Stanica duchov

Stanica duchov je preklad nemeckého slova Geisterbahnhof (plurál Geisterbahnhöfe). Tento výraz sa používal pre určité stanice berlínskej siete metra U-Bahn a S-Bahn, ktoré boli počas rozdelenia Berlína v čase studenej vojny uzatvorené. Odvtedy sa tento výraz používa pre akúkoľvek nepoužívanú stanicu podzemnej železničnej siete.

Pozadie

V auguste 1961 východonemecká vláda postavila Berlínsky múr, čím ukončila slobodu pohybu medzi Východným a Západným Berlínom. V dôsledku toho berlínska sieť verejnej dopravy, ktorá sa predtým tiahla obidvoma časťami mesta, sa taktiež rozdelila na dve časti. Niektoré U- and S-Bahn linky spadali celé do jednej alebo druhej polovice mesta; iné linky boli rozdelené medzi tieto dva obvody, s vlakmi ktoré premávali iba po hranicu a potom sa vracali naspäť. Avšak, tri linky U-Bahn—terajšie linky U6 a U8, a Nord-Süd Bahn na S-Bahn—premávali prevažnou časťou cez Západný Berlín, no prechádzali cez relatívne krátky úsek východoberlínskeho územia v centre mesta. Tieto linky ostali pre obyvateľov Západného Berlína otvorené, avšak vlaky na väčšine staníc vo Východnom Berlíne nezastavovali, aj keď z technických dôvodov museli značne spomaliť keď nimi prechádzali. (Vlaky zastavovali na stanici Friedrichstraße, viac o nej nižšie.) Pomenovanie Geisterbahnhof začali veľmi skoro používať pre tieto matne osvetlené, prísne strážené stanice obyvatelia Západného Berlína, ktorí ich pozorovali z okien keď nimi prechádzali. Tento termín však nebol nikdy oficiálny; západoberlínske mapy metra z tohto obdobia nazývali tieto stanice "Bahnhöfe, auf denen die Züge nicht halten"—"stanice kde vlak nezastavuje." Východoberlínske mapy metra tieto západné linky ani stanice duchov vôbec nezobrazovali. U-bahn mapy na prestupnej stanici Friedrichstraße boli iné: zobrazovali všetky západné linky ale nie stanice duchov, a zobrazovali mesto rozdelené na "Berlin, Hauptstadt der DDR" ("Berlín, hlavné mesto Nemeckej Demokratickej Republiky") a "Západný Berlín."
Táto situácia nebola ideálna. Linky boli dôležitou časťou prepravnej siete Západného Berlína, ale pretože ich časť ležala v území Východného Berlína, bolo pre západoberlínsky podporný personál vykonávať nevyhnutnú údržbu na trasách a v tuneloch. Ak sa západný vlak pokazil vo východoberlínskom teritóriu, cestujúci museli čakať na Východnú pohraničnú políciu kým príde a eskortuje ich von. Východonemecká vláda občas naznačovala, že jedného dňa by mohla zablokovať prístup do tunelov na hranici a využívať východoberlínske sekcie liniek pre vlastnú prepravu. Avšak tento zvláštny status quo pretrval celých 28 rokov rozdelenia Berlína.

Vybrané stanice

Stanica Friedrichstraße, napriek tomu, že slúžila západným linkám a nachádzala sa na území Východného Berlína, nebola Geisterbahnhof. Slúžila ako prestupný bod medzi linkou U6 a niekoľkými linkami S-Bahn. Západní cestujúci mohli prechádzať z jedného nástupišťa na iné bez opustenia stanice, či potreby preukázať sa dokladmi, podobne ako cestujúci na medzinárodnom letisku ktorí prestupujú z jedného letu na druhý. Západní cestujúci s platnými dokumentmi (vízami) mohli na tejto stanici vstúpiť do Východného Berlína.
Stanica S-Bahn Bornholmer Straße bola jedinou stanicou duchov, ktorá sa nenachádzala v tuneli. Bola situovaná blízko múru pri hraničnom prechode Bornholmer Straße. Západoberlínske vlaky ňou prechádzali bez zastavovania. Vlaky východoberlínskej S-Bahn prechádzali blízko tou istou stanicou na iných tratiach. Trate používané západnými a východnými vlakmi boli od seba oddelené vysokým plotom.
Ďalšou zvláštnosťou bola stanica Wollankstraße. Tak ako Bornholmer Straße, to bola zastávka S-Bahn obsluhovaná západoberlínskymi vlakmi, ale nachádzala sa na území Východného Berlína, hneď za hranicou. Avšak, Wollankstraße sa používala a bola dostupná pre Západoberlínčanov, nakoľko jeden z jej východov ústil na západoberlínsku ulicu; tento východ bol presne na hraničnej čiare a varovná tabuľa vedľa neho informovala cestujúcich o stuácii. Jej ostatné východy ústiace na východoberlínske ulice boli uzamknuté.

Znovuotvorenia

Prví ľudia, ktorí vstúpili do staníc duchov po páde Berlínskeho múru v novembri 1989 zistili, že sa so svojím pomenovaním zžili, plagáty a označenia na stenách boli nezmenené od roku 1961. Žiadne z nich sa nezachovali.
Prvou stanicou duchov znovu otvorenou pre cestujúcich bola stanica Jannowitzbrücke na linke U8 11. novembra 1989, dva dni po páde múru. Bola vybavená checkpointom v rámci stanice, podobne ako stanica Friedrichstraße, kde bola provizórne zriadená Východonemecká colná a hraničná kontrola na odbavovanie cestujúcich z a do Východného Berlína. Boli rozvešané rukou písané tabule s názvami, ktoré zakrývali tie staré z pred roku 1961; tieto tabule sa už rozpadali vekom a tiež na nich chýbali konečné stanice z predĺžení po roku 1961. 22. decembra 1989, bola znovuotvorená stanica Rosenthaler Platz na linke U8 s podobným provizórnym checkpointom.
12. apríla 1990, sa znovuotvorila tretia stanica, Bernauer Straße (U8). Keďže jej severný východ bol priamo na hranici, mohla byť otvorená s priamym prístupom do Západného Berlína, bez potreby checkpointu. Jej južný východ smerujúci do Východného Berlína nebol otvorený až do 1. júla 1990, v ten istý deň, keď boli všetky ostatné stanice na U6 a U8 otvorené bez checkpointov, pretože v tento deň prijal Východný Berlín a Východné Nemecko menu Západného Nemecka, čo umožnilo upustiť od všetkých pohraničných kontrol medzi týmito dvoma štátmi.
2. júla 1990 sa znovu otvorila prvá stanica na linke Nord-Süd-S-Bahn: Oranienburger Straße. 1. septembra 1990 boli po rekonštrukčných prácach znovuotvorené stanice Unter den Linden a Nordbahnhof. 12. decembra 1990 bola pre západoberlínske vlaky znovuotvorená stanica Bornholmer Straße; druhé nástupište pre východoberlínske vlaky umožňujúce prestupy nasledovalo 5. augusta 1991. Poslednou znovuotvorenou stanicou duchov bola Potsdamer Platz, ktorá bola otvorená 3. marca 1992, po rozsiahlej obnove celého severojužného tunela.
V následných rokoch vynaložilo mesto a nemecká vláda veľkú snahu do obnovy a znovuprepojenia berlínskych S- a U-Bahn sietí. U-Bahn systém dosiahol svoj status z doby pred múrom v roku 1995 znovuotvorením stanice Warschauer Straße na U1. S-Bahn systém dosiahol predbežné dokončenie v roku 2002 (znovuotvorením okruhu), napriek tomu, že niektoré sekcie liniek sú kvôli múru stále nevyužívané. O znovuotvorení niektorých týchto sekcií sa ešte nerozhodlo.