google/wiki40b huggingface dataset:
Rosières-en-Santerre

Poloha

Obec má rozlohu 12,98 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 894 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sombacour

Poloha

Obec má rozlohu 19,3 km². Najvyšší bod je položený 907 m n. m. a najnižší bod 715 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fiefs

Poloha

Obec má rozlohu 10,97 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ako utopiť dr. Mráčka alebo Koniec vodníkov v Čechách

Príbeh

V Prahe vo vlhkom dome na brehu Vltavy žije posledných sedem českých vodníkov. Rodine hlavného vodníka Wassermanna podliehajú slúžiaci Vodičkovci, bratia Bertík, Karel, Alois a jeho dcéra Jana. Úrady im za mimoriadne pracovné nasadenie Aloisa Vodičku (pri vyťahovaní havarovaného autobusu z vody sa potápal v omylom neuzatvorenom skafandri) pridelia nový byt I. kategórie s ústredným kúrením a súčasne chcú ich doterajší dom pri vode zbúrať. Pan Wassermann prikáže slúžiacim, aby utopili dr. Mráčka, ktorý o asanácii domu rozhoduje. Prvý pokus o jeho utopenie nevedomky zhatí Aloisova dcéra Jana, ktorá utopenému právnikovi poskytne prvú pomoc a vtedy sa aj do seba zamilujú.
Pán Wasserman odíde na medzinárodný vodnícky kongres, kde je kritizovaný za nedostatočné výsledky českého vodníctva. Medzinárodné vodnícke ústredie preto vyšle do Prahy dvoch mladých vodníkov Thomasa a Rolfa, aby zaistili ďalšie vodnícke potomstvo, a tak sa zvýšil počet vodníkov v Čechách. Nešťastnou náhodou sa však z oboch stanú obyčajní ľudia. Jeden po zranení dostane transfúziou ľudskú krv, druhý si popletie Janu Vodičkovú s inou dievčinou, pomiluje sa s ňou, čím nevedomky stratí vodnícku nesmrteľnosť a potom sa utopí. Karel Vodička je zamilovaný do zdravotnej sestry Ruženky, a preto sa chce stať človekom. V nemocnici si vyprosí krvnú transfúziu a spolu s bratmi Aloisom a Bertíkom sa v dobe, kedy je pán Wassermann v zahraničí, vzoprú jeho žene Matylde. Vezmú jej čarovnú paličku a ju samotnú premenia na balíček múky. Múku odnesie ich pes na ulicu, kde ju nájde doc. Mráčková, matka dr. Mráčka, ktorá z múky upečie koláč. Koláč i balíček od múky sa ale vodníkom podarí získať späť.
Keď dr. Mráček ide spolu s kamarátom Honzom navštíviť rodinu Jany, pán Wassermann, ktorý sa práve vrátil z kongresu, ich omylom pokladá za vodníkov vyslaných zo zahraničia. Pri jedle Wassermannova dcéra Polly nedopatrením zje kúsok krvavej tlačenky, čím stratí nadprirodzené vodnícke schopnosti. Pri tejto príležitosti pán Wassermann zistí, že jeho návštevníci v skutočnosti nie sú vodníci, a dr. Mráčka nechá svojimi zostávajúcimi slúžiacimi konečne utopiť. Jana sa však zmocní hrnčeka s dušou utopeného a v márnici ju vráti späť do jeho tela. Potom sa spolu pomilujú, čím Jana prestane byť vodníkom. Keď to zistí pán Wassermann, chce po Aloisovi a Bertíkovi, aby oboch smrteľníkov utopili. Spolu s bratom Karlom sa mu však vzoprú a zničia čarovnú paličku, pomocou ktorej pán Wassermann mohol čarovať, a tak mať nad inými vodníkmi moc. Pred tým ale ešte premení späť Matyldu Wassermanovú, z ktorej sa však po vykysnutí koláča stala obria žena. Alois a Bertík sa po konzumácii krvavej tlačenky tiež stanú ľuďmi. Pán Wassermann sa musí začať živiť prácou, pričom bez čarovnej paličky sa má čo oháňať, aby svoju veľkú ženu uživil.

Poznámka k obsadeniu

Do úlohy Aloisa bol pôvodne obsadený Jan Libíček, ktorý pri nakrúcaní jednej zo scén zomrel. Na miesto neho sa vo filme objavil Zdeněk Řehoř.
Ostredok (vrch vo Veľkej Fatre)

Spor o výšku a meno

Nižší severný vrchol s uvádzanou nadmorskou výškou 1 592,0 m n. m. bol do roku 2015 považovaný za najvyšší vrch Veľkej Fatry a tak bol uvádzaný aj v turistických mapách (napr. ). V lete 2015 Klub slovenských turistov osadil na južnom vrchole, približne 400 m juhojuhovýchodne od severného vrcholu informačnú tabuľu s nápisom „Pustolovčia / 1595 m / najvyšší bod Veľkej Fatry“. Následné meranie domnienku predbežne potvrdilo, čakalo sa na oficiálne potvrdenie výšky.
V roku 2015 potvrdili merania vykonané Geodetickým a kartografickým ústavom Bratislava, že vyššia je južnejšie položená kóta (turistami nazvaná „Pustolovčia“), preto v roku 2016 Názvoslovná komisia Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky prerokovala zmenu názvu, polohy aj výšky Ostredku. Názov Ostredok zostal pre najvyšší bod masívu ponechaný, bola tak však pomenovaná južnejšie položená nová kóta. Nižšia z kót, ktorá bola v minulosti pomenovaná Ostredok, zostala bez názvu. Nadmorskú výšku nižšej z kót úrad spresnil na 1 592,54 m n. m. (zaokrúhlene 1 593 m n. m.) a nadmorskú výšku vyššej z kót na 1 595,58 m n. m. (zaokrúhlene 1 596 m n. m.).
Názov Pustolovčia bol určený ako štandardný názov pre lúku na úbočí Ostredku. Na pôvodnom mieste označenia vrcholu bol osadený nový turistický smerovník s názvom Ostredok - rázcestie, kde sa na červený chodník pripája  zelená turistická značka tvoriaca rázcestie.

Geológia

Jeho jemne modelované svahy buduje mráznické súvrstvie fatrika. Mladšie horniny vystupujú v tektonických oknách na niektorých miestach v blízkej Gaderskej doline.
Mazamet

Polohopis

Mazamet má rozlohu 72,08 km². Najvyšší bod je položený 1 176 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Mazamet má 9975 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Syenitové skály u Pocoucova

Ochrana

Predmetom ochrany je ukážka rozpadu syenitu. Konkrétne sa jedná o horniny tzv. Třebíčského masívu. Skalné útvary vznikli pôsobením niekoľkých faktorov. Prvým z nich bolo primárne rozpukanie horninového masívu, ktoré zvonku obmedzilo jednotlivé bloky. V terciéri dochádzalo v oblasti k pomerne intenzívnemu zvetrávaniu, ktoré viedlo k zaobľovaniu pôvodne ostrohranných blokov. Posledným faktorom, ktorý umožnil obnaženie útvarov, bolo mrazové zvetrávanie v priebehu neskorého kvartéru. Podobným procesom vznikli aj na Třebíčsku pomerne hojne sa vyskytujúca jednotlivé balvany, ktoré bývajú niekedy mylne považované za eratické balvany (balvany dovlečené ľadovcom).
Sojuz 1

Pred letom

Na rozdiel od iných predchádzajúcich typov kozmických lodí s ľudskou posádkou (Vostok a Voschod), neboli bezpilotné testovacie lety lodí Sojuz nikdy celkom úspešné – na všetkých sa vyskytli problémy. Záložným kozmonautom pre Sojuz 1 bol Jurij Gagarin. Pretože si bol vedomý dizajnových problémov a veľkého politického tlaku politbyra, údajne sa snažil „vyhodiť“ Komarova z misie vediac, že sovietski lídri nebudú riskovať národného hrdinu pre tento let.
Pôvodné plány počítali so štartom druhého Sojuzu 2 s troma kozmonautmi (Valerijom Bykovským, Jevgenijom Chrunovom a Alexejom Jelisejevom) hneď na druhý deň a pre dvoch z nich bol naplánovaný výstup do otvoreného priestoru a prechod na Sojuz 1.

Priebeh letu

Krátko po štarte Sojuzu 1 sa však začali problémy, keď sa neotvoril jeden slnečný panel, čo viedlo k zníženiu dodávok elektrickej energie pre systémy kozmickej lode. Loď mala kvôli tomu problémy so stabilizáciou a ručné manévrovanie Komarovovi zároveň komplikovali problémy s detektormi orientácie. Pri trinástom oblete okolo Zeme Komarov hlásil: „Mám opäť ťažkosti s ovládaním kabíny,“ ... „Je to diabolský stroj! Na čo siahnem to nefunguje!“ Počas štrnásteho obletu zlyhala aj palubná klimatizácia. Bolo rozhodnuté, že let sa predčasne ukončí a štart druhého Sojuzu bol zrušený (fámy o tom, že posádka druhého Sojuzu sa pripravovala na opravu solárneho panela Sojuzu 1, ale silný dážď na kozmodróme Bajkonur znemožnil jej štart, sa nezakladajú na pravde). Komarovovi sa podarilo ručným manévrovaním správne zorientovať loď a vďaka tomu bol na 19. oblete Sojuz 1 úspešne navedený na zostupnú dráhu. Po prechode atmosférou sa však hlavný padák kvôli problému s tlakovým senzorom neotvoril a záložný sa pri manuálnom otvorení zamotal, čo viedlo k nekontrolovanému pádu. Pristávací modul tak dopadol rýchlosťou vyše 50 m/s do stepi neďaleko mesta Novoorsk v Orenburskej oblasti Sovietskeho zväzu a Komarov zahynul.

Dôsledky

Dodnes sú rozšírené fámy, podľa ktorých Komarov počas zostupu (pádu) preklial konštruktérov a letovú obsluhu, s veľkou pravdepodobnosťou sa však nezakladajú na pravde. Neskoršia inšpekcia kozmickej lode Sojuz 2 ukázala, že aj táto mala rovnaký problém s padákom, čo by viedlo k smrti všetkých štyroch kozmonautov, ak by sa let predsa len uskutočnil. Pôvodný plán misií Sojuz 1 a 2 bol neskôr uskutočnený Sojuzom 4 a 5.
Komarov mal 26. apríla štátny pohreb a bol pochovaný pod kremeľský múr na Červenom námestí v Moskve. Niektoré správy (vrátane knihy Deka Slaytona Moon Shot) uvádzali, že letoví kontrolóri mu počas pokusu o pristátie povedali, že sa mu dostane takej pocty (tiež nepravdepodobná fáma). 
Konštruktéri odhalili 200 dizajnových chýb na kozmickej lodi pred štartom, ale vládni predstavitelia si štart vynútili, aby si Sovietsky zväz udržoval vedenie pred Spojenými štátmi vo vesmírnych pretekoch a dostal sa ako prvý na Mesiac. Problémy Sojuzu 1 oddialili štart Sojuzu 2 a Sojuzu 3 až do 25. októbra 1968. Toto osemnásťmesačné zdržanie a následná explózia nepilotovanej nosnej rakety N-1, 3. júla 1969, definitívne pochovala sovietske plány vysadiť kozmonauta na Mesiaci.
Inventarizácia múzejných zbierok

Inventarizácia múzejných zbierok sa zakladá na kontrole zbierkových predmetov. Predstavuje mimoriadne dôležitý úkon a je povinnosťou každého múzea vykonávať ju. Má administratívno-právny, ale aj muzeologický význam. Je zároveň dokladom pri policajnom vyšetrení a súdnom konaní pre určenie rozsahu škody alebo straty zbierkového predmetu. Záznamy o inventarizácií sú natrvalo uchovávané.
Periodická inventarizácia sa zakladá na pravidelnej, periodicky sa opakujúcej fyzickej kontrole celého zbierkového fondu múzea. Jej cieľ spočíva v identifikácií každého zbierkového predmetu zainventovaného v Prírastkovom protokole (Knihe prírastkov), zistení jeho prítomnosti v múzeu a momentálneho fyzického stavu, zodpovedajúcom uložení v depozitári, expozícií alebo výstave. Týka sa tiež predmetov, ktoré sú dočasne vyňaté z depozitárov alebo umiestnených v stálej expozícií prípadne prebiehajúcej výstave.
Komplexná periodická inventarizácia je vykonávaná pravidelne, raz za 5 rokov alebo aj postupne ak je veľa zbierkových predmetov a to na príkaz riaditeľa múzea. Túto činnosť robí trojčlenná inventarizačná komisia a členom je aj kustód kontrolovanej zbierky, správca zbierok a poverený administratívny pracovník. Pri múzeách, ktoré spravujú menší počet zbierok sa robí v celom rozsahu, naopak pri väčších počtoch zbierok je rozložená na niekoľko rokov alebo sa vykoná neperiodicky. Zároveň by mala byť robená aj po každom návrate predmetu z výstavy mimo výpožičiek. Prítomnosť aj neprítomnosť predmetov či už pri periodickej aj námatkovej inventarizácií býva zaznamenaná do inventarizačných hárkov. Inventarizácia sa robí aj do evidenčnej rubriky v Prírastkovom protokole, do ktorého sa zaznamenajú okolnosti jeho neprítomnosti, poškodenia, straty.
Podľa počtu zbierkových predmetov sa vykonáva každé 2 roky do 15 000 kusov predmetov, každé 3 roky do 30 000 kusov, každé 4 roky do 50 000 kusov, každých 5 rokov do 100 000 kusov, každých 6 rokov do 500 000 kusov a každých 7 rokov ak presahuje 500 000 kusov.
Villers-sur-Nied

Poloha

Obec má rozlohu 4,25 km². Najvyšší bod je položený 358 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenská florbalová extraliga žien 2015/16

Systém súťaže

Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým dvakrát doma a vonku, nasledovalo play-off s ôsmymi najlepšími tímami. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Po dvoch rokoch sa opäť hrala aj prelínacia súťaž. Hrali v nej 2 posledné celky po základnej časti, ktoré doplnili 2 tímy 1. ligy.
Quincy-Voisins

Poloha

Obec má rozlohu 10,33 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 063 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pietro Parolin

Život

Kňazskú vysviacku prijal 27. apríla 1980 z rúk Arnolda Onista a bol inkardinovaný do diecézy Vicenza. V roku 1983 sa začal pripravovať na diplomatickú službu na Pápežskej diplomatickej (cirkevnej) akadémii. Na Pápežskej univerzite Gregoriana získal doktorát z kánonického práva. Vo vatikánskych diplomatických službách pôsobí už od roku 1986 – najskôr na nunciaturách v Nigérii či Mexiku; v Ríme na Štátnom sekretariáte mal potom na starosti oblasť Španielska, Andorry, Talianska a San Marína. Dňa 30. novembra 2002 bol vymenovaný za podsekretára v sekcii pre vzťahy so štátmi v rámci Štátneho sekretariátu.
Pápež Benedikt XVI. ho 17. augusta 2009 vymenoval za apoštolského nuncia vo Venezuele a zároveň titulárnym arcibiskupom z Acquapendente v Taliansku. Biskupskú vysviacku prijal 12. septembra 2009 z rúk Benedikta XVI. a spolusvätiteľov Tarcisia kardinála Bertoneho a Williama Josepha kardinála Levadu. Okrem taliančiny ovláda francúzštinu, angličtinu a španielčinu.
Pápež František ho vymenoval za štátneho sekretára po tom, čo prijal demisiu kardinála Tarcisia Bertoneho dňa 31. augusta 2013, pričom Bertone zostal vo funkcii do 15. októbra 2013, kedy ho Pietro Parolin nahradil.
22. februára 2014 ho pápež František menoval za kardinála s titulom kardinál-kňaz a titulárnym kostolom Santi Simone e Giuda Taddeo a Torre Angela.
Pietro Parolin sa zúčastnil ako pápežský legát osláv 25. výročia kanonizácie Anežky Českej v novembri 2014 v Prahe. Slúžil svätú omšu v Katedrále svätého Víta, Václava a Vojtecha 15. novembra. Stretol sa tu napr. aj s prezidentom Česka Milošom Zemanom. V nedeľu 16. novembra slúžil svätú omšu v kostole sv. Anežky v Spořilove.
Monticello Dam

Monticello Dam je priehrada v Napa County v štáte Kalifornia v USA postavená v rokoch 1953 až 1957. Je to stredná betónová klenbová hrádza s konštrukčnou výškou 93 metrov a dĺžkou koruny hrádze 312 metrov. Priehrada obsahuje 249 000 m³ betónu. Priehrada sa nachádza na rieke Putah Creek a pokrýva plochu bývalého mesta Monticello. Kapacita priehradnej nádrže je 1,976×10⁹ m³. Voda z nádrže zásobuje hlavne poľnohospodárstvo v okolitých oblastiach. Priehrada je známa pre jej známy, nekontrolovaný prepad v tvare lievika. Priemer okraja priepadu je 22 metrov. Miestne je tento priepad známy ako 'The Glory Hole'.
Vodná elektráreň bola bola v priehrade postavená v roku 1983 a má tri generátory. Elektrickou energiou zásobuje väčšinu oblasti North Bay mesta San Francisco.
Ferdinand Bevilaqua

Životopis

Lesný odborník, ochranca prírody, riaditeľ Lesného závodu v Rimavskej Sobote, Modrom Kameni a v Čiernom Balogu. Vynikajúci znalec medveďa, hlucháňa a jelenej zveri. Člen poľovníckej komisie pre hodnotenie trofejí, skúšobný komisár. Funkcionár OV Slovenského poľovníckeho zväzu v Banskej Bystrici. Autor a spoluautor publikácií, odborných článkov o poľovníctve.
Zámok Monte Cristo

Zámok Monte-Cristo (franc. Château de Monte-Cristo) je zámok vo francúzskej obci Le Port-Marly.
Zámok si dal postaviť francúzsky spisovateľ Alexandre Dumas starší. Stavba je od roku 1975 chránená ako historická pamiatka. V roku 1994 tu bolo otvorené múzeum. Jeho názov je odvodený od svetoznámeho Dumasovho románu Gróf Monte-Christo.

Dejiny

Zámok postavil v rokoch 1844-1847 architekt Hippolyte Durand na želanie Alexandra Dumasa. Súčasťou zámku je aj zámocký park o rozlohe 9 ha v anglickom štýle.
Po krachu svojho divadla bol Dumas z dôvodu nedostatku peňazí nútený predať zámok už v roku 1848. Opustený zámok takmer zmizol v 60. rokoch 20. storočia kvôli plánom na novú výstavbu. Nakoniec však bol zachránený a renovovaný vďaka sponzorstvu marockého kráľa Hasana II., ktorý financoval obnovu maurského salónu. Od roku 1994 je sprístupnený verejnosti ako múzeum, ktoré prezentuje život a dielo Alexandra Dumasa. Múzeum vlastní a prevádzkuje Syndikát Monte-Cristo, ktorý založili susedné obce Le Port-Marly, Marly-le-Roi a Le Pecq.
Laran (Hautes-Pyrénées)

Poloha

Obec má rozlohu 3,44 km². Najvyšší bod je položený 486 m n. m. a najnižší bod 324 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 51 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
BBCode

BBCode (skratka z Bulletin Board Code - anglicky doslova kód násteniek, resp. online diskusií) je značkovací jazyk používaný pre formátovanie príspevkov na veľkej väčšine online diskusných fór. Značky sú uzatvárané do hranatých zátvoriek a po odoslaní príspevku sú transformované na jazyk, ktorému internetový prehliadač rozumie (tj. HTML).
Bulletin Board Code bol navrhnutý k poskytovaniu bezpečnejších, jednoduchších a obmedzenejších možností formátovania príspevkov. Predtým mnoho diskusných fór dovoľovalo vkladať HTML kód, ktorý mohol narušiť alebo pozmeniť vzhľad stránky alebo spúšťať rôzne JavaScripty.
Personal Digital Assistant

Personal Digital Assistant (skr. PDA), na Slovensku často nazývaný vreckový počítač, je to prístroj, ktorý zväčša nemá klávesnicu a ovláda sa pomocou dotykového displeja a pera nazývaného stylus. Operačné systémy v PDA podporujú formáty ako bežné PC napr. MS Word a MS Excel documenty.
Pre PDA sa používa viacero operačných systémov. Medzi najpoužívanejšie patrí PalmOS (takéto PDA sa nazývajú Palmy) a Windows Mobile (PDA sa označujú ako Pocket PC). Vzhľadom na odlišné operačné systémy nie sú aplikácie pre tieto platformy vzájomne kompatibilné. Ako pamäťové média sa používa Pamäťová karta.
PDA sa tiež používajú ako GPS (satelitná navigácia). PDA sú často vybavené aj bezdrôtovou komunikáciou napr. Bluetooth, IrDA a WiFi, na prenos dát a na pripojenie do Internetu. Ďalšou často integrovanou súčasťou je aj GSM telefón.
Missy-sur-Aisne

Poloha

Obec má rozlohu 3,25 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 677 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní

Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní (angl. FIS Alpine World Ski Championships) je vrcholná súťaž alpského lyžovania, ktorú organizuje Medzinárodná lyžiarska federácia (FIS).
Premiérový svetový šampionát prebehol v roku 1931. V nasledujúcich rokoch boli majstrovstvá organizované každoročne na európskom kontinente, až do vypuknutia druhej svetovej vojny. Napriek tomu sa v roku 1941 uskutočnili iba za účasti krajín Osi a tiež štátov, ktoré neboli s mocnosťami Osi vo vojnovom stave. Roku 1946 potom výsledky z vojnového šampionátu Medzinárodná lyžiarska federácia zrušila pre reštrikciu v kritériu obmedzeného počtu účastníckych krajín.
Po druhej svetovej vojne došlo na niekoľko desaťročí k prepojeniu majstrovstiev sveta s pretekmi na zimných olympijských hrách. V období 1948 – 1982 sa samostatný šampionát konal každé štyri roky, hoci boli majstri sveta vyhlasovaní v dvojročnom intervale. V rokoch, keď boli olympijské hry, sa preteky na tejto udalosti počítali súčasne za oficiálne súťaže majstrovstiev sveta. V medziobdobí zimnej olympiády sa potom konali svetové šampionáty samostatne. Prvé samostatné majstrovstvá od roku 1939 oddelené od olympijských hier sa uskutočnil v roku 1950 v americkom Aspene. Predstavovali tiež premiérový šampionát, ktorý neprebehol na európskom kontinente.
V rokoch konania olympiády boli naviac udeľované tituly majstrom sveta v kombinácii, hoci samostatné kombinačné preteky neboli na programe olympijských hier až do roku 1988 v Calgary. Výsledky sa tvorili na základe súčtu časov z olympijskej súťaže v zjazde a slalome. Od roku 1985 sa potom samostatné majstrovstvá sveta konajú nezávisle na olympiáde. Nedostatok snehu na MS 1995 v španielskej Sierra Nevade spôsobil preloženie šampionátu na nasledujúci kalendárny rok 1996.

Lyžiari podľa medailí

Uvedení sú lyžiari s piatimi a viac medailami z individuálnych pretekov po Majstrovstvách sveta 2015.
Canteloup (Calvados)

Poloha

Obec má rozlohu 2,32 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 187 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sauret-Besserve

Poloha

Obec má rozlohu 10,33 km². Najvyšší bod je položený 704 m n. m. a najnižší bod 428 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Falcon Heavy

Koncept

V podstate ide o tri prvé stupne Falconu 9 zmontované k sebe, tým disponuje 27 motormi Merlin vo verzii 1D. Po štarte idú oba bočné stupne na plný výkon a centrálny stupeň naopak na čo najnižší výkon. Po niekoľkých minútach sa bočné stupne odpoja a centrálny stupeň spolu s horným stupňom pokračuje ďalej, tentoraz už na plný výkon. Všetky tri hlavné stupne sa pri takmer každom lete pokúšajú pristáť späť na Zem. Bočné stupne vždy na pevnine a centrálny na autonómnej pristávacej plošine (ASDS), pretože letí o dosť ďalej a dosiahne oveľa vyššiu rýchlosť.
Falcon Heavy mal pôvodne využívať tzv. crossfeed, čo je spôsob distribúcie paliva naprieč raketovými stupňami počas letu. Výsledkom je o dosť vyššia efektivita a nosnosť. Ide ale o technicky náročné riešenie, ktoré doteraz nikto v praxi nevyvinul. SpaceX od tohto zámeru nakoniec upustilo s tým, že keď to bude v budúcnosti potrebné, vráti sa k tomu.
Saint-Ferréol-Trente-Pas

Poloha

Obec má rozlohu 21,48 km². Najvyšší bod je položený 1 131 m n. m. a najnižší bod 380 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 219 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tereziánska vojenská akadémia

Sídlo akadémie

Škola sídli na hrade vo Viedenskom Novom Meste. Ten vznikol ako švorvežový hrad v 12.-13. storočí. Neskôr ho ako svoju rezidenciu využíval Fridrich III. Habsburský. Počas 15.storočia prešiel hrad prestavbou, počas ktorej došlo krozšíreniu hradu a k pristaveniu kaplnky svätého Juraja. Po skončení tureckého ohrozenia Európy prestal mať hrad svoj strategický obranný význam. Ďalšie svoje uplatnenie získal až zriadením vojenskej akadémie, ktorá jeho priestory využívala. Počas druhej svetovej vojny síce došlo k jeho zničeniu, ale obnovený bol počas rekonštrukcie v 50.rokoch 20.storočia.
David Jonathan Gross

Životopis

V roku 1973 pracoval ako mladý, 31-ročný profesor fyziky na Princetonskej univerzite. Spolu so svojím prvým, 21-ročným postgraduálnym študentom Frankom Wilczekom objavili asymptotickú voľnost, podľa ktorej sa sila silnej interakcie medzi farebnými kvarkami zoslabuje až k nule, ak sa kvarky k sebe približujú. Veľmi blízke kvarky sa chovajú ako voľné častice. Tento výpočet, ktorý nezávisle vykonal aj David Politzer na Harvardskej univerzite, bol kľučovým pre rozvoj kvantovej chromodynamiky, teda teórie interakcií medzi kvarkami.
Gross s Jeffom Harveyom, Emilom Martincom a Ryanom Rohmom (štvorica prezývaná Princetonské sláčikové kvarteto) tiež v roku 1985 formulovali heterotickú teóriu strún.
Získal bakalársky a magisterský titul na Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme. Doktorát PhD mu udelila Kalifornská univerzita v Berkeley v roku 1966. Na Harvarde pracoval ako Junior Fellow, aby potom prešiel na Princetonskú univerzitu, kde bol profesorom do roku 1997. Medzi Grossovými oceneniami nájdeme štipendium MacArthurovej nadácie z roku 1987, Diracovu medailu z roku 1988. V súčasnej dobe je Gross riaditeľom Kavliho inštitútu pre teoretickú fyziku (KITP) v kalifornskej Santa Barbare, kde zároveň drží Gluckove predsedníctvo medzi teoretickými fyzikmi.