenské cvičenie až do svojich zhruba štyridsiatich rokov; toto sa netýka väčšiny žien. Oslobodení od povinnej vojenskej služby sú izraelskí Arabi a charedim, oslobodenie študentov ješiv od povinnej vojenskej služby však naráža v izraelskej spoločnosti na protesty. Alternatívou pre osoby, ktoré získajú oslobodení z rôznych dôvodov, je Šerut Le'umi alebo národná služba, ktorá zahrňuje službu v nemocniciach, školách a iných sociálne prospešných programoch. Izraelská armáda má k roku 2008 celkom 621 500 vojakov, z toho 176 500 aktívnych a 445 000 rezervných vojakov. K roku 2008 má pozemná armáda 133 000 vojakov, námorníctvo 9 500 a letectvo 34 000 vojakov.
Armáda je vybavená vyspelými zbraňovými systémami buď navrhnutými a vyrobenými v Izraeli alebo niektorými zahraničnými produktmi. Významným zahraničným dodávateľom sú hlavne Spojené štáty americké. Predpokladá sa, že v rokoch 2008 – 2017 poskytnú Izraelu vojenskú pomoc vo výške 30 miliárd dolárov. V spolupráci Izraela a USA bol vyvinutý systém protiraketovej obrany Arrow. Izrael rovnako od jomkipurskej vojny v roku 1973 vyvinul vlastnú sieť špionážnych satelitov. Úspech programu špionážnych satelitov Ofek zaradil Izrael medzi sedem krajín sveta, ktoré majú satelitné kapacity a technológie. Izrael tiež vyvinul svoj vlastný bojový tank Merkava, ktorý nebol nikdy predaný do zahraničia. Od svojho založenia vynakladá Izrael na svoju obranu významný podiel hrubého domáceho produktu (HDP). V roku 1984 to napríklad predstavovalo 24 % HDP. V súčasnosti sa výdaje na obranu pohybujú okolo 7,3 % HDP.
Izrael nie je signatárom Zmluvy o nešírení jadrových zbraní a je pravdepodobné, že vlastní jadrové zbrane. Ich vlastníctvo ale nikdy oficiálne nepotvrdil ani nevyvrátil. Izrael údajne v spolupráci s Juhoafrickou republikou uskutočnil v roku 1979 úspešný jadrový test na námornej plošine v severnej časti Antarktídy. Odhady množstva izraelských jadrových hlavíc sa líši, väčšinou sa pohybujú medzi 100 až 200 kusmi, niektoré odhady však hovoria až o 400 hlaviciach. O 400 hlaviciach hovorí aj World Tribune, ktorý sa odvoláva na zdroje z letectva USA.

Priemysel

Izraelský priemysel zamestnáva 23,7 % populácie a na HDP sa podieľa 30 %. V roku 2007 priemyselná výroba jednotlivých odborov vzrástla o 5 % až 10 %. Objem dovozu do Izraela v roku 2006 činil 47,8 miliárd dolárov, tvorilo ho predovšetkým obilie, hovädzie mäso, fosílne palivá, suroviny a vojenské vybavenie. Z fosílnych palív Izrael importuje uhlie, zemný plyn a hlavne ropu, ktorú spracováva na poľnohospodárske hnojivá, palivá a farmaceutika. Medzi hlavné exportné komodity patrí ovocie, zelenina, farmaceutika, software, chemikálie, vojenské technológie a diamanty. Objem vývozu v roku 2006 činil 42,86 miliárd dolárov.
Izrael patrí k svetovej špičke v odboru ochrany vody a využitia geotermálnej energie. Jeho úspechy v špičkových technológiách v oblasti softvéru, komunikáciách a prírodných vedách sú porovnateľné so Silicon Valley v USA. Svoje prvé zámorské výskumné a vývojové centrá vybudovali v Izraeli spoločnosti Intel a Microsoft, IBM, Cisco Systems a Motorola. V oblasti hi-tech (elektronika, avionika, farmácia, atp.) došlo v roku 2007 až k 20 % rastu.
Nerastné bohatstvo Izraela je obmedzené. Ťaží sa draselná, horečnatá a brómová soľ (z Mŕtveho mora), fosfáty a stavebné suroviny (sadra a stavebný kameň).  V malej miere sa ťaží medená a železná ruda, ropa a zemný plyn. Prebieha tiež geologický prieskum ložísk zemného plynu v stredomorskom šelfe v blízkosti Aškelonu.
Medzi najvýznamnejšie a najrozvinutejšie odvetvia priemyslu patrí letecký priemysel, komunikačný, softvérový, elektronický, zbrojný, potravinársky, textilný, tabakový a chemický, ďalej spracovanie diamantov, výroba dopravných prostriedkov, elektronika, papierenský a polygrafický priemysel, rafinácia ropy a hutníctvo železa.

