google/wiki40b huggingface dataset:
Arthur Harden

Začiatky

Arthur Harden sa narodil v Manchestri Albertovi Tyas Hardenovi a Elize Macalisterovej. Harden navštevoval strednú školu v Tettenhalle (Staffordshire) a v roku 1882 nastúpil na Owensovu Univerzitu (dnes Univerzita v Manchestri) kde v roku 1885 aj promoval.

Výskum

V roku 1886 Harden získal Daltonove chemické štipendium a strávil rok spolupracujúc s Ottom Fischerom v Erlangene. Neskôr sa vrátil do Manchestru ako prednášajúci, kde ostal až do roku 1897 kedy bol vymenovaný do novozaloženého Britského inštitútu Preventívnej medicíny, ktorý sa neskôr stal Listerovým inštitútom. V roku 1907 bol vymenovaný za riaditeľa Biochemického oddelenia a ostal ním až do dôchodku v roku 1907 (vo výskume naďalej pokračoval).
V Manchestri Harden študoval správanie svetla v zlúčeninách oxidu uhličitého a chlóru. Po vstupe do inštitútu, svoje metódy aplikoval pri skúmaní biologických úkazov ako chemické správanie baktérií a alkoholická fermentácia. Študoval rozpadové produkty glukózy a kvasiniek, a produkoval niekoľko článkov na tému antiskorbutových vitamínov.
Arthur Harden bol v roku 1926 pasovaný za rytiera, získal niekoľko čestných doktorátov a ako člen Kráľovskej spoločnosti v roku 1935 získal Davyho medailu.
Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu

Zloženie

MTTJ sa skladá zo senátov pozostávajúcich zo 16 stálych sudcov a 13 ad litem sudcov, ktorí sú volení Valným zhromaždením OSN na obdobie 4 rokov (stáli sudcovia s možnosťou opätovného znovuzvolenia).

Konanie

Vyšetrovanie sa začína na podnet prokurátora ex officio alebo na jeho podnet na základe informácií od jednotlivcov, vlád, medzinárodných organizácií alebo mimovládnych organizácií. V konaní sa uplatňujú základné zásady súdneho konania ako ne bis in idem, prezumpcia neviny, zásada spravodlivého a rýchleho konania, plne sa rešpektujú práva obvineného, chránia svedkovia a obete, poskytuje sa možnosť využitia advokátov ex officio. Počas konania sa obvinený nachádza vo väzbe. Najprísnejší trest, ktorý môže byť uložený obvinenému je trest odňatia slobody na doživotie. Tresty sa vykonávajú v niektorom zo štátov, ktorý s OSN podpísal dohodu o prijatí osôb odsúdených MTTJ.
Svoju činnosť by mal MTTJ ukončiť do r. 2011.
Loromontzey

Poloha

Obec má rozlohu 7,68 km². Najvyšší bod je položený 341 m n. m. a najnižší bod 262 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Extranjera

Single

"Inevitable" bol vydaný ako hlavný singel z albumu, a to 11. mája 2010. Videoklip k piesni mal premiéru 24. mája 2010.
"Ya No" bol vybraný ako druhý singel z albumu Extranjera, a bol vydaný do rádia 16. novembra 2010. "Ya No" je cover od speváčky Seleny. Vzhľadom k pirátstvu (na youtube sa objavil videoklip skôr v nekvalitnej podobe) bolo hudobné video pre "Ya No" vydané 10. februára 2011. Táto pieseň sa nachádza až v druhej časti albumu - Extranjera Segunda Parte.
"Ingenua" bol vydaný ako tretí singel. Aj k tejto piesni bol natočený videoklip, bol zverejnený 11. novembra 2013
Dienville

Poloha

Obec má rozlohu 20,34 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 828 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Uličské Krivé

