google/wiki40b huggingface dataset:
Alekšince

Názvy

Názov pochádza z osobného mena Alex. Pomenovanie je slovenského pôvodu.

Dejiny

Najstaršie nálezy, ktoré svedčia o osídlení, sú zo staršej kamennej doby. V časti Maďaroš sa pri prieskume zistilo sídlisko z bronzovej doby. Okrem toho sa našli archeologické nálezy z železnej doby a rímskej doby.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1156. Ostrihomský arcibiskup Martírius sa v tom čase rozhodol darovať cirkevné desiatky zo 70 obcí svojej diecézy Ostrihomskej kapitule, a tak zlepšiť hmotné zabezpečenie jej kanonikov. Medzi dedinami Nitrianskeho archidiakonátu sa spomína aj „villa Alexu“ – dnešné Alekšince. Darovacia listina kráľa Ladislava IV. Kumánskeho z roku 1275 uvádza, že prvým svetským majiteľom Alekšiniec bol rytier Deuse, ktorý zahynul počas tatárskeho vpádu v rokoch 1241 – 1242. Obec je tu spomínaná pod názvom Elekchy.

Súčasnosť

V súčasnosti má obec 1 678 obyvateľov (k 31. 12. 2015), má zavedený plyn, vlastný zdroj vody a celoobecný rozvod vodovodnej siete.

Erb

Alekšince od 18.storočia používali na obecných písomnostiach úradnú pečať s vyobrazením ženskej postavy so svätožiarou - sv. Annou - patrónkou obce.
Obecné zastupiteľstvo v snahe uchovať miestnu svätoannenskú tradíciu schválilo na mimoriadnom zasadnutí dňa 18.6.1996 znak obce (erb) a z neho odvodenú pečať a zástavu obce. Znak obce ja heraldická štylizácia sv. Anny, ktorá bola zobrazená ako žena s dieťaťom a knihou (sv. Anna – matka panny Márie Bohorodičky). Kniha v znaku obce sa vysvetľuje ako Starý zákon s prísľubmi budúceho narodenia Mesiáša, z ktorého sv. Anna vyučuje svoju dcéru. Ľalia symbolizuje ustavičné panenstvo Márie. Obidva tieto symboly spolu v kresťanskej tradícii určujú len sv. Annu. Farebné stvárnenie erbu je dané tým, že hlavnou farbou sv. Anny býva zelená. Kniha je žltá (zlatá), ľalia býva biela (strieborná).
Na základe tohto vznikol znak obce: Strieborná ľalia v zelenom štíte nad zlatou zatvorenou knihou.

Rodáci

Z obce pochádza hudobná skupina Gladiátor a hovorkyňa vlády SR Silvia Glendová.

Šport

V obci pôsobí miestny futbalový klub MFK Alekšince.Hráva I.triedu oblastného futbalu Nitra, ktorú v ročníku 2010/2011 vyhral.
Literární noviny

Literární noviny je český kultúrno-politický týždenník založený v roku 1952.
Významnú úlohu zohral najmä v 60. rokoch 20. storočia, kedy bol intelektuálnou platformou pre Pražskú jar.
V súčasnosti je vydavateľom Centrum pro média a demokracii, šéfredaktorom bol od roku 1999 do januára 2009 Jakub Patočka. Prispevateľmi týždenníka sú napríklad Jiří Pehe, Ludvík Vaculík, Vladimír Just, Ivan Hoffman.
Marcel Sakáč (1972)

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 1 zápas, neskóroval.
Greny

Poloha

Obec má rozlohu 4,06 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 145 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kyselina kávová

Výskyt a biologická funkcia

Kyselinu kávovú je možné nájsť v sladkovodnej papradi nepukalka obťažná alebo v hube ohňovec morušový.

Výskyt v jedle

Kyselina kávová je jedným z hlavným prírodných fenolov v arganovom oleji.
Administratívna budova firmy Baťa v Zlíne

Administratívna budova firmy Baťa v Zlíne je jedným z vrcholných diel modernej česko-slovenskej konštruktivistickej architektúry medzi dvoma vojnami, dokončená v Zlíne v roku 1938 podľa projektu Vladimíra Karfíka. O stavbe novej administratívnej budovy sa uvažovalo už od roku 1936, v dobe, keď počet úradníckych miest prekročil 2000 pracovníkov. Pôvodne sa uvažovalo s tromi podlažiami, vzájomne prepojenými objektmi. Keď Vladimír Karfík navrhol výškovú budovu, Jan Antonín Baťa sa pre túto budovu nadchol. Táto 77 a pol metra vysoká budova bola pred vojnou najvyššou budovou v Česko-Slovensku a zároven aj druhá najvyššia v Európe.

Umiestnenie

Je pozoruhodná z hľadiska architektonického aj urbanistického. Situovaná je v tradičnej rade továrenských budov. Bezprostredne ovplyvňuje námestie Práce a uzatvára jeho severnú stranu. Stáva sa tak typickou dominantou a symbolom modernej koncepcie mesta.

Hmota a dispozícia

Z dispozičného hľadiska ide o trojtrakt, koncipovaný na rovnakej modulovej sieti (6,15 x 6,15 m) ako výrobné objekty. Budova je 77 metrov vysoká a 6,5 metrov pod úrovňou terénu. Pôdorysná plocha je 1 850 m2, kubatúra 120 000 m3, plocha podláh 30 000 m2, plocha omietok 40 000 m2. Celé podlažie je veľkopriestorová kancelária s rozmermi 80 x 20 metrov, kde pracuje asi 200 ľudí. Táto – ako sa neskôr v odbornej terminológii nazývala „kancelárska krajina“ – bola bez priečok. Ak sa niekde priečka nachádzala, bola montovaná z dielcov a zasklená. Tá dovoľovala maximálnu pružnosť v zmenách dispozície, pretože vo firme sa udalosti vyvíjali rýchlym tempom. Pracovná plocha zostala čistá , vzhľadom na to, že vertikálna komunikácia ( schodište a výťahy), hygienické zariadenia a klimatizačné komory boli vytlačené mimo tento priestor.

Konštrukčné riešenie

Nosná konštrukcia objektu je železobetónová. Obvodový plášť tvoria oceľové dvojité okná. Materiálom sa mal plášť priblížiť charakteru priemyselných budov. Po technickej stránke bola budova skonštruovaná na špičkovej úrovni. Vykurovanie a vetranie bolo riešené vzduchotechnikou. Budova je plne klimatizovaná systémom CARRIER. Okná sú neotvárateľné, umývateľné zvonku pomocou výťahovej klietky zavesenej hore na koľajnicovej rímse. Klietka má 4 možnosti pohybu: hore - dole, dopredu - dozadu. Ak je zadaný príkaz napr. hore - dopredu, ide klietka nahor pod štyridsaťpäť percentným sklonom. Aby sa zavesená klietka pri umývaní od priečelia neodtláčala, je pridržiavaná k oceľovým oknám slabými elektromagnetmi.
Všetkých 16 podlaží je prepojených štyrmi automatickými rýchlovýťahmi, ktoré dosahujú rýchlosť 3,5 m/s s kapacitou 100 osôb, paternostrom, nákladným výťahom a výťahom pre návštevy. Skutočnou technickou lahôdkou je výťah – kancelária šéfa firma o rozmeroch 6 x 6 metrov, klimatizovaná, s umývadlom. Samozrejmosťou je potrubná pošta či podlahové zásuvky elektrického prúdu a telefónu v každom štvorci 3 x 3 metra.
Toto vrcholné Karfíkove dielo je považované za národnú kultúrnu pamiatku v období funkcionalizmu. Stavba dokázala v priebehu rokov vysokú variabilitu využitia a estetickú hodnotu.
Bost (Allier)

Polohopis

Bost má rozlohu 9,48 km². Najvyšší bod je položený 429 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Bost má 187 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Démotické písmo

Vývoj

Sami Egypťania označovali démotického písmo ako sš n št, „písanie záznamov“. Klement Alexandrijský, učenec z 2. storočia po Kr. ho nazýval „písanie listov“, zatiaľ čo prví západní odborníci ho pôvodne označovali enchorická egyptčina. Písmo sa používalo viac ako tisíc rokov a prešlo počas tohto obdobia mnohými vývojovými zmenami.

Včasné démotické písmo (650-400 pred Kr.)

Včasné alebo rané démotické písmo sa vyvinulo v Dolnom Egypte počas neskoršej 25. dynastie. Záznamy v ňom máme hlavne zo Serapea v Sakare. Datuje sa do rozmedzia rokov 650-400 pred Kr., keďže väčšina textov písaných v ranom Démotickom písme spadá do 26. dynastie a nasledujúcej 27., perzskej dynastie. Po zjednotení Egypta Psamatikom I. bolo Démotické písmo nahradené v Hornom Egypte typom hieratického písma, obzvlášť za vlády Amasisa, kedy sa hieratické písmo stalo oficiálnym písmom administratívy a zákonodarstva. Démotické písmo bolo naďalej používané v niektorých administratívnych a právnych textoch a v obchodných dokumentoch, kým iné písomné pamiatky sa zapisovali hieratickým písmom alebo hieroglyfmi.

Stredné démotické písmo (400-30 pred Kr.)

Stredné Démotické písmo bolo používané počas vlády Ptolemaiovcov v Egypte. Od 4. storočia pred Kr. sa jeho dôležitosť zvyšovala, čo dokladá rastúci počet literárnych aj náboženských pamiatok v tomto písme. Na konci 3. storočia sa však gréčtina, ktorá bola úradným jazykom zeme, stala dôležitejšou. Dokazujú to aj zmluvy z tohto obdobia, ktoré obsahovali, hoci písané v démotickom písme, vždy poznámky písanú grécky, ktorá im dodávala potrebnú právnu autoritu.

Neskoré démotické písmo (30 pred Kr.-452 po Kr.)

Od začiatku rímskej nadvlády nad Egyptom bolo Démotické písmo stále menej a menej používané vo verejnom živote. Z tohto obdobia však pochádza množstvo literárnych dokumentov písaných neskorým démotickým písmom, najmä z 1. a 2. storočia po Kr. Množstvo záznamov písaných démotickým písmom sa rapídne zmenšilo ku koncu 2. storočia. Neskôr sa démotické písmo používalo iba na ostrakách, pri popiskách ku gréckym dokumentom, označeniach múmii a graffitoch. Posledný datovaný záznam písaný Démotickým písmom pochádza z 11. Decembra roku 452. Ide o grafit načmáraný na stene Izidinho chrámu vo Filách.

Rozlúštenie

Démotické písmo je druhým písmom použítým na Rosettskej doske. Bolo rozlúštené pred hieroglyfmi, počínajúc úsilím Silvestra de Sacyho.
Strakoš veľký

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 500 - 1 000, zimujúcich jedincov 4 000 - 8 000. Veľkosť populácie má mierny pokles od 20 - 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje je stabilná, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR:nt, LR - menej ohrozený druh, nt - takmer ohrozený taxón. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.
Landifay-et-Bertaignemont

Poloha

Obec má rozlohu 19,6 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 289 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Let United Airlines 93

Únosci

Hlavnou osobou únosu letu 93 bol Ziad Jarrah, ktorý sa po prevzatí kontroly nad lietadlom ujal pilotovania. Narodil sa v bohatej libanonskej rodine a bol vychovávaný v sekulárnom duchu. Chcel sa stať pilotom a v roku 1996 sa presťahoval do Nemecka, kde začal študovať nemecký jazyk na Univerzite v Greifswalde. O rok neskôr sa presťahoval do Hamburgu, kde začal študovať Aerokozmické technológie na  Hamburskej univerzite aplikovaných vied. Počas pobytu v Hamburgu sa postupne stával silne veriacim a začal sa stýkať s radikálnou hamburskou bunkou. V januári 2000 odcestoval do Afganistanu, kde sa stretol s vodcom al-Kájdy Usámom bin Ládinom. Späť do Hamburgu sa vrátil počas januára a vo februári oznámil, že mu ukradli pas. Americká ambasáda v Berlíne mu v máji vystavila turistické vízum. V júni 2000 presídlil Jarrah na  Floridu, kde začal navštevovať kurzy lietania. Jeho rodina krátko po útokoch vyhlásila, že bol nevinným pasažierom.
Traja ďalší únoscovia boli pripravovaní k násilnému vpádu do kokpitu a premožení posádky. Prvý z nich, Ahmed al-Nami, pristál na turistické vízum na Miami na Floride 28. mája 2001 spolu s únoscami letu United Airlines 175 Hamza al-Ghamdim a Mohand al-Shehrim. Druhý únosca, Ahmed al-Haznawi, pristál na Miami 8. júna 2001 spolu s únoscom letu American Airlines 11 Wail al-Sherim. Tretí únosca, Saeed al-Ghamdi, pristál v Orlande na Floride 27. jún 2001 spolu s únoscom letu 175 Fayez Banihammadem. Všetci traja únoscovia do Spojených štátov prileteli z Dubaja.
Vilnianska gubernia

