Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní

Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní je každoročne organizovaná najprestížnejšia krasokorčuliarska súťaž v Európe, ktorá sa koná pod záštitou Medzinárodnej korčuliarskej únie (ISU). Od roku 1954 sa na nej súťaží v štyroch kategóriách - dvoch sólových („muži“, „ženy“) a dvoch párových („športové dvojice“, „tanečné páry“). Ide o najstaršiu medzinárodnú krasokorčuliarsku súťaž (prvýkrát sa konala v roku 1891 v Hamburgu). Spravidla sa uskutočňuje v januári.

História

Majstrovstvá Európy sa prvýkrát uskutočnili v roku 1891 v Hamburgu. Spočiatku súťažili iba muži, ženská súťaž spolu s kategóriou športové dvojice mali premiéru na šampionáte vo Viedni v roku 1930, tance na ľade dokonca ešte o dvadsaťštyri rokov neskôr v Bolzane (1954).
V roku 1891 sa korčuliarske zväzy Nemecka a Rakúska spojili do tzv. "Deutscher und Österrreichischer Eislaufverband", aby uskutočnili prvé majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní a rýchlokorčuľovaní v Hamburgu (Nemecké cisárstvo) ešte pred založením Medzinárodnej korčuliarskej únie (ISU). Tá vznikla v roku 1892 na zasadnutí v holandskom Scheveningene, kde sa zároveň rozhodlo aj o každoročnom konaní majstrovstiev Európy. V roku 1895 bol prijatý návrh usporiadať namiesto tohoto šampionátu majstrovstvá sveta. Preto sa počas nasledujúcich dvoch rokov (1896-1987) európska súťaž nekonala. K obnoveniu európskych majstrovstiev došlo až v roku 1898.
Do roku 1948 sa šampionátu mohli zúčastniť všetci členovia Medzinárodnej korčuliarskej únie, teda aj neeurópski súťažiaci. Po víťazstve Kanaďanky Barbary Ann Scottovej a Američana Dicka Buttona v rovnakom roku bolo rozhodnuté, že sa majstrovstiev Európy môžu zúčastniť iba krasokorčuliari z európskych štátov. Majstrovstvá Severnej Ameriky v krasokorčuľovaní existovali do roku 1971 (iba v seniorskej kategórii). V roku 1999 ISU začala usporadúvať Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní ako náhradu za dovtedy neexistujúce majstrovstvá zostávajúcich kontinentov, kde štartujú neeurópski krasokorčuliari.

Právo účasti

Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci registrovaní v európskych národných krasokorčuliarskych zväzoch - členoch Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla predchádzajúceho roku dosiahli vekovú hranicu 15 rokov.
Jednotlivé národné zväzy majú právo nominovať do súťaže jedného až troch súťažiacich. Nominovať viac ako jedného zástupcu môžu krajiny podľa výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách Európy. Čím úspešnejší boli krasokorčuliari na minuloročných majstrovstvách, tým viac bodov získali. Počet bodov je daný súčtom umiestnení (ak boli v súťaži traja zástupcovia, potom sa sčitujú dve najlepšie umiestnenia). Body nie je možné prevádzať do ďalšej sezóny, preto musia krajiny súperiť o druhé a tretie účastnícke miesto každý rok. Ak má krajina v súťaži jediného krasokorčuliara, potom na zisk druhej miestenky na nasledujúcich majstrovstvách je potrebné, aby sa umiestnil do desiateho miesta. Aby krajina získala tretiu miestenku, musel sa reprezentant umiestniť do druhého miesta. Ak má krajina v súťaži dvoch zástupcov, potom je pre zisk ďalších miesteniek rozhodujúci súčet ich umiestnení. Ak súčet ich umiestnení je 13 a menej (napríklad 6. miesto + 7. miesto), krajina získa pre nasledujúce majstrovstvá tri miestenky. Ak súčet umiestnení je 14 až 28 (napríklad 10. miesto + 18. miesto), krajina získa dve miestenky a ak je súčet vyšší než 28, potom v budúcom roku bude krajinu zastupovať jediný reprezentant.
Pravidlá pripúšťajú aj výnimky, ak je súťažiaci donútený odstúpiť v priebehu súťaže zo zdravotných dôvodov alebo kvôli technickým problémom vybavenia.
Okrem týchto základných pravidiel je pred každou sezónou ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú musia športovci prekonať aspoň raz na podujatí v aktuálnej alebo predošlej sezóne, aby sa kvalifikoval na majstrovstvá Európy (zohľadňujú sa iba podujatia zaradené do oficiálneho kalendára ISU).
Nominačné kritériá jednotlivých národných zväzov na kvalifikáciu jednotlivých súťažiacich sú odlišné. Niektoré štáty preferujú voľbu na základe umiestenia pretekárov v nominačných súťažiach (napríklad národných majstrovstvách), iné to nezohľadňujú.