google/wiki40b huggingface dataset:
Trasochvost biely

Opis

Trasochvost biely meria 18 cm a váži 20,5 - 22 g .
Má dlhý chvost, štíhle telo a celkovo živé pohyby. Zafarbenie sa skladá z bielej, čiernej a sivej farby. Samica má čierne farby skôr so sivým nádychom.

Hlas

Spev je príjemné švitorenie. Vábenie znie ako "čiz-itt čiz-itt" alebo "tsi-litt" či "pe-vitt".

Výskyt a stav na Slovensku

Trasochvost biely je rozšírený na celom území Slovenska a patrí medzi najbežnejšie vtáčie druhy od nížin až po alpínsky vegetačný stupeň, najvyššie položené známe hniezdenie je 2 024 m n. m. v Nízkych Tatrách, Chopok. Sťahovavý druh, vracia sa koncom februára a v marci, odlieta v septembri a v októbri.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 50 000 - 100 000, zimujúcich jedincov 10 - 500. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC* A2b - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Trasochvost biely obýva rôzne biotopy otvorenej krajiny, brehy potokov i stojatých vôd, polia, lúky, pasienky, kameňolomy, ľudské sídla, priemyselné i poľnohospodárske stavby. Vo vysokých polohách sa drží ľudských stavieb a mostov.

Hniezdenie

Trasochvost biely môže mať svoje hniezdo na zemi, na kríkoch, v skalách a na budovách. Hniezdo stavia samica zo slamy, trávy, machu, korienkov a srsti. Znáša 5 - 6 škvrnitých vajíčok na ktorých sedí 12 - 14 dní. Po vyliahnutí mláďat sa o ne obaja rodičia starajú 14 - 15 dní. Hniezdia dva až tri krát do roka.

Potrava

Živí sa hmyzom alebo malými bezstavovcami.
Ho Či Minova cesta

Ho Či Minova cesta bol logistický systém, ktorý siahal z Vietnamskej demokratickej republiky (Severný Vietnam), do Vietnamskej republiky (Južný Vietnam), cez susedný Laos a Kambodžu. Slúžil na zásobovanie podzemného hnutia Vietkong ako aj pravidelných jednotiek Vietnamskej ľudovej armády počas vietnamskej vojny.
Systém netvorila jediná cesta, ale komplex rozvetvených ciest vyjazdených nákladnými automobilmi, chodníkov pre pešo a na bicykloch sa pohybujúce jednotky. Zahŕňala i transport po riekach a v neskoršej fáze vojny ju tvoril i provizórny ropovod. Pomenovaná bola americkými jednotkami podľa severovietnamského komunistického vodcu Ho Či Mina. Časť prechádzajúca cez Laos bola označovaná i ako cesta Truong Son. Podľa niektorých názorov bola jedným z najväčších vojensko-inžinierskych projektov 20. storočia.
Cesta bola intenzívne bombardovaná americkým letectvom, tieto snahy o jej prerušenie neboli dostatočne efektívne a nemali preto úspech. Mnohé oblasti Kambodže, Laosu aj Vietnamu sú dodnes jednými z najzbombardovanejších oblastí na Zemi. Cesta bola dvakrát prerušená útokmi amerických a juhovietnamských vojsk, prvýkrát v apríli 1970, keď vpadli do Kambodže, o rok neskôr vpadli juhovietnamské vojská do Laosu. Neschopnosť juhovietnamcov a Američanov prerušiť zásobovanie po Ho Či Minovej ceste bolo jedným z dôvodov ich neúspechu vo vojne.
Veľká kopa (vrch v Západných Tatrách)

Polohopis

Nachádza sa v južnej rázsoche Sivého vrchu (1 805 m) medzi vrcholmi Ostrá (1 764 m) na severe a Malá kopa (1 637 m) na juhu. Od Malej kopy je oddelená sedlom Predúvratie (1 585 m), od Ostrej je oddelená plytkým bezmenným sedlom. Západné svahy hory klesajú do Huňovej doliny, východné do Bobroveckej doliny. Jedná sa o nevýrazný vrchol tvorený usadenými horninami chočského príkrovu, predovšetkým vápencami a dolomitmi. Vrcholové partie sú porastené hustou kosodrevinou.
V niektorých mapách je tento vrchol pomenovaný Baňa a ako Veľká kopa je označená susedná Malá kopa.
Florémont

Poloha

Obec má rozlohu 8,09 km². Najvyšší bod je položený 377 m n. m. a najnižší bod 262 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Balet Slovenského národného divadla

História

Prvým umeleckým šéfom Baletu Slovenského národného divadla bol český tanečník Václav Kalina, ktorý 19. mája 1920 uviedol balet Coppélia od Léa Delibesa.
Docent

Docent (z lat. docens – „vyučujúci“, teda z particípia od docere – „učiť, vyučovať“; skratka doc.) je vedecko-pedagogická alebo umelecko-pedagogická hodnosť vysokoškolského pedagóga a zároveň označenie nositeľa takejto hodnosti. Hodnosť (alebo činnosť) docenta sa označuje tiež ako docentúra. Na Slovensku je podmienkou jej získania úspešné absolvovanie habilitačného pokračovania v príslušnom odbore, t. j. habilitácia. Titul docenta priznáva rektor.
V Česko-Slovensku až do vyhlásenia zákona č. 58/1950 Zb. zo dňa 18. mája 1950 o vysokých školách 3. júna 1950 platilo rozlišovanie medzi vedecko-pedagogickými hodnosťami súkromný docent (staršie privátny docent) a honorovaný docent, zdedené z rakúsko-uhorskej zákonnej úpravy. Súkromný docent bol vysokoškolský pedagóg, ktorý habilitáciou získal od profesorského zboru príslušnej fakulty právo verejne prednášať na vysokej škole (venia docenti) v odbore, pre ktorý bol habilitovaný, ale s vysokou školou nemal zamestnanecký pomer (tzn. bol externým prednášajúcim). Za svoju prácu na škole mu neprislúchal riadny plat, no dostával kolegiálne taxy od svojich poslucháčov. Hodnosť honorovaného docenta udeľoval profesorský zbor danej fakulty bez habilitácie. Bol zamestnancom fakulty a spravidla viedol špecifické prednášky a praktické cvičenia, ktoré nezabezpečovali profesori fakulty. Zákonom č. 58/1950 Zb. boli obe hodnosti zlúčené a docentúru udeľoval minister školstva.
Trnovec nad Váhom

Obyvateľstvo

Etnické zloženie v roku 2011: 76,2 % Slováci, 17,7 % Maďari.
Plouagat (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 31,98 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 588 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Metz-Tessy

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 708 m n. m. a najnižší bod 423 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 834 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ricarville

Poloha

Obec má rozlohu 4,18 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 118 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 313 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lauret (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 6,67 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 563 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dopravný podnik mesta Banská Bystrica

Dejiny

Dopravný podnik mesta Banská Bystrica vznikol ešte v roku 1996 ako spoločnosť s názvom Mestská hromadná doprava Banská Bystrica. Táto spoločnosť bola založená mestom Banská Bystrica, pričom dodnes je mesto Banská Bystrica jediným a teda aj stopercentným akcionárom spoločnosti. V čase vzniku, jeho hlavnou úlohou bol nákup vozidiel pre mestskú verejnú dopravu v Banskej Bystrici a teda aj skvalitňovanie jej úrovne. Vďaka jeho vtedajšej činnosti dnes spoločnosť vlastní 35 autobusov a 2 trolejbusy. Tiež v jej vlastníctve sú aj niektoré trolejbusové trate v samotnom meste. Mestský podnik Mestská hromadná doprava Banská Bystrica začal vystupovať pod novým obchodným menom Dopravný podnik mesta Banská Bystrica (ďalej len DPMBB) dňom 28. februára 2007. Ešte v novembri roku 2006 začala spoločnosť po prvýkrát v histórii s prevádzkou verejnej dopravy a to na linkách 101 až 105. V súčasnosti DPMBB prevádzkuje aj trolejbusovú dopravu na 8 trolejbusových linkách. Minibusy DPMBB už neprevádzkuje.
Puy-Malsignat

Poloha

Obec má rozlohu 12,61 km². Najvyšší bod je položený 616 m n. m. a najnižší bod 496 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 163 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Georges-Motel

Poloha

Obec má rozlohu 4,97 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 962 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brusturi

História

Dedina Brusturi sa spomína ako: Tatharos (1490), Tataros (1692), Tatáros aj Brusztur (1808), Tataros (1851).
Ken Kesey

Životopis

Narodil sa v La Junte v [Colorade. Neskôr sa presťahoval s rodinou do Springfieldu v Oregone. Ako šampión vo wrestlingu na strednej škole aj na univerzite utiekol so svojou stredoškolskou láskou Faye Haxbyovou medzi maturitou a nástupom na Oregonskú univerzitu. Mali spolu tri deti - Jed, Zane a Shannon. Kesey mal ďalšie dieťa, Sunshine, s priateľkou Merry Prankster Carolyn Adams. Ako člen klubu Beta Theta Pi navštevoval žurnalistickú fakultu Oregonskej univerzity, kde roku 1957 získal diplom z rečníctva a komunikácie.
V roku 1958 mu bolo udelené členstvo v Národnom Spoločenstve Woodrowa Wilsona (Woodrow Wilson National Fellowship).
Rok nato absolvoval kreatívny program písania na Stanfordskej univerzite. Práve na Stanforde začal s písaním rukopisu, z ktorého sa neskôr stal román Bol som dlho preč. Na Stanforde Kesey spolupracoval ako dobrovoľník na štúdii financovanej CIA pod menom „Project MKULTRA“ vo veteránskej nemocnici v „Menlo Park“. Študoval efekt psychoaktivnych drog, obzvlášť LSD, psilocybínu, meskalínu, kokaínu a DMT. Kesey napísal mnoho detailných správ o jeho pokusoch s drogami, ako počas Projektu MKULTRA, tak aj neskôr počas jeho súkromných výskumov, ktoré nasledovali. Táto jeho úloha ho inšpirovala k napísaniu románu „Bol som dlho preč“ v roku 1962. Jeho úspech mu pomohol presťahovať sa do La Hondy v Kalifornii. Často zabával priateľov večierkami, takzvanými "Acid Tests", ktoré zahrňovali hudbu, čierne svetlá, fluoreskujúce farby, impulzy a iné „psychedelicke“ efekty a samozrejme LSD. Tieto večierky boli zaznamenané v niektorých básňach Allena Ginsberga, v diele Toma Wolfa „Kyselinový test“, takisto ako v „Hell´s Angels“ Huntera S. Thompsona.
V roku 1966 bol Kesey zatknutý za držanie marihuany. Aby zmietol políciu, zinscenoval vlastnú samovraždu. Potom ho jeho priateľ prepašoval do Mexika na zadnom sedadle auta. Keď sa neskôr vrátil do USA, bol zatknutý a na päť mesiacov uväznený v „Redwood City“. Po prepustení sa nasťahoval späť k rodine do Pleasant Hill v Oregone, kde strávil zvyšok života. V tomto čase napísal množstvo článkov, kníh (hlavne zbierok jeho článkov) a krátkych príbehov.
V roku 1984, Keseyho syn Jed, wrestler za Oregonsku univerzitu, zomrel cestou na zápas. Jeho smrť Keseyho hlboko zasiahla. Dodnes je neďaleko Pleasant Hill pamätník na Jedovu pamiatku. Jeho posledná dôležitá práca bola esej pre Rolling Stone magazine volajúca po mieri po útokoch z 11. septembra 2001. Kesey zomrel 10. novembra 2001 v dôsledku operácie rakoviny pečene.
Mesiace Jupitera

Rodina Themisto

Táto skupina mesiacov obieha v strednej vzdialenosti približne 7,5 mil. km od stredu planéty po prográdnej dráhe so sklonom 43° k Jupiterovmu rovníku a je zatiaľ reprezentovaná jediným členom, Themisto (mesiac).

Rodina Carpo

Vo vzdialenosti 17 mil. km po prográdnej mierne výstrednej dráhe so sklonom 51° k Jupiterovmu rovníku obieha zatiaľ jediný člen tejto skupiny, Carpo (mesiac).

Ostatné

Štyri zo zatiaľ nepotvrdených a nepomenovaných objektov S/2003 J 4, S/2003 J 15, S/2003 J 14 a S/2003 J 2 nezapadajú do dosiaľ klasifikovaných rodín a môžu byť prvými členmi dvoch nových skupín.
Internacionalizmy vo frazeológii

Internacionalizmy vo frazeológii sú frazémy majúce spoločnú sémantiku i spoločný pôvod, vyskytujúce sa vo viacerých príbuzných i nepríbuzných jazykoch, ktorých prameňmi sú kresťanské dejiny (predovšetkým Biblia), staroveké grécke a rímske dejiny a literatúra, grécka a rímska mytológia (antika), celosvetové (staršie i novšie) dejiny spoločnosti a literatúra. Pre oblasť európskeho regiónu tvoria i. tzv. základný európsky frazeologický fond (paneuropeizmy). I. vo frazeológii sú prevzaté frazémy viacerými jazykmi z jazyka národa, kt. ich vytvoril al. uviedol do všeobecného používania, napr. krížová cesta; judášsky groš; lukulské hody; bartolomejská noc; Kolumbovo vajce; piata kolóna; boj s veternými mlynmi; rytier smutnej postavy ap.
Louis Delâge

Život

Narodil sa v chudobnej rodine. Ešte ako dojča stratil schopnosť vidieť na jedno oko. V šestnástich rokoch odišiel do Angers, kde študoval strojárstvo na tamojšej obchodnej škole, ktorú ukončil v roku 1893. Na tejto škole pred ním študoval aj ďalší francúzsky konštruktér automobilov – Émile Delahaye. Delage potom nastúpil do armády, a bol odvelený do Alžírska. Po ukončení vojenskej služby nastúpil v roku 1895 k železničnej spoločnosti v južnom Francúzsku. V roku 1900, keď prišiel do Paríža, zamestnal sa ako vývojár v spoločnosti, ktorá vyrábala motorové vozidlá. V roku 1903 dostal ponuku prejsť k rozvíjajúcej sa „mladej“ firme Renault.
Delâge videl veľký potenciál automobilu ako dopravného prostriedku. V januári roku 1905 už mal dostatok financií a tak založil v stodole na Rue Cormeilles vo Levallois-Perret na severozápadnom predmestí Paríža vlastnú montážnu dielňu. Firma pôvodne iba kompletovala svoje karosérie s motormi a podvozkami, ktoré nakupovala od iných výrobcov, po úspechoch v pretekoch Grand Prix však začala v roku 1908 konštruovať vozidlá s vlastnými motormi na vlastnom podvozku. Tie sa stali vychýrenými elegantnými karosériami, dobrým dielenským spracovaním ako aj kvalitou. Spoločnosť sa úspešne rozrastala a jej vozidlá dosahovali mnohé úspechy v motoristickom športe a značka vďaka tomu získala veľmi dobrú povesť. Delâge sa dokonca kvôli zahraničným zákazníkom zriekol diakritického znamienka v názve spoločnosti. 
V roku 1912 firma presídlila do väčších priestorov v Courbevoie. Počas trvania prvej svetovej vojny sa však výroba podriadila vojenským potrebám. Po roku 1918 sa opäť začali vyrábať luxusné a exkluzívne automobily pre majetných zákazníkov, ktorým v čase povojnového oživenia imponoval aj špecifický design karosérií. Pretekárske špeciály Delage znova dosahovali početné úspechy v mnohých európskych pretekoch série Grand Prix. Svetová hospodárska kríza však na firmu doľahla veľmi ťažko. V roku 1935 musel Louis Delâge dobrovoľne vyhlásiť úpadok. Obchodnú značku kúpil Walter Watney z firmy Delahaye, ktorá ešte do roku 1953 vyrábala automobily pod označením Delage.   
Vo veku takmer 60 rokov sa Delâge rozviedol a jeho už aj tak ťažká finančná situácia sa ešte viac zhoršila. Hľadal teda útechu vo viere. Pretože nemal finančné prostriedky ani na kúpu automobilu, často chodil pešky alebo jazdil na bicykli na púť do kláštora Terézie z Lisieux v Lisieux alebo do Lurd. V roku 1947 zomrel sedemdesiattriročný Louis Delâge v chudobe a takmer zabudnutý. Je pochovaný na cintoríne v Le Pecq. 
V roku 1990 v jeho rodnom meste založili strednú priemyselnú školu s názvom „Lycée professionnel Louis Delâge“.
Javier Culson

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne 400 metrov cez prekážky v semifinále časom 49,85 s.
Core (album)

Core je prvý štúdiový album od americkej rockovej skupiny Stone Temple Pilots. Vydaný 29. septembra 1992 vydavateľstvom Atlantic Records. Najväčšie hity z albumu sú napríklad skladby „Creep“ a „Plush“.
Jan Daniel Preysler

Jan Daniel Preysler (známy aj ako Johan Daniel Preyssler, alebo Johann Daniel Preyßler) (* 1768, Praha, Česko – † 23. apríl 1839, Praha, Česko) - bol významný český prírodovedec, entomológ, prevažne koleopterológ, menej lepidopterológ a arachnológ, štátny úradník, banský merač a neskôr banský majster - zrejme česko-nemeckého pôvodu.

Biografia

Po skončení vzdelania nastúpil v roku 1789 ako adjunkt do c.k. Komorného správneho úradu v Prahe, kde bol v roku 1801 povýšený na administrátora a v roku 1805 získal titul radcu. V tomto roku však svoju prácu na úrade ukončuje a od roku 1807 pracuje ako člen predstavenstva sirotinca sv. Jána Křtitele v Prahe. V období rokov 1808 až 1832 nie sú o jeho živote záznamy - pravdepodobne žil mimo Prahu, alebo v cudzine. Niekoľko rokov, cca od roku 1833 pôsobil v "komorních železárnách" v Zbirohu, ako "hormistr" (bergmistr). V roku 1838 odišiel do výslužby.
Zomrel v roku 1839 v Prahe.

Entomologické a arachnologické aktivity

Zaoberal sa štúdiom českého hmyzu, prevažne chrobákov (Coleoptera), menej motýľmi a inými skupinami hmyzu. Venoval sa aj arachnológii. V roku 1790 vydáva prvý zoznam hmyzu vyskytujúceho sa v Čechách, ktorý bol vyznamenaný medailou Královské české společnosti nauk. V roku 1793 publikuje informácie a zoznam cca 364 druhov hmyzu zo Šumavy. V týchto prácach sa zjavujú aj prvé informácie z českej arachnológie. V Čechách je práve vďaka práce Jana Daniela Preyslera možné prieskum bezstavovcov datovať asi od roku 1788, kedy Preysler našiel v pražskej „Královské oboře“ u mravcov dosiaľ neznámeho drobného hrdzavého chrobáčika s podivnými tykadlami-prvého známeho zástupcu podčeľade Clavigeridae, ktorého ako nový rod a druh Claviger testaceus v roku 1790 popísal vo vyššie spomínanom zozname českého hmyzu: Verzeichnis der böhmischen Insecten - ktorý bol vydaný v Prahe. Popisy hmyzu Jana Daniel Preyslera vynikajú na svoju dobu nezvyklou dôkladnosťou a sú doplnené nádhernými medirytinami jednotlivých druhov. Môžeme povedať, že prácou Jana Daniela Preyslera začína moderná česká entomológia a arachnológia.
Počas svojho života popísal nasledujúce druhy hmyzu a pavúkov: Claviger testaceus Preysler, 1790, Cheilosia rufipes Preysler, 1793, Aranea cretata Preysler, 1791, Aranea folium Preysler, 1791.
Jeho zbierka hmyzu je stratená, ale niekoľko jedincov hmyzu sa zachovala v Pražskom národnom múzeu, ako súčasť zbierok iných autorov.
Couterne

Poloha

Obec má rozlohu 10,68 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 007 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pevnosť Boyard

Dejiny

Vybudovanie podobnej pevnosti bolo zvažované už od dokončeného arzenálu v roku 1666, ale Vauban túto myšlienku kráľovi Ľudovítovi XIV. vyhovoril slovami: „Pane, bolo by ľahšie chytiť do zubov Mesiac než sa usilovať o stavbu v takejto lokalite.“
So stavbou pevnosti začali až v roku 1801, za vlády Napoleona, na ochranu pobrežia (a obzvlášť arzenálu v Rocheforte) pred možnou inváziou cudzích (najmä britských) námorných síl. V tom čase delá nemali veľký dostrel a vzdialenosť medzi ostrovmi Aix a Oleron bola príliš veľká, aby blokovali prejazd.
Nasledujúce ťažkosti pri stavaní základov (kamenné bloky museli byť inštalované na piesočnaté morské dno pri odlive, kde by mohli ešte klesnúť ku dnu vlastnou hmotnosťou) spôsobili prerušenie stavby v roku 1809. Výstavba pokračovala v roku 1837, za vlády Ľudovíta Filipa I., po obnovení napätia v Spojenom kráľovstve. Opevnenie bolo dokončené v roku 1857, s dostatočným počtom miest pre 250 mužov.
V čase dokončenia stavby pevnosti sa však dostrel diel výrazne zväčšil, takže pevnosť sa stavala zbytočne. O niekoľko rokov neskôr sa Fort Boyard krátko využívala ako väznica. Časom pevnosť chátrala a zaborila sa do mora, pretože nebola udržiavaná.

Využitie

Pevnosť slúžila na vojenské účely (v čase Parížskej komúny slúžila ako väzenie). V roku 1962 bola predaná v aukcii súkromnej osobe, ktorá sa o ňu následne nestarala a preto chátrala. V roku 1989 ju táto osoba predala producentovi zábavných televíznych relácií menom Jacques Antoine, ktorý ju obratom predal za symbolický jeden frank departementu Charente-Maritime, ktorý financoval rekonštrukciu pevnosti výmenou za umožnenie exkluzívneho natáčania televíznych relácií.
Následne sa začali práce na obnove pevnosti s cieľom pripraviť ju pre televíznu šou nazývanú Pevnosť Boyard. V pevnosti bola zavedená elektrina a na uľahčenie prístupu pre televízne štáby bola inštalovaná stavba podobná ropnej plošine. Prestavba pevnosti bola dokončená v roku 1989 a nakrúcanie sa začalo v roku 1990. Fort Boyard sa využíva dodnes.
Slávka Sudorová

Životopis

Základnú školu a prvé 3 ročníky gymnázia absolvovala v Turčianskych Tepliciach. Maturovala na v gymnáziu v Banskej Štiavnici. V rokoch 1992 – 1997 študovala na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského, odbor slovenský jazyk a dejepis.

Učiteľstvo

V rokoch 1990 – 1992 učila v materskej škole, v rokoch 1999 – 2003 na základnej škole a od roku 2003 na Pedagogickej a sociálnej akadémii a na Obchodnej akadémii v Turčianskych Tepliciach. V roku 2007 získala doktorát z pedagogiky.

Hudba

Hudobné vzdelanie získala v Základnej umeleckej škole v Turčianskych Tepliciach (7 rokov klavír a 4 roky spev). V čase keď učila v materskej škole navštevovala muzikálový kurz v Bratislave. Absolvovala množstvo súťaží, z ktorých najvýznamnejšie boli tieto: v roku 1988 celoslovenská súťaž Bystrické zvony, kde získala cenu mládeže a v roku 1994 1. miesto za krátku interpretovanú pieseň. V tom istom roku získala 1. miesto v speváckej súťaži Zlatá črievička v Partizánskom a v roku 1998 sa zúčastnila medzinárodného festivalu v Splite, kde obsadila 1. miesto za vlastnú tvorbu. Koncertovala so skupinou Liquid boogie roll v Poľsku, Srbsku a na Slovensku. Pravidelne vystupuje na rôznych spoločenských akciách a akciách organizovaných hlavným mestom (napr. Teplické dni), ktoré príležitostne z času an čas aj sama moderuje. Spolupracovala s orchestrom Gustava Broma a Karolom Wágnerom.
V roku 1999 vydala svoj debutový album s názvom Nezabudni zabudnúť. Hudbu zložil Pavol Chodelka a autorom textov je Jozef Urban. Videoklip k skladbe „Zombie“, ktorý režíroval Ivan Kočner, odvysielala Slovenská_televízia. V roku 2002 jej vyšiel v poradí druhý album s názvom O Tebe. Hudbu opäť zložil Pavol Chodelka a autormi textov bola samotná speváčka a Peter Cingel.

Tanec

Okrem spevu sa Slávka Sudorová venuje brušnému tancu a s tanečnou skupinou Amirah vystupuje na spoločenských akciách po celom Slovensku.