google/wiki40b huggingface dataset:
Federálna bezpečnostná služba Ruskej federácie

Federálna bezpečnostná služba Ruskej Federácie (rus. Федеральная служба безопасности Российской Федерации – Federaľnaja služba bezopasnosti Rossijskoj Federacii; skr. FSB (RF)) je spravodajská služba Ruskej Federácie, ktorej úlohou je zaistenie vnútornej bezpečnosti štátu. Centrálne velenie FSB sa nachádza v Moskve. Riaditeľom je od roku 2008 A. V. Bortnikov, ktorý sa zodpovedá priamo Prezidentovi RF.
Spolu s ostatnými bezpečnostnými agentúrami akými je SVR, FSO a Službou špeciálnych objektov prezidenta RF patrí k silám a mieram zabezpečenia vnútornej bezpečnosti štátu podobne ako GRU generálneho štábu Ozbrojených síl RF. FSB je oprávnená vykonať predbežné vyšetrovanie, operatívno-vyšetrovacie a spravodajské činnosti vrátane kontrarozviedky, zaistenia vnútornej bezpečnosti a bezpečnosti hraníc, boj proti terorizmu, ako aj dohľad a vyšetrovanie niektorých iných typov závažných trestných činov ale aj porušovania federálnej práva, boj s korupciou a iné.
Arsilochos z Téb

Arsilochos (starogr. Αρσίλοχος) bol olympijský víťaz v tethrippe v 5. storočí pred Kr.
Svedectvo o olympijskom víťazstve Arsilocha z Téb nám podáva papyrus (P. Oxy. 222), ktorý v roku 1897 objavili britskí archeológovia B. Grenfell a A. Hunt na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Arsilochos je na tomto papyruse uvedený ako víťaz spolu so svojim krajanom, ktorý sa podľa historika Luigiho Morettiho volal zrejme Daitóndas (na poškodenom papyruse chýbajú tri prvé písmená jeho mena). Ich víťaznou disciplínou bol pravdepodobne tethrippon.
Tethrippon zaradili programu olympijských hier v roku 680 pred Kr. Jazdecké preteky na dvojkolesových vozoch so štvorzáprahom boli privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v pretekoch väčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza (v tomto ojedinelom prípade majitelia voza).
Zeynep Ahunbay

Životopis

V roku 1976 získala doktorát z histórie architektúry na Technickej univerzite v Istanbule, a v roku 1988 tu bola vymenovaná za profesorku. Publikovala mnoho kníh o reštaurovaní a uchovávaní kultúrneho dedičstva. Jej najväčším počinom je opätovná výstavba mešity Zeyrek, spolu s historikmi Metinom Ahunbayom a Robertom Ousterhoutom, ako aj opätovná výstavba opevnenia Istanbulu.
V súčasnosti pracuje na projekte zachovania stavby Hagia Sofia a na reštaurovaní mesta Hasankeyf.
Chens-sur-Léman

Poloha

Obec má rozlohu 10,87 km². Najvyšší bod je položený 439 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 971 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mons-en-Laonnois

Poloha

Obec má rozlohu 4,1 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 176 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Osaka (mesto)

Doprava

Na umelom ostrove 5 km od mesta na nachádza Medzinárodné letisko Kansai a na pevnine Medzinárodné letisko Osaka. V meste sa nachádza terminál vysokorýchlostných železníc Šinkansen. Metro v Osake má dĺžku 129,9 km, 8 dráh a 125 staníc.

Priemysel

V minulosti bolo centrom ťažkého priemyslu, v poslednom čase sa do popredia dostáva elektrotechnika.

Šport

V roku 2002 sa tu hrali 3 stretnutia v rámci Majstrovstiev sveta vo futbale. V roku 2007 sa tu uskutočnili Majstrovstvá sveta v atletike.

Osobnosti mesta

Jasunari Kawabata - spisovateľ - Nobelova cena
Zlatica (mesto)

Zlatica (bulh. Златица) je mesto v západnom Bulharsku, ktoré sa nachádza v Sofijskej oblasti. Mesto je administratívnym centrom rajónu Zlatica.
Verjon

Poloha

Verjon má rozlohu 5,11 km². Najvyšší bod je položený 496 m n. m. a najnižší bod 210 m n. m.

Obyvateľstvo

Verjon má 248 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pavel Malovič

Životopis

Vyštudoval Lekársku fakultu UK v Bratislave. Po skončení školy pracoval na II. internej a kardiologickej klinike FN Bratislava, v roku 1980 nastúpil na Kliniku telovýchovného lekárstva Univerzitnej nemocnice v Bratislave. Od roku 1990 pôsobí na tejto klinike ako primár.
Jeho profesionálnou doménou je šport a športová medicína. Bol lekárom futbalových mládežníckych družstiev Slovana Bratislava, hokejistov Dukly Hodonín, turnajov československej reprezentácie karate a i. V rokoch 1986 až 1993 bol lekárom česko-slovenskej futbalovej reprezentácie, v rokoch1994 až 2001 pôsobil ako lekár slovenskej futbalovej reprezentácie. Od roku 2002 je lekárom slovenskej futbalovej reprezentácie do 21 rokov. Zároveň je od roku 2000 osobným lekárom slovenského tenistu Dominika Hrbatého. V európskom futbale patrí medzi služobne najstarších reprezentačných lekárov. 
Dlhoročne pôsobí v štruktúrach zdravotných komisií futbalového zväzu na rôznych funkciách. V rokoch 1983 až 1993 bol podpredsedom a neskôr predsedom Zdravotnej komisie Československého futbalového zväzu, od roku 1983 je predsedom Zdravotnej komisie Slovenského futbalového zväzu.
Od roku 2002 pracuje pre UEFA ako dopingový komisár. V rokoch 2000 až 2009 pôsobil vo funkcii viceprezidenta Antidopingového výboru Slovenskej republiky.
Okrem praktickej medicíny sa venuje aj pedagogickej a prednáškovej činnosti, pôsobí ako odborný asistent na katedre Telovýchovného lekárstva Lekárskej fakulty UK v Bratislave.
Popri profesionálnej dráhe športového lekára sa Pavel Malovič venuje aj množstvu ďalších, nemedicinálnych aktivít. Významná je najmä jeho dlhoročná publicistická činnosť. Jej spektrum siaha od vedeckých a vedecko-popularizačných článkov z oblasti medicíny a well-beingu cez literatúru až po hudobnú publicistiku. Pravidelne publikuje v odbornej a  populárnej tlači (SME, Trend, Šport, Pravda, Profit, Zdravie, Playboy, Futbal magazín, ARCH a i.), vo viacerých printových médiách má stálu rubriku. 
Je aktívny aj ako folkový hudobník. Od roku 1979 je členom združenia pesničkárov SLNOVRAT, 
v rámci ktorého hral na mnohých významných hudobných podujatiach osemdesiatych rokov (Blues na Dunaji, Folkfórum Bratislava, Koncert Populáru, Folkový kolotoč Ostrava, Martinské Folkfórum, Poetická Lýra a i.)
a s ktorým vydal viacero albumov (Folkový kolotoč, Nikdy tak nebolo, Triquetra a i.). Písal texty pre slovenskú pesničkárku Zuzanu Homolovú, 
jeho texty mali v repertoári aj Janko Lehotský, Pavol Habera a skupiny Jednofázové kvasenie a Propeler.
Brachay

Poloha

Obec má rozlohu 7,4 km². Najvyšší bod je položený 339 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neuviller-lès-Badonviller

Poloha

Obec má rozlohu 5,75 km². Najvyšší bod je položený 341 m n. m. a najnižší bod 289 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Christophe (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 23,65 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 319 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brazília (mesto)

Dejiny

Od roku 1763 bolo hlavným mestom Brazílie Rio de Janeiro. Plán presunúť správu krajiny do novopostaveného centra bol zahrnutý v roku 1891 ako článok novej ústavy po vyhlásení republiky. Myšlienka vybudovať nové hlavné mesto, ktoré by ležalo bližšie ku geografickému stredu jej územia, však v Brazílii rezonovala už od získania nezávislosti v 20. rokoch 19. storočia – v roku 1827 ju napríklad presadzoval poradca cisára Petra I. José Bonifácio, ktorý tvrdil, že by malo vzniknúť hlavné mesto s názvom Brazília ale viac vo vnútrozemí. Realizovať sa však tento plán začal až v polovici 20.storočia. Výstavbu nového hlavného mesta a sídla brazílskej vlády podnietil prezident Juscelino Kubitschek de Oliveira. Mesto bolo postavené ex nihilo – doslova z ničoho. Prípravy na vznik mesta začali v roku 1954 a budovanie mesta v roku 1956.
Súťaž na plánovanie nového mesta vyhral Lucio Costa. Oscar Niemeyer, blízky priateľ Costu, navrhol viaceré budovy a Roberto Burle Marx bol hlavným krajinným architektom. Brazília bola postavená za 41 mesiacov, od roku 1956 až do 21. apríla 1960, keď sa mesto oficiálne stalo novým hlavným mestom Brazílie.
Ako prvé boli postavené ministerské budovy. Mnohí úradníci však odmietli odísť z Ria de Janeira a preto vláda uviedla termín 7. septembra 1972 ako ultimátum na presťahovanie, inak hrozil trest straty zamestnania a u diplomatov strata imunity. 21. apríla 1962 bola otvorená univerzita a 31. mája katedrála. V roku 1967 bola dokončená 224 metrov vysoká televízna veža, v 1977 pošta, 1978 mestský park a v roku 1981 centrálna banka.
Celkový vzhľad novej vládnej (Eixo Monumental) a rezidenčných štvrtí oplýval symetrickosťou a harmóniou a bol na vtedajšiu dobu veľmi inovatívny. Mesto je rozdelené do sektorov. Najmä pre tieto urbanistické hodnoty bolo mesto v roku 1987 zapísané na  zoznam svetového dedičstva UNESCO. Je jediným mestom postaveným v 20. storočí, ktoré je zapísané na tomto zozname. Mesto sa tak stalo príkladom dôsledného plánovania a výstavby miest 20. storočia.
Pohľad na mesto z vtáčej perspektívy pripomína tvar lietadla, alebo motýľa. Centrálna geografická poloha zlepšila regionálne postavenie hlavného mesta. Mesto má špecifický status v administratívnom delení Brazílie. Na rozdiel od ostatným miest nie je okresom, ale federálnym dištriktom.

Ekonomika

Hlavným ekonomickým odvetvím v meste je stavebníctvo, služby, komunikácie, finančníctvo, potravinársky, drevársky a zábavný priemysel. Mesto má skôr vládny ako priemyselný charakter. Je sídlom viacerých národných spoločností ako Brasil Telecom, Correios, a banky Caixa Econômica Federal a najväčšia Banco do Brasil.

Doprava

V meste sa nachádza medzinárodné letisko, ktoré je pre svoju polohu hlavný letecký dopravný uzol v krajine. Podľa počtu prepravených pasažierov a pohybu lietadiel je tretie najrušnejšie v krajine. V roku 2001 bolo spustené metro. Medzi zaujímavé mosty patrí aj oblúkový Ponte Juscelino Kubitschek.

Kultúra

Patrónom mesta je Ján Bosco. V roku 2008 získalo mesto štatút americké hlavné mesto kultúry.
Motolice

Príklad životného cyklu

Majú zložité životné cykly, ktoré si demonštrujeme na najznámejšom druhu motolica pečeňová (Fasciola hepatica): Z čreva napadnutej ovce alebo iného kopytníka sa dostávajú vajíčka s trusom von. Vo vode sa vajíčko otvára viečkom a liahne sa z neho miracídium – obrvená invázna larvička, ktorá má 1 pár protonefrídií, 1 očko (vzniklo splynutím dvoch) a vnútri tela zárodočné bunky. Vyhľadáva vodniaky z čeľadě vodniakovité (najmä druh Galba truncatula), v jeho tele stráca brvy a mení sa na nepohyblivú, ale rastúcu sporocystu. V sporocyste sa z každej zárodočnej bunky vyvinie zárodok novej generácie – rédie. Sporocysta praská a zaniká. Pohyblivé rédie zostávajú v tele vodniaka, majú už krátke vakovité črevo a v zadnej časti opäť zárodočné bunky. Z nich sa vyvinú definitívne invázne štádiá – cerkárie, ktoré už majú protonefrídie, rozvetvené črevo i chvostík, pomocou ktorého plávajú. Inštinktívne sa snažia doplávať čo najbližšie k brehu, vyliezajú na vegetáciu a zapuzdrujú sa v adoleskáriu. Konzumáciou rastlinstva s adoleskáriami sa nakazí bylinožravec.
Na Slovensku nás žije asi 200 druhov motolíc, ich presné určenie vyžaduje odborníka. V pečeni oviec a kôz parazituje Dicrocoelium lanceolatum, medzihostiteľom sú slimáky z rodu Helicella. K najväčším druhom patrí motolica veľká (Fascioloides magna), ktorá má až 9 cm a parazituje u dobytka, koní a jeleňov. Medzihostiteľom sú druhy z čeľadě vodniakovité.

Schistostomiáza

Nebezpečnými parazitmi človeka sú druhy z rodu Schistosoma (najmä Schistosoma haematobium), žijú hlavne v teplých krajinách. Vektorom sú slimáky z rodu Bulinus. Ochorenie – schistosomóza sa prejavuje poškodením močového mechúra a môže sa končiť aj smrťou. Ide o druhé najvýznamnejšie parazitárne ochorenie človeka po malárii – ročne na schistosomózu zomiera asi 1 milión ľudí. Druhy z čeľade Schistosomidae sú (na rozdiel od ostatných motolíc) gonochoristi. U nás žije napr. Bilharziella polonica, endoparazit kačíc.
Montonvillers

Poloha

Obec má rozlohu 1,48 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Geochronológia

Geochronológia je vedná disciplína, zisťujúca absolútny vek hornín a skamenelín. Na rozdiel od biostratigrafie poskytuje údaje o „absolútnom“ veku hornín, nie iba časové rozpätie rozšírenia určitého druhu. Geochronológia používa rôzne druhy techník datovania na zistenie veku.
La Bastide-l’Évêque

Poloha

Obec má rozlohu 44,16 km². Najvyšší bod je položený 713 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 819 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jugon-les-Lacs (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 26,15 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 783 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fürth

Šport

V meste sídli klub SpVgg Greuther Fürth, ktorý hrá v 2. nemeckej lige.
Epagoga

Epagoga alebo epagogé (starogr. ἐπᾰγωγή epagógé) je aristotelovský filozofický pojem označujúci logický úsudok z jedinečného na všeobecné, dokazovanie pravdy jej vyjavovaniam v dôsledkoch. Preto sa tento pojem niekedy pokladá za synonymum indukcie. Opakom je apagoga (apagogé).
GE Building

GE Building je mrakodrap postavený v štýle art deco, ktorý tvorí centrálne teleso komplexu Rockefeller Center v Midtown Manhattane v New Yorku. Od roku 1988 je známy ako RCA Building. Známy je aj ako sídlo televíznej siete NBC. Má výšku 259 metrov a 70 poschodí, je to 8. najvyššia budova v New Yorku a 31. najvyššia v Spojených štátoch. Postavená bola v roku 1933, ako súčasť komplexu Rockefeller Center.
GE Building bola navrhnutá Raymondom Hoodom v štýle art deco. Nachádza sa v New Yorku medzi Piatou a Šiestou avenue, 48. a 51. ulicou v Midtowne v mestskej časti Manhattan. Do roku 1988 niesla názov RCA Building. Je zaujímavá tým, že v jej priestoroch pôsobí televízna spoločnosť NBC. Jej celková úžitková plocha je 195 200 m².

Dejiny

Výstavba budovy začala v roku 1931 a bola ukončená v roku 1933 ako súčasť Rockefellerovho centra. Výstavbu viedol architekt Raymond Hood spolu s tímom architektov. Dostala názov RCA Building podľa jej hlavného prenajímateľa Radio Corporation of America, ktorá bola založená v roku 1919 firmou General Electric. Bola to prvá budova, ktorá mala jadro s výťahmi umiestnené v centre dispozície. Prenajaté priestory v nej má aj National Broadcasting Company, ktorú taktiež vlastní General Electric. Spoločnosť Rockefeller Family & Associates má prenajaté 54. až 56. poschodie. V roku 1988, dva roky potom, čo General Electric znovu získala spoločnosť RCA Corporation, bola RCA Building premenovaná na GE Building.
Táto budova má aj niekoľko prezýviek, The Slab (Tabuľa) a 30 Rock, čo je názov sitcomu, ktorý vysiela televízia NBC.

Hlavné rysy

GE Building je jedným z najslávnejších a najznámejších mrakodrapov v New Yorku. Vlys nad hlavným vstupom bol realizovaný Leeom Lawriem a zobrazuje "múdrosť" spolu so sloganom „Múdrosť a vzdelanie by mali upevniť tieto časy“. Vertikálne detaily na priečelí sú nepatrne začlenené v prísnom štýle art deca vo fukcionalisticko-expresívnej forme. Budova GE nemá špičku (vežu) na svojej streche, ako väčšina iných vyškových budov postavených v štýle art deco v 30. rokoch 20. storočia.
RCA Building bola postavená ako jeden z prvých mrakodrapov v meste a určila štýl architektúry, ktorý nasledovali ostatné budovy v centre. Jej impozantné steny z vápenca dovezené zo štátu Indiana sú prerušené iba oknami a hliníkovými klenbami, ktoré su prerušené betónovou doskou, ktorá vytvára dlhú vertikálnu líniu. Pri jej navrhovaní sa inšpirovali budovou Daily New Building, ktorá taktiež ovplyvnila usporiadanie okien na Empire State Building. Podlažia v tejto budove sú otvorené. Podobne ako v ostatných budovách aj tento komplex je krytý uhľadnými materiálmi.
Vo foyeri namaľoval Jose Maria Sert na plátno nástennú maľbu s témou amerického pokroku, ktorou nahradili kontroverznú prácu namaľovanú ako tradičnú fresku umelcami Diegom Riverom a Benom Shahnom. Foyer je z drahých materiálov a redukovaný na čierne a béžové ornamentálne schémy a dramatickosť priestoru je zvýšená vhodným osvetlením.
Tri odstupy na severnej a južnej strane ustupujú z južnej fasády, kvôli množstvu výťahových šácht. Tri odstupy na južnej fasáde sú funkčne nepotrebné, no kopírujú odstupy na južnej a severnej fasáde.
Bencúrova ulica (Košice)

História

Ulica vznikla v druhej polovici 19. storočia počas vzniku železničnej stanice, no dlhý čas bola bez mena. Až v roku 1912 sa rozhodlo o pomenovaní ulice podľa vtedajšieho ministra dopravy Uhorska Gabriela Barossa. Po vzniku Česko-Slovenska bol tento názov pochopiteľne neprijateľný, preto sa mestskí radní rozhodli pomenovať ulicu po americkom prezidentovi Woodrow Wilsonovi. Za maďarskej okupácie v rokoch 1938 až 1945 sa používal uhorský názov z roku 1912 a po druhej svetovej vojne do roku 1949 opäť názov Wilsonova okružná. 1. júla 1949 bola ulica pomenovaná podľa nemeckého filozofa Friedricha Engelsa. Ulica bola v roku 1973 výrazne skrátená z dôvodu výstavby novej budovy železničnej stanice a bola tu zrušená i električková trať. Torzo ulice, ktoré ostalo od roku 1990 nesie meno Júliusa Bencúra, maďarského realistického maliara, ktorý žil dlhé roky v Košiciach.
Arjuzanx

Poloha

Obec má rozlohu 29,2 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 41 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 211 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bas-Mauco

Poloha

Obec má rozlohu 11,5 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 308 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ligny-en-Barrois (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 32,26 km². Najvyšší bod je položený 386 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 205 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Médard-d’Excideuil

Poloha

Obec má rozlohu 18,35 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 581 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Noiseau

Poloha

Obec má rozlohu 4,49 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 679 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montcavrel

Poloha

Obec má rozlohu 9,56 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 372 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bauche

Poloha

Obec má rozlohu 6,58 km². Najvyšší bod je položený 1 311 m n. m. a najnižší bod 408 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 471 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierna Lehota (okres Rožňava)

Polohopis

Obec Čierna Lehota leží na konci Štítnickej doliny pod vrchom Stolica.

Dejiny

Prvá písomná zmienka pochádza z polovice 16. storočia, obec ale vznikla už v 15. storočí na valašskom práve. Názov Lehota označoval určitú dobu, počas ktorej osídlenci nemuseli platiť dane a iné poplatky. „Čierna“ je pravdepodobne vďaka tmavej siluete hôr v pozadí. Obyvatelia sa zaoberali najmä pastierstvom. Svedčí o tom postava sv. Vendelína, patróna pastierov v obecnom erbe. Obec zohrala dôležitú úlohu počas SNP, keď bola v tunajších horách zriadená poľná nemocnica. Tieto ťažké časy pripomínajú tri pamätníky a pamätná izba SNP.

Turistika

Z Čiernej Lehoty sa po modrej značke môžete dostať na dva najvyššie vrchy Slovenského Rudohoria - Stolicu (1 476 m n. m.) a Kohút (1 409 m n. m.)
MFK Skalica

Postup do Fortuna ligy

MFK Skalica postúpil do Fortuna ligy aj napriek porážke 0–2 proti MFK Zemplín Michalovce v zápase posledného kola 2. ligy, ktorý sa odohral 13. júna 2015. Skalica nahradila v súťaži FC VSS Košice, ktoré zostúpili aj napriek vysokému postaveniu v tabuľke kvôli finančným problémom. Skalica tak dosiahla najväčší úspech vo svojej histórii.
Oravská skupina

Oravská skupina resp. oravský typ bola lokálna skupina lužického kultúrneho komplexu na severnom povodí Váhu, Orave a v Turci cca od 750 pred Kr. až do 300 pred Kr.  (ale rozkvitala a relevantne je doložená vlastne až od 550 pred Kr., teda od Ha D2).
Po roku 550 pred Kr. bolo územie oravskej skupiny husto osídlené, čo dokladá hustá sieť hradísk aj jednoduchých osád, ako aj pohrebiská s veľkým počtom hrobov. Najvýznamnejšie hradiská oravskej skupiny boli Tupá Skala (nad Vyšným Kubínom) a Istebné Hrádok.
Hradiská sa už stavali aj za pomoci kameňa, žili z remesla a chovu oviec a vykazujú náznaky vnútornej urbanizácie.
Oravská skupina sa vyznačuje špecifickou keramikou (výzdobu tvoria ryhy, prevládajú amforovité a baňaté nádoby, esovite prehnuté šálky), špecifickými bronzami (diadémy a nákrčníky zhotovené z masívnej tordovanej alebo hladkej tyčinky a zakončené ružicami, honosné ihlice atď.) a zmenami v pohrebnom ríte (viac žiarových bezurnových hrobov so zvyškami kremácie uloženými v jamke alebo prikrytámi pieskovcovou doskou).
Lokality žiarových pohrebísk sú napr. Dolný Kubín, Vyšný Kubín, Oravský Podzámok.
Oravská skupina bola v úzkom kontakte s susedným územím dnešného Poľska, čo dokazuje podoba hradísk.
Edguy

História

Skupinu Edguy založili v roku 1992 vtedy len 14 ročný Tobias Sammet, Jens Ludwig, Dirk Sauer a Dominik Storch. Názov skupiny je odvodený od starogréckeho slova "Yugde". Až do roku 1998 nahraval vsetky bassgitarove party Tobias Sammet. V roku 1998 sa k skupine pridal Tobias Exxel ktorý začal hrať na basu miesto Sammeta.
Po dvoch demonahrávkach a jednom albume, ktoré neboli nikdy komerčne predávané získala skupina zmluvu s vydavateľstvom AFM Records. Ich prvý album vydaný týmto vydavateľstvom Kingdom of Madness zaznamenal úspech, ale ako zlomový album je možné označiť Vain Glory Opera (1998). Po vydaní ďalších dvoch štúdiových albumoch (Theater of Salvation a Mandrake) a jednom koncertnom albume (Burning Down the Opera) prešla skupina k novému vydavateľstvu Nuclear Blast.
V rokoch 2001/2002 bol zverejnený aj sólový projekt Tobiasa Sammetsa s názvom Avantasia. Išlo o "metalovú operu" na ktorej sa podieľalo vaľa hudobníkov so zvučnými menami. (okrem iných Michael Kiske, Kai Hansen, Eric Singer, David DeFeis a Timo Tolkki). Sammet uz od roku 2006 pracuje na pokračovaní tohoto projektu ku ktorému bolo znova prizvaných veľa známych hudobníkov na výpomoc.
Dňa 12. augusta 2011 vystúpili v Snine na festivale Rock pod Kameňom.

Štýl

Skupina je vďaka jednoduchým textom, Sammetovému vysokému hlasu a melodickej hudbe označovaná ako typicky európsky power metalová. Texty svojim metaforickým spôsobom často hovoria o ovplyvňovaní človeka cirkvou, nebezpečiach modernej civilizácie… Podľa výroku Sammeta skupina neobhajuje žiadnu konkrétnu ideológiu. (citát Tobiasa Sammeta: We are not political and we are not religious, at least there is no key message in our songs telling you what to think in terms of anything.)
Album vydaný v roku 2004 Hellfire Club skupina produkovala spolu s orchestrom. Albumom, ktorý skupina vydala v roku 2006 Rocket Ride sa štýl tvorby skupiny zmenil z typického power metalu na klasický metal 80´tych rokov.