Aleister Crowley

Roky v Amerike, 1914–1918

R. B. Spencer napísal v časopise International Journal of Intelligence and Counterintelligence, že Crowley pracoval pre britskú spravodajskú službu počas svojho pobytu v Spojených štátoch v rokoch 1914 až 1918, vydávajúc sa za agenta nemeckej propagandy a priaznivca írskej nezávislosti. Jeho poslaním bolo zhromažďovať informácie o nemeckej špionážnej sieti, írskych aktivistoch a vytvárať zmätočnú propagandu s cieľom diskreditovať nemecké a írske snahy a myšlienky.
Počas pobytu v Spojených štátoch sa snažil dosiahnuť hodnosť Magister Templi v systéme A∴A∴ ktorý vytvoril. Tento proces je založený na vysvetlení každého duševného javu božským činom a tak dospieť k stotožneniu sa s univerzom. Stretával sa s rôznymi ženami, ktoré sa zúčastňovali ako kňažky rituálu v podobách egyptských bohov jeho prebiehajúcej iniciácie. Meditácia s jednou takou ženou (Jeanne Robert Foster) mu pomohla dosiahnuť ďalšiu hodnosť Magus, vzťahujúcou sa tiež k iniciačnému systému A∴A∴.
Nasledovali dve obdobia magického experimentovania. Prvé začalo v júni 1916 v New Hampshire, v chalupe Evangeliny Adams, pre ktorú napísal dve knihy o astrológii. Jeho záznamy z denníka v tomto období ukazujú nespokojnosť s rozdielom medzi pohľadom na seba a na iniciačný stupeň Magus: „Nemal by som robiť niečo materiálne, čo pre mňa nemám význam. Ale ak by som sa rozhodol, zmizne to.“ Napriek jeho odporu obetovať živé zviera, rozhodol sa ukrižovať žabu (neskôr tvrdil, že to bolo prirodzené) ako súčasť obradu, ktorá predstavovala Ježiša z Evenjelií, „s myšlienkou …, že najvyššie zneuctenie všetkých princípov môjho života zlomí moju karmu a rozpustí puto, ktoré ma zdá sa viaže.“ O viac ako mesiac užil éter. Mal víziu vesmíru v podobe modernej vedeckej kozmológie. Neskôr sa k nej často vracal vo svojich textoch.
Druhé obdobie začal na ostrove na Hudson River, potom čo kúpil miesto jedla väčšie množstvo červeného farbiva. Na skaly na oboch brehoch ostrova namaľoval nápis „Do what thou wilt“ (Rob čo chceš) – hlavné motto magického systému Theléma. Na ostrove mal vízie svojich minulých životov, ale počkal s vysvetľovaním dovtedy, až kým ich nespojí so svojim podvedomím. Na konci pobytu na ostrove mal šokujúci zážitok, ktorý ho dostal do kontaktu s „čínskou múdrosťou“, pri ktorej sa aj Theléma javila nepodstatná. Napriek tomu pokračoval v práci. Ešte pred odchodom sa vytvoril sexuálny a magický vzťah s Leah Hirsig, s ktorou sa poznal už skôr, a s jej pomocou namaľoval niekoľko plátien.

Opátstvo Theléma

Crowley a Leah Hersig založili v roku 1920 Opátstvo Theléma v Cefalù na Sicílii. Názov si vypožičali z Rebelaisovho satirického diela Gargantua, kde je „Opátstvo Theléma“ opísané ako druh anti-kláštora, v ktorom sa životy obyvateľov riadia nie na základe zákonov, stanov alebo pravidiel, ale v súlade s ich slobodnou vôľou a potešením. Táto idealistická utópia bola vzorom pre Crowleyovu komúnu. Okrem toho bola aj magickou školou s menom Collegium ad Spiritus Sanctum (Kolégium Ducha svätého). Hlavný program bol v súlade s filozofiou rádu Argenteum Astrum (A∴A∴). Jeho činnosť pozostávala z každodennej adorácie Slnka, štúdia Crowleyových spisov, pravidelných jógových a rituálnych cvičení (ktoré boli zaznamenávané), ako aj z pravidelných domácich prác. Študenti teda mali za cieľ venovať sa „Veľkému dielu“ odkrytia a prejavenia sa ich „Pravej vôle“. Na konci apríla 1923, po štvavej mediálnej kampani, konflikte s miestnymi dedinčanmi a vo vnútri skupiny, Mussoliniho fašistická vláda vyhostila Crowleyho s komunitou z Talianska.

Obdobie po Opátstve

Vo februári 1924 Crowley navštívil Gurdžijevov Inštitút pre harmonický vývoj človeka. Vtedy sa však nestretol s jej zakladateľom. Vo svojom denníku ho nazval „tip-top človekom“. Nesúhlasil s niektorými časťami v učení Inštitútu. Pri ďalšej návšteve sa stretol s Gurdžijevom.
16. augusta 1929 sa oženil v Lipsku s Máriou de Miramar z Nikaragui. Rozišli sa v roku 1930, ale nikdy sa nerozviedli.
V roku 1934 prehral súdny spor so spisovateľkou Ninou Hamnett a vyhlásil bankrot. Tá ho nazvala čiernym mágom vo svojej knihe Laughing Torso z roku 1932. Patricia „Deirdre“ MacAlpine prišla v deň rozsudku za ním a navrhla mu, že mu porodí dieťa, s čím súhlasil. Keď sa mu neskôr narodil syn, dal mu meno Aleister Ataturk. Jeho matka nehrala žiadnu mystickú alebo náboženskú úlohu v Crowleyovom živote, preto otca vídavala po pôrode len veľmi sporadicky. „Dohoda, ktorá sa hodila obom.“
Počas druhej svetovej vojny plánoval Ian Fleming dezinformačnú kampaň, pri ktorej mal Crowley vypomôcť MI5 falošnými horoskopmi. Boli pre nacistického predstaviteľa Rudolfa Hessa. Horoskopy mali neskôr súvisieť s falošnými informáciami o údajnom pro-nemeckom krúžku v Británii. Vláda nakoniec túto kampaň zrušila, keď Hess odletel do Škótska, havaroval a bol zajatý. Fleming mal v úmysle poveriť Crowleyho, aby prešetril mieru vplyvu astrológie na ďalších nacistických predstaviteľoch. Flemingovi nadriadení tento plán neschválili. Fleming rozmýšľal aj nad tým, že by Británia mohla použiť magický jazyk Enochiánčinu ako šifrovaný jazyk.

Smrť

Aleister Crowley zomrel na infekciu dýchacích ciest v penzióne v Hastingse 1. decembra 1947, vo veku 72 rokov. Bol závislý od heroínu, ktorý sa v tom čase predpisoval ako náhrada za morfium, ktoré bral dlho predtým na svoju astmu a chronickú bronchitídu. Jeho posledný doktor zomrel dvadsaťštyri hodín po tom, ako zomrel Crowley. Tlač špekulovala, že Crowley preklial doktora Thomsona preto, lebo mu odmietol ďalej predpisovať opiáty.
Jeho životopisec Lawrence Sutin sa stretol s niekoľkými verziami Crowleyovej smrti a posledných slov. Frieda Harris ho údajne počula povedať „som zmätený“, aj keď nebola pri jeho smrti. Podľa Johna Symondsa bol svedkom jeho smrti okrem zdravotnej sestry aj pán Rowe, ktorý tvrdil, že naposledy ho počul povedať „niekedy sa nenávidím.“ Životopisec Gerald Suster veril verzii, ktorú mu rozprával „pán W. H.“ Ten vtedy pracoval v penzióne, v ktorom Crowley chodiac po obývačke zomrel. Pán W. H. údajne počul hluk, keď leštil nábytok o poschodie nižšie. Hneď vstúpil do Crowleyovho apartmánu a našiel ho na podlahe mŕtveho. Patricia „Deirdre“ MacAlpine bola v ten deň na návšteve s Crowleyovým synom a tromi ďalšími deťmi. Predchádzajúce tvrdenia odmietla a spomínala studený závan vetra a úder hromu v tento, inak tichý moment jeho smrti. Crowley síce ostával pripútaný na lôžko niekoľko posledných dní života, ale bol čulý a schopný rozhovoru s ňou. Na svojej kremácii blízko Brightonu si nechal čítať Hymnu Panovi, jedno z jeho diel. Noviny o tejto udalosti referovali ako o čiernej omši. Snem mesta neskôr urobil všetky opatrenia, aby sa už nikdy v budúcnosti nestala podobná udalosť.

Horolezectvo

Crowley bol posadnutý horolezectvom, ktoré používal proti svojej astme. Učil sa sám liezť na Cumberland Fells a Beachy Head. Potom začal tráviť striedavo prázdniny v Alpách a v bernskom Oberlande.
V marci 1902 sa Oscar Eckenstein a Crowley rozhodli podniknúť prvý výstup na štít Čogori (na západe známy ako K2), ktorý sa dnes nachádza v Pakistane. V rámci príprav sa Eckenstein rozhodol Crowleyho učiť techniky lezenia. Expedícia Eckenstein-Crowley mala týchto členov: Eckenstein, Crowley, Guy Knowles, H. Pfannl, V. Wesseley a Dr. Jules Jacot-Guillarmod. 8. júna začali výstup a po ôsmich dňoch im cestu zhatilo počasie. Za dva mesiace sa ocitli nazad na planine. Toto bola Corwleyho prvá zaznamenaná porážka.
V máji 1905 Crowleyho oslovil Dr. Jules Jacot-Guillarmod (1868–1925) a ponúkol mu účasť v jeho expedícii na Káčaňdžungu v Nepále, ktorá je tretím najvyšším štítom na svete. Guillarmod mal na starosti organizovanie personálu, Crowley zase vybavoval veci v Dardželingu. Tam sa 31. júla Guillarmod pripojil ku Crowleymu spolu s dvomi krajanmi: Charlesom Adolphom Reymondom a Alexisom Pache. Medzitým Crowley naverboval domorodca Alcesti C. Rigo de Righi, ktorý sa staral o dopravu. Skupina opustila Darjeling 8. augusta 1905 a cez Singalila Ridge smerovala ku Káčaňdžunge. Pri Čabandžongu dostihli koniec 135-člennej skupiny miestnych nosičov, ktorí vyšli so zásobami potravín v predstihu 25. a 26. júla. Celú skupinu potom viedol Crowley. Začiatkom septembra, hodinu cesty k piatemu táboru, ich stihla nehoda, ktorá si vyžiadala štyri ľudské životy.

Drogy

Crowley bol pravidelným užívateľom narkotík a viedol si veľmi podrobné záznamy o svojich experimentoch s laudanuom, ópiom, kokaínom, hašišom, alkoholom, éterom, meskalínom a heroínom. Jeho priateľ a učiteľ Allan Bennett spomenul, že „inštruoval Crowleyho v magickom používaní drog.“ Pri udalosti v Káhire Aiwass odporúčal použiť konkrétne „zvláštne drogy“. S psychadelickými látkami Crowley experimentoval počas pobytu v Paríži v roku 1920, konkrétne s Anhalonium lewinii, čo je zastaraný názov pre Pejotl – kaktus, ktorý obsahuje psychoaktívnu látku meskalín. V októbri 1930 večeral so spisovateľom Aldousom Huxleyim v Berlíne. Je veľmi pravdepodobné, že pri tejto príležitosti mu Crowley predstavil pejotl.
Crowleyho závislosť na heroíne sa datuje od momentu, keď mu ho doktor predpísal na astmu a bronchitis. Tieto zážitky spracoval v románe z roku 1922 – Diary of a Drug Fiend. Na rozdiel od svojho života, v knihe popisuje šťastný koniec závislosti a rehabilitáciu pomocou magických techník a cvičení Pravej vôle. Crowley zomrel závislý od heroínu.

Sexizmus

Životopisec Lawrence Sutin pripomenul, že Crowley „z veľkej časti prijímal názor, ktorý bol rozšírený vo vtedajšej viktoriánskej spoločnosti, že ženy sú druhoradé bytosti najmä intelektom a citlivosťou“ Okultný bádateľ Tim Maroney ho porovnal s ďalšími postavami a hnutiami toho obdobia a ukázal, že existujú prípady, ktoré preukazujú viac rešpektu k ženám ako Crowley.
Crowley tvrdil, že ženy, okrem „vzácnych osobností“, sa starajú hlavne o to, aby mali deti, alebo konšpirujú proti svojim manželom ak ich nemajú. Tvrdil, že ich cieľom je donútiť muža, aby opustil svoju životnú prácu kvôli ich záujmom. Žena bola tolerovateľná jedine ak pomáhala mužovi v jeho diele, aj keď nemala schopnosť jeho dielo pochopiť. Podobne tvrdil, že ženy nemajú osobnosť, len formálne nasledujú svojej zvyky alebo podnety a pudy.
Napriek tomu, ak hľadal to, čo zvykol nazývať „najvyšším magicko-mystickým výsledkom“, neváhal nechať Leah Hirsingovú viesť svoj ordál. Bolo to prvý raz od schizmy v Zlatom úsvite, keď iná osoba dokázateľne prevzala vedenie rituálu jeho zasvätenia. V časti Hierophant knihy Book of Thoth vysvetľuje verš z Knihy lží a hovorí, že „žena opásaná mečom predstavuje Šarlátovú ženu v hierarchii Nového Aeonu. (…) Táto žena je Venuša ako ju pozná Nový Aeon. Už nie je len predmetom jej mužského proťajšku, je ozbrojená a odhodlaná bojovať.“

Práce

Crowley bol veľmi plodným autorom nielen v oblasti mágie a Thelémy, ale aj vo filozofii, politike a kultúre. Básne a hry, ktoré napísal vo svojich dvadsiatich rokoch, a ktoré môžeme nájsť v jeho zbierke Collected Works of Aleister Crowley 1905-1907, sami dokazujú Crowleyho spisovateľské a básnické schopnosti. Zanechal množstvo osobných listov a poznámok v denníku. Veľa svojich kníh si sám vydával a náklady hradil z vlastných zdrojov, najmä z dedičstva po rodičoch.
Z obšírne publikovanej témy okultizmu Crowley písal hlavne komentáre k mágii, tarotu, jóge, kabale a astrológii. Napísal telemický dodatok ku knihe Tao-te-ťing vychádzajúc zo skoršieho anglického prekladu, keďže starú čínštinu poznal len mizivo alebo vôbec. Aj on, pravdepodobne podľa vzoru ďalších členov Zlatého úsvitu, chápal všetky ľudské náboženstvá a mystické systémy ako jeden filozofický koncept.