google/wiki40b huggingface dataset:
Kybalion

Mentálna transmutácia

Dôležitý pojmom v texte je tzv. mentálna (duševná) transmutácia alebo mentálna alchýmia. Hovorí o umení meniť a transformovať kvalitu mentálneho stavu osobnosti, alebo pôsobiť týmto spôsobom na druhých. Je to forma tzv. „mystickej filozofie“ a má byť prostriedkom na duchovné zdokonalenie človeka. „Ak je vesmír mentálnej podstaty, potom mentálna transmutácia musí prestavovať umenie, ktorým je možné meniť stav celého vesmíru, ktorý sa týka hmoty, energie a mysle.“

Autorstvo

Ako autor Kybalionu sa uvádzajú „Traja zasvätenci“, čo je v podstate anonym. Preto existuje niekoľko špekulácií o autorstve.
Najčastejšie je za autora označovaný William Walker Atkinson, buď sám, alebo s niekým ďalším. O Atkinsomovi je známe, že používal viaceré pseudonymy a že svoje diela aj sám publikoval. Bol tiež majiteľom vydavateľstva Yogi Publication Society of Chicago, ktoré ako prvé Kybalion vydalo. Vypovedajúca je tiež skutočnosť, že medzi jeho ranými dielami, ktoré publikoval anonymne alebo pod pseudonymom, je text The Arcane Teachings (Tajomné učenia), ktorý nesie viaceré povrchové podobnosti s Kybalionom. Kybalion rozvíja sedem „hermetických princípov“, The Arcane Teachings zase sedem „tajomných zákonov“; Kybalion tvrdí, že vysvetľuje staroveký nepublikovaný hermetický text rovnakého mena, The Arcane Teachings odhaľuje znalosti starovekého nepublikovaného textu okultných aforizmov; oba texty píšu o troch „veľkých rovinách“ reality, ktoré sa delia na sedem ďalších rovín. Rovnako oba texty popisujú tri menšie roviny ako „astrálne čierne klávesy“ a prirovnávajú ich k trom čiernym klávesom klavíra, ktoré sú obývané elementálnymi duchmi. Nakoniec oba skoro zhodne detailne opisujú proces „duchovnej alchýmie“. Sú tu aj ďalšie podobnosti. Zdá sa, že Atkinsonovo The Arcane Teachings je prvá verzia textu, ktorý neskôr nazval Kybalion.
Za spoluautorov sú dnes považovaní Paul Foster Case a Michael Whitty. Táto hypotéza sa odvíja od neoficiálneho vyjadrenia členov Caseovej mystickej školy Builders of the Adytum (Budovatelia Adyta, B. O. T. A.) a od Fraternity of Hidden Light (Bratstvo skrytého svetla), čo bola jej odštiepená vetva.
Inú hypotézu vyvolala skutočnosť, že Paul Foster Case bol slobodomurár, a že vydavateľ Kybalionu napísal na jeho titulnú stránku svoju adresu ako „Masonic Temple, Chicago IL“ (Slobodomurársky chrám, Chicago, Illinois). V skutočnosti „slobodomurársky chrám“ v Chicagu bol prvý mrakodrap v meste (pomenovaný podľa jedného finančného zdroja vďaka ktorému vznikol), s priestormi prenajatými množstvu obchodov a malých podnikov, ktoré nemali žiadne slobodomurárske väzby.
Vyskytujú sa aj ďalšie mená špekulatívnych spoluautorov Kybalionu, medzi inými Harriet Case (žena Paula Fostera Casea), Ann Davies (ktorá sa stala po Paulovi Fosterovi Caseovi hlavou B. O. T. A.), Mabel Collins (popredná teozofická spisovateľka), Claude Bragdon (architekt, teozof a autor „mystickej geometrie“) alebo Claude Alexander (známy javiskový kúzelník, mentalista a pionier duchovného hnutia New Thought). Je však otázne, prihliadnuc k jeho rozsiahlym literárnym aktivitám v tomto smere, či Atkinson vôbec potreboval nejakého spoluautora.
Argenton-l’Église

Poloha

Obec má rozlohu 25,86 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 632 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Manuel Quintana

Životopis

Narodil sa v Buenos Aires, jeho rodina odvodzovala svoj pôvod od španielskeho conquistadora Dominga Martíneza de Iralu, bývalého guvernéra Guvernéstva Río de la Plata a Paraguaj (podobne ako rodina prezidenta Josého Evarista Uriburua). V roku 1855 vyštudoval právo na Univerzite v Buenos Aires, následne zostal pôsobiť na tejto univerzite a venoval sa problematike občianskeho práva. Spočiatku patril medzi podporovateľov Bartolomého Mitreho, pričom ako jeho podporovateľ sa stal v roku 1860 poslancom v parlamente provincie Buenos Aires. Následne prešiel do  Autonomistickej strany Adolfa Alsinu, pretože nesúhlasil s tým, aby bolo Buenos Aires súčasne hlavné mesto provincie, ale aj krajiny. V apríli 1869 sa stal na pol roka predsedom federálneho parlamentu. V roku 1870 bol zvolený do federálneho senátu, pričom hneď bol zvolený za jeho dočasného predsedu (dočasný predseda reálne vedie senát), o rok neskôr sa podieľal na mierových rokovaniach po skončení vojny s Paraguajom. V roku 1877 sa na 4 roky stal rektorom Univerzity v Buenos Aires. V roku 1879 sa stal znova predsedom parlamentu. Na začiatku ďalšieho desaťročia musel po konflikte s vládou opustiť krajinu a odišiel na dva roky do Európy, po návrate do Argentíny pracoval ako advokát.
Do politiky sa vrátil až počas vlády prezidenta Luisa Sáenza Peñu, ktorý ho na konci roka 1892 na krátko vymenoval za ministra vnútra. V auguste nasledujúceho roka bol znova vymenovaný za ministra vnútra, pričom v tejto pozícii musel čeliť vážnym nepokojom vyvolaných opozíciou, kedy bol dokonca vyhlásený v niektorých provinciách výnimočný stav. Na začiatku 20. storočia došlo k rozštiepeniu Národnej autonomistickej strany na dve frakcie. Tieto sa v roku 1904 dohodli na kompromisnom kandidátovi na prezidenta v snahe zachovať si moc. Tým kandidátom sa stal práve Manuel Quintana. Bývalý prezident Julio Argentino Roca si zachoval istú mieru kontroly nad vládou, no už nemal takú veľkú moc, ako pred tým, keďže druhú časť strany ovládal druhý bývalý prezident Carlos Pellegrini. Krajine sa ekonomicky darilo, vďaka tomu bola naďalej rozširovaná železničná sieť, rástol tiež obchod. Vláda tiež presadila viacero moderných a nových sociálnych opatrení. V roku 1905 sa vláda rozhodla presadiť návrat staršieho volebného systému, ktorý bol poznačený ešte väčšou mierou manipulácie, ako vtedajší. To vyvolalo nepokoje, ktoré podporovala opozičná ľavicová strana Radikálna občianska únia. Pokus o revolúciu sa však vláde podarilo pomerne rýchlo potlačiť. Prezident však túto zložitú situáciu zvládal iba ťažko, čo sa prejavilo negatívne na jeho zdravotnom stave. Nasledoval neúspešný pokus o atentát, po ktorom už nebol Quintana schopný vykonávať svoj úrad. V januári 1906 tak jeho kompetencie prevzal viceprezident José Figueroa Alcorta, prezident odišiel na svoj statok v mestskej časti Buenos Aires Belgrano. Tu 12. marca 1906 zomrel, pochovaný je v Buenos Aires.
Cirières

Poloha

Obec má rozlohu 16,83 km². Najvyšší bod je položený 234 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 950 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Loisy-en-Brie

Poloha

Obec má rozlohu 15,09 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 151 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 192 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Janko Tajný

Životopis

Študoval na katolíckom gymnáziu v Kláštore pod Znievom, na maďarskom gymnáziu v Ostrihome, kde roku 1877 maturoval a získal štátny účtovnícky diplom. Roku 1877-1889 účtovník finančnej správy v Banskej Bystrici, od roku 1889 pôsobil na rôznych miestach. Literárne vzdelaný a národne uvedomelý. Publikoval básne, epigramy, veršované spomienky, články a jednu prózu so sentimentálnym motívom. Žil na Sliači-Rybároch.
Sérignac-sur-Garonne

Poloha

Obec má rozlohu 8,91 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 133 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fat Old Sun

Live a alternatívne verzie

Skladba bola súčasťou Atom Heart Mother World Tour (1970-71), kde bola pretransformovaná z folkovej balady na predĺžený progresívny jam.
Neskôr získala väčšiu slávu hlavne vďaka Gilmourovej sólovej tvorbe. V akustickej podobe zaznela na jeho akustickom turné (2001-02). Ďalej bola súčasťou setlistu aj na jeho ďalšom turné, a to On An Island Tour (2006), kde zaznela už skôr v pôvodnej podobe. Live verzie je možne vidieť z predstavení v Royal Albert Hall (Remember That Night - 2007) a v poľskom Gdansku (Live in Gdansk - 2008). „Fat Old Sun“ bola taktiež súčasťou aj nasledujúceho turné Rattle That Lock Tour (2015-16).
Ibar

Priebeh toku

Rieka pramení v severnej časti planiny Hajla na východe Čiernej Hory, odkiaľ tečie východným smerom do Srbska. V Kosovskej Mitrovici priberá svoj najväčší prítok Sitnica a stáča sa na sever. Ďalšími významnými prítokmi sú Raška, Studenica a Jošanicana. Ústi v meste Kraljevo do Západnej Moravy.
Ibar preteká mestami Rožaje, Ribariće, Zubin Potok, Kosovská Mitrovica, Zvečan, Leposavić, Lešak, Raška, Baljevac, Ušće, Bogutovac, Mataruška Banja a Kraljevo.

Vodný stav

Najvyššie prietoky dosahuje na jar pri topení snehu a v čase jarných a jesenných dažďov. Rieka nie je splavná a jej priemerný ročný prietok dosahuje 110 m³/s. Vody Ibaru využíva 10 vodných elektrární.
Dammard

Poloha

Obec má rozlohu 7,96 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 417 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Okrúhly stôl

Okrúhly stôl (poľ. Okrągły stół) boli pojednávania, ktoré viedla komunistická vláda Poľskej ľudovej republiky (PRL) s opozíciou – predstaviteľmi Solidarity a s predstaviteľmi cirkvi medzi 6. februárom a 5. aprílom 1989.
Pojednávania sa odohrávali na viacerých miestach, zahájené aj ukončené boli na Ministerstve vnútra vo Varšave. V rámci všetkých skupín a podskupín sa na nich zúčastnilo vyše 700 osôb (členov opozície, expertov aj pozorovateľov). Okrúhly stôl predstavuje jednu z najdôležitejších udalostí novodobej histórie Poľska. Touto udalosťou sa začali zmeny politického režimu vo vtedajšom ľudovom Poľsku. V zime roku 1989 podpísali účastníci Okrúhleho stola tajnú dohodu, ktorá okrem iného predvídala zrealizovanie čiastočne slobodných volieb do sejmu (dolná komora parlamentu). Opozícii malo pripadnúť v sejme 35% miest, zvyšok mala obsadiť vtedajšia komunistická vláda. Zavedené mali byť aj plne slobodné voľby do senátu.
Vo voľbách, ktoré sa konali 4. júna 1989 zvíťazila Solidarita (poľ. Solidarność). Parlament zvolil za prezidenta generála Wojciecha Jaruzelského, avšak kandidát na premiéra, člen Poľskej zjednotenej robotníckej strany (PZPR), generál Czesław Kiszczak, nezískal vo voľbách podporu od novo zvoleného parlamentu. Na pozícii premiéra zostal opozičný kandidát Solidarity Tadeusz Mazowiecki – šéf skupiny radcov Štrajkového výboru v Gdansku v roku 1980. Tieto voľby sú v Poľsku známe ako „czerwcowe wybory“ – júnové voľby.
Dňa 29. decembra sejm zmenil ústavu aj názov krajiny, Poľská ľudová republika zanikla a vzniká Poľská republika (nazývaná aj III. republikou). Udalosti v Poľsku spustili proces rozpadu celého komunistického bloku.
Andrej Droba

