google/wiki40b huggingface dataset:
Linka 1 (parížske metro)

Historický vývoj

Výstavbou tejto linky na prelome 19. a 20. storočia začala história celého parížskeho metra. Jej prvý úsek viedol medzi stanicami Porte de Vincennes a Porte Maillot. Vzhľadom na veľmi primitívne stavebné technológie (linka 1 je položená veľmi plytko – iba niekoľko metrov pod povrchom), nebolo možné kopať pod vodou, teda trasa sledovala parížske ulice, navyše sa vo veľkej miere používalo ešte aj drevo. Linka bola postavená ako hĺbená s bočnými nástupišťami.
Na prvom úseku, otvorenom 19. júla 1900, sa tak po dvoch rokoch stavebných prác nachádzalo celkom 8 stanic. Ale plánovaných ich bolo 18, 10 ďalších bolo otvorených až v auguste a septembri toho istého roku. Sprevádzkovanie bolo načasované aby bol celý systém predaný do používania pred veľkou výstavou. Na novú linku boli nasadené drevené vozne podobné električkám poháňané elektrickým prúdom.
K menším predĺženiam a úpravám došlo ešte pred druhou svetovou vojnou, o ďalších niekoľko desiatok rokov neskôr, v roku 1963, bola linka prebudovaná tak, aby bola umožnená prevádzka vozňov metra na pneumatikách. Zároveň boli rozšírené aj stanice, takže mohli byť nasadené dlhšie vlaky. Posledné predĺženie prebehlo v roku 1992 a to západným smerom pod Grande Arche v štvrti La Défense. V budúcnosti sa ráta s modernizáciou a automatizáciou vozňov metra, bude to však veľmi ťažká úloha, vzhľadom na to, že prvá linka v sieti je najvyťaženejšia a že práce budú prebiehať za prevádzky.
Fisting

Fisting (z angl. fist – päsť) je sexuálny akt, pri ktorom dochádza k vsunutiu celej ruky, prípadne aj časti predlaktia do vagíny (brachiovaginálny sex) alebo análneho otvoru (brachioproktálny sex).
Môže sa vykonávať ako súčasť erotických hier v heterosexuálnych ako aj homosexuálnych pároch, prípadne ako forma masturbácie. V skutočnosti sa vo väčšine prípadov do vagíny alebo análneho otvoru nezasúva už zovretá päsť, ale ruka s prstami vystrenými a sformovanými do tvaru kornúta. Po vniknutí ruky do otvoru sa táto prirodzene zovrie v päsť. Následne je možné rukou pomaly pohybovať v smere dnu a von, otvárať a znovu zatvárať päsť, vykonávať točivé pohyby zápästím, stimulovať bod G kĺbmi prstov, dráždiť cervix (krčok maternice) alebo prostatu v prípade análneho fistingu muža atď. Iné formy fistingu zahŕňnajú zasúvanie oboch rúk do vagíny (double-fisting), jednej ruky do vagíny a druhej do análneho otvoru, zasúvanie chodidla namiesto ruky (foot-fucking), "punch-fucking" - vsúvanie a vyťahovanie zovretej päste. V prípade double-fistingu sexuálne vzrušenie vyplýva viac z pocitu roztiahnutia pošvového vchodu než z "kopulačných" pohybov rukami. Za fisting býva niekedy považované aj zasúvanie neobvyklých alebo nadrozmerných predmetov (fľaše, dildá, plechovky a pod.) do pošvy či análneho otvoru.
Pri fistingu je dôležitá dôvera medzi partnermi, schopnosť svalového uvoľnenia pasívneho z partnerov, je nevyhnutné postupovať pomaly, rešpektovať požiadavky a pokyny partnerky / partnera, komunikovať a predovšetkým dbať na dostatočnú lubrikáciu. V opačnom prípade môže byť fisting bolestivý, prípadne môže dôjst až k vážnemu zraneniu (ruptúra svalového pletenca panvového dna alebo análneho zvierača a pod.)
Fisting býva často zobrazovaný v pornografii, najmä nemeckej a francúzskej produkcie. V USA bolo jeho zobrazovanie v pornografických filmoch dlho neprípustné. Ženská kontroverzná rocková formácia Rock Bitch je známa predvádzaním rôznych sexuálnych praktík vrátane fistingu na svojich koncertných vystúpeniach naživo priamo na pódiu.
Rouhling

Poloha

Obec má rozlohu 6,02 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 241 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 040 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montlevicq

Poloha

Obec má rozlohu 18,79 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 207 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 101 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ray Scott Pardue

Život

Narodil sa v Medellíne (Kolumbia, Južná Amerika), a ako batoľa bol adoptovaný manželským párom do USA. Už v útlom veku si jeho talent všimlo cirkevné spoločenstvo v malom juhoamerickom mestečku Booneville, Mississippi, ktoré vtedy navštevoval. Nadchol ho počas jednej omše spontánnou a capella verziou náboženskej piesne Jesus Loves me a známou klasikou Amazing Grace.

Jeho talent začali rodičia podporovať. Pardue študoval spev, tanec a herectvo na Youth Performing Art School v Louisville, Kentucky, a neskôr vďaka štipendiu a svojmu talentu na renomovanom americkom inštitúte výtvarného umenia – Boston Conservatory.

Kariéra

Ako sólový umelec spevák vydal niekoľko singlov. Jeho prvým úspechom bol singel Shake it v roku 2005, ktorý bol vybraný ako titulná pieseň pre reláciu Dancestar, vysielanej na televíznej stanici VIVA. Zároveň bola táto pieseň súčasťou jeho prvého albumu, ktorý v tom istom roku prezentoval na vypredanom koncerte v divadle Gloria v Kolíne nad Rýnom v Nemecku.
O dva roky neskôr sa jeho ďalší singel RunninG dostal do hudobného rebríčka rádia SWR.
V roku 2009 produkoval s nositeľom ceny Grammy – Daronom Jonesom (z R&B skupiny 112), Tonym Reyesom a s dánskym house-remixérom Tommym Geem v Atlante svoj tretí single s názvom Black Widow, ktorý získal uznanie najmä v internetových rádiách Spojených štátov a v rebríčku Fame Games Rádia skončil na prvom mieste.
V roku 2009 sa spevák rozhodol založiť skupinu 2THEUNIVERSE.
Ray Scott Pardue je od decembra 2013 pravidelným speváckym hosťom v úspešnej hudobnej sérii Session Possible Wolfa Coderu. Okrem iného vystupujú pravidelne v mestách ako Essen, Mülheim an der Ruhr, Hattingen, Wuppertal, Solingen, Dortmund, Oberhausen a Herten.
V roku 2014 napísal spolu so Sarou Nücken a Steffenom Brücknerom zo skupiny Mrs. Greenbird pieseň Good Ole Ricky, ktorá bola publikovaná na albume Postcards. Album bol nahraný v Nashville a spomínaná pieseň obsadila 47. miesto v nemeckom rebríčku hitov.
ISO 3166-2:QA

Kódy ISO 3166-2 pre Katar identifikujú 9 regiónov. Prvá časť (QA) je medzinárodný kód pre Katar, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.

Zoznam kódov

QA-DA Dauhá
QA-GH Al Ghuwayrīyah
QA-JB Jariyan al Bātnah
QA-JU Al Jumayliyah
QA-KH Al Khawr
QA-MS Madinat ash Shamal
QA-RA Ar Rayyān
QA-US Umm Salāl
QA-WA Al Wakrah
Starohájska ulica (Bratislava)

Základné informácie

Na ulici sa nachádza komplex študentských internátov Ekonomickej univerzity a dostihové závodisko, ktoré vzniklo v roku 1974.

Doprava

Zastávka MHD Starohájska sa nachádza v blízkosti Námestia hraničiarov, je obsluhovaná autobusovými linkami 68, 96, 192, 196, N80 a N95 (posledné dve len v smere na zastávku Hrobákova.
Pacsirta

Pacsirta (Wo die Lerche singt), je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Názov operety možno preložiť do slovenčiny z maďarského orginálu ako „Škovránok“, alebo z nemeckej verzie ako „Kde škovránok spieva“.
Premiéra operety sa konala 1. februára 1918 v Király Színház v Budapešti a bola to jediná svetová premiéra Lehárovej operety v Maďarsku (všetky ostatné sa konali vo Viedni, alebo v Berlíne) . Libreto napísal Ferenc Martos.
Premiéru operety poznačila bieda a všeobecne zlá nálada panujúca v Rakúsko-Uhorsku koncom Prvej svetovej vojny. Podpísanie Brestlitovského mieru znamenalo koniec aspoň východného frontu a tým aj všeobecné zlepšenie nálady obyvateľstva. To napomohlo úspešnej premiére operety aj v Theater an der Wien (27. marec 1918). Libreto pre nemeckú premiéru napísali Alfred Mária Willner a Heinz Reichert.

I. dejstvo

Šándor Zápolya je budapeštiansky maliar, ktorý trávi leto na vidieku. Vyberie si Julišku za model a zaľúbi sa do nej. Čoskoro sa však objaví Šándorova známosť, speváčka Vilma. Aj Juliška má nápadníka Pistu, ktorý sa opije a pobije so Šándorom. Juliška sa rozhodne odísť do Budapešti.

II. dejstvo

Juliška aj so svojím otcom sú ako hostia v Šándorovom ateliéri. Snažia sa naučiť mestským spôsobom, ale veľmi sa im nedarí a Juliška sa stáva terčom výsmechu. Navyše aj žiarli na Vilmu.

III. dejstvo

Šándor vyhráva prvú cenu s portrétom Julišky a získava vytúženú slávu. Juliška ho už prestala baviť a vracia sa k Vilme. Sklamaná Juliška sa udobrí s Pištom a vracia sa aj s otcom do rodnej dediny.
Hokej na kolieskových korčuliach

Hokej na kolieskových korčuliach je kolektívny šport, populárny hlavne v latinských krajinách. V súčasnosti sú v tomto športe najúspešnejšie krajiny Argentína, Portugalsko, Španielsko a Taliansko. V klubovom meradle sa za najlepší považuje španielsky celok FC Barcelona.
Svetové medzinárodné podujatia organizuje medzinárodný výbor CIRH, ktorý patrí pod svetovú korčuliarsku federáciu FIRS. V Európe túto funkciu plní európsky výbor CERH, ktorý patrí pod európsku korčuliarsku konfederáciu CERS. V roku 1992 bol ukážkovým športom na olympiáde v Barcelone.
Hokej na kolieskových korčuliach patrí medzi veľmi rýchle športy, čo spôsobuje menšie problémy pri televíznych prenosoch. Aby bolo loptičku v televízii lepšie vidieť, nové palubovky sú stavané v modrom alebo bielom prevedení.

História

Prvý zaznamenaný zápas v hokeji na kolieskových korčuliach sa hral v roku 1878 v Londýne, v Británii. Spočiatku bol šport nazývaný "roller polo" (v dôsledku zavedenia športu "Pólo" v roku 1876). V roku 1882 prenikol aj do USA, kde vznikla aj prvá liga "Roller Polo League". Od roku 1901 začínajú aj v Európe vznikať prvé organizované súťaže. V roku 1936 sa konali prvé majstrovstvá sveta mužov. Na Panamerických hrách 1979 debutoval hokej ako jeden zo športov, a v roku 1992 bol ukážkovým športom na OH 1992 v Barcelone.
Na začiatku 20.storočia hrali hokej na kolieskových korčuliach aj dve slávne hviezdy nemého filmu Stan Laurel a Charlie Chaplin.

Hra

Hru hrajú dve 5-členné družstvá (štyria v poli a 1 brankár), ktoré sa za pomoci ohnutých palíc (hokejok) snažia dostať loptičku do brány súpera. Hra trvá 2x25 minút, pričom časomiera sa zastaví, ak sa zastaví (odpíska) aj samotná hra (podobne ako pri ľadovom hokeji). Každý tím musí mať minimálne 5 a maximálne 10 hráčov (vrátane náhradného brankára). Ihrisko musí mať rozmery minimálne 34 x 17 a maximálne 44 x 22 m,má byť potiahnuté protišmykovým materiálom a musí mať zaoblené rohy s mantinelmi minimálne 20 cm vysokými.

Výstroj

Dresy sú podobné ako pri futbale s ponožkami až ku kolenám. Hokejky sú väčšinou z dreva dlhé od 90 – 115 cm, s šírkou do 5 cm a váhou do 500 g. Loptička je vyrobená z vulkanizovanej gumy, meria 23 cm v priemere a váži 155 g. Hráči, takisto ako aj brankár, používajú ochranné pomôcky.
Erckartswiller

Poloha

Obec má rozlohu 10,46 km². Najvyšší bod je položený 392 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 279 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pinay

Poloha

Obec má rozlohu 6,62 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 302 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 275 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bruguières

Poloha

Obec má rozlohu 9,03 km². Najvyšší bod je položený 175 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 952 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Popovov dom

Charakteristika

Budova je postavená v roku 1847 bratmi Zafirom a Michailom Popovými, reštaurovaná bola v roku 1981. Nachádza sa tu etnografické múzeum s expozíciou venovanou bracigovskej architektonicko-staviteľskej škole v období bulharského národného obrodenia. Počiatky bracigovskej architektonicko-staviteľskej školy sa dajú umiestniť do obdobia 18. storočia po prisťahovaní 150 rodín presídlencov z kosturského regiónu egejského Macedónska.
Bracigovskí stavitelia boli skutočnými majstrami svojho remesla, stavali z kameňa a dreva a boli pozývaní do mnohých oblastí Bulharska. Medzi najvýznamnejšie stavby postavené bracigovskými majstrami patria napríklad: metropolitný chrám svätej Maríny v Plovdive, katedrála svätej Nedele v Sofii, chrám svätého Jána Krstiteľa v Bracigove, chrám svätého Mikuláša v Karlove, katolícka katedrála svätého Ľudovíta v Plovdive, a mnoho iných sakrálnych aj svetských budov (najmä škôl, iných verejných budov a nespočetne obytných domov) predovšetkým v Plovdive, Sofii, Karlove, Elchove, Pazardžiku, Bracigove a mnohých iných mestách.
V expozícii múzea sa nachádza mnoho dobových materiálov, dokumentácie (vrátane originálov staviteľského kódexu - zákonníku a dobového slovníku špecifických staviteľských výrazov bracigovských majstrov) a fotografií a sú tu zhotovené modely najvýznamnejších stavieb postavených bracigovskými majstrami.
Štefan Znám

Život

Narodil sa 9. februára 1936 vo Veľkom Blhu, okres Rimavská Sobota. V roku 1954 zmaturoval v blízkej Rimavskej Sobote a začal študovať na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde sa venoval matematike, ktorej štúdium absolvoval v roku 1959. Potom rok učil na strednej škole v Piešťanoch a v roku 1960 nastúpil na Katedru matematiky Chemickej fakulty SVŠT v Bratislave. Jeho ďalším pôsobiskom bola Katedra algebry a teórie čísel Prírodovedeckej (od r. 1980 Matematicko-fyzikálnej) fakulty UK v Bratislave, kde pracoval až do konca života. O jeho vedeckom a pedagogickom raste hovoria nasledujúce údaje: CSc. – 1966 (jeho školiteľom bol akademik Štefan Schwarz), 1968 – docent, 1980 – DrSc. a v roku 1982 – profesor. Štefan Znám začal svoju vedeckú kariéru prácou v teórii čísel, no postupne sa dostal aj k teórii grafov, ktorá sa v 60-tych rokoch začala prudko rozvíjať. V oboch disciplínach má jeho prístup kombinatorický charakter. Viaceré jeho práce sú však interdisciplinárne – teória čísel sa prelína s teóriou grafov. Preto je veľmi ťažko rozdeliť jeho práce. Ak to však násilne urobíme, tak zistíme, že z 52 pôvodných vedeckých článkov, ktorých je autorom (29), alebo spoluautorom (23), 30 patrí skôr do teórie čísel a ďalšie do teórie grafov. Š. Znám (spolu s J. Bosákom a A. Rosom) napísal priekopnícku prácu o rozkladoch kompletných grafov na faktory s danými priemermi. Neskoršie samostatne dokázal hypotézu Bosáka a Bollobása, že pre veľké k je 6k najmenší počet vrcholov kompletného grafu rozložiteľného na k faktorov priemeru 2. Významne prispel aj k extremálnej teórii grafov. Študoval napr. minimálny počet hrán grafu s n vrcholmi, priemerom 2 a maximálnym stupňom k. Podstatne zlepšil predchádzajúce odhady Erdösa, Rényiho a Sósovej. Práce Š. Známa majú bohatú odozvu v podobe citácií v knihách a článkoch nielen slovenských, ale (prevažne) zahraničných matematikov. Veľmi bol úspešný v popularizácii matematiky (okolo 20 publikácií). Má podiel na 5 knižných publikáciách a viacerých skriptách pre vysoké školy. Tiež pripravil niekoľko televíznych scenárov zameraných na popularizáciu matematiky. Bol spoluzakladateľom časopisu Matematické obzory. Mnoho energie venoval Š. Znám pritiahnutiu mladých talentovaných študentov k teórii grafov a teórii čísel. Školil 15 ašpirantov a po odchode A. Kotziga v roku 1969 do Kanady viedol spolu s J. Bosákom bratislavský seminár z teórie grafov, v čom pokračoval aj po Bosákovej smrti (1987). Výchovu nových vedeckých pracovníkov pokladal za svoju srdcovú záležitosť a vždy sa aj rád pochválil úspechmi svojich žiakov. Bol šéfredaktorom časopisu Acta Mathematica Universitatis Comenianae. Formou niekoľkomesačných pobytov pôsobil aj na zahraničných univerzitách: v Kanade (1984 – Waterloo, 1991 – Hamilton) a v Austrálii (1993 – Newcastle). Hlásil sa k maďarskej národnosti a tak, prirodzene, udržiaval bohaté styky najmä s maďarskými matematikmi, ale známych mal po celom svete. Zomrel 17. júla 1993 v Bratislave.
Michael Collins (astronaut)

Mladosť a výcvik

Michael Collins sa narodil v Ríme, pretože jeho otec, zámožný človek, generál James Lawton Collins, bol v čase narodenia syna vojenským pridelencom veľvyslanectva Spojených štátov v Ríme. Po vyštudovaní vojenskej akadémie vo West Pointe (United States Military Academy) v roku 1952 sa Michael Collins stal plukovníkom letectva Spojených štátov (USAF). Jeho pôsobiskom sa od roku 1954 stala letecká základňa Chambley-Bussières vo Francúzsku. V roku 1957 sa oženil s Patriciou Finneganovou a mali spolu dve dcéry, Kate a Ann, a syna Michaela. Na Edwardsovej leteckej základni absolvoval v roku 1960 školu skúšobných pilotov a pracoval ako vojenský skúšobný pilot.  Pred vstupom do NASA v roku 1963 mal nalietaných 3 500 letových hodín v Spojených štátoch aj zahraničí. Dňa 17. októbra 1963 sa stal členom tretej skupiny astronautov NASA.

Po letoch

V januári 1970 odišiel z NASA a prijal prácu námestníka tajomníka na Ministerstve zahraničných vecí Spojených štátov. O rok neskôr sa stal riaditeľom Národného leteckého a kozmického múzea, ktoré bolo súčasťou Smithsonovho inštitútu vo Washingtone. V apríli roku 1978 sa stal námestníkom riaditeľa Smithsonovho inštitútu. O svojom pôsobení v NASA napísal knihu. V roku 1985 bol v Ohiu zapísaný do Národnej leteckej siene slávy (National Aviation Hall of Fame) a začal súkromne podnikať. V roku 1993 bol menovaný generálom v zálohe. Collins žil so svojou manželkou, Patriciou, v meste Marco Island na Floride a Avon v Severnej Karolíne až do jej smrti v apríli 2014.
Breuil-Barret

Poloha

Obec má rozlohu 14,74 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 644 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zelienka obyčajná

Opis

Zelienka obyčajná meria 15 cm a váži 24 – 27 g.

Hlas

Spev
11 s., Rusko
Spev zelienky znie ako zvonkohra "ďürrürürü, gürrürü". Spieva za sedu na vrcholkoch stromov a tiež aj počas letu. Do spevu patrí aj tiahlé "džväääš". Vábenie znie ako "dvuit" alebo "jikk, ďikk". Za letu sa ozýva húpavým "djürürrüpp".

Výskyt a stav na Slovensku

Hniezdi i zimuje na celom území Slovenska, je to stály, prelietavý a z časti i sťahovavý druh. Na zimu priletajú zelienky severských populácií.
Najvyššie hniezdne hustoty boli zistené v Bratislave na plochách mestskej zelene, až 123,2 páru / 10 ha, v agátových lesikoch na Východoslovenskej rovine, až 32 párov / 10 ha, tam isto vo vetrolomoch, až 25 párov / 10 ha (vo vetrolamoch na Žitnom ostrove 10 párov / 10 ha), v parkoch a cintorínoch Bratislavy maximálne 17,4 páru / 10 ha.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 100 000 – 130 000, zimujúcich jedincov 100 000 – 300 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Zelienka obyčajná obýva okraje lesov, krovinaté okraje lúk a pasienkov, krovinaté lemy vodných tokoch, vrbiny, parky, staré záhrady, sady, vinohrady a cintoríny. Radi si robia hniezda na ihličnatých stromoch.

Potrava

Zelienka obyčajná sa živí hlavne rastlinnou potravou, len na jar a v lete aj hmyzom. Konzumujú semená, plody, puky a listy až 56 druhov rastlín.
Nitroamín

Nitroamíny sú organické zlúčeniny, ktoré obsahujú nitroamínovú funkčnú skupinu R₂N-O₂. Príklady nitroamínov sú výbušniny ako napríklad oktogén, cyklotrimetyléntrinitramín a tetryl. Pozor na podobnosť názvu s nitrosamínmi (R₂N-N=O).
Napriek ich amínovej skupine, dusíková funkčná skupina ťažko odovzdáva elektróny. Sekundárne nitroamíny so štruktúrou R-NH-NO₂ sú slabé organické kyseliny s kyselinovou disociačnou konštantou okolo 5,6.
Zámok Žinkovy

Zámok Žinkovy sa nachádza v rovnomennej obci, asi 7 km západne od Nepomuku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji.
Zámok bol postavený na mieste pôvodného hrádku v druhej polovici 17. storočia v ranobarokovej podobe. V roku 1897 bol prestavaný do pseudorenesančnej podoby viedenskou architektonickou kanceláriou Fellner a Helmer. Po roku 1948 bolo zo zámku rekreačné zariadenie odborov. V súčasnej dobe sa zámok rekonštruuje a nie je verejnosti prístupný. V budúcnosti by mal slúžiť ako kongresový a hotelový komplex so zázemím pre rekreáciu.
Malétable

Poloha

Obec má rozlohu 4,89 km². Najvyšší bod je položený 247 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Gaudens (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,35 km². Najvyšší bod je položený 558 m n. m. a najnižší bod 338 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 11 191 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courcerault

Poloha

Obec má rozlohu 14,75 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 168 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moiron

Poloha

Obec má rozlohu 1,85 km². Najvyšší bod je položený 492 m n. m. a najnižší bod 281 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 138 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Errevet

Poloha

Obec má rozlohu 3,28 km². Najvyšší bod je položený 511 m n. m. a najnižší bod 367 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Honšú Šikoku renraku baši

Trasa Kóbe - Naruto

Trasa Kóbe - Naruto pozostáva z dvoch mostov, ktoré prekleňujú Akašský a Narutský prieliv. Oba vedú na ostrov Awadži, na ktorom je najdlhší úsek tejto diaľnice - takmer 83 km z celkovej dĺžky 88 km. Bola postavená v rokoch 1976 - 1998.
Prvý z mostov, Akaši-kaikjó, bol postavený v rokoch 1988 - 1998. Po dokončení mal najdlhšie rozpätie visutého mostu na svete (1991 m), a tento rekord drží dodnes. Preslávil sa aj pri zemetrasení v Kóbe v 1995, kedy sa vzdialili od seba pylóny o 1,3 metra.
Druhý, Ohnaruto, bol postavený v rokoch 1976 - 1985 a jeho dĺžka je takmer 1,3 km.
Les Châtelliers-Notre-Dame

Poloha

Obec má rozlohu 10,87 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Podhoroď

História

Ako podhradská osada sa obec spomína v roku 1406. Prvá neoficiálna zmienka dokonca tvrdí, že obec bola osídlená už pred rokom 1302. Už od 13. storočia dominoval obci hrad Tibava, z ktorého je dnes už len zrúcanina. Jej obyvatelia boli väčšinou  poľnohospodári, pastieri, pálili vápno, uhlie a pracovali v miestnych lesoch. O prosperite dediny svedčila existencia mlyna v 18. storočí.
Salles-et-Pratviel

Poloha

Obec má rozlohu 2,12 km². Najvyšší bod je položený 982 m n. m. a najnižší bod 591 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 136 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Giéville

Poloha

Obec má rozlohu 10,33 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 690 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nikola Pašić

Nikola Pašić (srb. Никола Пашић) (* 18. december 1846 – † 10. december 1926) bol srbský politik, niekoľkonásobný premiér Srbska a Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov neskoršej Juhoslávie.
Štefan III. (pápež)

Biografia

Hneď po svojom zvolení poslal na franský dvor misiu, ktorá oznámila kráľovi zvolenie nového pápeža a pozvala franských biskupov na synodu, ktorá mala byť konaná v nasledujúcom roku. Po smrti franského kráľa Pipina III. prijali misiu jeho synovia Karol a Karolman, ktorí žiadosti vyhoveli. Synoda riešila hlavne otázku nedávneho vládnutia protipápeža Konštantína, spálila dekrét o jeho zvolení a prehlásila ho za neplatný; ale riešila aj otázku obrazoborectva, zavrhla východný obrazoborecký koncil z Hierie a schválila uctievanie obrazov.
Pápež bol nepriateľom longobardského kráľa Desideria. Roku 770, keď si franský cisár Karol Veľký v snahe podporovať novú zahraničnú politiku vzal dcéru Desidera, pápež toto manželstvo preklial. Karol sa v roku 771 nakoniec rozviedol, kvôli čomu si znepriatelil Desideria.
Štefan mal pocit, že má notár Christofer v Ríme priveľkú moc, preto uzavrel so svojim nepriateľom Desiderom spojenectvo. Neskôr Christofera zajal a vydal franskému kráľovi naletiac na to, že kráľ daruje pápežovi ďalšie územie. Pápež to vysvetlil tak, že ho chcel Christofer zabiť, ale zachránil ho jeho "priateľ" Desiderius.