google/wiki40b huggingface dataset:
Kopské sedlo

Poloha a charakteristika

Nachádza sa medzi Jahňacím štítom, ktorý je juhozápadným smerom a Hlúpym, ktorý je uzlovým vrchom, ležiacim severne, v hlavnom hrebeni Belianskych Tatier. Východným smerom začína dolina Predné Meďodoly, severozápadným smerom dolina Zadné Meďodoly.

Turistika

Cez sedlo prechádza modro značkovaný turistický chodník z Tatranských Matliarov, resp. zastávky SAD Biela Voda do Tatranskej Javoriny. Priamo v sedle sa pripája červená turistická značka, vedúca zo Ždiaru cez Široké sedlo (1 825 5 m n. m.), s chodníkom od chaty pri Zelenom plese.
Elektrický rušeň 113

Vývoj

Začiatkom 70. rokov sa už blížil koniec ekonomickej životnosti starších rušňov radu 100, preto bolo rozhodnuté o dodávke malej série nových rušňov odvodených od staršieho radu 110, ktoré boli určené pre napájací systém 3 kV. Po výrobe s potrebnými úpravami pre napájací systém s nižším napätím bolo v roku 1973 dodaných 6 strojov do dep v Tábore a Českých Budějoviciach.

Konštrukcia

Rušeň je kapotovaný so stredovým vežovitými stanovišťom rušňovodiča. Poháňaný je štyrmi elektromotormi, pre každú nápravu jeden. Oproti rade 110 boli od výroby motory radené trvalo do série, čo viedlo k zníženiu výkonu i maximálnej rýchlosti. Po rekonštrukcii majú tri stroje i sérioparalelné radenie motorov, vďaka čomu dosahujú obdobných parametrov výkonu a rýchlosti ako rad 110. Elektrinu rušeň odoberá pomocou jedného zberača na streche kabíny pre vodiča.

Prevádzka

Rušňe sú síce svojou konštrukciou predurčené pre posun, ale sú tiež vybavené zariadením pre elektrické vykurovanie vlakov, preto sa používajú aj v osobnej doprave. Od začiatku slúžia na tratiach Rybník - Lipno a Tábor - Bechyně, po prepnutí trate Rybník – Lipno na striedavý prúd v roku 2005 potom iba na trati Tábor – Bechyně.
Zámok Plessis-Bourré

Zámok Plessis-Bourré sa nachádza v obci Écuillé, 15 km severne od Angers, v departemente Maine-et-Loire, región Pays de la Loire.
Feudálne sídlo bolo vybudované za päť rokov a dodnes stojí v prakticky nezmenenej podobe. Zámok dal postaviť Ján Bourré, tajný radca a strážca pokladu Ľudovíta XI. a minister financií Karola VIII. a Ľudovíta XII. až do svojej smrti 1506. V rokoch 1465 až 1467 už vybudoval zámok Langeais. V roku 1462 získal Plessis-le-Vent v Anjou, v oblasti svojho panstva, a v roku 1468 začal budovať sídlo. Vďaka jeho bohatstvu stavebné práce rýchlo pokračovali a už v roku 1473 sa mohol aj s rodinou nasťahovať.
Štvorkrídlová stavba s okrúhlymi rohovymi vežami na pravoúhlom pôdoryse je obkolesená vodnými priekopami. Najsilnejšia veža je 44 metrov vysoká Donjon, ktorá pripomína zámok Langeais. Z vonka pôsobí zámok ako pevnosť, ale je je pohodlným príbytkom.
Saint-Pé-d’Ardet

Poloha

Obec má rozlohu 3,47 km². Najvyšší bod je položený 1 001 m n. m. a najnižší bod 575 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 129 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heckler & Koch UMP

Varianty

Existujú tri varianty samopalu UMP: UMP45, ktorý používa náboje .45 ACP; UMP40, ktorý používa náboje .40 S&W a UMP9, ktorý používa náboje 9x19 mm Parabellum. Okrem rozdielnych komôr, všetky verzie majú rovnaký základný dizajn, najpozoruhodnejšou zmenou je zaoblený zásobník variantu UMP9 (kým UMP40 a UMP45 používajú rovný zásobník).
USC alebo Universal Self-loading Carbine je poloautomatická verzia samopalu UMP určená osobám pre športové použitie. Je navrhnutá podľa zákona Federal Assault Weapons Ban z roku 1994 v USA a je prispôsobená týmto štandardom.
ISO 3166-2:GT

Kódy ISO 3166-2 pre Guatemalu identifikujú 22 departmentov. Prvá časť (GT) je medzinárodný kód pre Guatemalu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich department.

Zoznam kódov

GT-AV Alta Verapaz (Cobán)
GT-BV Baja Verapaz (Salamá)
GT-CM Chimaltenango (Chimaltenango)
GT-CQ Chiquimula (Chiquimula)
GT-ES Escuintla (Escuintla)
GT-GU Guatemala (Guatemala)
GT-HU Huehuetenango (Huehuetenango)
GT-IZ Izabal (Puerto Barrios)
GT-JA Jalapa (Jalapa)
GT-JU Jutiapa (Jutiapa)
GT-PE El Petén (Flores)
GT-PR El Progreso (Guastatoya)
GT-QC El Quiché (Santa Cruz del Quiché)
GT-QZ Quetzaltenango (Quetzaltenango)
GT-RE Retalhuleu (Retalhuleu)
GT-SA Sacatepéquez (Antigua Guatemala)
GT-SM San Marcos (San Marcos)
GT-SO Sololá (Sololá)
GT-SR Santa Rosa (Cuilapa)
GT-SU Suchitepéquez (Mazatenango)
GT-TO Totonicapán (Totonicapán)
GT-ZA Zacapa (Zacapa)
Saint-Laurs

Poloha

Obec má rozlohu 8,14 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 536 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Linka 10 (parížske metro)

Chronológia

30. december 1923: Bol otvorený nový úsek Linky 10 medzi Invalides a Croix Rouge (dnes väčšinu úseku prevádzkuje linka 13)
10. marec 1925: Linka bola rozšírená na východ od Croix Rouge po Mabillon
14. február 1926: Linka bola rozšírená od Mabillon po Odéon
15. február 1930: Linka bola dočasne rozšírená od Odéon po Place d'Italie
7. marec 1930: Linka bola rozšírená od Place d'Italie po Porte de Choisy
26. apríl 1931: Úsek medzi Place Monge a Porte de Choisy bol pridelený linke 7 (ako výsledok otvorenia tunela linky 7 pod Seinou). Linka 10 bola tiež rozšírená od Maubert-Mutualité po Jussieu
27. júl 1937: Úsek od Duroc po Invalides bol pridelený bývalej linke 14 (teraz časť linky 13, nie dnešnej linky 14)
29. júl 1937: Linka bola rozšírená na západ od Duroc po La Motte-Picquet. Úsek medzi 'La Motte-Picquet a Porte d'Auteuil bol pridelený z linky 8 na linku 10
 12. júl 1939: Linka bola rozšírená na východ od Jessieu po Gare d'orléans-Austerlitz
2. september 1939: Ako na mnohých iných linkách, boli zatvorené stanice Croix Rouge a Cluny-la Sorbonne kvôli začiatku druhej svetovej vojny. Obidve stanice boli nakoniec trvale zatvorené
3. október 1980: Linka bola rozšírená na západ od Porte d'Auteuil po Boulogne-Jean Jaurès
2. október 1981: Linka bola rozšírená od Boulogne-Jean Jaurès po Pont de Saint-Cloud
17. február 1988: Keď sa otvorila na RER linke B stanica St-Michel, bola znovu otvorená stanica Cluny-la Sorbonne, aby sa dalo prechádzať medzi linkami.
Salinelles

Poloha

Obec má rozlohu 8,84 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 504 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chambœuf (Côte-d'Or)

Poloha

Obec má rozlohu 11,25 km². Najvyšší bod je položený 551 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Christophe (Creuse)

Poloha

Obec má rozlohu 7,79 km². Najvyšší bod je položený 621 m n. m. a najnižší bod 480 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 129 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
NHL 1970/1971

Play-off

Pred play-off vypukol škandál z dôvodu, že Minnesota North Stars vypustila niekoľko posledných zápasov základnej časti, aby sa v play-off vyhla celku Chicago Blackhawks. Po sezóne tak bol mierne zmenený systém play-off, už sa ďalej nepoužíval systém tím1 vs. tím3 a tím2 vs. tím4, ale tím1 vs. tím4 a tím2 vs. tím3.
Blagny-sur-Vingeanne

Poloha

Obec má rozlohu 7,56 km². Najvyšší bod je položený 254 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 144 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Croix-en-Ternois

Poloha

Obec má rozlohu 6,62 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 302 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fourmetot

Poloha

Obec má rozlohu 10,02 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 638 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-des-Landes

Poloha

Obec má rozlohu 40,9 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 975 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ruróni Kenšin

Ruróni Kenšin: Meidži Kenkaku Romantan

Základný príbeh Ruróni Kenšina je možné prečítať si v mange alebo pozrieť si anime seriál. Celý príbeh sa odohráva počas skorej fázy obdobia Meidži a hlavným hrdinom je Kenšin Himura, cestujúci samuraj. V predošlom období Edo bol však jedným z najznámejších zabijakov, prezývaným ako Hitokiri Battósai. Jedného dňa stretne Kenšin v Tokiu mladú trénerku kenda, Kaoru. Tá je udivená zistením, že Kenšin nosí pri sebe skutočný samurajský meč, namiesto dreveného, aj keď tie sú už zakázané. Ešte prekvapenejšia však bola po tom, keď uvidela, že ostrá strana meča je na opačnej strane ako býva normálne. Kenšin si dal vyrobiť takýto meč preto, lebo si dal záväzok, že už nikdy nikoho nezabije.
Erik Mongrain

Životopis

Erik Mongrain je samouk v hre na gitaru, hrať sa naučil vo svojich 14. rokoch. V detstve sa zaujímal hlavne o šport, neskôr rozvinul záujem o hru na gitare a naučil sa hrať, pričom sa spoliehal na vlastný hudobný sluch. Erik začínal s hrou na elektrickej gitare, neskôr však rozvinul záujem o klasickú a akustickú gitaru (po vypočutí diel J. S. Bacha). Ako samouk sa naučil čítať noty a začal hudbu aj sám komponovať.
Erika Mongraina spočiatku inšpirovala hudba od interpretov ako Metallica, Jimi Hendrix a Kurt Cobain. V 18. rokoch sa dostal k tvorbe gitaristu Dona Rossa, ktorá výrazne ovplyvnila jeho ďalšiu tvorbu. V neskoršom období bol Erik silne ovplyvnený tvorbou Michaela Hedgesa a začal experimentovať s technikou známou ako lap tapping, pri ktorej si hráč položí gitaru na kolená a na struny brnká oboma rukami.

Súčasná tvorba

Erik Mongrain vystupuje naživo v Spojených štátoch, Kanade a Anglicku. Začínal ako pouličný umelec a neskôr vystupoval na rôznych hudobných akciách, ktoré sa konali jednak v staniciach metra, jednak na koncertoch a tiež v televízii. Pripravuje sa dokument o Mongrainovej tvorbe, ktorého producentom je Lance Trumbull a je súčasťou projektu Everest Peace Project. Nedávno bola jeho fotografia uverejnená na obálke časopisu Guild Magazine. Okrem toho poskytol rozhovor pre časopis Le Journal de Montréal a článok o ňom vyšiel v časopise Journal Espagnol Granada.
Svoj prvý dlho-hrajúci album pod názvom Fates zverejnil Erik v decembri 2006 na svojej webovej stránke ako sériu jednotlivých skladieb. Album na CD nosičoch je v predaji od júna 2007.
Zúčastnil sa premiéry projektu « World Music Heritage », pod vedením Gontitiho v japonskej národnej televízii (NHK), priamy prenos sa uskutočnil v máji 2007. Boli použité zábery z montrealských ulíc a tiež z Oratória sv. Jozefa, ktoré je známe výbornými akustickými podmienkami.
V priebehu leta 2008 sa Mongrain zúčastňuje vystúpení po Európe (Francúzsko, Belgicko, Nemecko a Spojené kráľovstvo). Okrem toho má naplánovaných niekoľko vystúpení vo svojej domovskej provincii, v Quebecu. Hudobná spoločnosť iVideoTune nafilmuje štyri klipy z jeho najnovšej tvorby, medzi nimi napr. Equilibrium.
Eutektikum

Eutektikum vo fázovom diagrame

Fázový diagram zliatin s eutektikom je typická V-charakteristika na prechode medzi taveninou a tuhým skupenstvom. 
Obrázok je pre systémy, kde v tuhom skupenstve sú obidve látky navzájom nerozpustné. Oblasť označená (4) je oblasť nerozpustnosti (heterogénna oblasť), kde sú tieto látky navzájom nerozpustné a teda tvoria heterogénnu zmes.
Ak sú čiastočne rozpustné, potom pribudne ešte zvislé V zľava (oblasť alfa) a sprava (oblasť beta). Alfa znamená, že máme kryštál s dominantnou alfou a s plne rozpustenými minoritnými beta atómami. Pri opustení alfa oblasti (buď znižovaním teploty alebo pridávaním komponenty beta) sa na rozhraní kryštálov vylučuje malé množstvo kryštálov s dominantnou betou, teda takých, ktoré sú obyčajne v oblasti beta vpravo.
Toto funguje aj obrátene zo smeru z beta oblasti.
Keď zvyšujeme podiel beta, tak sa vylučuje stále viac beta kryštálov až v eutektickom bode (5) sa vytvoria vedľa seba typické eutektické dlhé kryštálové lamely alfy prekladané s dlhými beta-kryštálovými lamelami.
Pri oceli je oblasť alfa veľmi malá.

