google/wiki40b huggingface dataset:
Power ball

Power ball je obchodné meno ručného posilňovacieho nástroja určeného tiež pre relaxáciu, rehabilitáciu svalov ruky, alebo ako hračka. Zariadenie sa skladá z obalu veľkosti tenisovej loptičky z plastu, alebo kovu ktorý sa nachádza okolo voľne sa otáčajúceho rotoru. Tento je možné roztočiť buď na neho namotanou šnúrkou, alebo odrazením prstom. Keď sa rotor začne otáčať, zariadenie začne fungovať ako gyroskop. Pri dostatočne rýchlych otáčkach je možné krútivým pohybom zápästia zrýchlovať jeho otáčky.

Princíp

Základnou časťou zariadenia je rotor, ktorý je uložený v pevnom obale z plastu. Obal takmer kompletne zakrýva rotor až na otvor ktorým sa dá k nemu dostať a roztočiť ho. Rotor je pripevnený k osi, ktorá sa nachádza v žliabku vnútorného obvodu vonkajšej kostry. Ľahký prstenec s dvomi drážkami sa nachádza v žliabku. Tento prstenec sa v žliabku môže šmýkať - drží otáčajúci sa gyroskop vystredený v kostre zabraňujúc sa im navzájom dotknúť (čo by spomalilo gyroskop), ale umožňujúci zmenu orientácie osi. Keď sa začne gyroskop otáčať, nakláňanie zariadenia zapôsobí na gyroskop tak, že sa oska začne šmýkať po obvode v žliabku v smere kružnice. Žliabok z vnútra obalu je o niečo širší ako oska - vonkajší krútivý moment, ktorým človek pôsobí na zariadenie spôsobí že koniec jednej osky tlačí na hornú hranu žliabku a popritom druhý koniec tlačí na spodnú hranu žliabku na druhej strane. Tieto dva účinky spolu spôsobujú že zariadenie funguje - gyroskop pôsobí ako reakcia na vonkajší moment otáčania a pôsobenie osky na hrany žliabku spôsobuje zrýchľovanie otáčajúceho sa rotoru.
Zrýchlenie gyroskopu je najlepšie keď pôsobenie gyroskopu je v súhre s pohybom zápästia, takže moment zrýchlenia pôsobí neustálo. Zápästie sa môže otáčať obomi smermi (v smere hodinových ručičiek, či proti nemu) -- vo výsledku sa vždy zvyšujú otáčky. Určitý čas trvá kým človek nájde ten správny bod otáčania, pretože pri príliš rýchlom krútení zápästím sa vďaka šmykovému treniu gyroskop začne spomaľovať. Pretože trecia sila je základným prvkom funkčnosti zariadenia žliabok nesmie byť mazaný.
Stephen F. Austin

Životopis

Stephen F. Austin vyrastal v Missouri. Jeho otec Moses Austin v roku 1820 požiadal španielske úrady o povolenie na založenie kolónie v Texase. Toto povolenie získal, ale neočakávane v roku 1821 zomrel a v jeho diele pokračoval syn Stephen. V tom čase ale Mexiko vyhlásilo nezávislosť od Španielska a Stephen Austin bol nútený vydať sa do Mexika, aby povolenie na kolonizáciu prejednal, čo sa mu podarilo. Ku koncu roku 1825 prišlo do Texasu prvých tristo amerických rodín. Austin mal na starosti organizáciu správy kolónií. Pod jeho vedením boli sformované vojenské oddiely, ktorých úlohou bola ochrana kolonistov, rangeri. V roku 1832 už počet kolonistov predstavoval číslo 11 000.
V roku 1830 ale mexické úrady zakázali ďalšie prisťahovalectvo do Texasu. Od tohto času texaskí kolonisti predkladali viacero požiadaviek mexickej vláde, ktoré ale neboli naplnené. V roku 1833 Stephen Austin odcestoval do Mexika, kde sa mu podarilo vyjednať s mexickou vládou niektoré ústupky pre kolonistov.
V roku 1835 sa mexickým prezidentom stal Antonio López de Santa Anna, ktorého podporoval aj Stephen Austin. Jeho politika ale vyvolávala nevôľu amerických kolonistov. V roku 1835 sa vzťahy oboch strán vyhrotili a začala sa Texaská revolúcia. Stephen Austin sa jej zúčastnil ako veliteľ texaských vojsk pri bitke pri Bexar, potom ale odcestoval do Spojených štátov, aby si zaistil ich podporu. Sam Houston bol Stephenom Austinom vymenovaný za najvyššieho veliteľa Texaskej armády. 21. apríla 1836 sa texaským silám podarilo vybojovať rozhodujúce víťazstvo nad mexickou armádou. V prvých prezidentských voľbách Texaskej republiky Stephen Austin ohlásil svoju kandidatúru, rovnako, ako Sam Houston. Sam Houston sa stal víťazom a Stephena Austina vymenoval za ministra zahraničných vecí (First Secretary of State). Tento úrad zastával ale len dva mesiace pred svojou tragickou smrťou, zapríčinenou zápalom pľúc.

Meno Stephena Austina

Po Stephenovi Austinovi je pomenovaný Austin, štvrté najväčšie mesto Texasu. Jeho meno nesú dve vysoké školy v Texase a nespočetné množstvo pamätníkov v Texase, ale aj v Kalifornii.
Ford Escort RS Cosworth

Vývoj

Na jeho vývoji sa podieľala firma Cosworth, s ktorou Ford spolupracoval vo Formule 1. Vyrábal sa v rokoch 1992 až 1996 vo veľmi obmedzenom počte iba 7 145 vozidiel. Bol to nástupca modelu Sierra RS Cosworth a v podstate prebral všetky mechanické časti. Sierra bola v oblasti rely málo úspešná a tak sa Ford rozhodol celý podvozok a agregáty Sierry vstavať do ľahšej karosérie Escortu, ktorá mala tiež kratší rázvor náprav. Bol rozpoznateľný vďaka svojmu zadnému dvojstupňovému spojleru zvanému "veľrybí chvost", rozšíreným blatníkom a chladiacimi otvormi v kapote.

Konštrukcia

Vyrábal sa z pohonnou jednotkou Cosworth YBT, vysokootáčkový, s dvomi vačkami v hlave a turbodúchadlom Garrett prepĺňaný motor s objemom 2 litre. Dosahoval výkon 167 kW/227 koní v štandardnej výbave. Motor mal kované piesty Mahle, ventily plnené sodíkom a tvrdený kľukový hriadeľ a ojnice. Boli rozlišované tri verzie podľa farby hlavy valcov. Červená bola pre vysokooktánový benzín, zelená pre bezolovnatý benzín a modrá pre bezolovnatý s katalyzátorom. Montáž karosérie mala na svedomí firma Karmann, ktorá upravila karosériu pre objemnejší motor a diely pohonu všetkých kolies. Do interiéru sa montovali športové sedadlá Recaro s lepším bočným vedením.
Bojkovia

Bojkovia (Бойки) alebo pujďaci sú východoslovanské etnikum, obývajúci južné svahy Karpat medzi riekami Uh a San na západe a Limnica a Teresva na východe. Žijú v Ivano-Frankivskej, Ľvovskej a Zakarpatskej oblasti Ukrajiny, na východe Slovenska (hlavne v okolí Sniny a na východ od nej, kde sami seba volajú pujďaci) a Poľska.  Samotní Bojkovia v minulosti označovali sami seba za „ruský národ“, Rusínov, a názov Bojkovia používali len susedia. V súčasnosti sa väčšia časť Bojkov hlási k ukrajinskej národnosti, (pretože Ukrajina Rusínov ako národ neuznáva) menšia časť (prevažne na Slovensku) k rusínskej národnosti. Bojkovia sú prevažne gréckokatolíci.
Mr. Robot

Dej

Seriál sleduje Elliota Aldersona z New Yorku, ktorý pracuje v bezpečnostnej firme Allsafe ako špecialista na počítačovú bezpečnosť. Neustále bojuje so sociálnou fóbiou, disociatívnou poruchou identity a klinickými depresiami, čo hlboko ovplyvňuje jeho myšlienkové pochody, ktoré sú ovplyvňované paranojou a vidinami. Naverbuje ho však tajomný anarchista známy iba ako Mr Robot a pridá sa k jeho skupine hacktivistov - fsociety. Jedným z ich poslaní je vymazať všetky spotrebiteľské dlhy zničením dát jednej z najväčších korporácií na svete E Corp (podľa Elliota Evil Corp), ktorá je zároveň najväčším klientom Allsafu.

Inšpirácie

Seriál je podľa tvorcu Sama Esmaila inšpirovaný filmami Taxikár (Martin Scorsese, 1976), Americké psycho (Mary Harron, 2000), Fight Club (David Fincher, 1999), Mechanický pomaranč (Stanley Kubrick, 1971), Requiem za sen (Darren Aronofsky, 2000), Riskantné podnikanie (Paul Brickman, 1983), Blade Runner (Ridley Scott, 1982) a seriálmi Perníkový tatko (Vince Gilligan, 2008–2013) a Girls (Lena Dunham, 2012–2017).
Pouilly-sur-Loire (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 20,28 km². Najvyšší bod je položený 244 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 710 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
V 1016 Cygni

V 1016 Cygni je symbiotická premenná hviezda (eruptívna premenná hviezda). V rokoch 1964-1965 sa zjasnila o 4ᵐ, pričom sa uvoľnila jej obálka. Môže ísť o tvorbu planetárej hmloviny. Pred zjasnením mala spektrum typu M.
Aplikácia (informatika)

Aplikácia alebo používateľský aplikačný program vo výpočtovej technike a v informatike je počítačový program pomáhajúci používateľovi pri uskutočňovaní činnosti určitého konkrétneho typu, napríklad pri manipulácii s textami (textový procesor), číslami, grafikou a pod. Aplikácie môžu byť združené do aplikačných balíkov napr. kancelárskych ako sú Microsoft Office alebo Open Office. Iným druhom aplikácií sú internetové sieťové aplikácie.

Terminológia

Rozdelenie softvéru na operačný a aplikačný sa udialo asi 80-tych rokoch minulého storočia, keď Microsoft v systéme Windows začal označovať používateľské programy ako application. Rozdiel medzi operačnýmmi a aplikačnými programami nie je presný a bol aj obsahom súdneho sporu USA proti Microsoftu.
Melchiti

Melchiti je označenie pre príslušníkov chalcedónskeho vyznania v Sýrii a Egypte (väčšina obyvateľstva týchto území bola monofyziti). Väčšinou šlo o grécke obyvateľstvo miest (kde ale nemuselo tvoriť väčšinu). V období, keď Arabi obsadili tieto pôvodne byzantské územia mali melchiti určité výsady a ich komunity boli považované za byzantské enklávy. Melchiti prestali dosť skoro používať gréčtinu a osvojili si arabčinu, prestali sa tiež považovať za Grékov, na rozdiel od jazykovo poturčených Karamanlidov.
Slovo melchiti doslova znamená cisárovi, cisárski (prívrženci), keďže sa pridŕžali vierovyznania chalkedónskeho snemu, teda boli tej istej viery ako byzantský cisár. (Koreň m-l-k v semitských jazykoch znamená kráľ, cisár.) Dnes sa označenie melchiti používa pre gréckokatolíkov na Blízkom Východe.
Villelongue-dels-Monts

Poloha

Obec má rozlohu 11,55 km². Najvyšší bod je položený 1 030 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 384 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Havran (Edgar Allan Poe)

Havran (angl. The Raven) je jedna z najznámejších básní Edgara Allana Poea. Po prvýkrát bola uverejnená 29. januára 1845 v novinách New York Evening Mirror. Opisuje mysterióznu polnočnú návštevu havrana u psychicky zmučeného muža, ktorý stratil svoju lásku Lenoru. Muž kladie vo svojom psychickom rozpoložení havranovi rozličné otázky, na ktoré havran odpovedá jediným naučeným slovom: Nevermore (dosl. Nikdy viac). Báseň býva považovaná za obraz psychického utrpenia, viny a pocitu bezvýchodiskovosti.
Havran je jednou z najznámejších básní americkej literatúry. Medzi jej charakteristické rysy patrí zvuková bohatosť až muzikálnosť (porov. havranom neustále opakované Nevermore), jazyková štylizácia a nadprirodzená atmosféra plná symbolov. Z týchto dôvodov sa báseň považuje za jeden z najväčších prekladateľských orieškov.
Najznámejší preklad Havrana do slovenčiny pochádza od Vladimíra Roya. Okrem neho báseň preložili aj napr. Karol Strmeň, Valentín Beniak, Jozef Urban, Ľubomír Feldek a Jana Kantorová-Báliková.

Úryvok

(prel. Jana Kantorová-Báliková)
Dračí rád

Dračí rád (lat. Ordo draconis, maď. Sárkány rend) alebo Dračí spolok alebo Uhorský rytiersky dračí rád (lat. Ordo equestris draconis Hungariae) bol rytiersky rád.

História

Rád založil dňa 12. decembra 1408 rímsky cisár a uhorský kráľ Žigmund Luxemburský spolu s manželkou ako svetský rytiersky Dračí spolok (lat. Societas draconis) podľa vzoru Rádu svätého Juraja–Drakobijcu (zal. 1318). Niekde sa uvádza aj pod názvom Spoločnosť so znamením draka (lat. Societas cum signo draconis). Najstarší prepis stanov rádu sa zachoval z roku 1707.
Poslaním členov rádu bol boj proti Turkom a ochrana kresťanstva. V neposlednom rade to však bol politický ťah, ktorý mal zabezpečiť Uhorsko proti Turkom, ale aj proti vzmáhajúcej sa vojenskej sile Husitom. Žigmund tiež členstvom v ráde „odmenil“ mnohých lojálnych šľachticov v Uhorsku i za jeho hranicami.
V tomto období sa rytieri tešili veľkej popularite a Dračí rád patril vo svojej dobe k jedným z najpopulárnejších a najvýznamnejších svetských rytierskych rádov. Časom sa zmenil z uzavretého spoločenstva na reprezentatívny a exkluzívny otvorený spolok európskeho významu a prijatie do rádu sa stalo vysokým vyznamenaním.
Po Žigmundovej smrti stratil Dračí rád na svojej vážnosti, hoci sa jeho ikonografia zachovala na erboch niekoľkých šľachtických rodov.

Insígnie

Členovia rádu museli nosiť jeho insígnie stále na odeve. Symbolika draka sa dostala aj do heraldiky mnohých členov rádu, kde sa dedila na potomkov. Valašský princ Vlad II. dostal podľa symbolov rádu dokonca prezývku Dracul (drak) a jeho syn Vlad III. po ňom prezývku Draculea (dráčik). Symbol rádu sa odzrkadľuje aj v názve románu Dracula spisovateľa Brama Stokera, kde bola predlohou pre temného grófa Draculu práve historická postava Vlada III.

Erb

Znakom rádu bola stočená figúrka draka s chvostom obtočeným okolo krku, s chrbátom rozťatým do tvaru kríža. Ide pôvodne o Urobora, ešte starší symbol draka (jaštera) prehĺtajúceho svoj vlastný chvost. Neskôr sa červený kríž oddelil a figúrka draka bola na ňom zavesená, v takejto podobe sa vyskytuje rádový klenot na Žigmundových pečatiach v posledných rokoch jeho vlády (1434 – 1435).
V kríži sa nachádzal vpísaný latinský text, zvislo O, quam misericors est Deus a vodorovne Justus et pius.
Drak symbolizuje zlo, nepriateľa kresťanstva (azda Turkov, Husitov), zlého ducha, samotného Diabla. Jeho chrbát rozťatý do tvaru kríža symbolizuje víťazstvo viery a kresťanstva nad Diablom.

Heslo

Heslom rádu bolo „O QUAM MISERICORS EST DEUS IUSTUS ET PATIENS“ (Ó aký milosrdný je Boh spravodlivý a trpezlivý.) Niekde sa uvádza aj verzia „O QUAM MISERICORS DEUS IUSTUS ET PIUS“ (Ó aký milosrdný je Boh spravodlivý a zbožný.)
ISO 3166-2:BO

Kódy ISO 3166-2 pre Bolíviu identifikujú 9 departamentos. Prvá časť (BO) je medzinárodný kód pre Bolíviu, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho department.
Heugueville-sur-Sienne

Poloha

Obec má rozlohu 5,88 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 542 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Muracciole

Poloha

Obec má rozlohu 14,06 km². Najvyšší bod je položený 1 565 m n. m. a najnižší bod 379 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ouffet

Obyvateľstvo

Ouffet má približne 2 677 obyvateľov (2010).
Rudolf Jurolek

Rudolf Jurolek (* 1956, Zákamenné) je slovenský publicista a básnik.
Čajkovité

Čajkovité (lat. Laridae) je čeľaď vtákov z radu kulíkotvaré.

Charakteristika

Sú to zväčša biele vtáky s tmavou hlavou a koncami krídel. Sú výbornými letcami. Podčeľaď čajkorodé má rovno uťatý chvost a mohutný, spravidla zahnutý zobák. Podčeľaď rybárorodé máva štíhle, málokedy plávajúce jedince s vidlicovitým chvostom a dlhým štíhlym zobákom. Aj tieto vtáky sú výborní letci.

Systematika

V niektorých (skôr starších) textoch čeľaď čajkovité zahŕňa aj to, čo iní klasifikujú ako čeľaď pomorníkovité (o tej pozri samostatný článok). 
V ďalších textoch je zas rozdelená na tri čeľade: čajkovité (Laridae) v najužšom zmysle, zobáľovité (Rynchopidae) a rybárovité (Sternidae). Tam, kde nie je rozdelená na tieto tri čeľade, sú namiesto nich podčeľade čajkorodé (Larinae), zobáľorodé (Rynchopinae) a rybárorodé (Sterninae), resp. staršie niekedy alternatívne skupiny (tribusy) Larini, Rynchopini a Sternini.
Tretia možnosť je definovať čeľaď čajkovité tak, že zahŕňa čajkorodé (resp. čajkovité v najužšom zmysle) a rybárorodé (resp. rybárovité). 
Nasledujú príklady systematík:
Le Mesnil-Réaume

Poloha

Obec má rozlohu 5,55 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 634 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hana Bradyová

Život

Hana sa narodila 16. mája 1931 v Praze rodine sekulárnych židovských maloobchodníkov Karla a Markéty Bradyových z Noveho Mesta na Morave. Mala o tri roky staršieho brata Jiřího.
Koncom roku 1940 Haninu matku zatklo Gestapo. Krátky čas bola vo väzení v Jihlave, potom ju previezli do ženského koncentračného tábora v Ravensbrücku. V septembri 1941 Gestapo zatklo aj Haninho otca.
Po strate oboch rodičov, sa oboch súrodencov ujal strýko Ludvík, ktorý pre svoj árijský pôvod nebol terčom nacistických deportácií (napriek tomu však tým, že pomáhal Židom, značne riskoval). 14. mája 1942, krátko pred jedenástymi narodeninami, prišlo Hane predvolanie, že sa musí dostaviť do deportačného centra v Třebíči, odkiaľ ju po štyroch dňoch čakania spolu s bratom a ostatnými transportovali do terezínskeho geta.
V Hlavnej pevnosti, v takzvanom „detskom domove L410“ strávila ďalšie dva roky. Občas pomáhala s ľahkými pracovnými úlohami, navštevovala tamojšiu lekciu šitia. Z tohto obdobia sa po nej zachovalo 5 kresieb. Neskôr, keď v gete povolili vychádzky, mohla sa stretávať s bratom, ku ktorému sa ešte viac citovo primkla.
23. októbra 1944 ju transportovali do koncentračného tábora Auschwitz-Birkenau. Jeden z dôstojníkov (podľa Jiřího Bradyho priamo doktor Mengele) Hane pri rozdeľovaní určil stranu, ktorá končila v plynových komorách (jej smrť v deň príjazdu potvrdili aj niektoré zo spoluväzeňkyň, ktoré Osvienčim prežili). Brat Jiří prežil a neskôr pomohol dať dohromady detaily zo života svojej sestry.

Hanin kufrík

V roku 1999, v čase, keď sa v Japonsku o holokauste príliš nehovorilo, zorganizovali v Tokiu besedu na túto tému; tá iniciovala vznik hnutia (prevažne detí) Mladé krídla, s cieľom nezabudnúť na hrôzy 2. svetovej vojny. Koncom roku 2000 vystavovalo Tokijské centrum pre štúdium holokaustu (Tokyo Holocaust Education Resource Center) ako jednu z pamiatok múzea holokaustu v Osvienčime kufrík Hany Bradyovej s popisom (jej meno, dátum narodenia atď.); neskôr sa podarilo vypátrať aj päť obrázkov, ktoré namaľovala v Terezíne. Riaditeľka múzea, Fumiko Išioka （石岡史子 Ishioka Fumiko）, sa rozhodla zistiť príbeh majiteľky tohto kufríka. Priebeh jej takmer ročného pátrania opísala producentka Karen Levine v knihe Hana's Suitcase (v češtine ako Hanin kufřík – Příběh dívky, která se nevrátila).
O niekoľko rokov neskoršie, dcéra Jiřího Bradyho, Lara Brady, zistila, že kufrík, ktorý bol medzitým vystavovaný po celom svete, zrejme nie je pravý. Vyzeral trochu inak a predovšetkým výrazne zachovaleji, než na fotkách, ktoré dodalo múzeum v Osvienčime. Na priamu otázku potom riaditeľstvo múzea odpovedalo, že Hanin kufrík bol medzi exponátmi zničenými v roku 1984 pri požiari výstavy v anglickom Birminghame. Na základe inventárnych fotografií potom bola vyrobená replika (na nový podobný kufor boli namaľované zhodné nápisy), ktorú múzeum neskôr zapožičalo do Japonska.
Králova zahrada

Ochrana

Predmetom ochrany je súbor zamokrených lesných ekosystémov s hojným výskytom bledule jarnej. Prevažuje mokraďová jelšina s prirodzeným výskytom smreku. Táto prírodná rezervácia patrí medzi plošne najrozsiahlejšie lokality bledule jarnej na Svitavsku.

Geológia

Niva potoka pod kvestou Kozlovského hřbetu. Podkladom sú vrchnokriedové (necelých 90 miliónov rokov staré) sedimenty (jemnozrnného pieskovca a slieňovcov, spongilitov). Nivu pokrývajú holocénne riečne naplaveniny s hydromorfnými pôdami.

Flóra

Hlavným predmetom ochrany je bleduľa jarná (Leucojum vernum) v jelšine, ktorú radíme do spoločenstiev Picea-Alnetum a Pruno-Fraxinetum. Rastú tu tiež prvosienka vyššia (Primula elatior), lykovec jedovatý (Daphne mezereum), kopytník európsky (Asarum europaeum), slezinovka striedavolistá (Chrysosplenium alternifolium), jesienka obyčajná (Colchicum autumnale), pečeňovník trojlaločný (Hepatica nobilis) a i. Smrek obyčajný (Picea abies) tu vďaka podmáčaniu stanovišťa prirodzene zostupuje do nezvyčajne malej nadmorskej výšky.

Fauna

V jelšine sa vyskytuje rosnička zelená (Hyla arborea) a ropucha bradavičnatá (Bufo bufo), veľmi vzácne je pozorovanie skokana krátkonohého (Rana lessonae). Hniezdi tu napr. oriešok hnedý (Troglodytes troglodytes), stehlík čížavý (Carduelis Spinus), hýľ obyčajný (Pyrrhula Pyrrhula), králik ohnivohlavý (Regulus ignicapillus), drozd čvíkota (Turdus pilaris), sova obyčajná (Strix aluco) a i. Zriedkavo vyhniezdil ďateľ malý (Dendrocopus minor).

Lesníctvo

Do zvyšku smrekovej a jaseňovej jelšiny pri okrajoch zasahujú kyslé, miestami značne zamokrené smrekové jedľobučiny nižšieho stupňa. Porasty celého územia sa blížia prirodzenému stavu.
TV Petrovec

Vysielanie televízie

Televízia vysiela pre región so silnou slovenskou menšinou denne od 18:45 do 23. hodiny. Vysielanie sa orientuje najmä na zachovanie a šírenie rodného jazyka a kultúry miestnych obyvateľov, ktorú ponúka v informačných a vzdelávacích reláciách. Veľkú pozornosť venuje aj témam poľnohospodárstva a hospodárstva.

Nedeľa s Vami

Nedeľa s Vami je zábavná nedeľná relácia, ktorú vysiela TV Petrovec o 20 hod. Relácia ponúka kreslený film, film, hudbu a zábavu. Moderátorky relácie sú: Andrea Lačoková, Elena Vršková a Malvína Zolňanová.

Zvon

Zvon je spravodajská relácia, ktorú vysiela TV Petrovec každý deň o 19:00 hod. Vysielanie začalo 16. novembra 1997. Vysielajú sa denné udalosti z celej Vojvodiny. Reportéri relácie sú: Ruth Petrášová, Anna Lekárová, Mária Lovreová, Mária Danková, Andrea Lačoková, Elena Vršková, Malvína Zolňanová a Ján Andrášik.
Alpsko-himalájska sústava

Alpsko-himalájska sústava alebo Alpsko-himalájsky systém je rozsiahla geomorfologická jednotka (sústava), do ktorej sa zaraďujú Alpy, Karpaty, Krymské vrchy, Kaukaz, Pamír, Ťanšan, Himaláje. Patrí do nej celé územie Slovenska. Vznikali uzatváraním oceánskeho priestoru oceánu Tethys a zrážkou Laurázie s Gondwanou, prípadne jej časťami ako bola Kiméria, Apúlia, Arabská  či Indická platňa.
Delí sa na nižšie jednotky v poradí podsústava, provincia, subprovincia, oblasť, celok, podcelok a časť.
Zuzana Gindl-Tatárová

Celovečerné filmy

Zuzana Gindl-Tatárová spolupracovala na dvanástich celovečerných filmoch. Je autorkou námetu k filmu Šiesta veta, ku ktorému spolu s Hanou Cielovou a Štefanom Uhrom napísala scenár. Snímka rozdelená do piatich kapitol pojednáva o živote a diele Boženy Slančíkovej-Timravy a snaží sa poetickým spôsobom zachytiť vývin a formovanie osobnosti tejto slovenskej spisovateľky a zároveň postihnúť jej inšpiračné zdroje. Na 25. ročníku Festivalu československého filmu získala cenu za scenár a na Filmovom festivale Trutnov čestné uznanie poroty.
Medzi ďalšie významené spolupráce patrí dramaturgia k filmom Kára plná bolesti (1985) v réžii Stanislava Párnického, Sedím na konári a je mi dobre (1989) v réžii Juraja Jakubiska, Let asfaltového holuba (1990) v réžii Vlada Balca a Neha (1991) v réžii Martina Šulíka.

Pedagogická činnosť

Na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU pôsobí už od jej založenia v roku 1990. Roky 1993 a 1994 strávila na newyorských univerzitách Tisch School of the Arts a Columbia. So svojimi prednáškovými cyklami absolvovala množstvo workshopov v zahraničí a viac ako desať rokov vyučovala aj na Univerzite Tomáša Baťu v Zlíne. V súčasnosti vedie tvorivo-kritický seminár na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU v Bratislave.

Publicistická činnosť

Výsledkom pobytu na Tisch School of the Arts v New Yorku bola publikácia Hollywoodoo: filmové ilúzie podľa zaručených receptov, ktorú v roku 2001 vydal Slovenský filmový ústav. V tomto texte sa zaoberá americkou trojaktovou štruktúrou v kontexte masovej kultúry. V roku 2004 prispela do encyklopédie The Cinema of Central Europe. V roku 2005 jej vyšla dvojjazyčná publikácia Praktická dramaturgia, ktorá je zovšeobecnením jej prednášok a slúži ako učebný text pre študentov filmu, teoretikov a učiteľov estetiky. Okrem toho sa venuje písaniu o filme v rôznych periodikách a poviedkovej tvorbe.

Ostatné aktivity

Zuzana Gindl-Tatárová sa v druhej polovici osemdesiatych rokov podieľala na príprave Fóra mladého filmu, dlhoročne spolupracovala aj s filmovými klubmi. Viedla kurzy amatérskeho filmu a Školu mladého filmového diváka pre učňovskú mládež.
V rokoch 2002 až 2007 pôsobila aj ako prezidentka Slovenskej filmovej a televíznej akadémie a v roku 2004 založila národnú filmovú cenu Slnko v sieti. Od apríla 2005 zastupuje Slovensko v rade kinematografického fondu Eurimages na podporu filmových koprodukcií. V roku 2011 pôsobila ako predsedníčka Rady Audiovizuálneho fondu.