Prezident Ruskej federácie

Prezident Ruskej federácie (rus. Президент Российской Федерации, Prezident Rossijskoj federacii) je hlavou, najvyšším štátnym predstaviteľom Ruskej federácie. Ruský prezident nie je členom ruskej vlády, ale aj tak je pomerne vplyvným prvkom politického systému z hľadiska zverených právomocí. Sú mu zverené viaceré kompetencie výkonnej moci, určuje základné smerovanie vnútornej i zahraničnej politiky Ruskej federácie a riadi zahraničnú politiku. Prezident vykonáva okrem iných aj významnú koordinačnú funkciu v ústavnom systéme (na úrovni vzťahov federálnych orgánov, vzťahov medzi federálnymi orgánmi a orgánmi jednotlivých subjektov Federácie), má právo rozpustiť parlament (Štátnu dumu). Prezident je taktiež ochrancom Ústavy Ruskej federácie, garantom ľudských a občianskych práv a najvyšším veliteľom ozbrojených síl.
Prezident Ruskej federácie je volený v priamej voľbe všetkými občanmi štátu na šesťročné funkčné obdobie. Rovnaká osoba môže post prezidenta zastávať najviac dve funkčné obdobia po sebe.
Súčasným prezidentom Ruskej federácie je Vladimir Putin zvolený v prezidentských voľbách v roku 2012 a znovuzvolený v roku 2018.

Sovietske obdobie

Funkcia prezidenta ako hlavy štátu nie je na území Ruskej federácie tradičnou funkciou. Po prvýkrát tu bola zavedená až v roku 1991. Na základe celoštátneho referenda zo 17. marca 1991 bola v ústavnom systéme Zväzu sovietskych socialistických republík ustanovená funkcia prezidenta, ako najvyššieho predstaviteľa RSFSR a ZSSR („Za“ hlasovalo 69,85 % zúčastnených voličov). Prezident mal byť volený celonárodným hlasovaním občanov štátu na 5 ročné funkčné obdobie.
Zákon RSFSR „o prezidentovi RSFSR“ bol prijatý Najvyšším sovietom RSFSR 24. apríla 1991. V tomto zákone bola upravená činnosť a právomoci prezidenta. Druhým súvisiacim zákonom bol Zákon RSFSR „o voľbách prezidenta RSFSR“, v ktorom bol určený proces voľby prezidenta. Rovnako bolo potrebné zmeniť a doplniť aj viaceré ustanovenia Ústavy RSFSR z roku 1978.
Prvé voľby prezidenta RSFSR sa uskutočnili 12. júna 1991 a ich víťazom sa stal Boris Jeľcin. Po úspešných voľbách bolo potrebné prijať špeciálny zákon, ktorý by upravoval spôsob nastúpenia zvoleného prezidenta do úradu. Zákon bol prijatý 27. júna 1991. Čoskoro sa však ukázalo, že zmeny v platnej legislatíve neboli dostatočné na to, aby mohol prezident pôsobiť ako plnohodnotná zložka ústavného systému. Určovanie vnútornej i zahraničnej politiky RSFSR bolo výlučne v rukách Zjazdu ľudových poslancov RSFSR, keďže dovtedy neexistovala žiadna deľba moci. Prezident tak bol závislým od zákonodarnej moci, ktorá na republikovej úrovni bola tvorená troma orgánmi – Zjazdom ľudových poslancov, Najvyšším sovietom a Prezídiom Najvyššieho sovietu.

Nová ústava a rozšírenie prezidentských právomocí

Konflikty a boj o moc medzi prezidentom a orgánmi zákonodarnej moci vyústili do ústavnej krízy v rokoch 1992 – 1993. Na jeseň 1993 Jeľcin rozpustil obe komory parlamentu (Zjazd ľudových poslancov i Najvyšší soviet) a vyhlásil nové parlamentné voľby a referendum o novej ústave.
12. decembra 1993 bola vďaka úspešnému referendu prijatá nová Ústava Ruskej federácie, ktorá vstúpila do platnosti 25. decembra 1993. Podľa nej sa oficiálnou hlavou štátu stal Prezident Ruskej federácie s nebývalými, široko koncipovanými právomocami na úkor parlamentu. Prezident bol oprávnený menovať premiéra, vydávať dekréty (výnosy) bez schválenia Federálneho zhromaždenia, vetovať uznesenia Federálneho zhromaždenia a prípadne ho rozpustiť. Bol zachovaný spôsob voľby prezidenta celoštátnym hlasovaním všetkých občanov, ale funkčné obdobie bolo skrátené na 4 roky.
K predĺženiu funkčného obdobia na súčasných šesť rokov došlo úpravou v roku 2008, pričom toto ustanovenie vstúpilo do platnosti od prezidentských volieb v roku 2012.

Súčasný právny status

Prezident Ruskej federácie je v súčasnosti (r. 2012) jedinou ústavnou funkciou, ktorá je vyberaná všeobecným hlasovaním občanov Ruskej federácie.
Dnešný právny status prezidenta je zakotvený v štvrtej hlavе Ústavy Ruskej federácie.
Okrem právomocí hlavy štátu (pozri v sekcii Právomoci prezidenta Ruskej federácie) má prezident právo viesť zasadnutia Vlády Ruskej federácie, môže dávať vláde príkazy, stojí na čele viacerých federálnych orgánov výkonnej moci. Vďaka právomociam v oblasti zákonodarnej moci prezident vydáva výnosy, ktoré sa stávajú súčasťou legislatívy. Vláda je povinná zabezpečiť vykonateľnosť výnosov prezidenta vydaním osobitných rozhodnutí a nariadení.
Na rozdiel napr. od Francúzska, kde politiku štátu určuje a realizuje vláda a prezident takmer vždy vedie jej zasadnutia, alebo Slovenska, kde prezident plní skôr reprezentatívne funkcie a rokovania vlády sa väčšinou nezúčastňuje, prezident Ruskej federácie v zmysle Ústavy samostatne, nezávisle od vlády „určuje základné smerovanie vnútornej i zahraničnej politiky štátu“ a „riadi zahraničnú politiku“. Vláda následne prostredníctvom výkonnej moci definuje operatívne ciele a smerovanie vnútornej politiky a realizuje politiku určenú prezidentom v jeho výnosoch.
Výnosy a nariadenia prezidenta, rovnako ako rozhodnutia a nariadenia vlády, sú záväzné pre celé územie Ruskej federácie. V prípade, že právne akty vlády sú v rozpore s ústavou, zákonmi Ruskej federácie alebo výnosmi prezidenta Ruskej federácie, môžu byť prezidentom zrušené. Prezident, rovnako ako vláda, má právo zákonodarnej iniciatívy.
Prezidentovi Ruskej federácie Ústava v článku 91 priznáva imunitu. Imunita spočíva v tom, že proti prezidentovi nie je možné začať trestné stíhanie či správne konanie, vynútiť si jeho účasť na súdnom pojednávaní ako svedka, podrobovať ho akýmkoľvek formám nátlaku, nemôže byť zadržaný, vypočúvaný či podrobený prehliadke. Akékoľvek obmedzenie jeho slobody a činnosti, pokiaľ nie je z funkcie odvolaný Štátnou dumou, je protiústavné.
Článok 93 Ústavy definuje postup odvolania prezidenta z funkcie „na základe Štátnou dumou vzneseného obvinenia z vlastizrady či iného obzvlášť závažného trestného činu…“, pričom sa vyžaduje účasť dvoch vetiev štátnej moci: zákonodarnej a súdnej.
V súlade s článkom 7 federálneho zákona „o štátnej ochrane“, na rozdiel od ostatných osôb, ktoré vykonávajú štátne funkcie a ktorým sa poskytuje štátna ochrana, „prezident Ruskej federácie počas svojho funkčného obdobia nemôže odmietnuť štátnu ochranu“. Štátnej ochrane okrem osoby prezidenta podliehajú aj členovia prezidentovej rodiny. Štátna ochrana náleží prezidentovi aj po ukončení jeho funkčného obdobia, a to doživotne.

Funkčné obdobie prezidenta Ruskej federácie

Prvý prezident Ruskej federácie bol zvolený v celonárodných voľbách v roku 1991 s funkčným obdobím 5 rokov. V roku 1993 bolo funkčné obdobie prezidenta v Ústave Ruskej federácie zmenené na 4 roky (čo sa však nedotklo úradujúceho prezidenta Borisa Jeľcina, ktorý svoj úrad zastával do roku 1996). V zmysle novely Ústavy, ktorá vstúpila do platnosti 31. decembra 2008, došlo k predĺženiu funkčného obdobia na 6 rokov. Táto zmena sa po prvýkrát týkala víťaza prezidentských volieb v roku 2012.
Stále platí, že rovnaká osoba môže funkciu prezidenta Ruskej federácie zastávať najviac dve funkčné obdobia bezprostredne po sebe.

Voľba prezidenta Ruskej federácie

V prezidentských voľbách sa už od roku 1991 využíva volebný systém absolútnej väčšiny. Na zvolenie prezidenta v prvom kole volieb je nevyhnutné, aby za kandidáta hlasovala väčšina voličov. Zároveň sa musí volieb zúčastniť nadpolovičná väčšina zaregistrovaných voličov, inak sú voľby neplatné. Ak žiaden z kandidátov nezíska vo voľbách nadpolovičnú väčšinu, dvaja najúspešnejší kandidáti postupujú do druhého kola, z ktorého vzíde víťaz s vyšším počtom hlasov.
Voľby prezidenta Ruskej federácie upravuje Ústava Ruskej federácie, federálny zákon „o základných garanciách volebných práv a práva na účasť v referende občanov Ruskej federácie“ a federálny zákon „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“. Zákon týkajúci sa volieb prezidenta sa novelizuje prakticky pred konaním každých prezidentských volieb. Volebná legislatíva sa neustále vyvíja, ale základné prvky volebného systému zostávajú nezmenené.
Presný spôsob volieb prezidenta Ruskej federácie je definovaný v samostatnom federálnom zákone č.19 „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“.

Vyhlásenie volieb

Voľby prezidenta Ruskej federácie vyhlasuje Rada Federácie. Rozhodnutie o konaní volieb musí byť prijaté najneskôr 90 dní pred dátumom volieb, ale nie skôr ako 100 dní pred konaním volieb. Dňom konania volieb je druhá nedeľa v mesiaci, v ktorom sa konali predchádzajúce voľby prezidenta a v ktorom bol zvolený aktuálny prezident.

Inaugurácia prezidenta Ruskej federácie

Inaugurácia prezidenta Ruskej federácie, t. j. uvedenie novozvoleného prezidenta do úradu, sa v zmysle zákona „o voľbách prezidenta Ruskej federácie“ musí konať po uplynutí šiestich rokov od momentu nástupu do funkcie predchádzajúceho prezidenta. V prípade opakovaných volieb sa inaugurácia musí konať do 30. dňa po vyhlásení oficiálnych výsledkov volieb Centrálnou volebnou komisiou.
Samotný slávnostný akt a jeho podoba nie je upravená zákonom.

Priebeh inaugurácie

Keďže priebeh inaugurácie nie je stanovený zákonom, opiera sa iba o tradíciu, ktorá sa vytvorila v roku 1991.
Inaugurácia prezidenta začína slávnostnými fanfárami, ktoré hrajú členovia prezidentského orchestra z Veľkého Kremeľského paláca. Členovia prezidentskej stráže následne prinesú do Andrejevskej sály Veľkého Kremeľského paláca štátnu vlajku Ruskej federácie a štandardu prezidenta, Ústavu Ruskej federácie a znak prezidenta Ruskej federácie. Na slávnostné pódium vstúpi predseda ústavného súdu a predsedovia oboch komôr ruského parlamentu. Predseda ústavného súdu položí Ústavu a znak prezidenta na čestné miesto na tribúne, kde bude budúci prezident skladať slávnostnú prísahu.  
O 11:55 je novozvolený prezident Ruskej federácie privezený v prezidentskej kolóne cez Spasskú bránu do Veľkého Kremeľského paláca. S prvým úderom hodín na Spasskej veži a za zvukov fanfár prechádza budúci prezident cez Georgievskú a Alexandrovskú sálu a presne o 12:00 vstupuje do Andrejevskej sály a vystupuje na pódium. Následne ho predseda ústavného súdu vyzve na prednesenie prezidentského sľubu.
Budúci prezident priloží na Ústavu Ruskej federácie pravú ruku a prednesie prezidentský sľub. Potom predseda ústavného súdu odovzdá hlave štátu štátne symboly a oznámi nástup nového prezidenta do funkcie. Následne je v sále zahratá štátna hymna a nad sídlom prezidenta v Moskovskom kremli je vztýčená prezidentská štandarda.

Zaujímavosti

Prezident Ruskej federácie má vlastný internetový portál, prostredníctvom ktorého prijíma otázky a žiadosti občanov Ruskej federácie. Na prezidenta sa možno obrátiť aj klasickým listom zaslaným poštou (rus. 103132, г. Москва, ул. Ильинка, д. 23).