Diplomatické pôsobenie

V roku 1999 absolvoval odbor Komerčné inžinierstvo na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave.
Od roku 1998 pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí. Začínal ako parlamentný tajomník. V rokoch 2001 až 2005 bol II. tajomníkom stálej misie SR pri OSN v New Yorku. Potom pracoval dva roky ako riaditeľ kancelárie štátnej tajomníčky. V rokoch 2007 až 2011 bol radcom a zástupcom veľvyslanca v USA. Od roku 2011 do roku 2012 pracoval ako vedúci oddelenia zahraničných vzťahov a protokolu Magistrátu hlavného mesta Bratislavy. V rokoch 2012 až 2014 bol riaditeľom kancelárie ministra na MZV.

Veľvyslanec v Kanade

Do funkcie veľvyslanca Drobu vemenoval 9. septembra 2014 prezident SR Andrej Kiska. Pri prezentácii poverenia Drobu 2. októbra 2014 prijal generálny guvernér Kanady David Johnston.
Binárny vyhľadávací strom

Binárny vyhľadávací strom je dátová štruktúra založená na binárnom strome, v ktorom sú jednotlivé prvky (uzly, vrcholy) usporiadané tak, aby v tomto strome bolo možné rýchlo vyhľadávať danú hodnotu.

Rýchlosť vyhľadávania

Rýchlosť vyhľadávania závisí od toho, ako je strom vyvážený. Pre vyhľadanie danej hodnoty v strome ním stačí prejsť raz vyššie uvedeným spôsobom. Časová zložitosť tohto algoritmu je úmerná výške stromu. Ak má binárny strom n listov, je jeho výška (a teda aj rýchlosť vyhľadávania) rovná minimálne log₂ n a maximálne n. Otázka správneho vyváženia je z tohoto pohľadu kritická a rieši ju napríklad AVL strom.
Bruselská ulica

Bruselská ulica, pomenovaná podľa hlavného mesta Belgicka, leží v Košiciach na Sídlisku Ťahanovce v okrese Košice I. Podľa pôvodných plánov z čias komplexnej bytovej výstavby mala mať ulica názov: Bieloruská. Ulica vznikla v roku 1993.
Džanet

Džanet (staroeg. ḏˁnt) alebo Tanis (starogr. Τάνις), dnes Sán al-Hadžar (arab. صان الحجر‎), bolo staroegyptské mesto v severovýchodnej časti nílskej delty, hlavné mesto 19. dolnoegyptského nomu, sídlo vládcov 21. a 22. dynastie a možno identické s hlavným mestom Hyksósov Avaris. Pôvodne ležalo v Tanidskom ramene Nílu, ktoré je dnes zanesené naplaveninami.

Dejiny

Džanet bol založený v neskorších rokoch 20. dynastie a stal sa hlavným mestom Egypta počas nasledujúcej 21. dynastie. Z neho pochádzal aj Nesbanebdžed I. (Smendes), zakladateľ 21. dynastie. Za 22. dynastie si Džanet udržal postavenie politického centra Egypta, hoci iné, súperiace dynastie mali sídla v iných mestách. Aj po tomto období zostal významným obchodným centrom a strategickým bodom až do 6. stor. po Kr., kedy hrozilo, že bude zaplavený neďalekým jazerom Manzala a preto bolo mesto opustené. Vysťahovaní obyvatelia založili neďaleko mesto Tennis.

Archeologické vykopávky

V Džanete sa nachádzajú ruiny mnohých chrámov vrátane najdôležitejšieho, chrámu zasvätenému Amonovi, a kráľovské pohrebisko z Tretieho prechodného obdobia. Na tomto mieste sa nachádza jediná známa neporušená hrobka faraóna (Tutanchamonova hrobka bola narušená už v staroveku). Veľká časť materiálu použitého na stavbu miestnych chrámov pochádza zo staršieho mesta Piramesse, preto sa egyptológovia v minulosti domnievali, že Džanet je totožný s Piramesse.
Hlavným lokálnym bohom bol Amon, ktorý spolu s manželkou Mut a synom Chonsom tvorili tanidskú triádu. Táto božská trojica bola totožná s tébskou božskou trojicou, čo dovoľuje mnohým odborníkom hovoriť o Džanete ako o „Tébach severu“.
Sacsayhuamán

Sacsayhuamán alebo Sacsaihuaman (obidve po španielsky; po slovensky aj Sacsayhuaman; po kečuánsky Saksaywaman, Saksaq Waman alebo Sasa Waman, doslova "Orlie hniezdo") je inkská "pevnosť" z obrovských dôsledne opracovaných a exaktne do seba zapadajúcich kamenných blokov pri meste Cusco vo výške 3 600 m n. m. Podľa tradície ju naplánovali za inku Pachacuteka Yupanquia (1438-1471) a postavili za Huaynu Capaka (1493-1527), vraj ju stavalo 30 000 Indiánov 70 rokov. Podľa archeológov je - prinajmenšom jej spodná časť - oveľa staršia.
Podľa legiend slúžila vraj ako "Dom Slnka" a nie ako pevnosť, ako si mysleli Španieli. Keď pred týmito mohutnými kamennými blokmi stáli prví španielski dobyvatelia, mnohí z nich si mysleli, že to musí byť dielo diabla. Sacsayhuamán totiž pozostáva z troch nad sebou terasovito postavených hradieb, z ktorých každá je dlhá viac ako 365 metrov. Niektoré kamenné bloky dosahujú úctyhodnú veľkosť a váhu, najväčšie z nich merajú 5x5x4 metre a ich váha je odhadnutá na 128 ton. Otázkou ostáva ako Inkovia tieto obrovské kamenné bloky transportovali, ukladali a opracovávali. Jednotlivé bloky sú rôznych veľkostí a tvarov, presne do seba priliehajú, sú ukladané len na seba a bez akejkoľvek spojovacej hmoty. V prípade zemetrasenia, ktorých je v tejto oblasti veľa, kamene zapadnú späť na svoje miesta, a vďaka tomu sú škody po zemetraseniach minimálne.
Dolina Małej Łąki

Topografia

Je 5,4 km dlhá a má plochu 5,7 km². Je najmenšia z podhorských dolín. Začína sa vo výške 930 m n. m. na východnej strane Gronika. Hornú časť doliny uzaviera Hlavný hrebeň Západných Tatier, Červené vrchy na úseku od Kondratovej kopy po Malolučniak. Orograficky pravú hranicu tvorí severný hrebeň Kondratovej kopy po Giewont, potom Mały Giewont, Grzybowiec a severozápadný chrbát Łysanek. Ľavé úbočia doliny tvorí Czerwony Grzbiet, Malolučniak, Wielka Turnia Małołącka, Miętusi Skoruśniak a Hruby Regiel.
Dolina Małej Łąki nemá bočné oddelenia iba žľaby. Najväčšie sú: Dolinka pod Grzybowiec, Głazisty Żleb, Zagon, Uwieziony Żleb, Gmiński Żleb.

Geológia

Je to jediná dolina, ktorá celá je vytvorená zo sedimentárnych hornín. Iba vrcholy Kondratovej kopy a Malolučniaka tvoria kryštalické horniny. Dolná severná časť doliny nebola formovaná ľadovcom. Stredná a horná časť doliny ma tvar ľadovcového žľabu. V tejto časti doliny netečú potoky, je tichá. Małołącki Potok sa objavuje v dolnej časti doliny pod morénovým prahom Wielkiej Polany.
V podzemí Doliny Małej Łąki sa nachádzajú mnohé jaskyne. Medzi najdlhšie a najhlbšie v Poľsku patrí: Jaskinia Wielka Śnieżna a Śnieżna Studnia.
V strednej časti Doliny Małej Łąki je Wielka Polana. Vytvorila sa na mieste zaniknutého veľkého poľadovcového jazera. Hrúbka spodných sedimentov sa tu odhaduje na 65 m.

Príroda

Severnú čas doliny pokrývajú podhorské lesy, stredná časť je porastená smrekovými lesmi a pestrou paletou lúčnej flóry. Južná časť doliny je zarastená kosodrevinou. Dolina je bohatá veľkým množstvom vzácnych druhov horských rastlín. Okrem iných napríklad: ostropysk poľný tatranský, turica alpínska, sitina trojplevová, popolavec oranžový, plesnivček vápencový, prilbica chlpatoplodá, kortúza Matthioliho, lomikameň ovisnutý, krivec najmenší.

Historia

V minulosti dolinu vypásaval dobytok a ovce na Hali Mała Łąka. Na úrodnej pôde rástla svieža tráva, v doline stáli salaše. Po zákaze pasenia, vyrástla tu kosodrevina, terén zarástol lesom. Už len Wielka Polana si zachováva bezlesný charakter, ale už aj tu začínajú rásť smrekové porasty, posúvajúce sa k starému lesu.

Turistika

Oddávna dolinu navštevovali turisti. Cez dolinu vedú turistické chodníky. Wielka Polana, od severu opásaná, imponujúcimi útesmi Wielkiej Turni, je miesto, kde sa turisti radi s obdivom zastavujú.
Dolinu objavujú aj horolezci. Zaujímavé lezecké cesty sú napríklad na Wielkej Turni Małołąckej a na Mnichowych Turniach.
François (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 9,39 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 901 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ješiva

Ješiva (hebr. ישיבה - zasadanie, sedenie) je vyššia židovská škola, talmudická akadémia vyššieho vzdelávania pre židovských mladých mužov, ktorí po jej absolvovaní často (ale nie nutne) vykonávali funkciu rabína vo väčších židovských osídleniach (diaspórach). Učebnou látkou v ješivách bol hlavne Talmud a jeho komentáre.

Ješivy na Slovensku

Najstaršia ješiva na Slovensku bola bratislavská ješiva. Ďalšie významné ješivy boli v Galante, Trnave (zal. ju rabi Samuel David Ungar), Vrbovom, Huncovciach, Šuranoch, Dunajskej Strede a Košiciach, menšie v Nitre, Seredi, Komárne, Liptovskom Mikuláši a v Humennom.
Augustín Paštéka

Životopis

Narodil sa v Opoji pri Trnave.
Patril medzi priekopníkov a propagátorov matematickej olympiády od jej založenia. Pomáhal pri organizovaní podujatí (semináre, školenia, inštruktáže a pod.) a zabezpečoval jednotlivé kolá kategórií A, B, C aj bývalej D na ktorých sa aj osobne zúčastňoval prednáškami. Podával návrhy na súťažné úlohy a pomáhal pri opravovaní súťažných úloh.

Dlhé roky bol referentom matematickej olympiády v okresoch kde pôsobil. Bol členom Jednoty českých a slovenských matematikov a fyzikov (JČSMF) a výboru pobočky JČSMF v Žiline.

Mimo svojej úspešnej pedagogickej činnosti bol vášnivým rybárom, včelárom a maliarom.
Zomrel 4. marca 1972 v Čadci, pochovaný je vo Zvolene.
Enúma eliš

Enúma eliš alebo Keď na výšinách (akk. 𒂊𒉡𒈠 𒂊𒇺, dosl. "keď hore/keď na výšinách" - prvé slová textu) je významná mezopotámska skladba (epos). Rozpráva o stvorení sveta a činoch Marduka. Cieľom jej napísania bol predovšetkým opis a zdôvodnenie vzostupu boha Marduka na post najvyššieho boha. Enúma eliš je hlavný zdroj poznania babylonského svetonázoru.
Dátum vzniku je neznámy, skoršie sa predpokladal starobabylonsky pôvod, dnes sa predpokladá skôr neskoré kassitské obdobie (13. - 12. stor.) alebo vrcholné obdobie Isin II, teda asi 12. storočie, možno priamo obdobie vlády Nebukadnesara I.
Text je rozdelený na 7 hlinených tabuliek (spevov). Písaný je v okolo 1100 veršoch v akkadčine. Chýba väčšina tabuľky V., inak len malé časti. Existuje viacero verzií a odpisov z Babylonie aj Asýrie. Text bol znovu objavený archeológmi v Aššurbanipalovej knižnice v Ninive.
Príbeh vychádza zo sumerských mýtov, ale používa aj rôzne akkadské pramene, badať aj semitské vplyvy.

Obsah

Tabuľky I-V

Podľa eposu boli Tiamat a Apsú najstaršou božskou dvojicou, sladkými a slanými vodami, ktoré "navzájom miesili svoje vody" na počiatku. Z ich spojenia sa rodili postupne ďalšie generácie bohov, ktoré zaľudnili svet. Apsú, otrávený hlukom, ktorý títo noví bohovia robili, sa ich rozhodol zničiť, ale Enki, jeden z mladších bohov, to predvídal a Apsúa zabil. Keď sa to dozvedela Tiamat, rozhodla sa sama postaviť proti mladším bohom. Splodila sama zo seba rad príšer, ktoré poslala ako svoju armádu proti bohom. Na jej čelo dosadila svojho syna Kingua, ktorému dala Tabuľky osudu a urobila z neho svojho milenca.
Ďalej sa epos rôzni. Bohovia si za svojho vodcu v boji s Tiamat vybrali jedného spomedzi seba. Najstaršie verzie eposu hovoria o Enlilovi, bohovi vzduchu, iné o Anuovi, vládcovi nebies. Najmladšia a najlepšie zachovaná verzia z babylonského obdobia za vodcu bohov považuje Marduka. Bohovia mu prisahajú vernosť a sľubujú, že ho urobia svojim kráľom, ak ich zbaví Tiamat. Marduk (prípadne Enlil alebo Anu) najprv zabije Kingua a odoberie mu Tabuľky osudu, potom sa stretne v boji s Tiamat a svojimi magickými zbraňami ju prereže na dve polovice. Z jednej potom utvorí oblohu a z druhej zem. Z Tiamatiných očí sa stanú pramene Eufratu a Tigrisu.
Tabuľka VI - VII

Marduk iniciuje stvornie človeka (antropogónia), ktoré potom vykoná Enki, Marduk nestvoril ľudstvo pravdepodobne preto, že v roli stvoriteľa v mnohých mýtoch vystupoval Enki. Podobne ako v mýte o Atrachasísovi, aj tu je obetovaný boh (vodce Tiamatinej armády Kingu).
Po stvorení ľudí boli bohovia rozdelení na pozemské a nebeské miesta. Bohovia z vďačnosti postavia Mardukovi Babylon.
Na poslednej tabuľke bohovia dali Mardukovi 50 mien, z ktorých každé obsahuje (vystihuje) iný aspekt Mardukovho božstva.