google/wiki40b huggingface dataset:
Boutas z Milétu

Boutas (iné názvy: Bútas, Butas, starogr. Βούτας – Boutas, iný prepis: Bútas) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe dorastencov.
Boutas, syn Polyneika z Milétu, bol na hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Dátum jeho olympijského víťazstva je neznámy. Box dorastencov sa stal olympijskou disciplínou na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá ako dnešný. Pravidlá antického boxu totiž dovoľovali všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias počas prehliadky olympijskej Altidy videl i sochu Bouta. Pausanias o tom uvádza:„Je tu umiestnený tiež milétsky Bútas, syn Polyneika, víťaz v pästnom zápase medzi chlapcami..."
Hardcore techno

Výroba

Hardcore techno je skladaný pomocou sekvencerov.
SS Juve Stabia

História

Začiatky futbalového klubu siahajú do roku 1907, keď bol založený Stabia Sporting Club. Tento klub si v roku 1930 zmenil meno, no o tri roky neskôr musel vyhlásiť bankrot. Ešte v tom istom roku sa podarilo založiť AC Stabia. V sezóne 1951/52 ešte klub stihol hrať v Sérii B, no v roku 1953 musel opäť vyhlásiť bankrot. Na tradíciu zbankrotovaného tímu nadviazal druhý mestský klub Società Sportiva Juventus Stabia. Bankrot však musel vyhlásiť aj on v roku 2001. V lete 2002 bol tak sformovaný súčasný klub. V sezóne 2010/11 tím postúpil po 59 rokoch do Série B.
Saint-Barthélemy-de-Vals

Poloha

Obec má rozlohu 20,27 km². Najvyšší bod je položený 355 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 921 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Robert-Magny-Laneuville-à-Rémy

Poloha

Obec má rozlohu 25,38 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 310 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
William Alves de Oliveira

Klubová kariéra

Svoju futbalovú kariéru začal v Friburguense. V roku 2010 prestúpil do Botafoga, kde najprv nastupoval za mládež a neskôr za prvé mužstvo. V zimnom prestupovom období sezóny 2012/13 zamieril na svoje prvé zahraničné angažmán do slovenského FK AS Trenčín, kde rok hosťoval.
V januári 2014 sa dohodol na trojročnom kontrakte s MŠK Žilina.

Osobný život

Na Slovensku nadviazal osobný vzťah s partnerkou Luciou.
Kingmanov útes

Kingmanov útes (ang. Kingmanreef alebo Kingman Reef) je neobývaný koralový útes s rozlohou 8 km² v severnom Tichom oceáne. Patrí medzi severné Líniové ostrovy. Nachádza sa asi 1500 km juhozápadne od Havaja. Rozkladá sa v časovom pásme UTC-11. Útes je pozostatkom koralového atolu s hlbokou vnútornou lagúnou. Maximálna nadmorská výška dosahuje 1 m, preto je väčšinu roku zaplavený. Geografické súradnice: 6° 24' severnej šírky, 162° 24' západnej dĺžky.
Útes objavil 14. júna 1798 americký kapitán Edmund Fanning. V námorných mapách bol útes vyznačený ako „Danger Island“ (v preklade „nebezpečná skala“). Útes preskúmal a popísal až kapitán W. E. Kingman v roku 1853. USA formálne anektovali ostrov až 10. mája 1920. V rokoch 1937 a 1938 bola lagúna využívaná pre medzipristátie hydroplánov pri letoch medzi Havajom a Americkou Samoou. Do roku 2001 Kingmanov útes spravovalo americké námorníctvo. V januári 2001 bol prehlásený štátnou prírodnou rezerváciou.
Je to nezačlenené územie Spojených štátov (unincorporated territory), spravované Službou pre rybné hospodárstvo a živú prírodu (Fish and Wildlife Service) amerického Ministerstva federálnej pôdy (Department of the Interior) ako súčasť systému ochrany živej prírody (Kingman Reef National Wildlife Refuge). Kingmanov útes je tiež zaradený medzi tzv. Menšie odľahlé ostrovy USA (United States Minor Outlying Islands).
Ucciani

Poloha

Obec má rozlohu 28,36 km². Najvyšší bod je položený 1 628 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 465 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hietzing

Hietzing je trinásty viedenský obvod. Má rozlohu 37,30 km² a žije tu 51 120 obyvateľov (1. 1. 2007).
Manono

Susedné ostrovy

Na západ od ostrova sa nachádzajú tri ostrovy. Najbližší je malý neobývaný ostrov Nu'ulopa, za ním sa nachádza ostrov Apolima. Obidva sa nachádzajú v prielive Apolima. Posledný a na západ najvzdialenejší samojský ostrov je Savai’i. Východne od ostrova je ostrov Upolu, ktorý je vzdialený loďou asi 20 minút a najvýchodnejšie ostrovy od ostrova Manono, ale aj celého súostrovia Samoa sú ostrovy Aleipata, ktoré sa skladajú zo štyroch ostrovov.
Ružínsky viadukt

Ružínsky viadukt je železničný most na trati zo Žiliny do Košíc neďaleko obce Margecany v okrese Gelnica na východnom Slovensku.
Viadukt bol postavený v rokoch 1952 až 1955, je dlhý 280 metrov a vedie cez priehradu Ružín neďaleko jej hrádze. S výškou štyridsať metrov nad vodnou hladinou ide o najvyšší železničný most na Slovensku. Viadukt bol vybudovaný v rámci tzv. Trate Družby spájajúcej Čiernu nad Tisou so Žilinou. Trať na moste je dvojkoľajová a elektrifikovaná. Na trati leží viadukt medzi stanicou Malá Lodina a zastávkou Ružín, ktorá sa nachádza hneď za mostom. Neďaleko mostu je tiež Ružínsky tunel a výhybňa Ružín.
Dagmar Ujházyová

Životopis

Študovala na rehoľnom gymnáziu v Prahe, v Ružomberku a v Bratislave, 1945 maturovala. Medicínu študovala na Lekárskej fak. UK v Bratislave. Roku 1951 MUDr. Sekundárna lekárka v Nemocnici OÚNZ Nitre, v Banskej Bystrici (1954 – 1955). Prvá ordinárka pre neuroinfekcie na Slovensku. Prednášala na domácich i zahraničných seminároch a kongresoch. Autorka a spoluautorka niekoľkých odborných prác v lekárskych časopisoch.
Angluzelles-et-Courcelles

Poloha

Obec má rozlohu 13,7 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 136 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Franz Faldermann

Franz Faldermann (-po nemecky) resp. Franc Faľdermann (Франц Фальдерманн - po rusky; * 28. február 1799, Heidelberg, Nemecko - † 30. november 1838, Petrohrad, Rusko) bol menej známy ruský entomológ - koleopterológ nemeckého pôvodu.
Dampierre-en-Crot

Poloha

Obec má rozlohu 22,05 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Graz

Charakteristika

Graz preslávilo predovšetkým historické centrum, ktoré bolo zapísané na Zoznam svetového dedičstva UNESCO v roku 1999, teda rok pred historickým centrom Viedne. 
Hlavným symbolom a akýmsi poznávacím znakom Grazu je Schlossberg ("Zámocký vrch") – zámocký vrch s Hodinovou vežou a pevnosťou, ktorej základy pochádzajú už z 9. storočia. 
Graz je známy aj ako mesto študentov, lebo na 6 univerzitách tu študuje do 50 tisíc vysokoškolákov zo všetkých možných kútov sveta. 
V meste panuje teplé podnebie, ktoré sem zo Stredomoria privádza vzdušné prúdy – tzv. föhny. 
Spolu s miestnou architektúrou, útulnými vinárňami, obyvateľmi a všadeprítomnou zeleňou prispieva k veľmi priateľskej a pohodovej atmosfére mesta. Váš zážitok z Grazu isto umocní moderné umenie, ktoré sa tu prelína s historickými budovami, je súčasťou výstav miestnych galérií a veľa divadelných či hudobných festivalov. Z nich stojí za návštevu predovšetkým hudobný festival Jazz Sommer (každoročne od polovice júla do konca prvého týždňa v auguste) a festival pouličných divadelných súborov La Strada (prelom júla a augusta). Keďže festivaly sú výdatne podporované mestom, vstupné sa vyberá iba na niektoré predstavenia. Podpora kultúry, najmä modernej, sa Grazu rozhodne vyplatila, pretože v roku 2003 bol vyhlásený za hlavné mesto európskej kultúry.

Dejiny

Sídlo tu postavili už Rimania. Neskôr tu obyvatelia dnešného územia Slovinska postavili malý hrad – „Gradec“. Dnešný názov „Graz“ sa prvý raz použil v roku 1128 za vlády vojvodov z rodu Babenbergovcov. Najmä za vlády Habsburgovcov Graz prekvital ako významné obchodné centrum a v roku 1281 mu cisár Rudolf I. udelil zvláštne privilégiá. Habsburgovci z miestneho opevnenia kontrolovali územie dnešného Štajerska, Korutánska, častí severného Talianska a Slovinska až po Terst. Sídlo tu mal aj Ferdinand II., ktorý sa po korunovácii za cisára (1619) presťahoval do Viedne. V priebehu 16. storočia tu bola vybudovaná univerzita, renesančný Krajinský dom a Hodinová veža. Mesto muselo po stáročia čeliť nájazdom Turkov a od roku 1797 armáde Napoleona. Graz a najmä pevnosť Schlossberg v bojoch preukázali svoju ohromnú silu, keď úspešne čelili ôsmim veľkým ofenzívam. Po dobytí Viedne musel automaticky kapitulovať aj Graz. Francúzi rozbúrali a zničili rad pamiatok. Symbol mesta – Hodinovú vežu však obyvatelia Grazu natoľko zbožňovali, že za jej ponechanie v pôvodnom stave zaplatili Francúzom obrovskú sumu peňazí. Ďalšie demolácie mesto zažilo počas 2. svetovej vojny, kedy bolo zrovnaných so zemou 16% všetkých budov.
Lussac (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 1,72 km². Najvyšší bod je položený 45 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 53 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čínska astronómia

Prvé zmienky o astronómii v starovekej Čìne pochádzajú už zo 4. tisícročia pred Kr.. Pestovala sa výhradne na dvore cisára. Čínski astronómovia boli tiež astrológmi. Mali povinnosť ohlasovať cisárovi každú nezvyčajnú udalosť (objav kométy, zatmenie Slnka alebo Mesiaca). V čínskej astronómii prevažovala viac algebra než geometria. U Číňanov hrali veľkú úlohu hviezdy okolo severného nebeského pólu obzvlášť Polárka. Pól bol totiž považovaný za sídlo samotného Nebeského cisára. Vo funkcii Polárky sa za 5000 rokov vďaka precesnému pohybu zemskej osi vystriedali viaceré hviezdy.

Súhvezdia

Číňania rozdelili oblohu na 28 nerovnakých častí (siou). Ich hranice vychádzali radiálne z pólu a kolmo pretínali nebeský rovník. Časti boli pomenované podľa súhvezdí, ktoré sa v nich nachádzajú. Takmer 290 čínskych súhvezdí, ich mien a vyobrazení má však málo spoločného so svojimi náprotivkami zo západnej civilizácie. Na oblohe sa nevyskytujú ani všetky súhvezdia čínskeho zvieratníka. Bežní Číňania naďalej udržujú staré čínske názvy súhvezdí. Súradnicový systém bol ekvatoreálny. Jedna súradnica bola meraná ako uhlová vzdialenosť od pólu a druhá ako uhlová vzdialenosť od hranice siou, všetko v čínskych stupňoch.

Kalendár

Používali lunisolárny kalendár a dni sa počítali v šesťdesiatdenných cykloch. K vypracovaniu kalendára bolo treba poznať spoločné násobky periód daných pohybmi Zeme a Mesiaca. 19 tropických rokov sa rovná skoro presne 235 lunáciam. Táto perióda bola v Číne známa pod označením čang. V Číne bol známy takisto 76-ročný cyklus, keď sa súčet štyroch takých periód rovná presne 27 759 dňom (pu). Zistili aj, že 27 čang sa rovná 47 periódam mesačných zatmení a boli známe aj spoločné násobky tejto periódy so šesťdesiatročnými cyklami.

Záznamy udalostí

Najstaršie záznamy o zatmení Slnka pochádzajú z 2. tisícročia pred Kr. Najstarší záznam o výbuchu supernovy je na kosti zo 14. storočia pred Kr. Záznam o supernove zo 4. júla 1054 nájdeme iba v čínskych a japonských kronikách. Číňania ju dokonca veľmi presne do svojich hviezdnych máp aj zakreslili. Pozorovali aj kométy a zaznamenali 149 meteorických dažďov. Najstaršie katalógy a mapy pochádzajú z 3. storočia. Precesiu objavili čínski astronómovia v 4. storočí a dávno pred Európanmi poznali aj slnečné škvrny. I Siň (683-727) uskutočnil rozsiahle pozorovania polôh hviezd pomocou bronzovej armilárnej sféry a na ich základe vyslovil názor o vlastnom pohybe hviezd. Začiatkom 14. storočia zostavil čínsky astronóm a matematik Kuo Šou-Ting (1231-1316) kalendár s dĺžkou roka 365,242 5 dňa (Šouši Li), zavedený v Číne roku 1281, kvalitatívne na úrovni Gregoriánskeho kalendára. Taktiež zorganizoval rozsiahlu sieť astronomických observatórií.

Kozmológia

Číňanov ovplyvňovali spomedzi viacerých najmä tri kozmologické teórie. Pokrokovou bola teória Süan Jie, podľa ktorej nebeské telesá zotrvávajú v pokoji, alebo sa voľne pohybujú, nadnášané dychom čchi, v priestore, ktorý je prázdny a nekonečný.
Cabanac-Séguenville

Poloha

Obec má rozlohu 10,18 km². Najvyšší bod je položený 284 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 169 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Luynes (Indre-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 34,01 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 273 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Firmi

Poloha

Obec má rozlohu 29,13 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 231 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2533 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Wernisch

Život

Maturoval v roku 1959 na keramickej priemyselnej škole v Karlových Varoch. Už počas tohto štúdia začal uverejňovať svoje básne v časopisoch Host do domu a Tvář. Keďže sa angažoval v procese spojenom s rokom 1968, stal sa v období normalizácie zakázaným autorom a jeho diela vychádzali iba samizdatom, alebo v exile. V roku 2012 mu bola za celoživotné dielo udelená Státní cena za literaturu. Z prvého manželstva má syna Michala.

Dielo

Jeho poézia je typická snovosťou, kedy autor premieta do veršov zlomky skutočnosti, a celkovo zanecháva v čitateľovi pocit snového záznamu. Básne sú tiež menej lyrické. Často sa v jeho básňach objavujú neologizmy. V 80. rokoch sa jeho dielo vyznačuje pribúdajúcimi tragickými životnými skúsenosťami v prostredí rozpadajúceho sa komunizmu, ktoré vyúsťujú v existencializmus. Jeho verše do hudobnej podoby previedol Mikoláš Chadima.
Skupina The Plastic People of the Universe hrala Wernischove texty zhudobnené Milanom Hlavsom: Šel pro krev, Prasinec, Moucha v ranním pivě, Papírový hlavy (album Hovězí porážka, nahrávky z rokov 1982-1984, vyšlo 1992) a Ruka, Podél zdi a doleva (album Půlnoční myš, nahrávky 1985-1986, vyšlo 1987 vo Veľkej Británii, 2001 v Čechách) 
Okrem vlastnej tvorby prekladá z nemčiny, francúzštiny, taliančiny, flámčiny, ruštiny a latinčiny.
Jeho knihy vyšli v prekladoch v Nemecku, Taliansku, Francúzsku, Poľsku, na Ukrajine a v USA.
Violot

Poloha

Obec má rozlohu 4,27 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 264 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karol Pekník

Životopis

V rokoch 1911-1915 študoval na gymnáziu, 1915-1938 na vojenských školách, v Bratislave, vo Viedni, Budapešti a Prahe.  Dôstojník, telovýchovný náčelník a učiteľ predvojenskej výchovy v Bratislave. Od roku 1938 major generálneho štábu, prednosta 4. odd. 6.  divízie v Brne a výcvikovej skupiny zboru v Banskej Bystrici. V rokoch 1939-1944 náčelník Hlavného štábu MNO a profesor Vysokej školy vojenskej v Bratislave. Po začiatku SNP bol menovaný za veliteľa obrannej oblasti, od 4. september 1944 náčelník operačného odd. Veliteľstva 1. čs. armády na Slovensku. Podieľal sa na vývoji stratégie a taktiky boja armády v SNP. 1. 11. 1944 bol neďaleko Svätého Ondreja nad Hronom (dnes časť obce Pohronský Bukovec) zajatý príslušníkmi Einsatzkommanda 14 a ešte v ten istý deň bol pri pokuse o útek zastrelený. Po oslobodení boli jeho telesné pozostatky exhumované a prevezené do rodného Pezinka, kde je aj pochovaný.

Ocenenie

Karol Peknik  bol in memoriam vyznamenaný Československou medailou Za chrabrosť pred nepriateľom  (roku 1945),  Radom Slovenského národného povstania I. triedy (roku 1945), Štefánikovým pamätným odznakom I. stupňa (roku 1945), Československým vojnovým krížom 1939 (roku 1946). 
V roku 1946 bol in memoriam povýšený do hodnosti brigádneho generála.
Blies-Ébersing

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 326 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenskí Branci

Slovenskí Branci alebo Slovenskí branci (skratka: SB) je neregistrovaná polovojenská organizácia vlasteneckej orientácie , ktorá pôsobí na Slovensku od roku 2012. Organizácia bola založená ako neregistrovaný telesno-branný klub a od apríla 2016 jej aktivity zastrešuje občianske združenie NAŠA VLASŤ JE BUDÚCNOSŤ, ktoré SB označujú ako svoje „civilné oddelenie“. Organizácia spolupracuje so slovenskou pobočkou Nočných vlkov, ruského motorkárskeho klubu a neoficiálne polovojenskej organizácie ruskej vlády.
Organizácia má približne 200 členov.

Vývoj

V júli 2018 minister obrany Slovenskej republiky (SR) Peter Gajdoš podal podnet na Generálnu prokuratúru SR vo veci preskúmania zákonnosti organizácie. Generálny tajomník Služobného úradu Ministerstva obrany SR Ján Hoľko označil za znepokojujúcu evidentnú snahu krajne pravicovej politickej strany Kotlebu – Ľudovej strany Naše Slovensko „o ovládnutie tejto polovojenskej organizácie“.

Politická orientácia

SB sa od svojho vzniku prezentujú ako názorovo a ideologicky neutrálna branná organizácia. Zdôrazňovali svoju „pronárodnú orientáciu“, ohradzujú sa voči nacizmu a fašizmu a deklarujú nadväznosť na ruské vojensko-vlastenecké oddiely a telovýchovný spolok Sokol. Podľa vyjadrení členov SB približne do polovice roka 2012 spolupracovali s krajne pravicovým občianskym združením Slovenské Hnutie Obrody, ktoré otvorene sympatizuje s režimom Slovenskej republiky rokov 1939 – 1945.
Podľa Ministerstva vnútra SR mala skupina väzby na extrémizmus a extrémistické subjekty. Toho času sa podľa MVSR medzi extrémistickými subjektami nenachádza.
Daniel Milo, slovenský trestný právnik skúmajúci extrémizmus a bývalý pracovník odboru prevencie kriminality Kancelárie ministra vnútra SR, v interview pre Denník N skonštatoval, že SB „presadzujú záujmy, ktoré idú proti bezpečnostným záujmom Slovenska [...] ...ich postoje sú v rozpore napríklad s tým, čo sa píše v oficiálnych strategických dokumentoch štátu“.

Organizačná štruktúra

Organizačná štruktúra SB pozostáva z oddielov, ktorých bolo v roku 2012 sedem, v roku 2015 11 a v roku 2016 12, samotná organizácia na svojich stránkach uvádza, že sa v roku 2017 zvýšil počet jej členov na „cca 170“.

Reakcie na Slovenských Brancov

Začiatkom augusta 2018 minister obrany Peter Gajdoš (SNS) oznámil zmenu zákonov a predpisov, ktorá by umožnila postihovať účasť profesionálnych vojakov na príprave organizácií ako sú Slovenskí Branci.
Didier Drogba

Klubová kariéra

Profesionálne futbal hrá od svojich 19-tich rokov, keď ho získal vtedy druholigový francúzsky klub Le Mans, v ktorom strávil tri sezóny (1998–2002). V prvej vsietil sedem gólov, v ďalších dvoch bol zranený. V rokoch 2002–2003 hral za vtedy prvoligový En Avant Guingamp, kde vsietil 17 gólov za jednu sezónu (osobný rekord). Sezónu 2003–2004 odohral v Olympique Marseille, dal 18 gólov a získal cenu pre hráča roka. Hral aj vo finále Pohára UEFA, v ktorom Marseille podľahol Valencii.
V júli 2004 Drogba z Marseille prestúpil za (pre klub vtedy rekordných) 24 miliónov libier do londýnskej Chelsea FC. Hneď v prvej sezóne dal v 40-tich zápasoch 16 gólov, s klubom vyhral Premier League a Carling Cup, kedy vo finále proti FC Liverpool v predĺžení strelil rozhodujúci gól. Aj vďaka jeho gólom v oboch štvrťfinálových zápasov proti Bayernu Mníchov Chelsea postúpila do semifinále Ligy majstrov.
Do sezóny 2005-06 vstúpil úspešne, keď strelil dva góly v derby proti FC Arsenal a podieľal sa na každom zo štyroch gólov Chelsea pri víťazstve 4:1 na ihrisku FC Liverpool. Po zápase, v ktorom Chelsea porazila 2:0 Manchester United, bol Drogba obvinený z podvodu, keď vyšlo najavo, že pred vsietením druhého gólu hral rukou. V priebehu sezóny Drogba prehlásil, že sa chce vrátiť do Marseille, pretože je démonizovaný anglickou tlačou, ale aj tak v londýnskom veľkoklube zostal.
V ročníkoch 2006-07 (20 gólov) a 2009-10 (29 gólov) sa stal najlepším strelcom Premier League.
19. mája 2012 vyhrala Chelsea po penaltovom rozstrele nad Bayernom. Víťaznú penaltu strelil Drogba, čo bolo posledný kop do lopty za Chelsea.
V júli 2012 opustil FC Chelsea a prestúpil do klubu Shanghai Shenhua. Tam ale vedenie nedodržiavalo podmienky zmluvy a Drogba nedostával plat. V januári 2013 prestúpil do tureckého veľkoklubu Galatasaray SK. V júli 2014 sa vrátil do svojho bývalého klubu Chelsea FC .

Reprezentácia

V reprezentácii je považovaný za bezkonkurenčného lídra. Pomohol svojej krajine k premiérovej účasti na Majstrovstvá sveta vo futbale 2006, keď v africkej kvalifikácii vsietil 9 gólov v 8 zápasoch, čo je jeden z najlepších výkonov histórie. Pri záverečnom turnaji v Nemecku však Pobrežie Slonoviny nepostúpilo zo „skupiny smrti“.
Vo februári 2005 skončil na 2. mieste v ankete o najlepšieho futbalistu Afriky (zvíťazil Samuel Eto’o z Kamerunu). O rok neskôr však už toto ocenenie získal. Vo februári 2006 druhýkrát ako kapitán priviedol národný tím do finále afrických majstrovstiev, Pobrežie Slonoviny však podľahlo Egyptu v penaltovom rozstrele, v ktorom Drogba nedal gól.
Perthes (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 13,08 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 121 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 555 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spoy (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 12,04 km². Najvyšší bod je položený 289 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 297 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Českomoravská liga

Českomoravská liga bola hokejová ligová súťaž hraná na území Protektorátu Čechy a Morava v rokoch 1939 – 1944.

Sezóna 1944/45

Pre túto sezónu prebehla pomerne zložitá kvalifikácia, pretože sa plánovalo rozšírenie ligy na 8 účastníkov. Účasť malo zaistenú prvých 5 mužstiev z minulej sezóny, o zvyšné 3 miesta sa bojovalo v kvalifikácii. Súťaž však nebola zohratá v dôsledku vojnových udalostí.
Tatrovácka koncepcia

Tatrovácka koncepcia je názov pre označenie koncepcie podvozku automobilov, využívanej v automobilke Tatra Kopřivnice.
Autorom tzv. „tatrováckej koncepcie“ je konštruktér Hans Ledwinka, ktorý ju po prvý raz použil v roku 1923 u malého osobného automobilu Tatra 11.
Pre túto koncepciu je charakteristický chrbticový nosný rám tvorený tuhou nosnou rúrou kruhového prierezu, na ktorú sú prírubami pripojené rozvodovky výkyvných náprav a vpredu prevodovka s motorom. Takýto podvozok vykazuje veľmi dobrú odolnosť voči namáhaniu v krute i ohybe pri zachovaní ľahkej stavby. Nerovnosti terénu sú vyrovnávané vysokým zdvihom výkyvných polonáprav a namáhanie zachytáva torzne tuhá rúra, takže sa neprenáša do nadstavieb vozidla, čo zjednodušuje ich konštrukciu.
Hnací hriadeľ je vedený vo vnútri centrálnej nosnej rúry. Takáto konštrukcia si vyžaduje používanie diferenciálu s čelnými ozubenými kolesami, a pri snahe o zachovanie jednotného rázvoru na obidvoch stranách používanie tanierových kolies rozdielneho priemeru, ktoré sa pri pružení odvaľujú po pastorkoch diferenciálu. V hnacom mechanizme teda nie sú použité žiadne kĺby.
U novších typov vozidiel Tatra sa už používali tanierové kolesá rovnakého priemeru za cenu rozdielneho rázvoru vozidla, resp. u všetkých poháňaných náprav za cenu posunutia kolies na jednej strane vozidla voči kolesám na druhej strane o šírku pastorku.
Dnes koncepciu tuhého chrbticového rámu a výkyvných polonáprav používajú ťažké terénne vozidlá Tatra.
Athesans-Étroitefontaine

Poloha

Obec má rozlohu 12,88 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 639 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Marie-aux-Chênes

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 323 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 894 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE