google/wiki40b huggingface dataset:
Chaum

Poloha

Obec má rozlohu 5,7 km². Najvyšší bod je položený 1 680 m n. m. a najnižší bod 468 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 214 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pštrosovité

Pštrosovité (Struthionidae) sú čeľaď radu pštrosotvaré. Patrí sem jediný rod pštros (Struthio), ale niekedy sa do tejto čeľade zaraďuje aj vyhynutá čeľaď Palaeotidae (čiže rod †Palaeotis).
Charakteristiku pozri pod pštros dvojprstý.
Crégols

Poloha

Obec má rozlohu 18,35 km². Najvyšší bod je položený 368 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jakobínarína

Členovia

Ágúst Fannar Ásgeirsson - Keyboard

Björgvin Ingi Pétursson - Basová gitara

Gunnar Ragnarsson - Vokály

Hallberg Daði Hallbergsson - Gitara a zadné vokály

Heimir Gestur Valdimarsson - Gitara

Sigurður Möller Sívertsen - Bubny
Préchacq-Josbaig

Poloha

Obec má rozlohu 8,31 km². Najvyšší bod je položený 248 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 284 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Apači

Apači je spoločný názov pre niekoľko kultúrne spriaznených národností pôvodných indiánskych obyvateľov Severnej Ameriky hovoriacich juhoathabaskými jazykmi. V súčasnosti sa za Apačov považuje asi 56 060 ľudí. Väčšina žije v štátoch Arizona, Nové Mexiko a Oklahoma. Niektorí žijú aj v Mexiku. Väčšina z nich pracuje ako sezónni robotníci, pastieri alebo v priemysle. Pôvodne vyznávali animistické náboženstvo, neskôr prijali kresťanstvo.
Apačskú skupinu tvoria Západní Apači, Chiricahua (Čirikavovia, Chirikahua), Mescalero (Mescalerovia, Meskalero), Jicarilla (Jicarillovia), Lipan a Kiowa Apači. Niekedy sa medzi Apačov zaraďujú aj Navahovia (Navajovia, Navajo), ktorí však nehovoria athabaským jazykom.
Pôvodný význam slova Apač je nejasný, ale predpokladá sa, že môže pochádzať z yavapaiského slova epač, čo znamená ľudia, zo zuňijského apaču vo význame nepriateľ (čo ale znamená aj zuňijské označenie pre Navahov), poprípade z bližšie neurčeného yumovského slova znamenajúceho bojujúci muž. Apači si sami hovoria N'de, Dinë, Tinde alebo Inde, t.j. ľudia.
Pôvodne zrejme prišli zo severnej časti kontinentu približne v 10. storočí. Apači pôvodne pred príchodom bielych kolonistov obývali, resp. kočovali v oblastiach medzi západom Arizony, stredným Texasom a západným Kansasom. V 17. storočí boli ich počty odhadované na 5-6000. Živili sa zberom plodov a lovom. V 17. storočí získali od Španielov zbrane a kone. Boli obávaní bojovníci, bojovali partizánskym spôsobom. Kládli tvrdý odpor americkým kolonizátorom. Posledná skupina odbojných Apačov bola porazená jednotkami americkej armády až v roku 1886.
Henry Briggs

Osobný život

Narodil sa vo Warley Wood, blízko Halifaxu v Anglicku. Vyštudoval latinčinu a gréčtinu na miestnom gymnáziu, potom bol v roku 1577 prijatý na St John's College, v Cambridge, ktorú dokončil v roku 1581.
V roku 1588 bol zvolený odborným asistentom na St. John's. Roku 1592 začal prednášať fyziku podľa podkladov od Thomasa Linacra, a takisto viedol aj prednášky matematiky. V tejto dobe sa začal zaujímať o navigáciu a astronómiu, pri ktorej spolupracoval aj s Edwardom Wrightom. V roku 1596 sa stal prvým profesorom geometrie na nedávno založenej Gresham Collage v Londýne. Tu učil takmer 23 rokov a urobil z nej centrum anglickej matematiky, ktoré podporovalo okrem iného aj nové myšlienky Jana Keplera. V tej dobe Briggs získal kópiu spisu Mirifici Logarithmorum Canonis Descriptio od Johna Napiera, kde autor predstavuje svetu myšlienku logaritmu. Napierova formulácia bola nevhodná pre výpočty, ale vnukla Briggsovi nápad - na svojich prednáškach na Gresham Collage navrhol myšlienku logaritmu o základe 10, pričom logaritmus o základe 10 z čísla 10 bude 1. Krátko potom napísal svoj nápad autorovi pôvodnej myšlienky.
Briggs bol aktívny v mnohých smeroch. Mnohí dokonca vyhľadávali jeho rady v otázkach astronómie, mapovania, navigácie, dokonca aj ťažby. Briggs mal dvoch synov: Henryho, ktorý neskôr emigroval do Virgínie, a Thomasa, ktorý v Anglicku zostal. Na počesť Briggsovho prispenia matematike bol po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci.

Prínos pre matematiku

V roku 1616 Briggs navštívil Napiera v Edinburghu, aby preskúmal návrh na zmenu Napierovho logaritmu. Ďalší rok ho navštívil znovu a z rovnakého dôvodu. Pri týchto debatách bol Briggsov návrh prijatý a pri svojom návrate z druhej návštevy v Edinburghu (1617) po prvý raz svoju myšlienku logaritmu publikoval.
V roku 1619 bol menovaný profesorom geometrie na Oxforde, o rok neskôr rezignoval na post profesora na Gresham Collage.
1624 publikoval svoju prácu Arithmetica Logarithmica, ktorá obsahuje logaritmy tridsať tisíc čísel. Tabuľku neskôr rozšíril Adriaan Vlacq a následne aj Alexander John Thompson (1952) - Briggs bol prvý, kto použil metódu konečného diferenciálu na výpočet hodnôt do svojej práce.
Ďalej vytvoril tabuľku logaritmického sínusu a tangens na stotiny stupňa (na 14 desatinných miest), tabuľku pre prirodzený sínus na 15 desatinných miest, rovnako tak pre tangens a sekans. Toto všetko bolo vytlačené v Gouda roku 1631 a zverejnené o dva roky neskôr pod názvom Trigonometria Britannica. Táto práca bola pravdepodobne nástupcom jeho Logarithmorum Chilias Prima z roku 1617, ktorá zhrnula stručne jeho úvahy o logaritme. Briggs tiež objavil binomickú vetu, hoci v trochu skrytej forme a bez dôkazu.
Briggs bol pochovaný v kaplnke na Merton College v Oxforde. Dr. Smith ho vo svojej knihe Lives of the Gresham Professors charakterizoval ako bezúhonného muža, ktorého nezaujíma bohatstvo a je spokojný so svojím postavením, a ktorý uprednostnil odchod do dôchodku, kde stále zostával v usilovnej práci, pred všetkými peknými aspektami života.
Saint-Jean-du-Doigt

Poloha

Obec má rozlohu 19,81 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 623 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Susan Helmsová

Mladosť

Susan Helmsová sa narodila v Charlotte v Severnej Karolíne, detstvo a mladosť prežila v oregonskom Portlande.
 
Po ukončení tunajšej strednej školy roku 1976 sa prihlásila na Akadémiu letectva (angl. U.S. Air Force Academy), roku 1980 tu získala titul bakalára (v prvej ženskej skupine). Potom slúžila v letectve na základni Eglin na Floride ako dôstojník pre výzbroj lietadiel F-16. Roku 1985 dokončila magisterské štúdium na Stanfordovej univerzite. Nato dva roky učila na Akadémii letectva. V rokoch 1987 – 1988 prešla ročným kurzom na pilotnej škole (angl. USAF Test Pilot School). Potom bola preložená do skúšobného strediska v Cold Lake v Kanade.

Astronautka

Úspešne sa zúčastnila 13. náboru astronautov NASA a 17. januára 1990 bola začlenená do oddielu astronautov NASA. Absolvovala kurz všeobecnej kozmickej prípravy a v júli 1991 získala kvalifikáciu letového špecialistu raketoplánu Space Shuttle.
Po dokončení prípravy zastávala rôzne funkcie v NASA. Už po dvoch rokoch odštartovala do vesmíru na palube raketoplánu Endeavour. Misia STS-54 začala 13. januára 1993, po splnení programu letu (hlavnou úlohou bolo vypustenie družice TDRS-6) astronauti pristáli 19. januára 1993 na Floride, let trval 5 dní, 23 hodín a 39 minút.
V dňoch 9. – 20. septembra 1994 pobývala vo vesmíre druhýkrát. Let STS-64 raketoplánu Discovery trval 10 dní, 22 hodín a 51 minút. V jeho priebehu astronauti vypustili a opäť zachytili družicu Spartan a previedli radu ďalších experimentov.
Po tretíkrát sa do vesmíru dostala v dňoch 20. júna až 6. júla 1996 v Shuttlu Columbia pri lete STS-78. Posádka sa v laboratóriu Spacelab venovala výskumom vplyvu mikrogravitácie na živé organizmy a technologickým experimentom. Dĺžka letu bola 16 dní, 21 hodín a 48 minút.
V novembri 1997 bola menovaná palubným inžinierom posádky Expedície 2 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), kolegami v posádke sa stali Jurij Usačov a James Voss.
Súčasne s prípravou na pobyt na ISS bola vo februári 2000 zaradená do posádky letu STS-101. Raketoplán Atlantis odštartoval 19. mája 2000, cieľom letu bolo zásobenie ešte neobývanej ISS a zvýšenie jej dráhy.
Druhá základná posádka ISS vzlietla do vesmíru 8. marca 2001 v raketopláne Discovery (let STS-102). Po bežnom polročnom pobyte na ISS sa trojica Usačov, Voss, Helmsová vrátila na Zem opäť v Discovery pri lete STS-105. Pristátie na myse Canaveral prebehlo 19. júna 2002 po 167 dňoch, 6 hodinách a 42 minútach letu.
V júli 2002 odišla z NASA späť do ozbrojených síl. Slúžila v rôznych funkciách v kozmických silách a letectve, v júni 2006 bola menovaná veliteľkou 45. kozmického krídla (angl. 45th Space Wing) umiesteného na základni Patrick na Floride, tu riadila všetky nepilotované vojenské štarty nosných rakiet Delta a Atlas. V novembri 2008 bola menovaná riaditeľkou pre plánovanie a politiku Strategického veliteľstva (angl. U.S. Strategic Command) na základni Offutt v Nebraske. Dňa 2. augusta 2009 bola povýšená do hodnosti generálmajora.
Fotogrametria

Digitálne meracie systémy vo fotogrametrii

Pri aplikácii blízkej fotogrametrie a špeciálne pri aplikáciách v reálnom čase prevláda v súčasnosti trend k prechodu od fotogrametrickej snímky k elektronickej tvorbe obrazu prostredníctvom digitálnych senzorov ako napr. CCD. V priebehu niekoľkých posledných rokov sa výrazne zvýšila dôležitosť spracovania digitálneho obrazu vo fotogrametrii. Rozhodujúcimi činiteľmi, ktoré prispeli k tomuto vývoju sú podstatné zvýšenie kapacity počítačov, výroba špeciálnych zariadení na digitalizáciu analógového fotogrametrického obrazu (skenery) , ako aj digitálnych kamier pre spracovanie digitálneho obrazu v režime online. Súbežne sa vyvíjali metódy spracovania digitálneho obrazu, ako aj fotogrametrické algoritmy, ktoré v konečnom dôsledku pripravili cestu aplikáciám digitálnej fotogrametrie.

Digitálna fotogrametria

Digitálna fotogrametria je modifikáciou analytickej fotogrametrie, pri ktorej sa pracuje s digitálnymi snímkami a nový termín softcopy fotogrametria je synonymom digitálnej fotogrametrie a definuje skôr počítačové prostredie - fotogrametrickú digitálnu pracovnú stanicu na riešenie úloh digitálnej fotogrametrie. Fotogrametrické digitálne pracovné stanice sú nástupcami analógových, resp. analytických vyhodnocovacích prístrojov. Vo fotogrametrickom softcopy systéme sa meracia značka analógového vyhodnocovacieho prístroja mení na kurzor, ručné kolieska vyhodnocovacieho prístroja na myš, resp. trackball, snímkový nosič na monitor počítača a podobne.
Fotogrametrické digitálne pracovné stanice sú vhodným systémom pre inžinierske aplikácie v investičnej výstavbe. Týchto systémov je v súčasnosti na komerčnom trhu dostatok s možnosťou dobrého výberu, či už podľa ich ceny alebo výkonnosti a presnosti (Image Station, Helava, DVP, V - STARS).

Digitálny videoplotter (DVP)

Jednou z možností využitia digitálnej fotogrametrie pri prácach s nižšími nárokmi na presnosť a pri súčasnom zvýšení ich hospodárnosti je použitie digitálneho systému digitálny videoplotter (DVP) od firmy Leica, vyvinutý na Lavalovej univerzite v kanadskom Quebecku. DVP je cenovo veľmi prístupná digitálna pracovná stanica s pomerne jednoduchou obsluhou a softvérom. Aplikačné oblasti využitia DVP majú pomerne široký záber od fotogrametrického mapovania - aktualizácia obsahu máp stredných mierok, cez tematické mapovanie v poľnohospodárstve, lesníctve, geológii, regionálnom a územnom plánovaní až po inžinierske aplikácie pozemnej stereofotogrametrie. Tak ako v konvenčnej fotogrametrii, závisí presnosť digitálnej fotogrametrie prevažne od snímkovej mierky a od rozlišovacej schopnosti skenera. Polohová presnosť DVP je približne 70% rozmeru pixelu v mierke snímky a výšková presnosť závisí od základnicového pomeru a rozmeru pixelu. Nezávislé testy s leteckými snímkami digitalizovanými s hustotou 450 dpi potvrdili polohovú presnosť 70% rozmeru pixelu a výškovú 1/4200 výšky letu t. j. 0,24% o h.
Apollónios zo Smyrny

Apollónios (starogr. Ἀπολλωνίος – Apollónios) bol olympijský víťaz v roku 189.
Starogrécky nápis IGUR I 244 (Moretti, Luigi. Inscriptiones graecae urbis Romae. 4 vols. in 5 parts. Rome 1968-1990.) na kamennej stéle objavený na ostrove Sicília uvádza, že Klaudios Apollónios zo Smyrny bol v neznámej disciplíne periodonikés (víťaz obehu), čo znamená, že sa počas olympiády presadil na všetkých celogréckych hrách (jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos, t. j. pravidelný obeh). Podľa tohto epigrafického nálezu bol Klaudios Apollónios otcom dvojnásobného olympijského víťaza Klaudia Roufa.
Klaudios Apollónios si olympijské víťazstvo vybojoval v niektorej úpolovej disciplíne (buď v pankratiu, v olympijskej disciplíne, v ktorej zvíťazil jeho dávny predok Klaudios Roufos na 215. hrách v roku 81, alebo v boxe) pravdepodobne na 242. hrách v roku 189.
Longford (grófstvo)

Geografia

Grófstvo Longford leží vo vnútrozemí Írska. Povrch grófstva je rovinatý, posiaty slatiniskami. Väčšina územia grófstva leží v povodí rieky Shannon, najdlhšej írskej rieky. Tá spolu s jazerom Lough Ree tvorí západnú hranicu grófstva. Severovýchodná časť grófstva leží v povodí rieky Erne, ktorá preteká jazerom Lough Gowna na severovýchodnej hranici grófstva.
Longford je štvrté najmenšie z 32 tradičných írskych grófstiev (vrátane severoírskych) podľa rozlohy a podľa počtu obyvateľov dokonca druhé najmenšie. Z 12 grófstiev v Leinsteri je štvrté najmenšie rozlohou a pre nízku hustotu obyvateľstva najmenšie podľa počtu obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Carn Clonhugh, dosahuje nadmorskú výšku len 278 m n. m., je tak tretí najnižší spomedzi najvyšších vrchov írskych grófstiev.
Longford susedí so štyrmi grófstvami: s grófstvom Leitrim na severozápade, Cavan na severovýchode, Westmeath na východe a juhu a s grófstvom Roscommon na západe.

Írčina

Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (37 075 ľudí) ovládalo írčinu 38,8 % (14 388 obyvateľov). Necelá tretina z nich (32,17 % – 4 628) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
František Bojničan

Životopis

Pôvodným povolaním bol fotograf. Žije v Hlohovci, kde aj tvorí. Pracoval postupne ako fotograf, výtvarník, robotník a nakoniec štátny zamestnanec. Popri zamestnaní podnikal a robil reklamného manažéra.
Prvú kresbu uverejnil v roku 1976 v podnikovom časopise, potom kreslil pre rôzne noviny okresného formátu. V roku 1992 mal prvú väčšiu výstavu spojenú s vernisážou. V tomto roku sa stal jeho „krstným otcom“ známy karikaturista Miro Ďurža, s ktorým v roku 1993 aj vystavoval. K tomuto termínu sa viaže aj vznik „Považského štvorlístka“. Bol členom Združenia karikaturistov na Slovensku FORMÁT od jeho založenia v r. 1990 až do jeho zániku v r. 1994, v súčasnosti je členom združenia karikaturistov UZOL. Patrí k „Považskému štvorlístku“ karikaturistov (Haring, Pavlík, Ďurža, Bojničan). Je členom Združenia výtvarných umelcov Západného Slovenska. Je riaditeľom bienále kresleného humoru „Fraštacký tŕň“ v Hlohovci, ktorého komisárom je od založenia karikaturista, epigramatik a psychológ Vojto Haring. V roku 2001 ukončil Pedagogickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave – odbor: vychovávateľstvo, špeciálna pedagogika. Je jeden zo zakladajúcich členov „KNP“ (Klub nespravodlivo plešatých).
Za svoje výtvarné diela (aj fotografie) dostal viacero ocenení, z toho za karikatúry vyše tridsať cien.
Vypnutie Wikipédií 21. marca 2019

Vypnutie Wikipédií 21. marca 2019 bolo jednodňové zneprístupnenie obsahu (angl. blackout) štyroch jazykových verzií internetovej encyklopédie Wikipédia na protest voči pripravovanej smernici Európskej únie o autorskom práve na digitálnom jednotnom trhu. Protestu sa zúčastnila slovenská, česká, nemecká a dánska Wikipédia.
Podobný protest sa uskutočnil už v júli 2018 pred vtedy očakávaným hlasovaním o smernici na talianskej, španielskej a portugalskej Wikipédii a uskutočnil sa znova 25. marca (deň pred hlasovaním) aj blackout.

Slovenská Wikipédia

Hlasovanie o blackoute na slovenskej Wikipédii skončilo 19. marca 2019. Za vypnutie Wikipédie sa vyslovilo 18 redaktorov, proti nebol nikto. Slovenská Wikipédia kritizovala znenie článku 11 a 13 európskej smernice o autorskom práve na digitálnom jednotnom trhu. Vypnutie trvalo 24 hodín od polnoci do polnoci stredoeurópskeho času. Obsah bol začiernený a zobrazená bola informácia o dôvodoch vypnutia spolu s výzvou čitateľom, aby oslovili svojich europoslancov. Jednalo sa o historicky prvé vypnutie slovenskej Wikipédie.

Česká Wikipédia

V hlasovaní na českej Wikipédii hlasovalo 96 redaktorov, z toho 8 z nich hlasovalo proti. „Wikipedie tak bude hůře přebírat obsah od ostatních, tvorba nového obsahu se proto značně ztíží. To považujeme za velký problém pro budoucí rozvoj i samotnou existenci Wikipedie“, povedal Vojtěch Dostál, predseda Wikimedie Česká republika. Rovnako ako pre slovenskú, aj pre českú Wikipédiu išlo o jej historický prvé vypnutie.

Nemecká Wikipédia

Nemecká Wikipédia na problém so smernicou upozornila už v septembri 2018 bannerom. Hlasovania o vypnutí nemeckej verzie sa zúčastnilo 233 redaktorov.
Feuguerolles-Bully

Poloha

Obec má rozlohu 8,18 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1326 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anonymova kronika

Anonymova kronika (iné názvy: Činy Uhrov, Skutky Uhrov, Gesta Hungarorum, lat. Gesta Hungarorum) je kronika neznámeho kráľovského notára, známeho neskôr pod označením Anonymus alebo Magister P., ktorá vznikla okolo roku 1200 alebo o čosi skôr v 12. stor.
Autor sa v kronike sám označuje ako P. (P. dictus magister et gloriosissimi condam regis notarius) – i keď P. môže značiť tiež skratku praedictus (prv menovaný) alebo ako Anonymný notár kráľa Bela (Anonymus regis Belae notarius), pričom slovo Anonymus možno chápať ako meno Anonym alebo ako prívlastok anonymný. Kráľom Belom sa pravdepodobne myslí uhorský kráľ Belo III.
Goiânia

Ekonomika

Hospodárstvo mesta je v súčasnosti diverzifikované, jeho základ je však v poľnohospodárstve, ktoré prekvitá najmä v okolí mesta.
Ďalším významným odvetvím je predaj motorových vozidiel a oblasť služieb. Tretím najväčším prispievateľom hospodárstva mesta je vládny sektor. Ako hlavné mesto štátu, existuje tu množstvo federálnych a štátnozamestnaneckých miest, ktoré poskytujú pracovné príležitosti.
V posledných rokoch moderné telekomunikačné odvetvia začali rozširovať svoju pôsobnosť v meste a množstvo brazílskych firiem si tu zriadilo svoje zastúpenia. Existuje tu tiež množstvo súkromných medických centier a kliník všetkých druhov.
Goiania má vážne problémy s ekonomickou nerovnomernosťou príjmov, tak, ako ostatné brazílske mestá, ale je prakticky jediným hlavným mestom bez slumov. V meste nie je veľa bezdomovcov aj vďaka výbornej práci sociálnych pracovníkov. V meste sa nachádza päť univerzít.

Cesty

Goiânia je napojená na hlavné mesto Brazílie Brasilia, štvorprúdovou diaľnicou (BR-060) a na Sao Paulo dvojprúdovou cestou (BR-153), ktorá sa modernizuje na štvorpruhovú diaľnicu.
Goiania je hlavným mestom s najväčším počtom áut na tisíc obyvateľov, je tu okolo milióna registrovaných vozidiel, ktoré často vytvárajú zápchy.

Železnice

Železničná trať bola uzatvorená v sedemdesiatych rokoch, hoci bývalá budova železničnej stanice je stále prístupná verejnosti. V súčasnosti sa doprava uskutočňuje najmä prostredníctvom ciest a diaľnic.

Letecká doprava

Letisko Santa Genoveva na severozápade mesta. Momentálne z neho uskutočňuje lety šesť leteckých spoločností do rôznych brazílskych miest. S ročnou kapacitou 600tisíc pasažierov, v roku 2004 dosiahlo kapacitu 950 tisíc. S novým terminálom bude schopné prijímať až 2 milióny pasažierov ročne. Výstavba nového terminálu prebieha a dátum ukončenia je rok 2012.
Mesto má ďalšie menšie letisko Aeródromo Nacional de Aviação.
Buigny-Saint-Maclou

Poloha

Obec má rozlohu 7,3 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 517 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt

Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt e. V. (skratka DLR) je národné výskumné centrum pre letectvo a vesmír, energetiku a dopravu financované Nemeckom. Jeho jednotlivé výskumné strediská sa nachádzajú na rôznych miestach v celej Spolkovej republike, ústredie je v Kolíne nad Rýnom. Založené bolo v roku 1997, ale jeho základy siahajú až do roku 1969. Zamestnáva približne 6 000 ľudí a v roku 2008 hospodárilo s rozpočtom 1,301 miliárd eur.
Organizácia stojí za výrobou High Resolution Stereo Camera na palube planetárnej sondy Mars Express. Ide o organizáciu, ktorá je integrovaná do ESA.
Kalaidú

Kalaidú (maldiv. ކަލައިދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Lámu na Maldivách. Počet obyvateľov je 701 (jún 2006), dĺžka ostrova 650 m, šírka 510 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 239,51 km.
Eggenbergovci

Eggenbergovci boli rakúsky šľachtický rod. Pôvodne to boli kupci v Radkesburgu (dnešný Ehrenhausen), neskôr zbohatli a stali sa dôverníkmi cisára.
Prvým známym členom rodiny je Ulrich Eggenberger, ktorý bol od roku 1432 mestským sudcom v Grazi. V roku 1448 zomrel. Jeho majetok bol rozdelený medzi dvoch synov, Ján založil líniu Ehrenhausen a Baltazár hlavnú líniu v Grazi. Baltazár viedol výnosný obchod a Eggenbergovci sa stali jedným z najbohatších rodov v Grazi. Naopak, Ruprecht z Eggenbergu z druhej línie bol vo vojsku a preslávila ho úspešná výprava proti Turkom.
Najvýznamnejším Eggenbergom je Johann Ulrich von Eggenberg (1568 – 1634). V roku 1621 získal od cisára Prachatice, o rok neskôr zámok Český Krumlov, a Netolice, v roku 1623 kúpil hrad Zvíkov a zámok Orlík a v roku 1630 získal Vimperk. Po predčasnej smrti jeho syna Johanna Antona I. sa panstvo znova rozdelilo. Panstvo v Čechách dostal Johann Christian I. (1641 - 1710) a Rakúske panstvo Jan Seifried. Po smrti Johanna Christiana I. dostal české panstvá jeho brat. Syn Johanna Seyfrieda, Johann Anton II. zomrel v roku 1716 a o rok neskôr zomrel na zápal slepého čreva aj Johann Christian II., syn Johanna Antona. V roku 1774 po smrti Márie Eleonory z Eggenbergu rod zanikol a majetok prešiel hlavne do rúk Schwarzenbergovcov.