Polyetyléntereftalát

Použitie

Hlavnou devízou PET ako materiálu je, že ho možno úplne recyklovať. Na rozdiel od ostatných plastov ho možno pre jeho stabilitu po recyklácii používať na mnohé účely (odhadovaná životnosť PET je viac ako 1000 rokov). PET má pridelené medzinárodné identifikačné číslo pre plasty 1.
PET môže byť polotuhý (pružný) alebo tuhý, v závislosti na jeho hrúbke. Neprepúšťa plyny ani pary, po úprave je tiež dobre odolný voči alkoholom a iným rozpúšťadlám. PET je veľmi pevný a odolný voči nárazu.
Keď sa vyrába v podobe tenkých filmov (častejšie známy pod obchodný názvom Mylar), poťahuje sa obvykle hliníkovou fóliou pre zníženie priepustnosti a zvýšenie jeho ochrany voči slnečnému žiareniu.
PET fľaše poskytujú výbornú ochranu, a preto sa používajú na plnenie rôznych nápojov. Nádoby na špeciálne použitie sa vyrábajú z vrstveného PET s polyvinylalkoholmi, čím sa ešte zníži priepustnosť kyslíka.
Ak sa ako plnivo použijú sklené vlákna, stane sa PET značne pevnejším a trvácnejším. Takto upravený plast má polokryštalickú štruktúru a predáva pod obchodným názvom Rynite.
PET patentovala v roku 1941 spoločnosť Calico Printer's v Manchesteri, samotná PET fľaša bola patentovaná až v roku 1973.

Sušenie

PET je hygroskopický v tom zmysle, že absorbuje vodu resp. vodnú paru zo svojho okolia, čo vedie ku zmene jeho vlastností. Ak je takýto navlhnutý PET vystavený zvýšenej teplote, podliehajú polyesterové molekuly hydrolýze (štiepeniu), čím sa znižuje molová hmotnosť a následne aj vnútorná viskozita a iné fyzikálne vlastnosti.
Preto musí byť plast pred tým, než sa začne spracúvať, čo najlepšie zbavený vlhkosti v sušiarňach.
V sušiarni prúdi horúci vzduch z dolnej časti cez pelety PET, čím so sebou odvádza uvoľnenú vlhkosť. Vlhký horúci vzduch sa najprv chladí a následne prechádza cez vrstvu adsorbentu, kde sa regeneruje. Vysušený vzduch sa opäť zohrieva a vedie do sušiarne.
Obyčajne je potrebné pred spracovaním dosiahnuť v materiáli obsah vody nižší než 40 ppm. Pobyt materiálu v sušiarni musí byť minimálne štyri hodiny, pretože teplota pri sušení nesmie byť viac ako 160 °C (nad 160 °C nastáva hydrolýza polyméru).

Kryštály

Kryštalizácia polymérov je nežiaduci jav a nastáva vtedy, keď sa molekuly navzájom usporiadajú do opakujúcich sa symetrických tvarov. Dlhé polymérne reťazce majú často tendenciu sa „zamotať”, a teda kontrolovanými podmienkami možno kryštalizáciu polyméru značne obmedziť. S výnimkou polyesterových vlákien je limit stupňa kryštalizácie PET 60 %.
PET je svojou povahou prirodzene kryštalický plast, a teda je nepriehľadný. Číry (t. j. amorfný) PET možno vyrobiť rýchlym ochladením roztavenej hmoty. Pri rýchlom ochladení nastáva fázová premena tak rýchlo, že jednotlivé molekuly nemajú čas sa usporiadať do kryštalickej mriežky a vznikne amorfná štruktúra podobná kvapaline. Ak sa však dodá dostatočné množstvo energie začnú sa molekuly uvoľňovať a nukleovať. Ako väčšina plastov aj PET vytvára veľké množstvo malých kryštálov a nie veľké monokryštály.

Degradácia PET

Pri degradácii PET nastáva viacero procesov, predovšetkým tvorba acetaldehydu (etanal) a vznik priečnych väzieb (tvorba gélu). Pri normálnych podmienkach je acetaldehyd plyn so sladkastým zápachom a môže spôsobiť znehodnotenie obsahu PET fliaš — vo vode je rozpoznateľná už koncentrácia 10–20 ppb. K uvoľňovaniu acetaldehydu prispievajú aj vysoké teploty (PET sa rozkladá pri teplote 300 °C) a vysoký tlak. Jednou z možností ako eliminovať vznik acetaldehydu je použitie kopolyméru s 1,4-bis(hydroxymetyl)cyklohexánom resp. kyselinou izoftalovou (pozri PET kopolyméry). Tým sa pripraví plast s nižšou teplotou topenia a pri jeho tepelnom spracovaní vzniká podstatne menšie množstvo acetaldehydu.

Antimón

Oxid antimonitý (Sb₂O₃) sa používa pri výrobe PET ako katalyzátor. Jeho malé množstvá zostávajú v materiáli a môže dochádzať ku kontaminácii potravín. Švajčiarsky úrad verejného zdravotníctva porovnal koncentrácie antimónu v nápojoch v PET a sklených fľašiach. Skutočne bola zistená vyššia koncentrácia u PET fliaš, ale stále hlboko pod maximálnym povoleným limitom (približne 1 % max. povolenej koncentrácie definovanej WHO).

Recyklácia

Prázdny PET obal je pre obyčajných bežne odpadom. V recyklačnom odvetví sa ale takýto PET obal nazýva „PET po použití“ a považuje sa skôr za surovinu. V mnohých krajinách separujú PET, aby bolo možné jeho čo najjednoduchšie následné spracovanie. Čistý PET je stopercentne recyklovateľný. Separovaný PET sa potom odvezie do recyklačných spoločností, kde sa ďalej triedi od papiera, iných plastov a farebne sa separuje. Po separácii na rôzne farby sa ďalej PET melie na malé vločky, ktoré sa potom ďalej čistia od zvyškov papiera, lepidla a pôvodného obsahu, aby zostal len čistý PET. Nakoniec sa z čistého PET môžu opäť vyrábať fľaše, predlisky, alebo iné výrobky, ako napríklad syntetické textílie a vlákna.