Allgauské Alpy

Geológia

Allgauské Alpy sú budované z usadených hornín. Africká kontinentálna doska bola tlakom nasunutá na eurázijsku dosku čo spôsobilo vodorovné vrásnenie. Tým sa stalo to, že tu ležia staršie horniny na mladších vrstvách. Hlavným stavebným prvkom je tvrdý dolomit a vápenec.

Poloha

Len na východe, juhovýchode a juhu je vymedzenie pohoria jednoznačné. Rieka Lech tu tvorí hranicu takmer už od jej prameňa. Na juhozápade tvorí potok Krumbach hranicu pohoria až k cestnému sedlu Hochtannbergpass (1 675 m). Hranica prebieha ďalej riečku Bregenzer Ache do obce Rehmen. Hranica Allgauských Álp s masívom Bregenzerwaldgebirge na západe nie je orograficky vôbec jasná. V roku 1984 publikoval horský spolok Alpenverein publikáciu "Východné - Alpy", kde bola hranica popísaná takto: od obce Rehmen pozdĺž potoka Rehmerbach a hore až do sedla Stogger Sattel. Potom klesá dole pozdĺž potokov Ostergundenbach, Schönenbach a Subersach a ústi do riečky Bregenzer Ache ktorá tečie až do Bodamského jazera. Na severe je ohraničenie Allgauských Álp dosť členité. Jedna časť hranice vedie pozdĺž potoka Weissach vlievajucého sa do Bregenzer Ache pri obci Müselbach. Ďalej na sever hranicu tvorí jazero Alpsee pri meste Immenstadt, ďalej prechádza cez obce Rettenberg, Wertach, Nesselwang a končí v Pfronten-Ried. Ďalším mestom už na severovýchodnej hranici Allgauských Álp je mesto Vils (Rakúsko) a najvýchodnejšie leží trojmedzné mesto Reutte, ktoré spája Allgauské Alpy s Ammergauer Alpen a Lechtalskými Alpami.

Topografia a členenie

Hlavný hrebeň Allgauských Álp Hornbachkette, sa nenachádza v geografickom strede masívu ako je obvyklé, ale pri južnom a juhovýchodnom kraji. Z toho vyplýva, že na sever a severozápad sú rázsochy a doliny dlhšie ako je tomu na juhu. To má konkrétne dopady na horskú turistiku, kedy sú nástupy z juhu oveľa kratšie a vrchy sú odtiaľto dostupnejšie a vrcholy zvládnuteľné počas kratšej doby. Niekoľko dolín je sprístupnených po mýtnych cestách. Napríklad pod vrchol Hochvogel, ležiaci v centrálnom hrebeni, vedie cesta od juhu 3 km ďaleko a zo severu je až 11 km dlhá. Západnou časťou masívu Allgauských Álp hlavný hrebeň neprechádza. Z Fellhornu (2 038 m) po vrchol Widderstein sa jedná len o akýsi nesúvislý horský pás. Úplne na západe sa tiež nachádza miestna zvláštnosť, ktorou je vysoko zdôraznené vápencové plató Ifen (2 232 m) zložené z kriedových hornín. Ďalej na severe na neho nadväzuje skupina Nagelfluhkette. Tu sa už výška hôr podstatne znižuje a stráca svoj veľhorský ráz. Úplne na severovýchode pohoria je ešte malá skupina Tannheimer Berge v blízkosti mesta Reutte.

Infraštruktúra

Allgauské Alpy sú spojené alebo oddelené od susedných pohorí cestami. Medzi priesmykom Riedbergpass a údolím Tannheimer Tal sa tiahne cesta v dĺžke 65 km pozdĺž celého hlavného hrebeňa. Riedbergpass (1 406 m) spája údolie Illertal s Bregenzerwaldgebirge. Najdôležitejšou spojnicou vedúcou cez masív je cesta č. 308 vedúca z Reutte do nemeckého Sonthofen, ktorá prekonáva vo výške 1 180 m a stúpaním 7% cestné sedlo Oberjoch. Najvyšším priesmykom pohoria je Hochtannbergpass (1 676 m). Ten od seba oddeľuje údolia Lechtal a Bregenzer Tal a je zároveň rozvodím Rýna a Dunaja. Zaujímavá je dolina Tannheimer Tal dosiahnuteľná iba cez priesmyky (Oberjoch, Gaichtpass). Z dediny Bizau vedie do vnútra západného masívu pohoria mýtna cesta až k budovám Schönenbach. Turisticky najnavštevovanejšia je dolina Kleinwalsertal a známe zimné stredisko Oberstdorf.