Vilnianska gubernia (biel. Віленская губэрня, rus. Виленская губерния) bola jedna z gubernií Ruského impéria v rokoch 1795 – 1796 a 1801. Počas územnosprávnych reforiem Pavla I. sa na základe jeho nariadenia zo dňa 12. decembra 1796 zlúčila so Slonimskou guberniou a vytvorila Litovskú guberniu. Za vlády Alexandra I. sa táto gubernia v roku 1801 rozdelila na novú Grodniansku guberniu a znovu obnovenú Vilniansku guberniu. Hlavným mestom gubernie bolo Vilno.
Od 18. decembra 1842 časť územia gubernie sa stala súčasťou novej Kaunaskej gubernie.
PRINCE2

História PRINCE2

Metodika PRINCE2 a jej predchodcovia boli vytvorené z dôvodu, že projekty neboli dodávané v rámci rozpočtu a v dohodnutých termínoch. V roku 1975 preto vyvinula spoločnosť Sympact Systems metodiku PROMPTI, ktorá položila základy pre rozdelenie projektov na etapy.
PROMPTI teda vytvorila základ pre vývoj metodiky PRINCE a v roku 1989 ju vyvinula agentúra (úrad) britskej vlády. Metodika bola zameraná na riadenie IT projektov. Obsahovala už veľmi dôležité základy pre nastavenie hierarchie v riadení projektov, zameranie na výstupy a produkty, systém pre plánovanie a resourcing (zaistenie zdrojov) v rámci projektu a zavedenie ovládacích postupov.
Metodiku označovali za príliš prísnu a nepraktickú, použiteľnú len pri veľkých projektoch. Potreba zmien vyústila v roku 1996 v zrevidovanie a vznik metodiky PRINCE2. Revízia bola riadená 150 európskymi spoločnosťami zaoberajúcimi sa riadením projektov. Vznikla tak metodika, ktorá je aplikovateľná na projekty všetkých druhov. Aktuálna verzia PRINCE2 je z roku 2017.
Dnes je PRINCE2 jedným z najznámejších a najpoužívanejších štandardov riadenia projektov (spolu so severoamerickým štandardom Project Management Institute – PMI).
Fontanil-Cornillon

Poloha

Obec má rozlohu 5,5 km². Najvyšší bod je položený 1 240 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 777 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Donnelay

Poloha

Obec má rozlohu 13,02 km². Najvyšší bod je položený 259 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 201 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
MFK Goral Stará Ľubovňa

Športové úspechy

Najväčší športový úspech MFK Goral Stará Ľubovňa je postup do prvej ligy v sezóne 2007/2008.
Feigneux

Poloha

Obec má rozlohu 11,41 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Piotr Petrovič Semionov-Ťan-Šanskij

Biografia

Známy ruský vedec, ktorý sa preslávil svojimi zemepisnými objavmi v Strednej Ázii. Piotr Petrovič Semionov sa narodil v Urusove v Riazanskej gubernii v Rusku. Pochádzal zo šľachtickej rodiny a do svojich pätnástich rokov sa vzdelával súkromne. Keď mal Semenov 12 rokov zomrel mu otec. Ako 15-ročný sa spoločne s matkou presťahoval do Petrohradu, kde navštevoval vojenskú školu gardových práporčíkov. V roku 1848 sa rozhodol, že svoj život zasvätí vede. V roku 1849 sa stal členom Ruskej zemepisnej spoločnosti (Императорскоe Русскоe географическоe oбществo) a od toho roku bol jej aktívnym členom. Spočiatku bol sekretárom a neskôr predsedom jej oddelenia pre fyzikálny zemepis, ale od roku 1873 bol predsedom celej Zemepisnej spoločnosti.
V roku 1851 precestoval povodie rieky Oky a Donu. Svoje poznatky z tohto územia spracoval v diele Придонская флора в её отношениях с географическим распределением растений в Европейской России (Pridonskaja flora v jejo otnošenijach s geografičeskim raspredelenijem rastenij v Jevropejskoj Rossiji). Týmto dielom dosiahol titul magistra.
Od roku 1853 študoval na Berlínskej univerzite. Bol aj členom Petrohradskej akadémie vied (Петербургской Академии наук) (od roku 1873). Okrem svojich zemepisných a entomologických prác napísal aj zemepisný slovník Ruskej ríše a zemepisné dielo: Россия (Rossija), ktoré vyšlo v rokoch 1904 – 1914. Od roku 1897 bol členom štátnej rady. Svojimi prácami významne podnietil geografický prieskum v Rusku. Na jeho počesť je jeho menom nazvaných aj viacero oblastí a miest v Európe, Ázii a Severnej Amerike. Piotr Petrovič Semionov zomrel v Petrohrade 26. februára (11. marca) v roku 1914.
Jeho zbierka hmyzu z celého sveta je asi od roku 1914 v Zoologickom múzeu v Petrohrade. Obsahuje 700 000 exemplárov hmyzu, ktoré zozbieral počas svojich mnohých vedecko-výskumných ciest.
Železničná stanica Sekule

Doprava

Stanica má 5 dopravných a 1 manipulačnú koľaj. Nástupištia sú pri koľajách 1, 2, 3 a 4. Na stanici sa nachádza pokladňa ZSSK, vydáva vnútroštátne cestovné lístky. Pri železničnej stanici je autobusová zastávka.
Pri stanici je parkovisko Bike and Ride.
Sainte-Croix-de-Quintillargues

Poloha

Obec má rozlohu 6,62 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 611 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Meursanges

Poloha

Obec má rozlohu 14,26 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 178 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 482 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leigné-les-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 29,97 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 584 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-des-Prés

Poloha

Obec má rozlohu 20,3 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 345 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zikkurat

Zikkurat (ojedinele písané aj zikkurrat; iné názvy: vrch boha, nebeský vrch, dom siedmich pásiem, babylonská veža; po sumersky unir = postavený do výšky, vyčnievajúci) je (pôvodne akkadský) názov typu chrámu stavaného v celej Mezopotámii a Elame od konca 3. tisícročia pred Kr., teda pôvodne skoro vždy zo sumerského obdobia.
Bola to vysoká chrámová veža s pravouhlým (štvorcovým alebo pozdĺžnym) alebo kruhovým pôdorysom, s 3-7 terasovitými stupňami členenými výstupkami a ústupkami so stenami smerom nahor a s malou svätyňou na vrchole veže.
Svätyňa bola natretá modrou farbou alebo obložená modrými tehlami a slúžila ako miesto kultu, hvezdáreň aj pozorovateľňa.
Brion (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 3,94 km². Najvyšší bod je položený 724 m n. m. a najnižší bod 466 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grandham

Poloha

Obec má rozlohu 5,91 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 56 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Mercedes-Benz High Performance Engines

Mercedes-Benz High Performance Engines (celým menom Mercedes-Benz High Performance Engines Ltd (predtým Mercedes-Ilmor)) je výrobca motorov pre monoposty Formule 1, ktorý má sídlo Spojenom kráľovstve. Od roku 1995 dodáva spoločnosť motory pretekárskemu tímu McLaren a v sezóne 2010 a 2011 aj tímom Mercedes GP a Force India.
Predchodcu súčasnej spoločnosti – firmu Ilmor založili v roku 1983 Mario Illien a Paul Morgan, ako nezávislého dodávateľa motorov pre IndyCar. V roku 1993 získal Daimler-Benz 25% akcií a v 2002 ďalších 30%, po čom premenoval spoločnosť na Mercedes-Ilmor. V roku 2005 sa stal Daimler jediným vlastníkom firmy a premenoval ju na Mercedes-Benz High Performance Engines Ltd.
Tchadanthropus

Tchadanthropus bol navrhovaný rod hominida s jediným druhom Tchadanthropus uxoris. 
Bol vytvorený na základe nálezu z Koro Toro v Čade z roku 1961. Je to neúplná lebka s veľkými očnicami a mohutným nadočnicovým valom. Jeden čas sa klasifikoval ako nález druhu Homo habilis, potom dlhší čas ako nález druhu Homo erectus (alebo Homo cf. erectus), M. Thurzo 1998 ho považuje za Homo heidelbergensis (udával vek  asi 700 000 – 900 000 rokov) a podľa tohto článku z roku 2002 je to moderný človek.
Akostné víno s prívlastkom

Prívlastky

Tradičný výraz akostné víno s prívlastkom sa dopĺňa výrazom
Vlado Adásek

Vladimír Adásek (* 13. december 1972, Senica, Československo) je slovenský režisér a scenárista.
Začínal ako herec v divadelnom súbore Zádrapky. Na VŠMU v Bratislave absolvoval štúdium bábkoherectva a filmovej a televíznej réžie (1998). Ako režisér pracuje v STV a TV Markíza. Je režisérom videoklipov Jany Kirschner (napr. Modrá) a skupiny Made II Mate.
La Brosse-Montceaux

Poloha

Obec má rozlohu 12 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 707 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Worcester Sharks

Worcester Sharks je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Worchester v americkom štáte Massachusetts. Je to farma klubu NHL San José Sharks. Klub bol založený v roku 2006.
V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Mathieu Darche.
Bovelles

Poloha

Obec má rozlohu 6,87 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 391 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malužiná

Polohopis

Horská obec sa nachádza v južnej časti horného Liptova, v Bocianskej doline, na styku Ďumbierskych a Kráľovohoľských Tatier. V Malužinej sa stretávajú Bocianska a Malužinská dolina, ktorými pretekajú potoky Boca a Malužiná. Obcou tiež vedie cesta I/72, spájajúca Liptov s Horehroním cez horský priechod Čertovica.

Dejiny

Vznikla ako banská obec hrádockého panstva v druhej polovici 18. storočia, medený hámor tu bol postavený v roku 1771 a zanikol v roku 1860. V obci fungovala do roku 1885 aj sklárska huta.
John Dehlin

Životopis

Narodil sa v Boise v štáte Idaho. Ako misionár mormonskej cirkvi slúžil na konci 80. rokov v Guatemale. 
V roku 2005 založil stránku Mormon Stories Podcast, ktorá mala za cieľ pomôcť pochybujúcim členom mormonskej cirkvi, aby zostali v jej radoch. Sám Dehlin prešiel podobnou krízou viery a stal sa spoluzakladateľom webu STAYLDS.

Exkomunikácia

Hoci je heterosexuál a je ženatý, je významným LGBT aktivistom. Bojuje za gay a lesbické práva nielen v rovine zákonov, ale aj v samotnej mormOnskej komunite.
V roku 2014 tiež verejne podporil exkomunikovanú mormonskú aktivistku Kate Kellyovú, ktorá bojovala za právo žien byť v rámci mormónskej cirkvi vysvätenými ku kňažstvu a bola predvolaná k disciplinárnemu cirkévnemu riadeniu deň po ňom.
10. februára 2015 dostal John Dehlin oficiálne list, že bol vylúčený a naďalej už nie je členom Cirkvi Ježiša Krista Svätých Posledných dní.
Velký vrch u Vršovic

Geomorfológia

Priestor národnej prírodnej pamiatky zahŕňa vrchol a väčšiu časť svahov rovnomenného vrchu s nadmorskou výškou 303 metrov. Geomorfologicky vrch spadá do celku České středohoří, podcelku Milešovské středohoří, okrsku Ranské středohoří, podokrsku Chožovská vrchovina a jej Černodolskej časti.

Flóra

Vyskytujú sa tu tiež zaujímavé druhy rastlín, ako je napr. päťprstnica obyčajná, kruštík širokolistý, ostrica plstnatá, stoklas vzpriamený, bradáčik vajcovitolistý a ďalšie .

Mykoflóra

V severozápadnej časti Velkého vrchu (kóta 303 m n. m.), cca 1 km severne od obce Vršovice, bolo na lesnej pôde vyhlásené chránené územie za účelom ochrany teplomilných húb. Ide o lokalitu, kde mediteránne makromycéty dosahujú najsevernejšieho bodu svojho areálu. Rastú tu vzácne druhy húb, ako je napr. hríb satanský, hríb horký, hríb siný, pečeňovec dubový, muchotrávka šiškovitá, muchotrávka chrastavá, muchotrávka Vittadiniho, smrčok hrubohlúbikový a ďalšie.

Fauna

Z fauny tu bol zaznamenaný výskyt 35 druhov vtákov, 1 druh plaza a 1 druh chráneného cicavca.

Ohrozenie lokality

Verejnosti je vstup do chráneného územia povolený s tým, že nebudú ničené hubársky neatraktívne druhy húb. Lokalita je hubármi veľmi hojne navštevovaná. Niektorí hubári si pritom z neznalosti zamieňajú nejedlý chránený hríb satan s jedlými druhmi alebo vandalsky ničia vzácne druhy muchotrávok.

Velký vrch na historických mapách

Podľa prvého vojenského mapovania zo 60. rokov 18. storočia sa Velký vrch pôvodne nazýval Vinná hora. Na mape je totiž označený ako Wein B., teda Weinberg. Na ďalších mapách zo 40. rokov 19. storočia, tj. druhom vojenskom mapovaní a stabilnom katastri, už má dnešný názov.