Poľnohospodárstvo

Izrael má vysoko rozvinuté poľnohospodárstvo. To zamestnáva 18,5 % populácie a na HDP sa podieľa 2,4 %. V roku 2007 došlo k približne 10 % rastu rastlinnej produkcie. Poľnohospodárska pôda sa získava finančne nákladným zúrodňovaním púšte – zavodňovaním, odsoľovaním a vhodnou druhovou skladbou rastlín. Orná pôda zaberá 15,45 %, pastviny 7 % a lesy 5,3 % rozlohy štátu. Približne 54 % celkovej výmery poľnohospodárskej pôdy je zavlažované a poľnohospodári sa tak podieľajú zhruba 60 % na celkovej izraelskej spotrebe sladkej vody. Väčšina poľnohospodárskej pôdy patrí kibucom, čo sú osady pracujúce na základe kolektívneho vlastníctva výrobných prostriedkov (s výnimkou pôdy). Ďalším typom poľnohospodárskych osád v Izraeli sú mošavy, družstva samostatných sedliakov, ktorí sa združujú iba s cieľom predať úrodu alebo nákupu surovín. Množstvo pôvodne poľnohospodárskych podnikov tiež zriadilo pridruženú priemyslovú výrobu.
Medzi pestované plodiny patrí obilie, citrusové plody, olivy, zemiaky, bavlna, cukrová repa, tabak, vinná réva a rajčiny. Dôležitý je tiež chov dobytka, väčšinu hovädzieho dobytka, tiav, kôz, oviec a ošípaných. Rybolov sa prevádzkuje v Stredozemnom mori, zaujímavosťou je chov teplomilných rýb v púšti, kde sa k ich chovu používa poloslaná voda čerpaná z termálnych vrtov.
Značným problémom je nedostatok vodných zdrojov. Jediným väčším zdrojom je Tiberiadske jazero a rieka Jordán. Pre zavlažovanie technických plodín sa používa tzv. recyklovaná voda (v roku 2006 to bolo 550 miliónov m³). Voda sa získava aj pomocou odsoľovania (400 miliónov m³ v roku 2007). Proti nepriaznivým prírodným podmienkam sa Izrael snaží využívať moderné technológie a inovácie. Používajú sa napríklad biotechnológie, tkanivové kultúry či kvapková závlaha.
Na základe základného zákona je vlastníkom pôdy štát (zhruba 93 %) a jej predaj je možný iba výnimočne, obvykle štát pôdu prenajíma, spravidla na 49 rokov.

Kultúra

Izrael má vďaka rozmanitosti svojej populácie nesmierne bohatú kultúru. Všetci prisťahovalci si so sebou do Izraela priniesli svoje kultúrne a náboženské zvyky a obdobne ako Spojené štáty americké sa aj Izrael stal akýmsi taviacim kotlíkom zvykov a vier. Izrael je jedinou krajinou na svete, v ktorom sa život a udalosti odvíjajú podľa židovského kalendára. Práca a prázdniny na školách sa riadia podľa židovských sviatkov a šabat je oficiálnym dňom odpočinku. Na izraelskú kultúru mala vplyv aj početná arabská menšina, a to hlavne v oblastiach architektúry, hudby alebo kulinárstva.
Izraelská literatúra je písaná prevažne hebrejsky a ide predovšetkým o poéziu a prózu. Obrovské množstvo hebrejských kníh možno prečítať na vrub renesanciou hebrejského jazyka v polovici 19. storočia. Malá časť literatúry je však publikovaná aj napríklad v arabčine alebo angličtine. Zo zákona je dané, že dva výtlačky všetkých kníh vydaných v Izraeli musia byť uložené do Národnej a univerzitnej knižnice pri Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme. V roku 2001 bol zákon doplnený o audio a video nahrávky a iné typy netlačených médií. K roku 2006 bolo 85 % z kníh ukladaných do knižnice v hebrejčine. Každoročne sa v júni koná festival Týždeň hebrejskej knihy. Súčasťou festivalu je veľtrh kníh, autorské čítanie a prezentácie izraelských autorov, je tu tiež udeľované najprestížnejšie izraelské literárne ocenenie − Sapirova cena.
Izraelská hudba tiež odráža rozmanitosť izraelskej kultúry, je ovplyvnená hudobnými štýlmi z celého sveta, nech už jemenskou hudbou, chasidskými melódiami, klezmerom, arabskou či gréckou hudbou, jazzom, popom alebo rockom. Medzi svetovo uznávané telesá patrí Izraelská filharmónia, ktorá bola založená v roku 1936, a ktorá má každoročne viac než dvesto predstavení. Izrael je rovnako rodiskom mnoho hudobníkov − celosvetovo známy sú napríklad Jicchak Perlman a Pinchas Zukerman. Izrael sa takmer každoročne od roku 1973 zúčastňuje súťaže Veľkej ceny Eurovízie, ktorú už trikrát vyhral a dvakrát usporadúval. V Ejlate sa od roku 1987 koná každoročný letný Red Sea Jazz Festival.
Ako pokračovateľ divadelných tradícií východoeurópskeho jidiš divadla má Izrael živú a činorodú divadelnú scénu. Najstaršou divadelnou spoločnosťou a národným divadlom je divadlo ha-Bima v Tel Avive, založené roku 1918.
V Izraeli sa nachádza množstvo múzeí; medzi najvýznamnejšie patrí Izraelské múzeum v Jeruzaleme a v Svätyne knihy, kde sú umiestnené Zvitky od Mŕtveho mora. Nachádzajú sa tu rozsiahle zbierky židovského a európskeho umenia. Významný je pamätník obetiam a hrdinom holokaustu Jad Vašem, najväčší a najobsiahlejší archív dokumentov o holokauste na svete. V kampuse Telavivskej univerzity sa nachádza múzeum diaspory Bejt ha-Tfucot. Mimo hlavných múzeí vo veľkých mestách existuje tiež mnoho menších múzeí s kvalitnými umeleckými zbierkami v menších mestách a kibucoch. Krajina oplýva množstvom archeologických nálezísk a vykopávok, archeológia v Izraeli predstavuje významnú disciplínu a mnohé jej objavy sa stávajú cieľom turistických výprav.