google/wiki40b huggingface dataset:
Lehotský potok (prítok Oravy)

Prameň

Pramení v geomorfologickom celku Oravská Magura, v geomorfologickom podcelku Kubínska hoľa pod Minčolom (1 395,9 m n. m.), na východnom svahu Kľúča (1 143,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 118 m n. m.
Crainvilliers

Poloha

Obec má rozlohu 10,45 km². Najvyšší bod je položený 480 m n. m. a najnižší bod 343 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 186 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Smutné sedlo

Turistika

Prechádza cez neho červená turistická značka od Pyšného sedla po horáreň Biela Skala a modrá turistická značka vedúca od ústia Žiarskej doliny po Ťatliakovu chatu v Roháčskej doline. Sedlo je významným turistickým bodom. Cez neho turisti uskutočňujú mnohé výlety do oblasti Roháčov, najmä na Ostrý Roháč, Plačlivé, Volovec, Tri kopy, Hrubú Kopu a Baníkov. Hneď blízko sedla sa nachádza exponovaný skalný útvar Smutný zvorník.

Výhľady

Zo sedla sú pekné výhľady do Smutnej a Žiarskej doliny. Tiež z neho spadajú lavínové žľaby do Smutnej doliny a do kotliny Veľké Závraty.
Turčiansky seniorát

Turčiansky seniorát  (v plnom znení Turčiansky seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke TUS)  je seniorát Východného dištriktu Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku. V senioráte je celkovo 22 cirkevných zborov s 30 266 členmi. Zbory sú rozdelené medzi dva kraje a to 7 CZ je v Trenčianskom kraji v okresoch Ilava (Košeca), Považská Bystrica (Považská Bystrica) a Prievidza (Zemianske Kostoľany), Púchov (Lazy pod Makytou, Púchov, Záriečie) a 21 CZ je v Žilinskom kraji v okresoch Bytča (Súľov), Turčianske Teplice (Háj, Ivančiná, Mošovce, Slovenské Pravno), Martin (Blatnica, Krpeľany, Martin, Martin-Záturčie, Necpaly, Príbovce, Sučany, Turany, Turčianske Jaseno, Vrútky) a Žilina (Žilina s priľahlou diasporou na území okresov Čadca a Kysucké Nové Mesto). Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora.

História

Po vzniku Československej republiky sa prvá synoda v novom štáte konala v Trenčianskych Tepliciach - od 18. januára do 24. mája 1921. Synoda prijala novú Cirkevnú ústavu, ktorá okrem iného potvrdila rozdelenie cirkvi do dvoch dištriktov - Východného a Západného.
Po prijatí cirkevnej ústavy v roku 1953 patril Turčiansky seniorát do Východného dištriktu  spolu s nasledujúcimi seniorátmi: Gemerský, Košický, Liptovsko-oravský, Tatranský, Šarišsko-zemplínsky.
Územné začlenenie seniorátu sa nezmenilo ani po prijatí novej ústavy v roku 1993 v Uhrovci.
Čalăkovov dom

Charakteristika

Čalăkovov dom je dom v ktorom počas bulharského národného obrodenia bývala rodina Čalăkovových (pôvodne z mesta Koprivštica), ktorí mali veľkú zásluhu na zlepšovaní kultúry, vzdelania a dostupnosti pravoslávnej viery v Plovdive. Najmä Vălko Čalăkov, zvaný aj „Veľký“, ktorý sa prisťahoval do Plovdivu v roku 1817, má priamu zásluhu na výstavbe nemocnice, niekoľkých plovdivských chrámov a škôl v čase národného obrodenia. Budova bola po roku 1989 v súkromných rukách a dlho chátrala, neskôr bola predaná neziskovému združeniu a bola opravená. V súčasnosti je budova plne reštaurovaná (vrátane stenomalieb vnútri budovy) a slúži ako čitáreň a galéria „Obrodenie“.
Dany Heatley

Klubový hokej

Hral ako útočník na ľavom krídle. Je 191 cm vysoký a váži 98 kg (údaj z roku2005). Od sezóny 2000/01 hral s číslom 15 za klub NHL Atlanta Thrashers. V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za Bern v švajčiarskej hokejovej lige a Ak Bars Kazaň v ruskej hokejovej superlige. V auguste 2005, po podpise zmluvy na tri roky za 13,5 milióna dolárov, ho Atlanta vymenila do Ottawy Senators. Na sezónu 2005/06 mu zmluva zaručuje ročný príjem 3,5 mil. dolárov. V Ottawe mu zostalo jeho číslo 15.Od roku 2011 hrá za Minnesotu Wild.
Saint-Anthot

Poloha

Obec má rozlohu 4,11 km². Najvyšší bod je položený 574 m n. m. a najnižší bod 423 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 52 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Drobná záhradná stavba

Drobná záhradná stavba je záhradná stavba, ktorá ma doplnkovú funkciu pre hlavnú stavbu a nemôže ovplyvniť životné prostredie. Na postavenie drobných stavieb netreba stavebné povolenie, stačí ak ich stavebník ohlási na príslušnom stavebnom odbore. Patria sem prízemné stavby (nepresahujú 25 m² a hĺbku 3 m), oplotenie, prípojky na verejné siete a rozvody.

Garáž

Môže byť voľne stojaca, pristavená alebo súčasť domu. Jednou z možností je prístrešok na parkovanie. Podľa materiálu môžu byť murované, montované a kombinované. Základné požiadavky sú okná, dvere, osvetlenie, strop - zastrešenie, steny, vonkajšie omietky, garážová bránka (zhrňovacia, sklápacia, zvinovacia, posuvná) a podlahy odolné voči požiaru.

Altánok

Altánok je samostatná konštrukcia, zastrešená a rôzneho tvaru pôdorysu s jedným vstupným otvorom. Býva vybavený nábytkom a niekedy aj osvetlením. Podľa materiálu môže byť murovaný, drevený a kovový.

Prístrešok

Slúži na dodatočné parkovacie miesto pred garážou. Je to otvorená konštrukcia, ktorá môže byť doplnená jednou alebo dvoma záveternými stenami. Konštrukciu tvoria nosné stĺpy spojené priečnymi stenami.

Pergola

Pergola je samostatne stojaca ľahká stavba, ktorá slúži na zatienenie miesta, chodníka, oddelenie okrasnej a úžitkovej časti záhrady alebo zdôraznenie vstupu do domu. Tvoria ho dva nosné stĺpy, ktoré môžu byť betónové, kamenné, murované, drevené alebo kovové. Veľkosť pergoly je 2,5 až 3 m. Stavba musí byť dostatočne pevná aby uniesla popínavé rastliny. Musí odolávať náporom vetra. Stĺpy sú ukotvené v základe hĺbky 800 – 900 mm, ktorý tvorí základová pätka. Na bokoch môže byť doplnená trelážou.
Minimálna kostra grafu

Definície

Definícia stromu: Strom je neprázdny súvislý graf, ktorý neobsahuje kružnice.
Definícia lesa: Les je graf, ktorého komponentmi sú stromy.
Definícia faktora: Podgraf H je faktor grafu G, ak množina vrcholov grafu H je totožná s množinou vrcholov grafu G. V(H) = V(G)
Definícia kostry grafu: Kostra grafu G = (V,H) je taký jeho faktor, ktorý je stromom. V grafe G = (V,H) existuje kostra práve vtedy, ak G je súvislý.
Maximálna kostra: Maximálna kostra je opakom minimálnej kostry.
Na určovanie minimálnej kostry grafu poznáme napríklad Kruskalov algoritmus alebo Primov algoritmus.

Príklad

Máme graf:

Použijeme Kruskalov algoritmus. V grafe je 8 vrcholov, teda kostra bude mať 7 hrán.

Ohodnotenie hrán: 1, 1, 1, 2, 2, 2, 3, 3, 4, 4, 5, 6.

Postupne pridávame hrany od najmenšej hodnoty.
1. Keďže prvé tri hodnoty hrán sú rovnaké, dáme ich všetky naraz.

2. Pridanie hrán s hodnotou 2. Keďže sme už pridali 6 hrán, stačí pridať ešte jednu, aby sme dostali minimálnu kostru grafu.

3. Keďže sme mali na výber dve hrany s rovnakou hodnotou, tak sme dostali dve minimálne kostry grafu.
Clichy-sous-Bois

Geografia

Susedné obce: Livry-Gargan, Le Raincy, Gagny, Montfermeil, Coubron.

Nepokoje v roku 2005

Na jeseň roku 2005 tu vypukli pouličné nepokoje, ktoré museli byť riešené zavedením zákazu nočného vychádzania.
Ovos

Ovos (Avena) je rod rastlín z čeľade lipnicovité. Je to obilnina vhodná na ľudskú konzumáciu (ovsené vločky), no využíva sa najmä ako krmivo pre dobytok. Ovos má väčšiu toleranciu na teplo a menšiu na zrážky, preto sa mu dobre darí v teplejších oblastiach  a  územiach Európy.
Atramentová vlajka

Atramentová vlajka (hebr. דֶגֶל הַדְיוֹ‎ – degel ha-djo) pripomína udalosti z konca izraelskej vojny za nezávislosť a symbolizuje víťazstvo Izraelských obranných síl v Ejlate.

Dejiny

5. marca 1949 bola zahájená operácia Uvda, ktorej sa zúčastnili brigády Negev a Golani. O päť dní neskôr dorazili izraelské jednotky do Um Rašraš západne od Akaby (biblický Elat) a dobyli ho bez boja. Potom tu vztýčili ručne vyrobenú vlajku maľovanú atramentom a zabrali tak Um Rašraš, dnešný Ejlat, pre Izrael.
Vlajka je v podstate rovnaká ako súčasná izraelská vlajka s tým rozdielom, že Dávidova hviezda má výplň a nie je namaľovaná linkami.
María José Martínezová Sánchezová

Pohár Federácie (FED Cup)

María José Martínezová Sánchezová reprezentovala tím Španielska v štyroch zápasoch Pohára federácie s bilanciou 2-3 v dvojhre a 1-2 vo štvorhre.
Mikuláš V. (protipápež)

Životopis

Biografické údaje o ňom sú veľmi skromné. História ho uvádza najmä v súvislosti s jeho verejným účinkovaním.
Pochádzal z chudobnej rodiny z mesta Borgorose (jeho miestnej časti Corvaro), ležiaceho vo východnej často dnešného regiónu Lazio. Pôvodne bol obyčajným človekom; v roku 1305 sa oženil. Po piatich rokoch však manželku opustil a vstúpil do františkánskej rehole. Niekoľko ďalších rokov žil v kláštore Santa Maria Aracoeli v Ríme.
Vcelku nenápadný a bezvýznamný rehoľník sa na výslnie dostal ako obeť sporu kráľa Ľudovíta IV. Bavorského s pápežom Jánom XXII. Spor pramenil v neochote pápeža rozhodnúť o novom ríšskom panovníkovi. Obaja kandidáti - Ľudovít IV. i rakúsky vojvoda Fridrich I. Habsburský - sa na pápeža obrátili so žiadosťou o rozhodnutie. Ján XXII. apeláciu prijal, no nevyniesol žiaden rozsudok, a to ani vtedy, keď Ľudovít Bavorský získal v Nemecku prevahu. Ľudovít IV. to považoval za porušenie svojich práv a rozhodol sa ich presadiť silou. Na čele vojska tiahol do Talianska, kde sa v Ríme dal korunovať za rímskonemeckého cisára. Súčasne sa rozhodol zosadiť Jána XXII., sídliaceho v tom čase v Avignone. 12. mája 1328 dal kolégiom vybraných rímskych duchovných zvoliť za protipápeža Pietra Rainalducciho, ktorého o tri dni neskôr sám korunoval. Pietro Rainalducci prijal meno Mikuláš V.
Po svojej intronizácii vymenoval deviatich kardinálov a viacero biskupov, vybratých predovšetkým z radov rehoľníkov a odporcov pápeža Jána XXII. Spočiatku sa tešil relatívne širokej podpore, najmä z miest, v ktorých mala prevahu nemecká strana, a ktoré odmietali politiku Jána XXII. Svojich priaznivcov mal aj medzi prelátmi, ktorí sa už skôr dostali do sporov s pápežom.
Ľudovít IV. však o necelé tri mesiace opustil Rím a Mikuláš V., ktorého popularita medzitým prudko klesala, odišiel s ním. Niekoľko mesiacov strávil na cestách. 3. januára nasledujúceho roku sa v Pise pripojil k cisárovi. V úsilí vyvolať pred svetom dojem právoplatnosti svojho úradu, zorganizoval vo februári akt zosadenia pápeža Jána XXII. Slamená, do pápežských šiat odená figúra, predstavujúca Jána XXII., bola degradovaná na svetskú osobnosť. Jánovou odpoveďou bola Mikulášova exkomunikácia.
V apríli 1329 však Mikuláš V. prerušil so svojím ochrancom styky. Z pápežského úradu sa stiahol. Ján XXII. požadoval aby sa Mikuláš úradu aj verejne zriekol. Po prísľube odpustenia a doživotnej penzie sa Mikuláš V., teraz už opäť ako Pietro z Corvara, prostý rehoľník, dostavil 24. augusta 1329 do Avignonu, kde sa pred Jánom XXII. kajúcne prehlásil schizmatickým pápežom. Ján XXII. mu odpustil, no nedovolil mu opustiť Avignon. Pietro tu prežil ešte nasledujúce tri roky, zavretý v pápežskej rezidencii. 16. októbra 1333 tu aj zomrel.
Manigod

Poloha

Obec má rozlohu 44,12 km². Najvyšší bod je položený 2 485 m n. m. a najnižší bod 719 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 023 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Theneuille

Poloha

Theneuille má rozlohu 39,73 km². Najvyšší bod je položený 391 m n. m. a najnižší bod 247 m n. m.

Obyvateľstvo

Theneuille má 392 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Fibonacciho postupnosť

Fibonacciho postupnosť je postupnosť čísiel, v ktorej každý ďalší člen F je súčtom dvoch predchádzajúcich.

Názov postupnosti

Fibonacciho postupnosť a Fibonacciho čísla nazval francúzsky matematik Édouard Lucas (1842-1891) podľa stredovekého talianskeho matematika Leonarda z Pisy, prezývaného Fibonacci.
Postupnosť sa niekedy nazýva aj zlatá cesta (z gréc. χρνσοδρομος, chrysodromos).
Saint-Sauflieu

Poloha

Obec má rozlohu 7,76 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 886 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jakub Kolas

Život

Jakub Kolas sa narodil neďaleko Minska. Jeho otec bol nemajetný roľník, a aby rodinu uživil, prijal post hájneho v lesoch neďaleko rieky Pripiať. Kolas tak prežil detstvo obklopený bieloruskou prírodou, ktorá veľa razy poslúžila za námet jeho diel.
V roku 1898 Kolas nastúpil do učiteľského seminára v Nesviži, ktorý úspešne dokončil v roku 1902. V rokoch 1902 až 1906 učil na školách v brestskej a minskej oblasti.
Po roku 1905, kedy sa situácia v cárskom Rusku radikalizovala, sa Kolas začal zapájať do rôznych radikálnych hnutí. Za účasť na nepovolenom zjazde bieloruských učencov, ktorí žiadali založenie vlastných bieloruských škôl, bol prepustený zo zamestnania umiestnený pod policajný dohľad. Krátko potom napísal Kolas prvú bieloruskú čítanku, ktorá pozostávala hlavne z jeho vlastnej tvorby, pracoval v novinách Naša niva (1907) a v súkromnej škole vo vitebskej oblasti.
15. septembra 1908 bol odsúdený za účasť na nelegálnom zjazde učiteľov na tri roky do väzenia a trest si odpykával vo väzení v Minsku. V rokoch 1912 až 1914 učil v Pinsku. V roku 1915 bol povolaný do cárskej armády. Po ukončení štúdia na Aleksandrovskom vojenskom učilišti v Moskve v roku 1916 bol poslaný k záložnému pluku do mesta Perm. V lete roku 1917 bol povýšený na podporučíka a prevelený na rumunský front. Čoskoro však ochorel a bol z fronty preložený a potom prepustený zo služby. Odišiel do mesta Obojan v kurskej oblasti, kde žila jeho manželka s dvoma synmi. Po boľševickej revolúcii sa aktívne zapojil do verejného života.
V roku 1921 se vrátil do Minska. Pracoval v Náučno-terminologickej komisii zameranej na zber bieloruskej ľudovej slovesnosti. Prednášal na Belpedtechnikume, bieloruskej univerzite, o ktorej založenie sa zaslúžil. V roku 1926 dostal titul Národný básnik Bieloruska. Od roku 1929 bol viceprezidentom Bieloruskej akadémie vied. Podieľal sa na tvorbe bieloruského spisovného jazyka. Za druhej svetovej vojny žil v Moskve, v Taškente a potom znovu v Moskve. Od roku 1944 býval v Minsku. Po vojne vstúpil do KSSZ, bol členom ÚV KS Bieloruska, Najvyššieho sovietu Bieloruskej SSR a ZSSR. Zúčastnil sa 20. zjazdu strany. Krátko po skončení zjazdu, 13. augusta 1956 zomrel.
Saint-Étienne-en-Coglès

Poloha

Obec má rozlohu 22,65 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 694 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skepticizmus (filozofia)

Učenie antických skeptikov

Skeptici pochybovali o možnosti poznať svet. Nazdávali sa, že nemôžeme nič vedieť o tom, aké sú vonkajšie veci. Ku každému súdu o veciach vonkajšieho sveta môžeme uviesť protikladný súd, ktorý bude mať rovnakú hodnotu. Preto sa treba zdržať súdenia, vyjadrovania súdov (epoché). Ako metodické pravidlo k dosiahnutiu epoché používali trópos. Až keď sa zbavíme nároku spoznávať svet, dospejeme do stavu duševného pokoja.
Alexandra Dulgherová

Pohár Federácie (FED Cup)

Alexandra Dulgherová reprezentovala tím Rumunska v 8 zápasoch Pohára federácie s bilanciou 4-3 v dvojhre a 1-5 vo štvorhre.
Domène (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 520 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 607 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pérignac (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 27,56 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 965 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Urartu

Urartu alebo Vanské kráľovstvo bolo staroveké kráľovstvo, ktoré existovalo v 9. stor. pred Kr. až zač. 6. stor. pred Kr. v horách na hornom toku Eufratu a Tigrisu a okolo Vanského jazera. Krajina bola už od svojho vzniku najväčším protivníkom silnej Asýrie.
V 9. storočí pred Kr. došlo k zjednoteniu rôznych urartujských (urartských) kmeňov, ktoré vtedy hovorili podobným jazykom ako Churriti – urartčinou (= vančinou). Vládcovia tohto štátu nielen úspešne odrážali útoky Asýrčanov, ale neskôr začali robiť nájazdy na územie Asýrskej ríše. Niekedy v 8. storočí pred Kr. malo územie Urartu najväčšiu rozlohu.

Názov

V asýrskych prameňoch sa územie od 13. stor. pred Kr. spomína ako Uruatri/Uratri a od 9. storočia Urartu. V urartuských textoch sa krajina nazýva Biai/Biainili.

Dejiny

V 13. storočí pred Kr. bolo Asýrčanom územie známe a vládcovia tzv. stredoasýrskej ríše si ho snažili podrobiť, čo sa im aj niekoľkokrát čiastočne podarilo. Od 11. storočia pred Kr. sem začali prenikať churritské a aramejské kmene zo severozápadnej Mezopotámie, ktoré časom splynuli s miestnym obyvateľstvom a vytvorili národ Urartčanov s množstvom malých mestských štátov. Okolo roku 835 pred Kr. sa tieto mestské štáty spojili pod vládou jediného panovníka Sarduriho I. (835 až 820 pred Kr.) ako odpoveď na stále asýrske útoky z juhu. Hlavným urartuským mestom bol pôvodne Arzaškun, neskôr sa ním stala Tušpa (pri dnešnom meste Van). Konflikt medzi oboma mocnosťami – Urartu a Asýriou – sa stal doslova chronickým. Najväčšou prekážkou asýrskych ambícií na severe bolo mocné kráľovstvo Urartu, no priamemu asýrskemu vojenskému zásahu bránili nepreniknuteľné pohoria. Aj keby sa Asýrčanom podarilo prekročiť hory alebo dosiahnuť Urartu lepšie prístupnými priesmykmi na východe alebo západe, Urartujci mohli vždy ustúpiť do svojich mohutných horských pevností a ponechať na drsných zimných podmienkach, aby prinútili Asýrčanov k odchodu. Asýrčania síce niekoľkokrát slávili úspechy nad Urartujcami, no nad ich územím nikdy nezískali úplnú kontrolu.
Na pamäť svojich úspechov dali vládcovia Urartu vytesať nápisy v klinovom písme podobnom novoasýrskemu klinopisu, niekedy na ťažko dostupných miestach.
Od konca 8. storočia pred Kr. (porážka Sargonom II. v roku 714 pred Kr.) začala moc Urartu upadať, zo severu útočili kočovníci (Kimeri, Skýti a Médi) a z juhu zasa silnel tlak Asýrskej ríše. Tieto tlaky nakoniec spôsobili zánik štátu Urartu asi začiatkom 6. storočia pred Kr. Štát bol začlenený do Médskej ríše.

Po zániku štátu

Niekedy v 6. storočí pred Kr. sa na bývalom území Urartu sformovali nové kmeňové celky, z ktorých sa neskôr vyvinuli dve národnosti: arménska a gruzínska. Predkovia dnešných Arménov žili na území okolo Vanského jazera. Gruzínci a im príbuzné kmene, ktoré žili v údolí riek Araks a Kura (kde sa rozkladala bájna Kolchida) a v priľahlých horských oblastiach, vytvorili gruzínsku národnosť.
Markdorf

Geografia a poloha

Markdorf leží asi šesť kilometrov severne od Bodamského jazera na úpätí 754 m vysokého vrchu Gehrenberg.
Mesto Markdorf susedí s mestami Friedrichshafen na juhovýchode, Meersburg na juhozápade a Ravensburg na severovýchode.

Kultúra a pamiatky

Mesto Markdorf sa nachádza na švábskej barokovej ceste (Oberschwäbischen Barockstraße).
Rozhľadňa na vrchu Gehrenberg ponúka za dobrého počasia výhľad na asi 6 km vzdialené Bodamské jazero.
Bassens (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 10,28 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 903 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Sève

Poloha

Obec má rozlohu 9,98 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 867 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ženevský protokol

Medzinárodný dohovor o zákaze použitia plynov a bakteriologických zbraní vo vojne (väčšinou nazývaný Ženevský protokol) je medzinárodná dohoda zakazujúca ako prvý použiť chemické či biologické zbrane vo vojne.
Dohovor bol podpísaný vo švajčiarskom meste Ženeva 17. júna 1925 a uvedená do platnosti 8. februára 1928, načo bola zaregistrovaná do League of Nations Treaty Series 7. septembra 1929. Tento dohovor rieši použitie chemických či biologických zbraní, avšak nezaväzuje signatárske štáty tieto zbrane nevyrábať, skladovať či transportovať. Tieto aspekty nakladania s týmito zbraňami riešia až neskoršie dohovory, konkrétne Dohovor o biologických zbraniach z roku 1972 a Dohovor o chemických zbraniach z roku 1993.
Hottviller

Poloha

Obec má rozlohu 8,36 km². Najvyšší bod je položený 388 m n. m. a najnižší bod 252 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 607 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juraj Tvarožek

Život

Narodil sa v rodine kováča. Odmala sa túžil stať maliarom. V rokoch 1898 – 1903 študoval na reálnom gymnáziu v Bratislave, ale pre sociálne podmienky zamenil štúdium za murárske remeslo. Neskôr v rokoch 1904 – 1907 študoval na štátnej priemyselnej škole v Budapešti. Nemal vysokú školu. V roku 1908 sa zamestnal v Prahe u architekta Aloisa Dryáka, ktorý práve pracoval na pomníku Fr. Palackého a sv. Václava. Zároveň navštevoval večerné kurzy kreslenia prof. Beneša. V rokoch 1911 – 1914 pracoval v budapeštianskom ateliéri M. M. Harminca a Roberta Flesha. Získal odmenu za návrh na kalvínsky kostol.
V roku 1914 narukoval na vojnu, pričom padol do zajatia. V zajatí sa mu podarilo projektovať banské mestečko. Neskôr už ako príslušník česko-slovenských légií bol v USA a po návrate do vlasti zložil staviteľské skúšky. Neskôr prišiel do Bratislavy, kde sa natrvalo usadil a začal svoju samostatnú tvorivú činnosť. V roku 1944 bol aktívnym účastníkom Slovenského národného povstania. V 50 – tych rokoch bol zatknutý, z väzenia sa vrátil s podlomeným zdravím. Zomrel v rodnej dedine v Brezovej pod Bradlom 12. januára 1966, kde je aj pochovaný. Tvarožek bol výrazne inšpirovaný myjavskou ľudovou architektúrou a umením.
Veľký náčelník Tokeah

Obsah

Veľký náčelník Tokeah je príbeh o indiánskom kmeni Oconeeov, ktorý sa kvôli pribúdajúcemu osídľovaniu území bielym obyvateľstvom sťahuje na doteraz neznáme územia. Náčelník Tokeah zachránil pred iným kmeňom biele dievča; "Biela ruža" u neho vyrástla. Ona nájde zraneného a vyčerpaného britského námorníka menom James Hodge a až do jeho uzdravenia sa o neho stará. James Hodge unikol pred pirátmi, ktorých vodca, Jean Lafitte, má "Bielu ružu" sľúbenú za ženu. Náčelník Tokeah tento sľub zruší, Lafittovi muži ho prepadnú, no on sa ubráni.
Medzitým sa James Hodge vráti k belochom a zadržia ho v Louisiane ako špióna. Biela ruža, ktorá išla s otcom po pozostatky jeho otca, ho spod obvinení dokáže oslobodiť. Vyjde najavo, že je dcérou španielskeho aristokrata. Tokeah odmieta Bielu ružu vrátiť a v súboji ho zastrelia.
Stopkavce

Charakteristika

Telo týchto veľmi starobylých ostnatokožcov je v dospelosti ukotvené v dne pomocou stopky, analogickej s epistómom chytadlovcov. Sú trvalo prisadnuté, len zriedka pohyblivé. Známe sú už z kambria – znamená to, že žijú na Zemi viac ako 500 miliónov rokov. V dávnej minulosti boli početnou skupinou morskej fauny (mnohé druhy patria k vedúcim skamenelinám – poznáme dokonca krinoidové vápence!), dnes dožíva len 1 menej početná trieda.
Mini Master Mind

Mini Master Mind logická hra v ktorej jeden z hráčov vytvorí farebnú kombináciu a druhý hráč sa snaží túto kombináciu farieb uhádnuť. Farebná kombinácia je buď bez opakovania farieb alebo s opakovaním farieb.
Odpovede sú: uhádnutie farby a miesta - čierna, uhádnutie farby a neuhádnutie miesta biela.

Príklad hry

Prípustné farby: Zelená, Červená, Modrá, Žltá, Hnedá, Fialová, Oranžová, Biela

Myslená kombinácia HŽFZ
                   ZČMŽ odpoveď 2B
                   ČZHF         3B
                   HFČO         1Č1B, vieme, že O tam nepatrí a Z tam patrí
                   ŽFZH         4B, vieme, že všetky tam patria a Z patrí na koniec
                   HŽFZ         4Č, uhádli sme