Internet Explorer

Komponentová architektúra

V Internet Exploreri sa široko používa Component Object Model (COM) technológia. Umožňuje tretím stranám pridávať funkcionalitu pomocou Browser Helper Objects (BHO) a umožňuje webstránkam ponúkať "rich content" pomocou ActiveX. Keďže tieto objekty majú rovnaké privilégiá ako samotný prehliadač, vytvára to bezpečnostné problémy. Tento problém adresoval Internet Explorer 6.0 Service Pack 2, ktorý obsahuje Manažér prídavných funkcií (Add-on Manager) na riadenie ActiveX komponentov a Browser Helper Objects.

Použiteľnosť a prístupnosť

Nakoľko je IE úzko integrovaný s operačným systémom, využíva prístupnostnú platformu, poskytovanú s Windows. Internet Explorer je tiež používateľským rozhraním pre FTP klienta s podobným ovládaním ako Windows Explorer.
Schopnosť blokovať vyskakovacie okná (nevyžiadané okná vytvorené pomocou JavaScriptu) bola pridaná v Internet Exploreri 6.0, Service Pack 2.
Funkcionalita záložkového prehliadania nebola natívne podporovaná, ale bolo možno ju dosiahnuť inštaláciou MSN toolbaru od Microsoftu do Internet Exploreru 6. Prehliadač začal natívne podporovať záložkové prehliadanie od verzie 7.0.

Bezpečnostná platforma

Internet Explorer používa bezpečnostnú platformu založenú na zónach, čo znamená, že sa stránky zoskupujú na základe istých podmienok. Umožňuje obmedzenie širokých oblastí funkcionality a tiež špecifických funkcií.
Záplaty a aktualizácie sa pravidelne uvoľňujú a sprístupňujú pomocou webstránky Windows Update website. Hoci sú bezpečnostné záplaty naďalej uvoľňované pre viacero platforiem, najnovšie aktualizácie, pridávajúce funkcionalitu a bezpečnostné vylepšenia, boli uvoľnené len pre Windows XP.

V júni 2005 vydala firma Secunia správu o 20 „nezaplátaných“ dierach v Internet Exploreri. Všetky diery sú stále „nezaplátané“ v skorších verziách Windows, keďže mnohé z nich boli opravené iba vo Windows XP Service Pack 2.
Iným zdrojom informácií o bezpečnosti je SecurityFocus, ktorý ohlasoval 39 nezaplátaných dier v Internet Exploreri 6 na Microsoft Windows XP SP2 a 146 nezaplátaných dier v Internet Exploreri 6 na Microsoft Windows 2000 SP4.
Vo verzii 7 Microsoft pridal filter "phishing" stránok a izolovanie prehliadača od systému - Proteced Mode. Internet Explorer tak pokročil o veľký krok v bezpečnosti a stal sa prvým prehliadačom so sandboxom.

Podpora štandardov

Internet Explorer 6 takmer plne podporuje HTML 4.01, CSS Level 1, XML 1.0 a DOM Level 1 s malými implementačnými medzerami. Čiastočne podporuje CSS Level 2 a DOM Level 2 s istými implementačnými medzerami a problémami dodržiavania štandardov. Podporuje XHTML 1.0 do tej miery, že dodržiava návod na kompatibilitu HTML 4.01. Internet Explorer používa DOCTYPE sniffing, aby zvolil medzi "quirks mode" (vykresľuje podobne ako staršie verzie MSIE) a režimom podpory štandardov (vykresľuje prísne podľa špecifikácií W3C) pre vykresľovanie HTML a CSS. Plne podporuje XSLT 1.0 alebo Working Draft of XSL z decembra 1998, v závislosti od dostupnej verzie MSXML (dynamicky linkovaná knižnica). Poskytuje tiež vlastný dialekt ECMAScriptu zvaný JScript.
Internet Explorer 6 podporuje množstvo grafických súborových formátov, vrátane GIF, JPEG a PNG. Dlho očakávaná podpora alpha channel v PNG bola pridaná vo verzii 7.0 beta 1.
Internet Explorer 9 priniesol podporu pre HTML5 video a audio, Canvas a CSS3.

Proprietárne rozšírenia

Internet Explorer zaviedol množstvo proprietárnych rozšírení do množstva štandardov vrátane HTML, CSS a DOM. To spôsobilo, že množstvo webstránok je možné správne zobrazovať iba s jeho použitím. Kým Netscape Navigator (nie moderné verzie Netscape) bol tiež zodpovedný za masívne proprietárne rozšírenie základných webových štandardov, cynici Microsoftu sa na to pozerajú ako na inštanciu politiky "embrace, extend and extinguish" (EEE; "pojmi, rozšír a vykoreň"), spôsobu vyradenia konkurencie z trhu tým, že ju prinútia používať proprietárnu technológiu, ktorú Microsoft ovláda, čo vyústi do "vendor lock-in" (stavu, kedy sa používajú iba produkty jedného dodávateľa).

Prijatie na trhu

Miera prijatia IE sa zdá byť úzko spätá s mierou prijatia Microsoft Windows, keďže je to predinštalovaný prehliadač, ktorý prichádza s Windows. Od integrácie IE 4.0 s Windows 98 v roku 1998 sa jeho prijatie výrazne zrýchlilo: z 57,6% v roku 1998 na 86,08% v roku 2000. Často sa mu pripisuje, že priniesol World Wide Web nováčikom. Tento jav však bol nedávno nazvaný „monokultúrou Microsoftu“, analogicky k problémom spätým s nedostatočnou biodiverzitou v ekosystéme. V roku 2002 Internet Explorer takmer kompletne nahradil svojho hlavného rivala Netscape a ovládol trh.
Po boji a výhre vo vojne browserov na konci 90-tych rokov sa začal podiel IE zmenšovať. Po dosiahnutí vrcholu okolo 95,4% v roku 2002 nastal plynulý pokles. Štatistiky ukazujú, že v súčasnosti najvýznamnejšiu konkurenciu tvoria open source prehliadače založené na jadre Gecko, obzvlášť Mozilla Firefox.
Napriek tomu Internet Explorer zostal dominantným webovým prehliadačom. Rýchlosť ústupu bola v porovnaní s Netscape pomalá. Rozličné organizácie ohlasujú rozličný podiel na trhu v závislosti od ich prístupov a vzoriek: spoločnosť na analýzu webu WebSideStory ohlasovala, že IE mal na trhu v USA 88,46% podiel (23. september 2005); OneStat ohlásila, že IE mal globálny trhový podiel 86,63% (27. apríl 2005); NetApplications ohlásila, že IE mal trhový podiel 86,87%  (september 2005); a Janco Associates, Inc. ohlásila, že IE mal trhový podiel 85,07% (14. júl 2005).

Priemyselné prijatie

ActiveX používa množstvo verejných webstránok a webových aplikácií vrátane eBay. Podobne BHOs používajú mnohé vyhľadávače a tretie strany na pridanie prístupu k svojim službám; napríklad panel nástrojov vyhľadávača Google. Použitie COM umožňuje v aplikácii použiť funkcie vyhľadávača. Preto množstvo doplnkov a aplikácií ako RealPlayer (prehrávač multimédií) používa modul IE pre prehiadanie webu v rámci aplikácie.

"Samostatný" Internet Explorer

Hoci nie je oficiálne možné používať viaceré verzie Internet Explorera na jednom počítači zároveň, niektorí hackeri (Joe Maddalone, Ryan Parman, et al) úspešne separovali niekoľko jeho verzií, čím vytvorili samostatné aplikácie. Boli označené ako „standalone“ IEs a jednalo sa o verzie 3.0 až 5.5 SP2.

Odinštalovanie

Myšlienka odinštalovania Internet Explorera zo systému Windows bola prvýkrát navrhnutá počas protimonopolného súdneho prípadu. Kritici cítili, že by mali mať právo slobodne odinštalovať Internet Explorer rovnako ako akýkoľvek iný aplikačný software.
Jedným z argumentov Microsoftu počas súdu bolo, že odinštalovanie Internet Explorera z Windows môže spôsobiť nestabilitu systému. Aspoň jeden z komentátorov podporuje tento argument a poznamenáva, že odstránenie Internet Explorera tiež zneprístupní Windows Update, čo zanechá používateľa bez dôležitých bezpečnostných aktualizácií operačného systému. Austrálsky počítačový výskumník Shane Brooks však neskôr demonštroval, že Windows 98 môže v podstate bežať s odstránenými súbormi IE. Brooks pokračoval a vyvinul softvér, ktorý zmení Windows tak, že odstráni „neželané komponenty“. Takýto systém bol neskôr známy ako 98lite/XPLite. Microsoft tvrdil, že software neodstránil všetky komponenty Internet Explorera, pretože za sebou zanechal mnohé DLL súbory.