Zaujímavosti

Medzi zaujímavosti patrí drevený gréckokatolícky chrám Sv. Archanjela Michala v Uličskom Krivom z roku 1718. Chrám sa nachádza v strede dediny. Drevená budova chrámu stojí na kamennom základe.
Vstupná brána je v barokovom štýle s pôvodnými závesmi. Interiér je rozdelený na babinec, loď a sakristiu. Ikonostas pochádza z 18. storočia. Ikona Krista-Pantokratora nad cárskou bránou je zo 16. storočia. Ikony v ikonostase sú rozmiestnené v súlade s cirkevným kánonom.
Froissy

Poloha

Obec má rozlohu 6,56 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 889 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hry o život (film)

Dej

V troskách bývalej Severnej Ameriky sa rozkladá zem Panem s nablýskaným hlavným mestom Kapitolom a dvanástimi krajmi. Hlavné postavy Katniss a Peeta žijú v dvanástom a Kapitol im vládne krutou a tvrdou rukou. Poslušnosť si udržuje usporiadúvaním Hier o život – zvrátenou televíznou reality show, v ktorej každoročne jeden chlapec a jedno dievča z každého kraja nedobrovoľne bojujú o život. Šestnásťročná Katniss chce zachrániť svoju sestru, ktorá bola vyžrebovaná a prihlási sa namiesto nej. Do hier je vyžrebovaný aj Peeta Mellark, pekárov syn, ktorý kedysi zachránil Katnissinu rodinu pred hladom. Za ich mentora je zvolený Haymitch z dvanásteho kraja, bývalý víťaz hier, z ktorého sa však časom stal alkoholik.
Katniss a Peeta sa dostávajú do Kapitolu, kde sa stretávajú so svojimi protivníkmi. Pred tím, kým vstúpia do arény a reality show začne, sú účastníci hier verejne predstavení publiku. V priamom prenose sa tu Peeta prizná k dlhoročnej, neopätovanej láske ku Katniss. Katniss je presvedčená, že Peeta sa tak snaží získať priazeň u publika, ktorá môže byť pre prežitie rozhodujúca, pretože publikum môže svojim favoritom posielať dary.
Katniss v aréne prežíva vďaka umeniu lovu, lukostreľbe a orientácii v teréne. Počet protihráčov sa stále znižuje, Katniss a Peeta ale zostávajú nažive. Vďaka zamilovanému obrazu Katniss a Peetu sa menia pravidlá a uprostred hry je oznámené, že víťazom môže byť aj pár z rovnakého kraja. Katniss sa vydá hľadať Peetu, spoločne čelia nástrahám svojich protivníkov i tvorcov reality show. Katniss a Peeta využijú toho, že pôsobia ako zamilovaný pár, aby získali väčšiu popularitu a tým aj priazeň sponzorov.
Konca reality show sa skutočne obidvaja dočkajú. Kapitol však chce opäť meniť pravidlá, a snaží sa Katniss a Peetu prinútit, aby vo veľkom finále bojovali proti sebe navzájom, lebo víťaz môže byť len jeden. Obidvaja následne pohrozia samovraždou v nádeji, že Kapitol bude mať predsa len radšej dvoch víťazov ako žiadneho, a táto lesť im skutočne vyjde. Katniss a Peeta sú vyhlásení za víťazov 74. ročníka Hier o život.
Haymitch varuje Katniss, že si jej zobrazením vzdoru vytvorila mocných nepriateľov. Prezident Snow sa pozerá na záznamy o triumfálnom návrate víťazov domom a zvažuje situáciu.

Pokračovanie

Dňa 8. augusta 2011, stále v priebehu natáčania filmu, štúdio Lionsgate oznámilo, že filmová adaptácia druhej knihy z trilógie Hry o život, s názvom Hry o život: Skúška ohňom, bude v kinách od 22. novembra 2013. V novembri 2011 Lionsgate začalo rokovať so scenáristom Simonom Beaufoyom aby prispôsobil novelu pre film, pretože Ross a Collinsová od druhej časti odstúpili kvôli vyťaženiu. Výroba filmu začala v lete 2012 a Garyho Rossa na režisérskej stoličke vystriedal Francis Lawrence. Dňa 6. mája 2012 bolo vyhlásené, že Michael Arndt bude prepisovať scenár pre Skúšku ohňom. Arndt bol oficiálne ohlásený ako nový scenárista dňa 24. mája 2012.
V júli 2012 boli ohlásené dátumy vydania pre dva filmy, ktoré sú založené na poslednej knihe Drozdajka. Prvá časť s názvom Hry o život: Drozdajka 1, mala premiéru 21. novembra 2014 a Hry o život: Drozdajka 2, dňa 20. novembra 2015.
František Anton Zechenter

Životopis

Pôsobil v Banskej Bystrici, 1760 mešťan. Jediný známy ním signovaný zvon je z 1772 v Liptovskej Revúcej. Roku 1858 pri požiari Brezna zhorela i jeho zvonárska kniha, kt. vlastnil jeho vnuk → Gustáv Kazimír Zechenter.
Potos (Grécko)

Potos je jedno z najrušnejších turistických stredísk na ostrove Thasos v severnom Grécku. Má okolo 700 stálych obyvateľov a administratívne patrí pod obec Theologos.
Vyvinul sa z rybárskej osady a dnes je moderným strediskom s množstvom atraktívnych lákadiel. Obyvatelia sa okrem turizmu venujú rybolovu a pestovaniu viniča a olív.
Samuel Hruškovič (geológ)

Životopis

Absolvoval banskú geológiu na Technickej univerzite v Košiciach. Od roku 1953 pracoval pre Západoslovenský rudný prieskum v Banskej Štiavnici. Od roku 1958 pracovník Geologického prieskumu, n.p. závod Banská Bystrica, vedúci geologického závodu v Banskej Bystrici (od 1959), vedúci odbornej skupiny v Geologickom stredisku v Banskej Bystrici (1967), vedúci Geologickej oblasti v  Banskej Bystrici (1970 – 1980), vedúci špecializovanej geologickej skupinu pre nerudné suroviny v Banskej Bystrici (po 1982). Jeho geologicko-prieskumné výsledky zhrnuté v záverečných správach sú uložené v archíve Geologickej služby SR v Geofonde v Bratislave, viaceré z nich publikoval. Spoluautor odborných prác v zborníkoch.
Télemachos z Farsalu

Télemachos (starogr. Τηλέμαχος – Télemachos) bol víťaz v zápasení na olympijských hrách v roku 484 pred Kr.
Télemachos, syn Aknonia z tesálskeho Farsalu, zvíťazil v zápasení (palé) na 74. olympijských hrách v roku 484 pred Kr. Zápasenie zaviedli v Olympii na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Eurybatos zo Sparty.
Na olympijských hrách, keď súťažil Télemachos, Diognétos z Kréty zabil svojho súpera Hérakla počas zápasu v boxe. Hellanodikovia ho zato vyhnali z Olympie, hoci bol olympijským víťazom z predchádzajúcich hier.
Súcno

Súcno je filozofické označenie. Je rozmanité, v ktorom bytie je identickým. Súcno je to, čo je; čo má účasť na bytí, nie je to však bytie samo ako celok; teda aj (ľudská) bytosť; to, čo existuje.
Bouzin

Poloha

Obec má rozlohu 4,27 km². Najvyšší bod je položený 446 m n. m. a najnižší bod 312 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
MHD Žiar nad Hronom

MHD Žiar nad Hronom (Mestská hromadná doprava Žiar nad Hronom) je sieť mestskej dopravy v Žiari nad Hronom. Tvorí ju 5 autobusových liniek prevádzkovaných spoločnosťou SAD Zvolen.

História

MHD v Žiari nad Hronom vznikla pravdepodobne v 80. rokoch 20. storočia ako mestský podnik na dvoch linkách. Neskôr MHD prebrala SAD Zvolen a systém sa rozšíril na osem liniek. Jedna z nich nahradila prímestskú linku do Šášovského Podhradia a jedna do Lutily. Postupne sa od roku 2005 začal systém ukracovať o vybrané linky a tak vznikla zaujímavá MHD s linkami 1, 2, 3 a 8. Preto sa linkový systém upravil tým že linka 8 sa nahradila linkou 4. V súčasnosti tu premáva jedna nosná linka 1 ktorú dopĺňa linka 2 na troch pároch spojov a linka 3 ktorá sa dvakrát otočí okolo centra mesta Žiar nad Hronom a to tiež len ráno, linky dopĺňa linka 4 do Šášova s primeraným počtom spojov.V roku 2012 bola pridaná jedna špeciálna autobusová linka 5 ktorá zabezpečuje cez víkendy prístup k cintorínu na jednom pári spojov, od roku 2016 sa jej počet spojov zvýšil a premáva ako jediná linka k železničnej stanici.
Villedômer

Poloha

Obec má rozlohu 35,49 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 366 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Budova I.G. Farben

Budova I.G. Farben alebo Poelzigova budova (nem. IG-Farben-Haus, Poelzig-Bau, Poelzig-Ensemble, v minulosti IG-Farben-Gebäude, IG-Farben-Komplex, General Creighton W. Abrams Building) bola postavená v rokoch 1928–1931 vo Frankfurte nad Mohanom podľa plánu architekta Hansa Poelziga ako centrála chemickej firmy I.G. Farben. Až do 50. rokov bola najväčšou administratívnou budovou v Európe a tiež jednou z najmodernejších. Je známa hlavne svojimi výťahmi paternoster.
Počas nacistického režimu slúžila budova ako centrála pre výskumné projekty spojené s vývinom syntetickej ropy a gumy a ako administratívne centrum pre výrobu horčíka, mazacích olejov, výbušnín, metanolu a smrtiaceho plynu Zyklon B, ktorý sa používal v koncentračných táboroch.
Po druhej svetovej vojne v nej až do roku 1995 sídlilo ústredie americkej armády. Od roku 2001 v nej sídli časť Goetheho univerzity. O jej pomenovaní sa dodnes vedú spory.

Budova

Budova bola postavená na pozemku Grüneburg v mestskej časti Westend, ktorý od roku 1837 patril rodine Rotschildovcov a v rokoch 1864–1928 tu stála budova Mestského zariadenia pre psychiatrických a epileptických pacientov. Na väčšej západnej časti pozemku bol v roku 1880 založený Grüneburgský park.
V roku 1927 získal chemický koncern I.G. Farben časť pozemku na stavbu svojej centrály. Za architekta bol vybraný Hans Poelzig. Stavba začala koncom roka 1928 a bola dokončená za 24 mesiacov v roku 1930. Celý komplex (záhrady, parkoviská) bol dokončený v roku 1931.
Investori podľa vlastných slov nechceli budovu v štýle Bauhausu, ale "symbolické znázornenie nemeckej obchodníckej a vedeckej zručnosti, v oceli a kameni". Budovu, ktorú navrhol Hans Poelzig, možno zaradiť do štýlu Novej predmetnosti (Neue Sachlichkeit).
Budova je dlhá 250 m, vysoká 35 m a má deväť poschodí, výška jedného poschodia za zdola nahor znižuje (z 4,6 m na 4,2 m). Budova sa tak pozorovateľovi zdá vyššia. Jej objem je 280 000 m³, na jej konštrukciu sa použilo 4 600 ton oceli. Fasádu bola obložená s 33 000 m² cannstattského travertínu.
Budova I.G. Farben má šesť krídel, ktoré sú prepojené mierne zakrivenou centrálnou chodbou. Takto mali všetky kancelárie prístup k dostatočnému prirodzenému osvetleniu a ovzdušneniu. Konkávna forma zmierňuje jej masívny vzhľad pri čelnom pohľade.
Saint-Léger-les-Vignes

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 507 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sivergues

Poloha

Obec má rozlohu 9,39 km². Najvyšší bod je položený 993 m n. m. a najnižší bod 430 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Loupes

Poloha

Obec má rozlohu 4,87 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 644 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nazelles-Négron

Poloha

Obec má rozlohu 22,32 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 561 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fayl-Billot (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 42,9 km². Najvyšší bod je položený 387 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 434 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boudica

Boudicca alebo Boadicea bola manželka icenského kráľa Prasutaga.
Po jeho smrti (59 alebo 60) prevzala vládu nad etnikami v oblasti dnešného Suffolku a Norfolku a podnietila časť keltských kmeňov v Anglicku (Icenov, Trenovantov a ďalších) k povstaniu proti Nerovmu Rímu. Dôvodom bolo, že Rím nerešpektoval závet zosnulého kráľa, ktorý vládu odkázal svojim dcéram. Rímski vojaci na rozkaz guvernéra vydrancovali kráľovský dvor, jeho dcéry znásilnili a manželku zbičovali. Krátko predtým vyplienili posvätný ostrov Mona (Anglesey), vyrúbali posvätné duby a povraždili miestne kňažky a druidov. Povstanie po začiatočných úspechoch – dobytie mesta Camulodunum (Colchester) a zničenie 9. légie, ktorá sa mu pokúšala pomôcť – rozdrvil rímsky miestodržiteľ Gaius Suetonius Paulinus v roku 61. Po porážke sa jej stopa stratila, pravdepodobne spáchala samovraždu.
Hlavným prameňom informácii o vzbure v Anglicku je Tacitus a Cassius Dio.
Šiesta veta

Synopsa

V kontextoch našej kinematografie predstavuje Šiesta veta menej tradičné uchopenie témy formovania národnej identity a slobody, prostredníctvom využitia niektorých biografických momentov a voľných citácií z literárneho diela poprednej predstaviteľky kritického realizmu. Film je svojským rozkrytím rozmanito diferencovaného a protirečivého sveta postáv a postavičiek príznačných pre malomestskú a vidiecku inteligenciu, sedliakov, roľníkov či remeselníkov na Slovensku v niekdajšej c. k. monarchii. Mapuje charakteristické osobné a spoločenské konflikty, sociálne, politické, národné, národnostné, kultúrne a ďalšie problémy obdobia dejovo ohraničeného rokmi detstva a mladosti Boženy Slančíkovej-Timravy, ale priestor tu tiež nachádza jej ženský svet. Citlivá a vnímavá dievčenská psychika, formovaná a korigovaná jej hĺbavým intelektuálnym a emancipačným zrením, ústiacim v bolestnú polemiku s realitou, ktorá ideály národného povedomia a svojbytnosti, ale tiež individuálnej morálky a vyspelosti materializuje v akomsi prazvláštnom podaní, pripomínajúcom neraz výjavy z krajiny za krivým zrkadlom. Tvorcovia načrtávajú bezútešný stav stojatých vôd, v ktorých sa i zásluhou nenapraviteľnej zaslepenosti topila vtedajšia inteligencia.
Kompozičná štruktúra filmu stavia na prepojení postáv Slančíkovej noviel a poviedok s reálnymi biografickými faktami. Je frázovaná do šiestich viet, rámcovaných portrétmi autorky a tiež citátmi, ktorými hodnotí svoju prácu a život. V prvej vete sa predstavuje ako malé, všadeprítomné dievčatko, skúmajúce a hodnotiace vo svojej zvedavosti svet okolo, v ktorom sa ešte detsky naivne prekrýva skutočnosť s predstavami a snom. Drsné okolie však pred ňou neskrýva svoje kontrasty a malé krivdy (odopreté naopak bratovi Bohušovi, ktorého rodičia posielajú na štúdiá) sa už začínajú hlásiť. Prvá veta je teda expozíciou s naznačenými charaktermi, okruhmi ďalej rozvíjaných motívov i stredom dramatických línií - osud hlavnej hrdinky túžiacej po rovnocennom vzťahu a dráma jej nenaplnenej lásky.
Vytvára sa principiálny nový model ženy ako samostatnej bytosti s vytrvalou snahou vidieť tvrdú skutočnosť v pravom svetle. Božena s opovrhnutím hľadí na tetu Emu, ktorá smiešnym ľudomilstvom klame seba i ostatných. V urputnej snahe povzniesť ducha národa rozdáva knižky sedliakom s vierou, že tieto činy dávajú jej životu zmysel. Ďalšou tragickou postavou je i bratranec Lajo, odhodlaný, ale osamelý revolucionár, anarchista beznádejne vyvolávajúci vzletné pokriky o slobode a vzbure znechutenému a nič nechápajúcemu okoliu.

Kritická recepcia

Václav Macek v Dejinách slovenskej kinematografie píše. "Uhrovu Šiestu vetu charakterizuje zušľachťovanie obrazu etnika, paradoxné ustrnutie na polceste medzi faktami o osude výnimočnej ženy, o jej krízach, a primitívnosťou dedinského prostredia. Akoby sa Uher bál vyhrotiť v tragické a zároveň brutálne konflikty. V podstate už film Pásla kone na betóne ukázal, že v osemdesiatych rokoch sa režisér väčšmi usiloval o zobrazenie zmierenia a pohody ako tragického napätia z neriešiteľných konfliktov."
Günter Altner

Život

Od roku 1956 do 1962 študoval evanjelickú teológiu a biológiu vo Wuppertale a Göttingene, v rokoch 1962 - 1968 biológiu v Mainze a Gießene.
Od roku 1961 pracoval pre Evanjelickú cirkev v Rheinlande, v rokoch 1968 až 1971 pôsobil na Evangelischen Akademie v Mülheim an der Ruhr. V roku 1971 sa stal profesorom humánnej biológie na Pädagogische Hochschule Schwäbisch Gmünd v Schwäbisch Gmünde odkiaľ odišiel v roku 1973 na Forschungsstätte der Evangelischen Studiengemeinschaft (FEST) v Heidelbergu. Od roku 1977 do odchodu do dôchodku v roku 1999 bol profesorom na Universität Koblenz-Landau v Koblenzi.

V rokoch 1977 - 1979 bol členom predsedníctva Vereinigung Deutscher Wissenschaftler, 1979 - 1982 členom komisie Zukünftige Energiepolitik pri Bundestagu, 1999 - 2002 členom poradného zboru pre etiku pri spolkovom ministerstve zdravotníctva. V roku 1977 bol spoluzakladateľom Öko-Institutu vo Freiburgu im Breisgau.
Naposledy žil a zomrel v Berlíne.
Croce (Haute-Corse)

Poloha

Obec má rozlohu 6,43 km². Najvyšší bod je položený 1 655 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 84 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dugongovité

Dugongovité (lat. Dugongidae alebo Halicoridae) sú čeľaď z radu sirény.

Charakteristika

Sú to veľké, vodné morské bylinožravce. Veľké sú 3 – 10 m; ťažké 400 – 5 900 kg. Majú hladké telo takmer bez chlpov.
Dugong morský (Dugong dugong) žije v Indickom oceáne a v západných oblastiach Tichého oceánu. Samce majú asi 25 cm dlhé kly. Má chvostovú plutvu vykrojenú, čím sa podobá veľrybám. Druh Hydrodamalis gigas vyhynul roku 1768.
Najstaršie dugongovité pochádzajú z konca eocénu, podčeľaď Dugoninae z raného alebo stredného oligocénu, podčeľaď Hydrolaminae z raného miocénu.
Liéhon

Poloha

Obec má rozlohu 5,38 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-sur-Oudon

Poloha

Obec má rozlohu 12,73 km². Najvyšší bod je položený 68 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 575 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Široký (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany sú úzkolisté suché trávniky s výskytom ponikleca veľkokvetého (Pulsatilla grandis), krivca českého (Gagea bohemica) a ďalších významných a vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Genay (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 13,82 km². Najvyšší bod je položený 405 m n. m. a najnižší bod 218 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 338 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vodné pólo

Vodné pólo je loptová hra, v ktorej proti sebe nastupujú dve 7 (6 a 1 brankár) členné družstvá. Hrá sa na štyri štvrtiny po 8 minút čistého času (v prípade, že hra musí mať víťaza a je nerozhodný stav, predlžuje sa 2x po 3 minúty), mladší žiaci hrajú 4x7 minút a mladšia prípravka 4x6 minút.
Prvá zmienka o loptovej hre vo vode je z roku 1840. Hráči pri nej sedeli obkročmo na sudoch a loptu sa do bránky snažili dostať za pomoci pádla. Podobnosť tejto hry s konským pólom mala za následok, že táto hra dostala meno „Vodné pólo“. Prvé pravidlá boli spísané približne v roku 1870. V rokoch 1880 až 1888 získalo vodné pólo súčasnú podobu. K zjednoteniu pravidiel došlo v roku 1908. Vodné pólo je najdlhšie hraným kolektívnym športom na olympijských hrách. Prvýkrát sa objavil na olympiáde v Paríži v roku 1900.
Prvé pravidlá hry spracoval William Wilson zo Škótska.
Za správne rozmery ihriska zodpovedá usporiadateľská organizácia. Pre mužov je hracia plocha 25-33 metrov dlhá a pre ženy je 20-25 metrov dlhá. Šírka hracej plochy je 10-20 metrov. Biela farba označuje bránkovú čiaru, žltá čiara päť metrov od brány a dva metre od brány sa označuje červenou farbou. Bránka je 3 metre široká a 90 centimetrov vysoká, ak je hĺbka vody 1,5 a viac metrov hlboká.
Plavky musia byť nepriehľadné a pred zapojením do hry sa musia odstrániť všetky predmety, ktoré môžu spôsobiť zranenie.Ženy musia mať jednodielové plavky a vlasy pod čiapkou. Čiapky slúžia na to, aby rozhodcovia a diváci mohli rozlišovať hráčov. Mužstvá používajú čiapky kontrastných farieb, modré a biele. Sú upevnené pod bradou. Brankár má číslo 1 a ostatní čísla 2-13. Lopta je guľatá a musí byť vodotesná. Obvod lopty pre mužov je 68-71 cm a pre ženy 65-67 cm. Hmotnosť lopty má byť 400-450 gramov.
Champ-sur-Layon

Poloha

Obec má rozlohu 19,19 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 979 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Jalle

Poloha

Obec má rozlohu 18,16 km². Najvyšší bod je položený 1 025 m n. m. a najnižší bod 376 m n. m.

Geológia

Pri obci, smerom k Le Poët-Sigillat, sa nachádzajú zaujímavé geologické útvary. Sú to čierne sliene a dodávajú oblasti zvláštnu fyziognómiu. Hornina rýchlo zvetráva a prepožičiava kraju v detaile sa meniaci reliéf. Vŕšky sú popretínané početnými čiernymi úžľabinami, ktoré stále viac vyrýva každá nová búrka.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 279 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE

Poľnohospodárstvo

V okolí sa pestuje vinič, levanduľa, pšenica špaldová a marhule.

Infraštruktúra

V obci sú potraviny, bar, reštaurácia a pekár.

Pamiatky

Románsky Kostol Notre-Dame-de-Beauvert (Matky Božej z Beauvert) bol postavený v roku 852 a nahradil pôvodný antický chrám.

Turistika

V obci sa nachádza kemping "Les Cigalles".
Sévignac

Poloha

Obec má rozlohu 43,25 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 112 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE