Extra Playful

Vydanie

Oznam o vydaní EP bol zverejnený v polovici júla 2011. Názov „Extra Playful“ vznikol po tom, ako sa Cale snažil zohnať dve slová, pričom prvé by začínalo na „E“ a druhé na „P“. Na bielom podklade obalu albumu je čierny kábel so zástrčkami situovaný do tvaru Caleovho podpisu. V spodnej časti je text „EP: Extra Playful“. Špeciálna „čierna“ verzia má čierny podklad a zvyšok je v bielej farbe. Prvý a jediný singel z albumu „Whaddya Mean by That?“ bol predstavený 25. júla 2011 a vyšiel len digitálne na internete, nie však na CD ani gramofónovej platni. Obal singla je podobný obalu EP, jediný rozdiel je v zmene textu „EP: Extra Playful“ na „Whaddya Mean by That“.
Samotný album vyšiel prvýkrát 19. septembra 2011 na 12" gramofónovej doske pod hlavičkou vydavateľstva Double Six Records. Ako bonus bol k tejto verzii v booklete uvedený aj kód na stiahnutie v elektronickej verzii; chybne tu bola uvedená informácia, že platňa má mať 45 otáčok za minútu (používané pre single), v skutočnosti ale mala 33 otáčok (používané pre dlhohrajúce platne). Na CD vyšiel až 10. októbra 2011, tu už kód pre stiahnutie z internetu uvedený nebol. Dňa 25. novembra 2011, na čierny piatok - deň po vďakyvzdaní, vyšla iba na CD špeciálna verzia Black Edition (anglicky čierna edícia), ktorá obsahuje ešte dve skladby navyše. Táto verzia bola dostupná iba v Spojených štátoch a vyšla v obmedzenom počte 2000 kusov.
Dňa 21. apríla 2012, pri príležitosti Record Store Day - dňa, kedy sa vydávajú raritné vinylové albumy na podporu nezávislým predajcom, vyšiel album Extra Playful: Transitions obsahujúci remixy niekoľkých skladieb z tohto EP doplnené o dve skladby, ktoré sú poctou Johnovi Caleovi. Pôvodne bolo nahrávacou spoločnosťou oznámené, že v booklete bude uvedený kód pre digitálne stiahnutie albumu z internetu; v skutočnosti tomu však tak nebolo. Počet dosiek bol obmedzený na 750 kusov a album vyšiel na bielej 150 gramovej gramofónovej platni. O dva dni neskôr vyšiel aj v digitálnej verzii vo formáte FLAC alebo MP3 (320kbps). Predstavili sa tu Maria Minerva (remix „Whaddya Mean by That“), Actress (remix „Perfection“) a Alva Noto (remix „Catastrofuk“). Ďalej potom Leyland Kirby („Watching and Waiting for You to Begin“) a Tim Hecker („Suffocation Raga for John Cale“).

Skladby

Album otvára pieseň „Catastrofuk“, ktorú Cale (spočiatku pod názvom „Catastrophic“) uvádzal pri svojich koncertoch už od júna 2008, kedy ju prvýkrát predstavil v Oxforde. K piesni bol predstavený videoklip, ktorý režírovala Caleova dcéra Eden. Cale vo videu chodí vo skafandri na cudzej planéte; mimo neho v ňom vystupujú ešte tri deti pri čajovom posedení. Pieseň je v rýchlom tempe a začína najprv hrou na akustickú gitaru, postupne sa pridáva fuzz basa doplnená o krátke sóla na elektrickú gitaru; občas sa tu vyskytuje aj klavír, ale hlavne rôzne elektronické slučky. Pojednáva o tom, že sa občas rôzne veci vymknú kontrole. Ďalšiu pieseň „Whaddya Mean by That?“ tiež prvýkrát na koncerte zahral v júni 2008 v Oxforde. Ide o pomalú pieseň, ktorá je so svojou dĺžkou päť a pol minúty najdlhšia pieseň na albume. Gitarové sólo sa v nej prelína z jedného reproduktora do druhého. Na rozdiel od prvej piesne, kde hrá na bicie Michael Jerome, ho tu vystriedal Deantoni Parks. Rovnako k tejto piesni bol natočený videoklip; režisérmi sú v tomto prípade Charlie & Joe. Vo videu Cale chodí po lese. Video bolo predstavené 20. septembra 2011.
Skladba „Hey Ray“ pojednávajúca o americkom výtvarníkovi Rayovi Johnsonovi, ktorý bol jedným z prvých umelcov, ktorých Cale stretol po svojom príchode do New Yorku, bola predstavená už v januári 2007 na koncerte v Wrexhame v Anglicku. V každom verši jednej slohy texte Cale zmieňuje rôzne udalosti v rokoch 1963 až 1968, začína „na Lispenard Street“, končí potom rokom 1967 („to je zlatý vek“) a na úplný koniec, pre rok 1968, je „a to je všetko“. Inšpiráciou pre vznik tejto piesne boli listy, ktoré Johnson v šesťdesiatych rokoch písal Caleovi. Sprievodné vokály v tejto piesni spievajú speváčky Noelle Scaggs a Destani Wolf. V pozadí francúzsky spievanej piesne „Pile a L'heure“ znejú violové drony, ktoré Cale využíva už od začiatku svojej kariéry, a výrazné bicie. Na konci piesne je počuť hluk ako pri výbuchu. Táto pieseň bola v alternatívnej verzii použitá pri záverečných titulkoch vo filme Sport de filles francúzskej režisérky Patricie Mazuyovej. Cale je tiež autorom originálnej hudby k tomuto filmu zasadenej do jeho deja.
Štandardnú verziu EP uzatvára pieseň nazvaná „Perfection“, v ktorej znejú výrazné syntetizované bicie. Špeciálna verzia obsahuje ešte dve skladby navyše. Prvá z nich nesie názov „Bluetooth Swings“. Jej remix (s doplneným názvom „Bluetooth Swings Redux“) bol vydaný ako bonus na špeciálnu verziu albumu Shifty Adventures in Nookie Wood. Poslednú pieseň nazvanú „The Hanging“ sprevádza trúbka Chrisa Bautistu.

Podpora albumu

Po vydaní albumu Cale vyrazil na turné, počas ktorého odohral pätnásť koncertov vo Francúzsku, dva vo Švajčiarsku, jeden v Nórsku, tri v Švédsku a jeden v Dánsku. Popri gitaristovi Dustinovi Boyerovi a bubeníkovi Michaelovi Jeromeovi, ktorí hrali aj na albume, ho tu sprevádzal ešte basgitarista Joey Maramba.