Využitie

Eutektikum je napríklad tuhý roztok rozpadnutého austenitu s cementitom (cca 4,3 %), ktorý sa volá ledeburit.
Eutektické materiály sa používajú, keď treba zliať dokopy dva kovy, ktoré sa inak ťažko zlievajú. Napríklad hliník a volfrám - kým sa volfrám začne taviť, hliník by sa už dávno vyparil. Preto sa do volfrámu pridá nejaký prvok aby sa vytvorila eutektická zmes a tá sa už dá zliať s hliníkom, aj keď výsledná zliatina nie je čistý Al-W.
Ale najlepší príklad je, keď posypeme ľad soľou - vtedy sa ľad začne rozpúšťať (tak do -5 °C)
Štós

Polohopis

Nachádza sa v údolí Štóskeho potoka, ľavostranného prítoku Bodvy, v južnej časti Volovských vrchov. Potok, pretekajúci obcou, vytvára hranicu medzi severne ležiacim podcelkom Kojšovská hoľa a južne situovanou Pipitkou. Obcou vedie cesta II/548 (Jasov – Smolník), na ktorú sú napojené i miestne komunikácie. Okresné a zároveň krajské mesto je vzdialené 45 km východným smerom, Rožňava leží 36 km západným a Gelnica 39 km severovýchodným smerom.

Vodné toky

Pod Tupým vrchom pramení rieka Bodva.
Lanvollon

Poloha

Obec má rozlohu 5,01 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 781 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tréprel

Poloha

Obec má rozlohu 5,4 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Veligrad

Zmienky o Veligrade

Prvý, veľmi sporný doklad je zmienka o moravskom sídle Veligrad z roku 1141, ktorého poloha, súvis s veľkomoravským Velehradom či obdobie vzniku sú neznáme. V prameňoch z obdobia Veľkej Moravy veľkomoravské sídlo s menom Veligrad nie je doložené, nie je doložené ani v českých legendách až do 13. storočia. Prvýkrát sa veľkomoravský Veligrad spomína v legende z obdobia okolo roku 1300 (Vita antiqua sancti Procopii F). Pevnou súčasťou českej tradície sa veľkomoravský Veligrad stal až začiatkom 14. storočia vďaka Dalimilovej kronike, ktorá spomína Metoda, arcibiskupa velehradského, ktorý vraj vo Velehrade pokrstil české knieža Bořivoja. O čosi neskôr v tom istom storočí, asi za vlády Karola IV., legenda Quemadmodum napokon tvrdí, že moravská metropolitná katedrála ležala vo Veligrade, a že v tejto katedrále Svätopluk vysvätil Cyrila. Karol IV. je známy tým, že sa snažil všemožne podporovať kult Cyrila a Metoda; Velehrad sa spomína aj v Živote svätého Václava, ktorý napísal on sám. Aj v texte Kroniky českej Přibíka Pulkavu z Radenína, ktorá bola napísaná v 14. storočí na objednávku Karola IV., sa spomína Velehrad - prvýkrát sa tu uvádza, že mesto kompletne zničili starí Maďari. V 15. storočí sa Velehrad spomína v textoch Život svatých Crha a Strachoty a Granum catalogi praesulum Moraviae. V nasledujúcich storočiach už o existencii Veligradu na Morave nikto nepochyboval. Treba dodať, že podľa niektorých názorov novších českých historikov, je Veligrad výmysel moravských cirkevných kruhov z 13. storočia.
V 13. storočí síce vznikol kláštor Velehrad, tento však veľmi pravdepodobne nie je zhodný s veľkomoravským Velehradom. Napriek tomu Kronika Přibíka Pulkavy z Radenína píše, že velehradský kláštor stojí na mieste bývalej veľkomoravskej metropoly. Spojením starých tradícií s polohou kláštora stálo za vznikom legiend o veľkomoravskej minulosti miesta, na ktorom stojí kláštor.
Základné kroniky o Veľkej Morave mesto s názvom Veligrad, ako už bolo spomenuté, nespomínajú. Napríklad Legenda o svätom Metodovi uvádza o hrobe veľkomoravského arcibiskupa len, že: „Veľkomoravský arcibiskup bol pochovaný v stoličnom moravskom chráme po ľavej strane v múre za oltárom Panny Márie“.

