google/wiki40b huggingface dataset:
Tennes (mytológia)

Tennes alebo Tennés alebo Tenés (starogr. Τέννης – Tennes/iný prepis Tennés;, lat. Tenes) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a dcéry trójskeho kráľa Laomedonta Prokleie, kráľ ostrova Teneda.
Jeho matka sa vydala za Poseidónovho syna Kykna. Kyknos sa neskôr oženil s Filonomou s dcérou Tragasa, ktorá sa do Tenna zaľúbila a keďže ju Tennes odmietal, jej láska sa premenila na nenávisť. Filonoma nakoniec intrigami dosiahla, že Kyknos Tenna a jeho sestru Hémitheu nechal zatĺcť do truhlice a hodiť do mora.
Vlny mora ale truhlicu vyniesli na pobrežie ostrova Leukofros, kde ju vylovili miestni obyvatelia a oni sa tak zachránili. Po čase sa stal kráľom tohto ostrova, ktorý dostal po ňom meno Teneda. Jeho vláda bola však tvrdá a bezohľadná a tak si znepriatelil svoj ľud i susedov. 
Keď sa pri brehoch ostrova objavili achájske vojská, ktoré tiahli do trójskej vojny, nechal zasypať ich lode kamením. To sa mu ale stalo osudným, lebo nahnevaný Achilles vystúpil na breh a v súboji ho zabil.
Podľa starovekých autorov vynašiel Tennes spoľahlivý prostriedok proti preťažovaniu súdov: každého žalobcu, ktorého obvinenie bolo falošné, nechal popraviť sekerou. Podľa starovekého úslovia „s tenedskou sekerou", čiže prísne a bezohľadne, podľa dnešných slov „sekernícky".
Tatranskí Vlci

Pred štartom MHL

Pred svojim úvodným vystúpením v Mládežníckej hokejovej lige odohral klub v rámci prípravy sedem turnajových stretnutí, z toho štyri na Pohári Eurázie v Orenburgu a tri na Svetovom pohári juniorských tímov v Omsku.

Premiéra na turnaji v Orenburgu

Svoje historicky prvé stretnutie odohrali Tatranskí Vlci 23. augusta 2011 na turnaji Pohár Eurázie v ruskom Orenburgu a podľahli v ňom ďalšiemu účastníkovi MHL, kazašskému klubu Snežní Leopardi Astana 0 : 1 (0 : 0, 0 : 1, 0 : 0). V ďalšom stretnutí turnaja podľahli celku SKA 1946 Petrohrad 1 : 5 (1 : 0, 0 : 3, 0 : 2).
Prvé víťazstvo vo svojej histórii dosiahli Tatranskí Vlci 25. augusta 2011 v treťom stretnutí Pohára Eurázie. Nad celkom Mamuti Jugry Chanty-Mansijsk zvíťazili 4 : 2 (3 : 0, 0 : 2, 1 : 0). Svoju účasť na turnaji zakončili tesnou prehrou s celkovým víťazom turnaja, domácim celkom Bieli Tygri Orenburg 3 : 4 (2 : 3, 1 : 1, 0 : 0) a v konečnom poradí obsadili spomedzi piatich účastníkov štvrté miesto.
Zlodeji detí

Námet

Námet pre scenár bol skutočný príbeh rodičov, ktorým britské úrady odobrali deti na základe vážnych podozrení.

Produkcia

Miniseriál vyrába produkčná spoločnosť DNA Production a má osem častí.
Lacoste (Vaucluse)

Poloha

Obec má rozlohu 10,66 km². Najvyšší bod je položený 716 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 417 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bellenaves

Poloha

Bellenaves má rozlohu 34,88 km². Najvyšší bod je položený 543 m n. m. a najnižší bod 297 m n. m.

Obyvateľstvo

Bellenaves má 1 024 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Andreas Karlsson

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu švédskej Elitserien HV 71 Jönköping.
2. júla 2006 podpísal dvojročný kontrakt s klubom Tampa Bay Lightning.V lete 2008 sa vrátil do rodného švédska,kde podpísal kontrakt s Frölunda HC.

Reprezentácia

Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Nosí reprezentačný dres s číslom 24.
Kornélia Strmeňová

Životopis

Po skončení základnej školy navštevovala v roku 1931-1934 čipkársku školu na Starých Horách. V paličkovaní sa zdokonaľovala aj osvojovaním si prvkov z iných čipkárskych oblastí. Od roku 1957 spolupracovala s ÚĽUV-om. Svojou tvorbou prispela k udržaniu a opätovnému rozvoju paličkovania čipiek na Slovensku. Roku 1963 majsterka ľud. umeleckej výroby.
Alžbeta Pokorná

Zo života

Výtvarné umenie vyštudovala vo Viedni. Vyučovala výtvarné umenie, v kaštieli Machatka, ktorý vlastnila. Peniaze získané z vyučovania rozdávala chudobným. Kaštieľ darovala mestu Senica pod podmienkou, že v ňom budú mať doživotné právo užívania sestry Markovichové, učiteľky výtvarného umenia na Ľudovej škole umenia v Senici. Dnes v kaštieli sídli Záhorská galéria.
Pre Spolok svätého Vojtecha v Trnave ilustrovala náboženské knihy pre deti.
Sociologický ústav Slovenskej akadémie vied

Činnosť

Od roku 1995 je členom medzinárodného projektu sociologického výskumu International Social Survey Programme (ISSP) a od roku 1998 sa zúčastňuje Výskumu európskych hodnôt (EVS - European Values Survey). Sociologický ústav vydáva od roku 1969 časopis Sociológia – Slovak Sociological Review, ktorý vychádza slovensky a anglicky. Spolu s Katedrou sociológie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského vytvorila v roku 2004 Slovenský archív sociálnych dát. Archív má za úlohu „uchovávať a sprístupňovať dokumentáciu, dáta a informácie o výsledkoch sociologických výskumov pre potreby nekomerčného využitia a výskumu“. SÚ prevádzkuje aj Knižnicu Sociologického ústavu s 13 000 kusmi knižničného fondu.

História

Formálne ústav vznikol k 1. januáru 1965. Pred týmto dátumom sa v Bratislave vyučovala sociológia na Filozofickej fakulte UK a v Martine vychádzal časopis Sociologický sborník MS. K 1. januáru 1963 vzniklo Oddelenie spoločenského (neskôr sociologického) výskumu v rámci Filozofického ústavu SAV. Nasledujúci rok v apríli vznikla aj Slovenská sociologická spoločnosť a o rok neskôr samostatný ústav sociológie. Po zložitom období normalizácie boli oba ústavy v roku 1975 spojené, vznikol Ústav filozofie a sociológie SAV. Tento stav trval do roku 1990 kedy boli pracoviská opäť rozdelené.
Grand-Champ

Poloha

Obec má rozlohu 67,34 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 871 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
FreeBSD

Podpora hardvéru

FreeBSD obsahuje podporu pre širokú škálu hardvérových platforiem. Je možné ho prevádzkovať na architektúre Intel i386 (vrátane Pentium a Athlon), AMD64 (Opteron, Athlon 64 a EM64T), Alpha/AXP, ARM, IA-64, MIPS, PC-98 a UltraSPARC. Podpora ďalších platforiem je vo vývoji.

Softvérové vybavenie

Systém FreeBSD tvorí jadro a tzv. základný systém (označuje sa ako „world“). Ostatný softvér je dostupný vo forme binárnych balíčkov pre konkrétnu platformu a zo systému portov. Na platforme i386 poskytuje 17 000 balíčkov, ktoré je možné priamo nainštalovať. Okrem tohto natívneho spôsobu je, ako na každom unixovom systéme, možná kompilácia priamo zo zdrojového tarballu aplikácie.
Systém portov je strom adresárov, ktorý obsahuje pre každú natívne podporovanú (portovanú) aplikáciu informáciu o tom, odkiaľ stiahnuť jej zdrojový kód a prípadne záplaty obsahujúce úpravy špecifické pre FreeBSD. Každý z portov má svojho správcu, ktorý sa stará o jeho aktuálnosť. Každý z portov je možné nainštalovať a odinštalovať identickými, jednoduchými príkazmi.

Sieťové servery

Najčastejšie nasadenie FreeBSD je v úlohe internetového a intranetového servera. Poskytuje robustné sieťové služby a využíva efektívne pamäť na zabezpečenie rýchlej odozvy. FreeBSD používa napríklad Yahoo!.

Pracovné stanice

Medzi ne patria bežné open source desktopové prostredia, kancelárske, grafické a programátorské aplikácie, čo z FreeBSD robí systém vhodný pre nasadenie aj na pracovných staniciach.

Licenčná politika

FreeBSD je dostupný zadarmo aj s kompletnými zdrojovými textmi podľa podmienok 3-bodovej licencie BSD, ktorá nekladie podmienku zachovania rovnakej licencie pre odvodené produkty, čo umožňuje použitie FreeBSD kódu v komerčných produktoch.
Vďaka tomu sa stopy po FreeBSD sa najdu v mnohých komerčných operačných systémoch. Jadro XNU operačného systému Apple Darwin, ktoré je základom Mac OS X, je založené na jadre FreeBSD. Operačný systém JunOS pre smerovače Juniper je odvodený od FreeBSD.
Pefrédo

Pefrédo alebo Pemfrédo (iné názvy: Pefrédó, Pemfrédó, Pefréda, Pemfréda; starogr. Πεφρηδώ, Πεμφρηδώ – Pefrédo, Pemfrédo/iný prepis Pefrédó, Pemfrédo, lat. Pemphredo) je v gréckej mytológii, jedna z troch starien, zvaných Graie, dcéra morského boha Forkyna a morskej bohyne Kéty.
Pefrédo bola sestrou Deiny a Enye. Bývali ďaleko na západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, spoločne vlastnili jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a tá ktorá z nich mala zub, mohla sa nasýtiť. O oko a aj o zub sa neustále hádali a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón, ktorý strážil jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek.
Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa na jeho podnet zabiť Medúzu jednu z Gorgón. Cestou sa dostal až do pochmúrnej krajiny, kde Graie žili, vystihol chvíľku keď si oko vymieňali a zobral im ho. Graie sa potom vykúpili tak, že Perseovi ukázali cestu ku Gorgonám. Jeho cesta následne viedla cez háj láskavých nýmf. Nymfy Perseovi darovali tri zázračné dary,ktoré mu pomohli splniť jeho úlohu.
Barisey-au-Plain

Poloha

Obec má rozlohu 10,85 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 355 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milan Naď

Životopis

Učiteľský ústav v Leviciach absolvoval roku 1932. Učiteľ v Krajnom-Prehôrke. Zúčastnil sa SNP ako kpt. čs. armády. Bojoval pri Telgárte, Muráni, Revúcej, Tisovci a Červenej Skale, kde zahynul.
Oton Župančič

Životopis

Syn dedinského krčmára a obchodníka. Študoval na gymnáziu v Novom Meste, neskôr v Ľubľane, kde sa v študentskom literárnom krúžku zoznámil s Ivanom Cankarom, Josipom Murnom a Dragotinom Ketteom. V roku 1896 odišiel na univerzitu do Viedne, dlho cestoval po európskych krajinách. Od roku 1910 žil trvale v Ľubľane, spočiatku ako mestský archivár, neskôr ako dramaturg a riaditeľ vtedajšieho Zemského divadla. V roku 1918 sa ako člen slovinskej kultúrnej delegácie zúčastnil osláv 50. výročia založenia Národného divadla v Prahe. V kráľovskej Juhoslávii žil takmer stranou verejného života, znechutený malosťou vtedajších pomerov. Za okupácie sympatizoval s národnooslobodeneckým hnutím; pod pseudonymom Anton Pesnik písal mobilizujúce, apelatívne verše do partizánskeho tisku a len vážna nemoc mu zabránila, aby prešiel na oslobodené územie. Po oslobodení zastával vysoké politické funkcie, bol zvolený členom Slovinskej akadémie vied a umení a zároveň stál v čele Inštitútu pre kultúru slovinského jazyka.

Dielo

Jeho prvá básnická zbierka Čaša opojnosti (1899, Čaša opojenia) je poznamenaná náladami a pocitmi fin de siècle; Župančič v nej do slovinskej poézie uviedol voľný verš. V ďalšej zbierke Čez plan (1904, Rovinou) sa ozývajú tóny novo chápaného vlastenectva, ktoré sa potom naplno rozozneli v zbierke Samogovori (1908, Monológy). Utrpenie slovinského národa za 1. svetovej vojny vyslovil v zbierke V zarje Vidove (1920, Do letných úsvitov). Po mnohoročnom odmlčaní, kedy sa venoval hlavne prekladateľskej činnosti – preložil celkom 18 Shakespearových hier a radu prozaických i básnických diel z literatúry francúzskej, nemeckej, ruskej i českej – vydal po oslobodení 1945 zbierku Zimzelen pod snegom (1945), zhrňujúcu tvorbu z rokov okupácie a 2. svetovej vojny.
Sergius IV.

Biografia

Bol menovaný za pápeža Jánom II. Crescenciom, rímskemu diktátorovi, podobne ako jeho predchodca. Bol v styku s nemeckým kráľom Henrichom II. Nechal vysvätiť katedrálu v Bambergu a potvrdil privilégiá mesta, ktoré mu udelil Ján XVIII. Sergius sa pokúsil zmobilizovať všetkých talianskych mocnárov, aby vyhnali Arabov zo Sicílie kvôli tomu, že kalif al-Hakim zničil 18. októbra 1009 Boží hrob. Sergius umrel počas násilných nepokojov v Ríme 12. mája 1012, s najväčšou pravdepodobnosťou ho zabili. Crescenius zomiera týždeň po smrti Sergia, 18. mája, čím sa aj skončila vláda Cresceniovcov v Ríme. Sergius bol pochovaný v Lateráne. Dodnes je čitateľný epitaf na jeho hrobe plný chvály.
Allentonský hroch

História

Dnešné predmestie Derby pomenované Allenton bolo kedysi samostatnou dedinkou, ktorá bola od mesta nálezu vzdialená päť kilometrov. V marci 1895 začali v Crown Inn kopať novú studňu a kopáči narazili najprv na silný zápach a potom na veľké a neobvyklé kostrové pozostatky.
Niekoľko osobností sa uznieslo zaplatiť ďalšie skúmanie týchto kostí prezentáciou výsledkov nálezu pre verejnosť. Diera bola ďalej rozširovaná, až mala plochu štyri a pol štvorcového metra. Jej hĺbka nebola zrejmá, pretože voda vystúpila až do výšky 1,8 metra od povrchu a až po jej odčerpaní mohli práce pokračovať.
H. H. Bemrose a R. M. Deeley podrobne zdokumentovali priebeh prác. Podľa dohody uzatvorenej so sponzormi boli po vykopaní kosti odovzdané do Derbyjského múzea, ktoré bolo v prevádzke už šestnásť rokov.
Postupne sa podarilo nájsť 127 kostí, z ktorých prevažná väčšina pochádzala z hrošieho tela, ale niekoľko kostí bolo pozostatkom slona a nosorožca. Arnold Bemrose z nálezu týchto kostí vyvodil, že ide o podporný dôkaz pre teóriu, že Veľká Británia bola kedysi prepojená s pevninskou Európou, čo bolo zrejme to najjednoduchšie vysvetlenie pre otázku, ako je možné, že možno také kosti nájsť v Anglicku.
Allentonský hroch, rovnako ako zvyšné zvieracie vykopávky z Boultonského vresoviska, pochádza z rovnakej vrstvy známej ako Allenton Terrace. Ide o ložisko riečneho štrku vo výške približne 6 metrov (20 stôp) nad súčasnou hladinou rieky Derwent. K ich uloženiu došlo podľa merania zhruba pred 120 000 rokov v takzvanej eemskej dobe medziľadovej. Z prítomnosti hrošej kostry možno usudzovať, že vtedajšia klíma v regióne bolo výrazne teplejšia než dnešná. V zime tu určite nedochádzalo k dlhým obdobiam mrazov a priemerná letná teplota prekračovala hodnotu osemnásť stupňov Celzia.

Neskorší vývoj

V júli 1973 našli v lokalite ďalšie nálezy – robotníci našli nové úlomky kostí počas zemných prác v blízkosti Boultonského vresoviska. Pri výkope pre kanalizáciu boli nájdené časti kostry medveďa, jeleňa, býka aj ďalšie kosti hrocha, slona a nosorožca. Išlo vždy len o pár kostí – najvýraznejším prvkom bola zrejme časť chrupu nosorožca, najväčšia nájdená v Británii. Niektoré z týchto kostí sú rovnako ako Allentonský hroch k videniu v Derbyjskom múzeu a galérii.
V roku 2006 bol objednaný Michael Dan Archer, aby vytvoril pre predmestie Allenton nejakú sochu. Z diskusií v komunite vyplynulo želanie, aby socha odrážala niečo z histórie lokality. Archerov výtvor je tak nakoniec tvorený z trikrát prerušeného kruhového bloku z čiernej žuly, ktorý má výšku ideálnu na posedenie. Na hornej ploche sú však vystavené napodobeniny nájdených hroších kostí odliate zo železa. S výnimkou dolnej čeľuste, ktorá bola vytvorená z ílovej formy, boli odliatky vyrobené pomocou moderných technológií použitím 3D modelu. Za týmto účelom múzeum kosti zapožičalo do Loughborough University, kde boli pomocou laseru vyrobené v pamäti počítača presné 3D modely. Až z týchto modelov boli potom vyrobené Archerom určené železné odliatky.
Saint-Simon (Aisne)

Dejiny

Miesto kde leží obec Saint-Simon bolo ešte v 11. storočí pusté. Bolo súčasťou územia Avesne, obce dnes závislej od Saint-Simon.
Eudes I. gróf de Vermandois postavil na tomto teréne zámok, okolo ktorého sa usadilo niekoľko osád, ktoré neskôr vytvorili aktuálnu obec.
Obec patrila panstvu Rouvroy, zmenenému na vojvodstvo-pairstvo v 1635 nariadením Ľudovíta XIII., v prospech jeho favorita Claude de Rouvroy, otca slávneho memoralistu Louisa de Rouvroy, vojvodu de Saint-Simon.
Obec bola celkom zničená počas Prvej svetovej vojny.

Poloha

Saint-Simon má rozlohu 6,34 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Simon má 626 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bourgnac

Poloha

Obec má rozlohu 9,06 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 300 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Georgij Maximilianovič Malenkov

Život

Bojoval v ruskej občianskej vojne. Po vstupe do komunistickej strany v roku 1920 pôsobil ako politruk jazdeckej eskadry a pluku. Po vojne vyštudoval na Moskovskej štátnej technickej univerzite N.E. Baumana elektrotechniku a bol jedným z mála vtedajších najvyšších predstaviteľov ZSSR, ktorí mali vyššie (univerzitné) vzdelanie.
Podieľal sa na predvojnových čistkách v komunistickej strane. Počas druhej svetovej vojny bol členom štátneho výboru obrany. V roku 1943 získal hodnosť generálporučíka. Bol zodpovedný za hospodársku obnovu oslobodených území.
Ako blízky Stalinov spolupracovník sa podieľal na viacerých povojnových politických procesoch, vrátane činnosti namierenej proti Ždanovovi, Leningradského prípadu a prípadu židovskej antifašistickej komisie.
Podieľal sa na odstránení Beriju z vedúcich funkcií v krajine po Stalinovej smrti. V tomto období bol krátku dobu de-facto najvyšším predstaviteľom krajiny. Zaviedol vydávanie občianskych preukazov pre obyvateľov vidieka. Uskutočnil reformy daňového systému a výkupných cien, ktoré zlepšili situáciu, predtým výrazne obmedzovaného vidieckeho obyvateľstva. Inicioval prepustenie nespravodlivo zadržiavaných osôb, ktoré boli zadržiavané v dôsledku stalinských represii. Na vnútrostranníckej úrovni kritizoval členov strany za korupciu, hovoril i o zločinoch Stalinovej éry. Ako zrejme prvý zo sovietskych politikov na zasadaní výboru strany hovoril o mierovom spolužití s kapitalistickými krajinami. Politicky aktívnejším Chruščovom bol však postupne odsunutý z riadiacich funkcií.
V roku 1955 bol vystavený kritike za revizionizmus a pozbavený funkcie predsedu rady ministrov. Stal sa ministrom energetiky, zotrval i vo funkcii člena prezídia ústredného výboru Strany. V roku 1957 bol zbavený všetkých vysokých štátnych funkcií spolu s Bulganinom, Molotovom a Kaganovičom ako člen tzv. protistraníckej skupiny, ktorá sa pokúšala o odstránenie Chruščova z najvyšších funkcií. Následne bol poverený vedením Usť-Kamenogorskej hydroelektrárne v Ekibastuze v Kazachstane. V roku 1961 bol vylúčený aj z vedenia strany. Bol prvým vysokým predstaviteľom, ktorý zároveň so stratou svojich funkcií neprišiel o život. Na sklonku života pôsobil ako cirkevný lektor a bolo mu umožnené vrátiť sa do Moskvy, kde aj zomrel.
Mestské opevnenia (Bratislava)

Bratislavské mestské opevnenie obyčajne označuje stredoveké mestské hradby, z ktorých sa dodnes zachovala jedna brána. Bratislavský hrad bol tiež značne opevnený. Ďalšie systémy opevnenia boli postavené počas nasledovných storočí, vrátane delostreleckého opevnenia z prvej svetovej vojny a kryty, systém bunkrov a opevnení postavených počas prvej Československej republiky medzi dvoma svetovými vojnami, lietadlové útočiská, opevnenia postavené nacistickým Nemeckom počas druhej svetovej vojny a nakoniec obrana mesta počas studenej vojny vrátane systému 8602 náletových a jadrových krytov schopných pojať 760 000 ľudí, čo je omnoho viac, ako počet obyvateľov. Vrcholom obrany počas komunistickej éry bola vojenská raketová základňa na Devínskej Kobyle, čo je najvyšší bod v meste.
Nižná Pokoradz

Nižná Pokoradz je mestská časť Rimavskej Soboty.
Bavlník

Bavlník (lat. Gossypium) je rod rastlín z čeľade slezovité. Rastliny pochádzajú z tropických a subtropických oblastí Indického polostrova, Východnej Ázie a Severnej Ameriky. Predstavuje dôležitú technickú plodinu. Jej semená obrastajúce vláknami sa používajú na výrobu bavlny, semienka sa môžu používať na výrobu oleja.
Je krovitého alebo bylinného vzrastu. Kvety sú žlté, červené alebo biele. Po ich odkvitnutí vzniká tobolkovitý plod veľký asi ako slepačie vajce. Po dozretí puká a uvoľňuje sa z neho pružná guľa vláken so semienkami.
Petrografia

Petrografia (gr.) je odvetvie petrológie, ktoré sa zaoberá stavbou hornín, ich minerálnym zložením, štruktúrou a textúrou. Petrografia je popisnou odnožou petrológie.
Montgenost

Poloha

Obec má rozlohu 8,4 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 153 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Martha Chasová

Životopis

Narodila sa v Clevelande v Ohiu. V roku 1950 získala bakalársky titul na College of Woodster a v roku 1964 titul PhD. na University of Southern California.
V roku 1952 pracovala ako asistentka v laboratóriu amerického odborníka na bakteriofágy Alfreda Hersheyho v Cold Spring Harbour Laboratory na University of Southern California. Tu spoločne vykonali tzv. Hersheyho-Chasovej experiment spočívajúci v overení, ktorý z rádioaktívne značených komponentov (DNA, alebo proteínová kapsida) fágu T2 zostane v pelete infikovaných baktérií.
Jaroslav Miller

Život

Jaroslav Miller vyštudoval Gymnázium v Šumperku (1985 - 1989) a Filozofickú fakultu Univerzity Palackého v Olomouci v odboroch História - Ruská filológia a Literatúra - Anglická filológia a literatúra (1989 - 1995). Od roku 1994 je univerzitným vyučujúcim. V štúdiu pokračoval v Central European University v  Budapešti (1996 - 1997 M.A. v odbore Raná novoveká história). V roku 2000 absolvoval PhD štúdium na Univerzite Palackého v odbore Obecné dejiny. Na Central European University v Budapešti okrem MA štúdia v roku 2004 absolvoval PhD v odbore história. Históriu raného novoveku študoval taktiež na Oxfordskej univerzite (1999 - 2000). Medzi jeho učiteľov patril napríklad Josef Jařab, Ralf Dahrendorf, Stephen Greenblatt, či Robert John Weston Evans. V roku 2005 sa habilitoval na docenta.
Absolvoval taktiež rad stáží na univerzitách a vo vedeckých ústavoch v Kanade, Maďarsku, USA, Spojenom kráľovstve, Nemecku a Austrálii. Dvakrát bol štipendistom prestížnej nemeckej vedeckej Nadácie Alexandra von Humboldta (2006, Marburg a 2010, Münster) a americkej Nadácie Andrew W. Mellona (2004, 2010 Wolfenbüttel). V roku 2008 obdržal štipendium Fulbrightovho programu na Georgia College and State University, USA. V rokoch 2010 / 2011 zastával miesto hosťujúceho profesora na University of Western Australia v Perthe. V roku 2012 ho veľvyslanec USA menoval do funkcie ambasádora Fulbrightovho programu v Česku. K 1. februáru 2012 mu prezident Václav Klaus udelil titul profesora histórie. Od roku 2011 do januára 2014 zastával funkciu vedúceho Katedry histórie Filozofickej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci.
Miller obdržal niekoľko akademických a vedeckých ocenení, medzi nimi aj „R. John Rath Prize for Best Study in Habsburg History“ a „Best Urban History Monograph Award" v roku 2005. V roku 2008 vydalo prestížne britské nakladateľstvo Ashgate jeho monografiu Urban Societies in East Central Europe, 1500–1700. V roku 2010 publikoval v New Yorku a Budapešti (spolu s Lázslóm Kontlerom) monografiu Friars, Nobles and Burghers – Sermons, Images and Prints : Studies of Culture and Society in Early-Modern Europe.

Rektor Univerzity Palackého v Olomouci

V roku 2013 sa uchádzal o post rektora Univerzity Palackého v Olomouci na funkčné obdobie 2014 - 2018. Zvolený bol 16. októbra 2013, pričom vo voľbách porazil dovtedajšieho rektora Miroslava Mašláňa. 21. januára 2014 do funkcie vymenovaný prezidentom Milošom Zemanom. Vo funkcii je od 1. februára 2014. V opätovných voľbách bol jediným kandidátom, získal 18 nominácií a 20 hlasov členov univerzitného senátu. Nové obdobie začal k 1. februáru 2018.
Coutiches

Poloha

Obec má rozlohu 16,34 km². Najvyšší bod je položený 48 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 681 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE