Židovské sviatky

Sviatky náboženské a svetské

V rámci judaizmu existujú náboženské sviatky, ktoré sú ustanovené priamo Tórou, ako napr. Pesach alebo Jom kipur či Šabat, ktoré vyžadujú abstinenciu od práce a môžu tiež požadovať pôst; existujú tiež náboženské sviatky ako Chanuka alebo Purim, ktoré buď nie sú uvedené v Tóre, ale v inej biblickej knihe (Purim v knihe Ester), prípadne nie sú v Biblii uvedené vôbec a ich ustanovenie je neskoršie (Chanuka). Tieto sviatky označujeme ako historické, avšak ich náboženský podtext je zdôraznený zázrakom, ktorý sa mal udiať. Ďalej existujú sviatky svetské (moderné), ktoré niektorí židia ani neuznávajú, a ktoré súvisia s novodobým Štátom Izrael – ide napr. o Jom Jerušalajim alebo Jom ha-zikaron. Niektorým z nich sa však často priznáva aj určitý náboženský rozmer (napr. Jom ha-acma'ut).
Najsvätejšie zo židovských náboženských sviatkov sú uvedené v Tóre – v Exoduse, Levitiku a Deuteronomiu.
Sviatok Purim sa opiera o text knihy Ester. Sviatok Chanuka má svoju oporu v deuterokanonické knihe Machabejcov a v neskoršom rabínskom ustanovení v Talmude.
Moderné sviatky, bežne dodržiavané Židmi po celom svete, boli ustanovené štátom Izrael po jeho založení v roku 1948.

Biblické sviatky

Biblické sviatky sú mimo Izrael zdvojené. Výnimkou je Jom kipur, ktorý je aj mimo Izrael len jednodenným sviatkom, a Roš ha-šana, ktorý je aj v Izraeli dvojdenný. Dôvodom je zaujímavá vlastnosť pôvodného židovského kalendára, v ktorom jednotlivé mesiace začínali až po príchode svedkov do jeruzalemského Chrámu vyhlásením Novolunia, hebrejsky Roš chodeš. Až po vyhlásení Novolunia mohli poslovia informovať jednotlivé židovské komunity. Najväčšia staroveká exilová komunita bola od zničenia Šalamúnovho Chrámu v Babylonii. So stupňujúcou sa perzekúciou Rimanov voči Židom v Izraeli sa zrútil pôvodný dômyselný systém ohňových signálov a babylonskí Židia nevedeli, kedy začal nový mesiac. Pretože z logiky židovského kalendára pripadali do úvahy len dve možnosti, rozhodli sa babylonskí Židia sláviť obidva. To je dodnes zvykom všetkých Židov žijúcich mimo Izrael. Sviatok Roš ha-šana je podľa kalendára zároveň novoluním, a preto sa vyššie uvedený problém prejavoval aj v Izraeli. Riešenie bolo podobné a Roš ha-šana je aj v Izraeli dvojdenným sviatkom. Biblické sviatky ďalej delíme na sviatky vysoké, pútnické a pôstne dni.

Desať dní pokánia – hebr. עשרת ימי תשובה‎

Desať dní medzi Roš ha-šana a Jom kipur nazývame dni pokánia. V tejto vážnej dobe medzi dvoma vysokými biblickými sviatkami sa dbá vo zvýšenej miere na starostlivosť plnenia príkazov, predlžuje sa čas venovaný dennému štúdiu Tóry, hovoria sa ranné ospravedlňujúce modlitby slichot, prosby za odpustenie, mnohí majú vo zvyku sa postiť. Ľudia vyhľadávajú priateľov aj nepriateľov a snažia sa ich odprosiť za všetko, čo im v uplynulom roku spravili zlého a tak dochádza k všeobecnému zmiereniu. Talmud na mnohých miestach hovorí o veľkosti tých, ktorí vedeli odpúšťať. Naopak človek, ktorého úprimne prosia o odpustenie a prosbu neprijme, je chápaný ako veľký hriešnik.
Tieto dni, ktoré začínajú sviatkom Roš ha-šana, slúžia najmä na rozjímanie a zastavenie sa. Stará tradícia hovorí, že od tejto chvíle až do konca Jom kipuru je otvorená nebeská kniha. V nej sú zaznamenané dobré a zlé činy každého človeka. Dni zastavenia slúžia nielen na spätné rozvažovanie, ale zároveň na prípravu na božské určenie budúceho údelu (pozri nižšie Jom kipur). Táto myšlienka spojenia minulosti a budúcnosti nachádza výraz v guľatom pečive (chala), ktoré sa viaže k židovskej novoročnej slávnosti. Symbolizuje rytmus roku ako kolobehu.
Posledný, teda desiaty deň z dní rozjímania, keď začínajú novoročné slávností, je jedným z najväčších sviatkov v židovstve: Jom Kipur.

Menšie sviatky

Cez tieto sviatky je povolená väčšina prác, ktoré sú cez normálny sviatok zakázané. Pripomínajú väčšinou radostné udalosti, avšak nie sú prikázané Tórou, teda nemajú špecifickú liturgiu. Väčšina týchto sviatkov je ustanovená až v talmudických dobách.