google/wiki40b huggingface dataset:
Jevpatorija

Názov

Prvým sídlom na území Jevpatorije bola grécka kolónia Kérkintis. Patrila do Pontskej ríše císára Mithriada VI., nazývaného aj Eupatór. Z tohoto priezviska bol po dobytí krymu Ruským impériom vytvorený ruský (a dnes súčasne ukrajinský) názov Jevpatorija.

Dejiny a pamiatky

Mesto má viac ako 2 500 rokov dlhú históriu, na ktorej začiatku stojí grécka kolónia Kérkintis. Neskôr mesto patrilo Pontu, v ranom stredoveku potom ríši Chazarov a neskôr Krymskému chanátu . V závere 18. storočia dobyli mesto (rovnako ako aj celý Krym a južnú Ukrajinu – tzv. Novorusko) vojská Ruského impéria. Roku 1784 potom mesto získalo súčasný názov, ktorý, podobne ako Odesa alebo Sevastopoľ , vychádza z gréčtiny a mal symbolizovať nadväznosť Ruskej ríše na vyspelú grécku civilizáciu.
V roku 1855 sa v blízkosti mesta odohrala tzv. Bitka pri Jevpatorii, jedna z bitiek krymskej vojny. Najväčší rozkvet mesto zažilo v 2. polovici 19. storočia a na začiatku storočia 20. storočia, kedy sa mesto okrem iného dočkalo aj divadla (1910), múzea, električkovej dopravy a železnice (1915). 20. storočie potom prinieslo rozvoj rekreačnej a kúpeľnej infraštruktúry.
V roku 1941 tu žilo asi 47 000 ľudí. 31. októbra 1941 mesto obsadili nacistické vojská, ktoré ho držali až do 13. apríla 1944. 18. mája 1944 boli z mesta deportovaní do Strednej Ázie miestni Krymskí Tatári, 26. júla ich nasledovali Arméni, Bulhari a Gréci.
Na Štedrý deň v roku 2008 došlo v jednom z miestnych panelových domov k výbuchu plynu, ktorý usmrtil 27 osôb. Na miesto tragédie sa dostavil aj prezident Juščenko a premiérka Tymošenková.
Jevpatorija má množstvo architektonických pamiatok, medzi ktoré patrí pravoslávny Chrám Sv. Mikuláša z konca 19. storočia, zo starších pamiatok potom mešita Džuma-Džami, tekiye dervišov, chrámový komplex (kenesa) krymských Karaimov a ďalšie. Býval tu aj poľský básnik Adam Mickiewicz a napísal tu jeden zo svojich krymských sonetov.

Hospodárstvo a doprava

V Jevpatorii nie sú žiadne veľké priemyselné podniky. Prevažujú malé a stredné podniky, najmä potravinárske.
Jevpatorija je spojená frekventovanými prímestskými vlakmi so Saki a Simferopolom. V letnej sezóne sem navyše denne smeruje niekoľko priamych vlakov hlavne z Moskvy a Kyjeva. Do mesta sa možno dopraviť aj autobusovou dopravou.
V meste je v prevádzke tiež menšia sieť električkovej dopravy.
Funguje tu aj námorný prístav.
Bignicourt-sur-Saulx

Poloha

Obec má rozlohu 11,01 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 170 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oinomaos (syn Area)

Oinomaos alebo Oinomáos (starogr. Οἰνόμαος – Oinomaos) je v gréckej mytológii syn boha Area a jeho milenky Harpiny alebo v inej verzii Asteropy. Bol kráľ élidskej Pisy.
Kráľ Oinomaos mal krásnu dcéru Hippodameiu, o ktorej ruku sa uchádzalo mnoho pytačov. Podľa veštby sa však jej manžel mal stať príčinou jeho smrti, a aby sa takému osudu vyhol, vyzval každého uchádzača na rýchlostné preteky na voze, v čom ho doposiaľ nik neprekonal a pripojil podmienku, že víťaz smie porazeného prepichnúť oštepom. O život tak pripravil trinásť mladých mužov, ich hlavy potom napichol na kôl a vystavil ich pred bránou svojho paláca.
Do Élidy potom prišiel Tantalov syn Pelops a Hippodameia sa mu tiež zapáčila. Keďže Pelops bol vyhnanec zo svojho kráľovstva, mal nádej s jej rukou získať trón v Pise, a preto požiadal Oinomaa o jej ruku. Oinomaos ho podľa osvedčeného zvyku vyzval na preteky, presvedčený o tom, že rýchlosť jeho koní, darovaných od boha vojny Area, nemôže prekonať. Lenže Pelops mal rovnako rýchle kone, ktoré dostal od boha Poseidóna a navyše bol aj ľstivý. Pred pretekmi pre istotu podplatil Oinomaovho vozataja Myrtila, aby uvolnil v osi kráľovho voza zákolesník. Podľa inej verzie ho o to požiadala Hippodameia, ktorá sa do Pelopa zaľúbila.
Ako obvykle dal Oinomaos svojmu súperovi počas pretekov náskok, a potom sa za ním pustil. Dohnal ho až tesne pred cieľom na rovine pred Apolónovým chrámom, a keď sa rozohnal, aby ho prepichol oštepom, odletelo mu koleso z osi a pri páde zahynul. Pelops následne jeho telo slávnostne pochoval a po stanovenom smútku sa s Hippodameiou oženil. Keď sa stal kráľom, na pamiatku svojho víťazstva v údolí medzi riekami Alfeiom a Kladeom založil olympijské hry (podľa inej verzie hry založil Herakles).
Vozataja Myrtila, ktorý zradil svojho kráľa, dal Pelops zhodiť z vysokej skaly do mora. Myrtilos však ešte pred smrťou stihol Pelopa a s ním aj celý jeho rod prekliať.
Semuy

Poloha

Obec má rozlohu 3,97 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Chausseterre

Poloha

Obec má rozlohu 16,58 km². Najvyšší bod je položený 1 144 m n. m. a najnižší bod 627 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 245 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Krásňanská kotlina

Vymedzenie

Zaberá severnú časť Kysuckej vrchoviny a je jej najmenším podcelkom. Na severe a východe susedia Kysucké Beskydy s podcelkami Rača a Javorský Beskyd, západným smerom na krátkom úseku susedí Hornokysucké podolie (podcelok Turzovskej vrchoviny) a nad údolie vystupujú Javorníky s podcelkami Vysoké Javorníky a Nízke Javorníky. Južným smerom pokračuje Kysucká vrchovina podcelkom Vojenné.

Doprava

Územím vedie cesta I/11 (Čadca – Žilina), na ktorú sa tu napája cesta II/520 do Lokce. Severojužným smerom vedie i železničná trať Žilina – Mosty u Jablunkova, na ktorú sa v minulosti v Krásne pripájala úzkokoľajná lesná železnica. Územím vedie viacero cyklotrás, medzi nimi Kysucká cyklomagistrála.
Západoslovenská televízia

Program

Západoslovenská televízia vysiela denne od 07:00 do 24:00. Osou programu Západoslovenskej televízie sú Správy ZSTV, ktoré televízia vysiela počas dňa. Súčasťou vysielania sú diskusné relácie ako POD LUPOU, Hviezdy na zemi či Okolo sveta. Priestor vo vysielaní majú aj tématické magazíny – Tvoj Deň a 3D – Dom, domov, doplnky. Vysielanie dopĺňa aktuálna predpoveď počasia, pozvánky na podujatia a ankety s obyvateľmi miest v relácii ULICA. Súčasťou spravodajského bloku bývajú rozhovory v rubrike "300 sekúnd pre..." a "Zisťujeme pre vás".
Konzervatívna strana (Česko)

Program

Medzi svojimi cieľmi uvádza strana napríklad návrat etiky do politiky, potrestanie konkrétnych vinníkov zločinov komunistickej totalitnej éry, zavedenie rovnej dane z príjmu, zrušenie niektorých daní (napr. dedičské), vrátenie protiprávne zadržiavaného majetku pôvodným vlastníkom, zrušenie neadekvátnych sociálnych výhod, reformu dôchodkového systému , zlepšenie postavenia tradičnej rodiny v spoločnosti a právo bezúhonných občanov vlastniť strelné zbrane. Konzervatívna strana podporuje vojenskú a politickú prítomnosť USA v Európe - preto napríklad súhlasí s výstavbou amerického obranného radaru na území Česka.
V zahraničnej politike chce podporovať alternatívy k federalistickým trendom v EÚ, pritom za nutnú podmienku dobrej európskej politiky považuje posilňovanie transatlantickej väzby a presadzovanie tradičných európskych hodnôt.
Hrabové

Poloha

Nachádza sa južne od Bytče na ľavej strane Váhu v doline Hrabovského potoka. Katastrálne územie Hrabového siaha východnou časťou do Súľovských skál a západnou časťou do bytčianskej kotliny.

História

Prvá písomná zmienka o Hrabovom je v listine ostrihomského križiackeho kláštora z 6. októbra 1268. Do roku 1268 bol dedičným vlastníkom Juraj (maď. Gurgus) a jeho syn Bedeč (maď. Bedech). Je pravdepodobné, že vtedajší kráľ Belo IV. alebo jeho otec Ondrej II. daroval Hrabové Jurajovi už pred vpádom Mongolov do Uhorska, ktorý bol v rokoch 1241 – 42. Už v roku 1261 dali Juraj a Bedeč Hrabové do zálohy Altmanovi (maď. Oltuman) za 20 hrivien denárov. Neskôr, keď sa Altman oženil s Jurajovou dcérou Helenou, natrvalo mu darovali Hrabové v roku 1268. Odvtedy možno hovoriť o dedičnom vlastníctve Hrabovských.
Až do zrušenia poddanstva v roku 1848 bolo Hrabové zemianskou dedinou. Všetka pôda tu patrila zemianskej rodine Hrabovskovcov. Ešte v 14. storočí im patrilo aj vtedajšie Dolné Hlboké. Hrabovskovci sa veľmi rýchlo rozvetvili a rozšírili nie len po Trenčianskej župe.
Obec sa stala mestskou časťou Bytče v roku 1971 spolu s ďalšími okolitými obcami.

Kaštieľ

Kaštieľ v Hrabovom je pôvodne renesančná stavba z roku 1690. Jeho jadro je o niečo staršie. Budova má pôdorys v tvare L. Vstavaním nových priečok a zmenou vchodu sa pozmenila pôvodná dispozícia pri prestavbe v 20. storočí. Prízemie kaštieľa je členené vodorovnou rustikou, druhé podlažie obdĺžnikovými oknami a nadokennou rímsou. Na nároží sa zachovalí dva polkruhové kryté balkóny. Na prízemí sú valené klenby s lunetami, na poschodí rovné stropy. 
Od roku 1952 slúži kaštieľ ako domov dôchodcov.

Kostol

V Hrabovom je moderný kostol Sedembolestnej Panny Márie, vysvätený v roku 1996.

Kaplnka

Na ceste do Bytče stojí neskoro baroková kaplnka Panny Márie z konca 18. storočia. Renovovaná bola v rokoch 1909 a 2009. Kaplnka má štvorcový pôdorys a vo vnútri malé výklenky, kryté polguľovou klenbou. Na priečelí je segmentovo zakončený portál s polkruhovým štítom.

Doprava

Železničná stanica Bytča  leží na štvorkoľajnej elektrifikovanej trati ŽSR č. 120 Bratislava – Žilina. Budova železničnej stanice leží v katastrálnom území Hrabového. Stanica bola postavená v roku 1883. V rokoch 1910 – 11 bola rozšírená o ďalšiu koľaj. Od roku 1918 je vedená Pamätná kniha železničnej stanice Bytča. Nájdeme tu záznamy o nehodách ktoré sa tu udiali. Spomína sa tu aj nehoda pri ktorej zomrel posledný vlastník bytčianskeho zámku Gróf Baron Lothar Popper.V roku 2017 bola rekonštruovaná a bola postavená rychlotrať.

Školstvo

V Hrabovom sa nachádza materská škola. (Prvý stupeň ZŠ bol do roku 2014 externým pracoviskom ZŠ Ulica Eliáša Lániho v Bytči, čomu bolo prispôsobené aj značenie tried od 1.C po 4.C.)
Pommevic

Poloha

Obec má rozlohu 5,75 km². Najvyšší bod je položený 77 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 592 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rhopalocera palaearctica

RHOPALOCERA PALAEARCTICA Iconographie et description des Papillons diurnes de la région paléarctique je talianska entomologická kniha o palearktických motýľoch z čeľadí Papilionidae a Pieridae. Autorom tejto práce je taliansky entomológ a lekár anglického pôvodu Roger Verity. Práca vyšla vo Florencii ako autorov samizdat v roku 1911. Má dva diely: v prvom dieli je textová časť a v druhom obrazová príloha knihy vrátane dvoch máp rozšírenia jednotlivých druhov motýľov.
Prvý diel má 368 strán textu. Druhý diel knihy obsahuje okrem spomenutých dvoch máp aj XII tabúľ s vyobrazením krídel motýľov, žilnatiny a tvaru šupiniek - vrátane ich rozloženia na krídlach. Ďalej obsahuje 72 farebných a čiernobielych tabúľ s vyobrazením jednotlivých druhov motýľov, ako aj tvaru a vzhľadu ich sphragis.
Práca patrí k jedinečným a veľmi vzácnym entomologickým dielam v európskej entomologickej literatúre, pričom pre väčšinu entomológov je prakticky nedostupná.
Pre našu, slovenskú entomológiu má toto dielo význam pre popis poddruhu jasoňa červenookého z oblasti Vysokých Tatier (Belanské Tatry), ktorý bol zverejnený autorom popisu v tejto knihe na strane 308 a na tab. LIV. - obr. 7.
Názov tohto poddruhu je Parnassius apollo ssp. candidus Verity, 1911.
Ladislav Pešek

Životopis

Bol synom herca Ladislava Pecha a herečky Emy Pechovej, rod. Peškovej. Jeho sestrou bola herečka Marie Waltrová.
Študoval na reálnom gymnáziu, obchodné živnostenské škole a neskôr na konzervatóriu v Brne (1922 – 1927). Počas štúdia mal možnosť krátkodobého pôsobenia ako štipendista v divadelnej škole Maxa Reinhardta v Berlíne. Po škole nastúpil v roku 1927 v Štátnom divadle v Brne. Karel Hugo Hilar ho dva razy pozval hosťovať v Národnom divadle v Prahe v rokoch 1928 a 1929. Následne sa stal členom činohry ND, ktorým zostal až do svojho odchodu do dôchodku 31. júla 1976. Na scéne ND vytvoril viac ako 300 rolí .
V rokoch 1943 až 1947 bol profesorom dramatického oddelenie konzervatória v Prahe. V období 1947 až 1950 pôsobil ako profesor na DAMU.
Počas svojho života účinkoval v niekoľkých desiatkach filmov. Pred kamerou debutoval v roku 1931 v úlohe Pepiho Kulíka v snímke Miláček pluku, naposledy sa objavil v snímke O sláve a tráve (1984). Medzi jeho najvýznamnejšie role však patrí bezpochyby Ádá Čuřil v snímke Škola základ života (1938), Vojtěch Kulík z Cesta do hlubin študákovy duše (1939) či muzikant v rozprávke Obušok, z vreca von! z roku 1955.
Účinkoval často tiež v rozhlase a v televíznych inscenáciách. Dňa 11. decembra 2007 bola po ňom pomenovaná jedna z ulíc v brnianskej mestskej časti Královo Pole.
Je pochovaný na Vyšehradskom cintoríne v Prahe.
Janette Husárová

Významné úspechy

V roku 2002 pomohla vybojovať pre Slovensko Pohár federácie (Fedcup). Najväčšie úspechy dosahuje v štvorhre, v ktorej zaznamenala 23 titulov na okruhu WTA. V júli 2006 získala dva po sebe (s Michaëllou Krajicekovou).
Lissay-Lochy

Poloha

Obec má rozlohu 22,06 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 226 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Conteville (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 6,46 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 195 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suchá (prítok Ipľa)

Suchá je rieka na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresov Poltár a Lučenec. Je to ľavostranný prítok Ipľa, má dĺžku 33 km a povodie s plochou 340,4 km². Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je 30%.

Prameň

Pramení v Revúckej vrchovine na severozápadnom svahu Jánošíkovej skaly (609,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 570 m n. m.

Opis toku

Tečie na juh katastrálnym územím obce České Brezovo, potom cez osadu Vaľkovo, ktorá patrí už do regiónu Malohont kde priberá Vaľkovský potok zľava, stáča sa na juhovýchod a vstupuje do Lučenskej kotliny. Tu najprv preteká cez obec Hrnčiarska Ves, na krátkom úseku tečie južným smerom, zľava priberá Selčiansky potok a prudko sa stáča na juhovýchod. Ďalej tečie cez Hrnčiarske Zalužany a pri Sušanoch mení smer toku opäť na juh. 
Pri Ožďanoch priberá dva kratšie prítoky a stáča sa na juhozápad. Na území Pokoradzkých terás priberá najprv sprava Maštinský potok, opúšťa Malohont a dostáva sa späť do Novohradu, priberá pravostrannú Šťavicu a následne zľava Sokolí potok. Preteká okrajom obce Veľké Dravce, z pravej strany priberá Vatín a zľava Čírinec. Obteká Bučenskú vrchovinu na ľavom brehu a osadu Nový Sad na pravom brehu, na krátkom úseku tečie na juh a pri obci Šávoľ priberá ľavostranný Šávoľský potok. Veľkým oblúkom sa stáča na západ, priberá svoj najvýznamnejší prítok, ľavostrannú Belinu, a tečie okrajom obcí Prša a Fiľakovské Kováče. Južne od obce Holiša sa vlieva v nadmorskej výške cca 177 m n. m. do Ipľa.
Kibibit za sekundu

Kibibit per second (kib/s, kibps alebo kibit/s -- kibibitov za sekundu) je jednotka rýchlosti prenosu dát rovná 1 024 bitom za sekundu.
Glénat (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 24,27 km². Najvyšší bod je položený 747 m n. m. a najnižší bod 534 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juvincourt-et-Damary

Poloha

Obec má rozlohu 29,82 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 469 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
GIOVE-A

Priebeh letu

Nosná raketa Sojuz-FG/Fregat vzlietla z kozmodrómu Bajkonur dňa 28. decembra 2005 o 05:19:08 UT (svetového času). Po niekoľkých manévroch posledného stupňa bola o 09:01:38 UT navedená na operačnú dráhu a oddelila sa od rakety. Pohybuje sa v rovine dráhy č. 1 systému Galileo.  Obiehá Zem po dráhe so sklonom 56,05° k rovníku vo výške 23 012 až 23 258 km s dobou obehu 840,98 minúty.
Predpokladaná aktivna životnosť tejto družice je 2 roky.

Pôvod názvu

Názov GIOVE je skratkové slovo, odvodené od Galileo In-Orbit Validation Element. Súčasne však tiež v taliančine znamená meno planéty Jupiter ako pripomienku na Galileov objav štyroch veľkých mesiacov tejto planéty a ich pužitie na navigačné účely.
Gonesse (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 20,09 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 26 516 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Manažér predajne

Manažér predajne alebo vedúci predajne alebo riaditeľ predajne (angl. store manager) je osoba zodpovedná za bežnú prevádzku (manažment) maloobchodnej predajne. Všetci zamestnanci predajne sú mu podriadení a manažér je podriadený svojmu vyššiemu nadriadenému - oblastnému manažérovi alebo generálnemu riaditeľovi.

Rozdelenie zodpovednosti

Manažér predajne môže mať niekoľko podriadených, ktorí majú zodpovednosť riadiacej úrovne. Títo zamestnanci sa môžu nazývať zástupca manažéra/vedúceho/riaditeľa, vedúci oddelenia, dohľad a podobne. Manažér predajne má celkovú zodpovednosť za všetky každodenné činnosti v predajni. Manažérstvo a riadenie zamestnancov aj plánovanie sú dôležité body manažéra predajne.

Zamestnávanie, školenie a rozvoj

Manažér predajne je zodpovedný za zamestnávanie, školenie a v niektorých prípadoch aj vývoj zamestnancov. Manažér musí zabezpečiť dostatočnú úroveň personálneho obsadenia na účinnú prevádzku predajne a zabezpečiť, aby zamestnanci dostali školenie potrebné pri ich pracovných povinnostiach.
Lamarque-Pontacq

Poloha

Obec má rozlohu 10,85 km². Najvyšší bod je položený 510 m n. m. a najnižší bod 363 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 810 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Valery-sur-Somme (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 10,5 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 760 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Odoaker

Pôvod

Narodil sa okolo roku 433 na strednom Dunaji v Panónii. Bol synom skírského náčelníka Edeka, ktorý bol vazalom Hunov pod vedením Attilu. Jeho matka bola pravdepodobne germánskeho pôvodu. Mal brata Hunulfa. Informácia o jeho skírskom pôvode je prevzatá z kroniky Jána z Antiochie. Iné pramene píšu o odlišnom pôvode, napr. Jordanes ho popísal ako príslušníka kmeňa Turcilingov.

Cesta k trónu

Okolo roku 470, po smrti otca bojoval ako žoldnier v rímskej armáde. Na trón sa dostal tak, že ho vojsko vyhlásilo za kráľa. Roku 475 povstal vojvodca Orestes proti Juliovi Neposovi a dosadil na trón svojho syna Romula Augusta. Odoaker neskôr povstal proti vojvodcovi Orestesovi, proti ktorému sa vzbúrila armáda, lebo nemal čím odmeňovať svojich vojakov. Zabil ho a roku 476 zosadil z trónu jeho syna Romula Augusta, ktorý bol posledný západorímsky cisár. Týmto sa Odoaker stal prvým nerímskym panovníkom a došlo k faktickému zániku Západorímskej ríše.

Odoakerovo kraľovanie

Titul cisára si neprisvojil, ale cisárske insígnie poslal do Konštantínopolu, čím de facto prijal zvrchovanosť Východorímskej ríše. V panovaní pokračoval najprv formálne pod Juliom Neposem a po jeho smrti roku 480 panoval pod zvrchovanosťou cisárstva z Konštantínopolu. Odoaker je v mnohých historických dokumentoch popisovaný ako kráľ, ale tento titul mu bol pravdepdoobne udelený len neformálne, aj napriek tomu využíval tento titul. Odoaker sa snažil upevniť svoju pozíciu zabezpečovaním hraníc na Dunaji a na Sicílii. Okolo roku 484 zaútočil dokonca aj na západné provincie Východorímskej ríše, čím sa dostal do nemilosti cisára Zenona. Cisár Zenon proti Odoakerovi vyslal roku 488 ostrogótskeho kráľa Theodoricha. Boje trvali v rokoch 490 až 493 a po dlhých bojoch Theodorich nakoniec zlomil Odoakerov odpor. V roku 493 síce uzavreli dohodu o spoločnom panovaní v Itálskom kráľovstve, ale v tom istom roku ho v Ravenne Theodorich zavraždil. Tým sa skončila jeho vláda v Itálii, ktorú ovládli Ostrogóti.
Esslingen am Neckar

Esslingen am Neckar (do roku 1964 Eßlingen am Neckar) je mesto v nemeckej spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Esslingen, ktorý je zároveň sídlom rovnomenného krajinského okresu, leží na rieke Neckar asi 10 km juhovýchodne od centra Stuttgartu. K 31. decembru 2010 tu žilo 91 869 obyvateľov.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o mieste zvanom Ezelinga pochádza z roku 777, okolo roku 800 to už bylo mestečko. Mestské práva Esslingen získal v roku 1229. V roku 1803 bol začlenený do württemberského vojvodstva potom, čo stratil titul slobodného ríšskeho mesta. V rámci württemberského kráľovstva sa Esslingen stal v roku 1871 súčasťou Nemeckého cisárstva a následne ďalších foriem nemeckého štátu. Na konci druhej svetovej vojny bol obsadený americkými vojskami.
Waybook

Waybook je internetový server určený na sprostredkovanie spolujázd nielen študentov s úsporou času, peňazí a životného prostredia.

Opis projektu

Waybook je bezplatná služba určená nielen študentom. Záujemcovia o sprostredkovanie jázd sa musia zaregistrovať, služby sú ponúkané zdarma. K ochrane proti potenciálnym násilníkom slúži hodnotenie vodičov. K ochrane osobných údajov je určená ochrana proti robotom umožňujúcim datamining. Užívateľom je umožnené zadávať ponuky, posielať si správy a sledovať výpis jázd. Stránky sú stále vo vývoji a plánuje sa ich zlepšovanie, podnety môžu podávať i sami užívatelia.

Vznik a vývoj projektu

Služba bola spustená po trojročnom vývoji 1. apríla 2009. Autori projektu sú Jiří Vlašimský z Horného Jiřetína, Vojtěch Žihla z Litvínova a Jan Svoboda z Mostu, všetci v tej dobe čerství absolventi bakalárskeho štúdia Fakulty aplikovaných vied v Plzni. Dôvod vzniku bol dopyt u samotných autorov pre sprostredkovanie cesty do Plzne a nespokojnosť s doterajšími podobnými projektami. 
Autori vymysleli vlastný ekonomický model, bezplatný prevoz pre klientov a hradenie nákladov zo svojho. V budúcnosti počítajú s nadviazaním spolupráce so školami a s prevádzkou kontextovej reklamy, čo zaistí financovanie. V súčasnosti sa projekt stretáva predovšetkým s problémom propagácie a apeluje na svojich užívateľov, aby s propagáciou pomohli. Pre dobré fungovanie projektu potrebujú zvýšiť jeho návštevnosť.
Briançonnaiský mikrokontinent

Vznik a vývoj

Táto oblasť pôvodne tvorila severný pasívny okraj Piemontsko-ligurského oceánu priľahlú k Európskej platforme (tzv. mikrokontinent Iberia). Briansonská kordiliera sa ako reťaz ostrovov vynorovala počas jury v liase a vo vrchnom dogeri, kedy boli zaznamenané hiáty v sedimentácii. Počas vrchnej jury (malm) sa priestor predošlej elevácie začal prehlbovať a tá nakoniec zanikla. Počas jury sa tu usadili sedimenty malej hrúbky, išlo hlavne hlbokovodné hľuznaté vápence, radiolarity a nakoniec kalpionelové vápence. V priebehu kriedy sa však táto oblasť začala rozpadať a vznikol Valaiský oceán, ktorý oddelil tenký pruh kontinentálnej kôry od Európskej platformy. Východne od jeho ukončenia sa Valaiský a Piemontsko-ligurský oceán opäť spájali do jednej vetvy.

Výskty reliktov mikrokontinentu

Kryštalinikum mikrokontinentu sa zachovalo v príkrovoch penninika Tambo-Suretta, Maggia a St. Bernhard-Monte Rosa vo Východných aj Západných Alpách. Príkrovy zahŕňajúce iba sedimentárne súbory (tzv. superficiálne príkrovy) tvoria významnú časť Préalpes Romandes.
Saint-Patrice-de-Claids

Poloha

Obec má rozlohu 5,58 km². Najvyšší bod je položený 34 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 160 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šamiľ Salmanovič Basajev

Osobný život

Basajev sa tretíkrát oženil 14. februára 2005. Jeho štvrtú manželku Elinu zabili po jeho smrti prokremeľské čečenské milície.