Lokality

Časom býval Veligrad stotožňovaný s mnohými lokalitami na dnešnej východnej Morave a západnom Slovensku, najčastejšie Staré Město či Valy pri Mikulčiciach, ale aj Hodonín, Kyjov, Znojmo, Pohansko pri Břeclavi, Veselí nad Moravou a na Slovensku Nitra, Devín, Trenčín a Bratislavský hrad.
Zástancovia teórie tvrdiacej, že Veligrad bolo Staré Město, tvrdia (bez dokladov), že keď na začiatku 13. storočia vyrástol 4 km severozápadne od dnešného Starého Města (Veligradu) kláštor, prevzal meno po tejto už upadajúcej trhovej osade.
Vlajka Namíbie

Vlajka Namíbie vznikla v roku 1990 a je odvodená od vlajky Ľudovej organizácie Juhozápadnej Afriky SWAPO, ktorá viedla zápas proti juhoafrickej okupácii Namíbie. Zelená a modrá farba a zlaté slnko sú symbolmi prírodných zdrojov krajiny, červená a biela symbolizujú jej obyvateľov. Farby modrá, červená a zelená sú od roku 1971 farbami v Namíbií najväčšieho etnického obyvateľstva - Ovambo, a preto sa nachádzajú aj na vlajke Namíbie.
Angous

Poloha

Obec má rozlohu 6,22 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cuy (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,97 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 751 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-André (Haute-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 18,69 km². Najvyšší bod je položený 380 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 211 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karol Juraj Rumy

Životopis

Narodil sa v roku 1780 v Spišskej Novej Vsi v rodine obchodníka zemianskeho pôvodu Jána Juraja Rumyho a jeho manželky Anny Zuzany. Po skončení základnej školy pokračoval v štúdiu v Kežmarku a v maďarskom Debrecíne. V roku 1800 odchádza študovať na univerzitu do Göttingenu. Obdržal pozvanie učiť na gymnázium v rodnom meste v čase, keď pôsobil vo funkcii conrektora a profesora gréčtiny, latinčiny, nemčiny, francúzštiny, dejepisu a zemepisu na gymnáziu v Tešíne. 23. júla 1807 zaujal funkciu rektora školy. Jeho pôsobenie na škole vzhľadom na jeho encyklopedické vedomosti bolo veľkým prínosom. Po smrti manželky Wilhelmíny, rod. Mittererovej, dostal v roku 1808 pozvánku učiť na evanjelickom lýceu v Levoči. Odtiaľ odišiel za evanjelického farára do Smolníka. Po získaní doktorátu filozofie v roku 1809 na univerzite vo Wittenbergu prijal pozvanie na evanjelické lýceum do Šopronu, kde učil okrem filozofie i dejepis. Pôsobil aj medzi srbskou mládežou v Karlovaci. V rokoch 1821 – 1824 bol zástupcom rektora bratislavského lýcea. Odtiaľ odišiel do Viedne a nakoniec sa usadil v Ostrihome, kde sa stal profesorom práva.
Historické pramene ho označujú za vzdelanca veľkého formátu. Bol členom viacerých učených spoločností v Európe a Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej, prispieval do Slovenských národných novín redigovaných Ľudovítom Štúrom (pod pseudonymom Dragutin). Bol aj aktívnym členom Mineralogickej spoločnosti v Jene, v ročenke ktorej uverejnil štúdiu o spišských mineráloch. Autor mnohých monografií, ktoré publikoval v latinskom i nemeckom jazyku, štúdií v oblasti poľnohospodárstva, botaniky, zemepisu a práva. Pripravil do tlače rukopisy Tomáša Maukscha – spišského botanika, zakladateľa tatranskej floristiky. Jeho bohatá knižnica sa stala majetkom Uhorskej akadémie vied. Zomrel v roku 1847 v Ostrihome.

Entomologické aktivity

Pre históriu slovenskej entomológie majú význam jeho faunistické zbery a prieskumy, ktoré prevádzal ešte v mladosti v okolí Spišskej Novej Vsi. Prehľad získaného hmyzu zverejnil v svojich dvoch prácach.
Bacqueville-en-Caux (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 12,19 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 812 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Azeroth

Azeroth je Zemi podobný fiktívny svet vyskytujúci sa v sérii počítačových hier Warcraft. V Azerothe sa odohráva väčšina príbehu Warcraftu.

Eastern Kingdoms

Eastern Kingdoms (Východné Kráľovstvá) je kontinent nachádzajúci sa na východe. Vyrástli na ňom kráľovstvá Quel'Thalas, Lordaeron, Gilneas, Alterac, Dalaran, Stromgarde (bývalý Strom), Kul'Tiras, Khaz'Modan a Azeroth. Eastern Kingdoms je domovinou rozličných druhov, ako sú ľudia, Trollovia, Trpaslíci, Gnómovia, Vysokí Elfovia (pôvodom sú z Kalimdoru), Goblini a Murloci.

Kalimdor

Kalimdor alebo Zem večného svitu hviezd je kontinent nachadzajúci sa na západe. Dlhý čas o ňom obyvatelia Eastern Kingdoms netušili až do začiatku tretej vojny, keď tajomný prorok Medivh neposlal časť ľudského národa Lordaeronu a taktiež Orkskú Hordu na západ. Orkovia sa rýchlo usadili v ich novom kráľovstve Durotar.
Na severe kontinentu sa nachádza svätá hora Hyjal, kde v priľahlých temných lesoch sídlili Furbolgovia a až donedávna Noční Elfovia. V Centrálnom Kalimdore sa nachádzajú pustinaté a stepové krajiny, ktoré sú domovom dvoch súperiacich rás - Taurenov a Kentaurov. Taktiež tu v hojnom počte žijú Quillboary a veľké potvory Kodo. V južnej časti kontinentu sú ako aj dažďové lesy, tak aj púšte. Na severozápad od Kalimdoru je nový strom sveta Teldrassil a ostrovy, kde pristáli Draeneiovia.

Northrend

Northrend, ináč nazývaný aj Strecha sveta, je kontinent ležiaci na severe Azerothu. Je to najmenší z kontinentov a ma polárne podnebie. Na Northrende pristál Ľadový trón, v ktorom bol uveznený Ner'zhul, Kráľ Lichov, ktorý začal šíriť mor nesmrti. Čoskoro si podrobil celý Northrend a v jeho službách boli nemŕtvi ľudia a Nerubiáni, národ tvorov podobných pavúkom, ktorí nedokázali odporovať Pohrome. Medzi domorodé obyvateľstvo patria aj wendigovia, tuskeni (podobný mrožom, mierny rybáry) a rôzne baranom podobné tvory.
Saint-Robert (Corrèze)

Poloha

Obec má rozlohu 6,08 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Denis-lès-Bourg

Polohopis

Saint-Denis-lès-Bourg má rozlohu 12,58 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Denis-lès-Bourg má 5357 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Laurent-du-Var

Poloha

Obec má rozlohu 10,11 km². Najvyšší bod je položený 214 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 29 897 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lekané

Lekané (starogr. λέκανη – lekané) je typ starogréckej nádoby.
Lekané (mn. č. lekanai) je nádoba alebo umývadlo rôznych rozmerov v tvare misy s dvomi horizontálnymi alebo vertikálnymi uchami (rôznych tvarov) pre zdvíhanie alebo bez nich. Na rozdiel od podobnej nádoby lekanis nemá pokrievku. Klasifikovať tvary lekanai nebolo jednoduché. Dnes ich znalci podľa najčastejšie sa vyskytujúcich (často fragmentárnych) rozdeľujú na dva základné tvary, a to na tvar hlbokej misy a plytkej misy, ktorá sa delí na tri typy (aj keď pri mnohých bolo ťažké stanoviť čiaru medzi „plytkým“ a „hlbokým“ tvarom). Hlboké lekanai sú ale väčšinou hlbšie ako klasické hlboké misy, zatiaľ čo plytké lekanai (napr. typ 2) sú často plytšie ako plytké misy. Tieto nádoby sa preto mohli používať mnohorako, vo väčšine prípadov sa len predpokladá aká bola ich špecifická funkcia. Mohli byť užitočné pri umývaní (napr. rúk pri stolovaní) a kúpaní,  miesení chleba, miešaní rozličných prísad vo väčšom množstve, alebo pri podávaní jedál alebo vína.
La Frédière

Poloha

Obec má rozlohu 2,89 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valeins

Polohopis

Valeins má rozlohu 4,36 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 229 m n. m.

Obyvateľstvo

Valeins má 88 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE