google/wiki40b huggingface dataset:
Ginkorasty

Znaky ginkorastov

Listy ginkorastov sú vejárovito rozšírené a majú rovnobežnú žilnatinu. Fosílne listy boli často viaclaločné. U dnešného druhu (Ginko biloba) sú väčšinou dvojlaločné (dva laloky sú oddelené rôzne hlbokým zárezom na konci listu), ale v niektorých prípadoch môžu byť aj celistvé, alebo viaclaločné. Tyčinky ginkorastov tvoria klasy (jahňady), pohlavné bunky majú množstvo bŕv (na rozdiel od Pinophyta). Samičie orgány (megasporofyly) majú miskovito rozšírený koniec, na ktorom sa nachádza 2-5 vajíčok, ale dozrieva z nich zvyčajne iba 1. Osemenie je dužinaté s tvrdým semenom (plod svojím usporiadaním pripomína čerešňu).

Pôvod ginkorastov

Najstaršie fosílie sú známe z obdobia Permu, ide hlavne o rody Trichopitys a Polyspermophyllum, ktoré pravdepodobne patria do tejto skupiny. V druhohorách, dosiahli ginkorasty svoju najväčšiu diverzitu. Samotný rod Ginkgo je známy zo spodnej Jury z územia bývalého ZSSR (dnes považovaný za druh Ginkgo digitata). Najviac druhov ginkorastov je známych z Kriedy. Taxonomické členenie týchto fosílií je však niekedy dosť sporné a zle definované. Napr. niektorí autori neuznávajú rody Baiera (s listami s menej ako 4 žilkami v jednom segmente) a Sphenobaiera (listy bez listovej stopky), a začleňujú ich do rodu Ginkgo. V rode Ginkgo sporné, kde sú hranice ekologickej variability a kedy možno fosíliu považovať za samostatný druh. Oveľa ľahšie sa zaraďujú druhy u ktorých sa zachovali aj reproduktívne orgány (napr. pri druhu Ginkgo apodes 121 mil. rokov z územia Číny). Bez ohľadu na celkový počet druhov, boli ginká v období kriedy nepochybne bežné a dosť rozšírené, najmä na severnej pologuli.
Na konci druhohôr väčšina druhov vyhynula. Z obdobia treťohôr je známy už len Ginkgo adiantoides (veľmi podobný na súčasnému druhu Ginkgo biloba), ktorý bol široko rozšírený po celej severnej pologuli. Koncom treťohôr ginko ustupuje v štvrtohorách ginko úplne mizne, hoci sa mu záhadným spôsobom podarilo prežiť niekde v horách na území Číny. Pôvodne ginko pestovali budhistickí mnísi a do Európy sa dostalo na začiatku 18. storočia.
Asklépios

Asklépios (iné slovenské názvy: Asklepios, Eskulap, Aeskulap, Eskulapius, Esculapius; po grécky Asklépios, po latinsky Aesculapius) bol syn boha Apolóna a jeho milenky Korónidy, slávny lekár a neskôr boh lekárstva. Jeho uctievanie prevzali Rimania od Grékov. Podľa starovekých mýtov žil v podzemí a jeho stálym sprievodcom bol had. Tento had, ako symbol medicíny sa zachoval až do dnešných čias.

Zaujímavosti

Podľa knihy Angelologie dejín, synchronicita a periodicita v dejinách od Emila Páleša je Asklepios stotožňovaný s anjelom Rafaelom – Hermom – Merkúrom.
Holandské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na prvé Majstrovstvá sveta FIFA sa holandské družstvo nemuselo kvalifikovať, pretože šampionát organizovalo Holandsko. Svoju základnú skupinu vyhralo a zo štvrťfinálovej skupiny postúpilo do semifinále. V ňom porazilo tím USA 2 : 1, ale vo finále rovnakým výsledkom podľahlo Brazílii. Na ďalších 3 šampionátoch, na ktoré sa Holandské družstvo kvalifikovalo, zakaždým vyhralo svoju základnú skupinu, ale zo štvrťfinálových skupín už ďalej nepostúpilo. Na MS 2004, 2008 ani 2012 sa nekvalifikovalo; v kvalifikácii na MS 2012 v kvalifikačnej skupine skončilo za Českom a Bieloruskom a nepostúpilo ani do nasledovného play-off.
Majstrovstiev Európy UEFA sa Holandsko zúčastnilo 5-krát. Na prvých v roku 1996 skončilo na poslednom 6. mieste. Na druhých ME v roku 1999 sa mu darilo najviac, keď postúpilo do semifinále turnaja. V ňom i následnom súboji o bronz s Talianskom prehralo a skončilo na 4. mieste. V rokoch 2001 v Rusku i 2005 v Česku skončilo už v základnej skupine. Na ME 2012 sa v kvalifikačnej skupine 2 nedokázalo prebojovať cez tímy Ruska a Srbska. Na poslednom šampionáte, v belgických Antverpách v roku 2014, prehralo jasne obe zápasy v základnej skupine a ďalej nepostúpilo.
Petřínska rozhľadňa

Petřínska rozhľadňa je jednou z najznámejších dominánt Prahy. Je vysoká 60 metrov. Jej základňa sa nachádza v nadmorskej výške 324 m n. m.

Dejiny

Rozhľadňa bola postavená pre Zemskú jubilejnú výstavu v roku 1891 na podnet Klubu českých turistov ako voľná kópia Eiffelovej veže v Paríži. Práce podľa plánov inžinierov Františka Prášila a Julia Součka sa začali 16. marca a ukončili 20. augusta toho istého roku. Boli položené 11 m hlboké základy a na nich bola postavená 60 metrov vysoká konštrukcia s váhou 175 ton. Jadrom konštrukcie je osmiboký tubus v ktorom je výťah. Okolo tubusu sa vinú dve točité schodištia s 299 schodmi - jedno slúži na výstup a druhé na zostup. Rozhľadňa má dve vyhliadkové plošiny, horná je vo výške 55 metrov.
V 60. rokoch 20. storočia boli na vrchole rozhľadne umiestnené vysielacie antény pre televízne vysielanie. V septembri 1979 bola rozhľadňa uzatvorená kvôli zlému technickému stavu konštrukcie. Po oprave bola znovu otvorená v máji 1991 pri príležitosti druhej Jubilejnej výstavy. Rekonštruovaný výťah teraz slúži pre osoby so zníženou pohyblivosťou. Rozhľadňa dnes patrí k hlavným turistickým cieľom mesta.

Rozhľad

Okrem panorámy Prahy vrátane neďalekého Pražského hradu sa z rozhľadne za jasného počasia otvára výhľad ďaleko po Čechách. Na severe možno uzrieť Říp a České stredohorie, na severovýchode je vidieť masív Krkonoš. Na juhovýchode je rozhľad pomerne obmedzený, pretože ho uzatvárajú Brdy.
Bellefosse

Poloha

Obec má rozlohu 7,34 km². Najvyšší bod je položený 1 091 m n. m. a najnižší bod 529 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magen David Adom

Magen David Adom (hebr. מגן דוד אדום), čiže Červená Dávidova hviezda (doslova Červený Dávidov štít - pozri Dávidova hviezda) je izraelská národná záchranná služba. Má na starosti prevoz chorých a ranených, záchrannú a transfúznu službu.
Magen David Adom vznikol 7. júna 1930 ako dobrovoľnícka organizácia s jedinou pobočkou v Tel Avive. Čoskoro otvoril pobočky v Jeruzaleme a Hajfe a v roku 1935 rozšíril svoju pôsobnosť do celého Izraela. Organizácia poskytovala zdravotnícku pomoc aj organizácii Hagana - predchodkyni dnešnej izraelskej armády.
Dnes má k dispozícii asi 1200 zamestnancov, 10 tisíc dobrovoľníkov, 95 staníc a 700 sanitiek rozmiestnených po celom Izraeli.
Spoločenský tanec

Dejiny

Spoločenské tance, ako ich poznáme dnes, vznikli z dvoch odlišných typov tancov: zo štandardných tancov a z latinskoamerických tancov. 
Štandardné tance sa objavili na scéne ako prvé. Za svoju existenciu vďačia novým melódiam, pôvodom z Ameriky, odkiaľ sa dostali ďalej do sveta, ktorý začiatkom 20. storočia celkom očarili. Nove melódie afroamerického pôvodu dostali názov ragtime. Americké tanečné publikum okamžite reagovalo na tuto vzrušujúcu hudbu vytvorenú z mnohých divokých neznámych tancov, ktoré dostali také nezvyčajné mena ako : Grizzly Bear, Turkey Trot, Bunny Hug, Shimmy, Black Bottom, Charleston. Charleston sa stal za krátky čas módnym hitom, ale ostatne tance skoro vyšli z módy. Napriek tomu ragtime a ďalšie rafinovane hudobne štýly, ktoré vznikli o niekoľko rokov po ňom, revolucionalizovali základnú štruktúru spoločenských tancov na celom svete. Dovtedy učili francúzski taneční majstri tance založené na piatich pozíciách nohy, ktoré sa používali aj v klasickom balete. Ragtime znamenal začiatok “ spoločného “ tanca partnerov založeného na prirodzenom pohybe ako pri chôdzi. 
Základ spoločenskej tanečnej scény teraz tvorí 10 tancov, ktoré sú zároveň zaraďované do medzinárodných súťaží. Sú to: anglický valčík, viedenský valčík, slowfox, quickstep, tango (tzv. štandardné tance) a samba, cha-cha, rumba, pasodoble, jive (tzv. latinskoamerické tance).
Fruška gora

Hospodárstvo

V blízkosti mesta Vrdnik sa nachádza opustená uhoľná baňa, ktorá bola v prevádzke v rokoch 1813-1968 ako prvá baňa na území AP Vojvodina. Niekoľko ďalších - prevažne povrchových baní - je aktívnych. Na Fruške gore sa nachádzajú ložiská horniny trachyt.
V priebehu rokov bolo vybudovaných celkom 14 umelých jazier, predovšetkým na južnej strane pohoria (niektoré známejšie sa však nachádzajú bližšie k Dunaju). Cieľom bolo zamedziť lokálnym povodniam, ale tiež podporiť turistiku a rybolov. Jazerá nesú (v smere od východu k západu) tieto názvy: Ljukovo, Šelovrenac, Dobrodol, Međeš, Borkovac, Popovica, Kudoš, Mutalj, Testera, Manđelos, Čalma, Moharač, Bruje, Sot.
Ledinačko jezero a Beli kamen vznikli neplánovaným zatopením dvoch pôvodných povrchových baní po bombardovaní NATO v roku 1999. Niektoré spoločnosti v súčasnej dobe majú záujem vypustiť niektoré jazera a obnoviť ťažbu trachytu.

Doprava

Pohorie predstavuje významnú dopravnú prekážku v smere Nový Sad – Šabac/Záhreb. Cez pohorie bolo priečne vybudovaných niekoľko ciest, ktoré prechádzajú rôznymi sedlami (napr. Iriški Venac). Výhľadovo je plánovaný diaľničný tunel, ktorý by spojil neďaleký Tunel Mišeluk s mestom Irig a tým zrýchlil dopravu z juhu na sever a obrátene. Pohorím nevedú žiadne železničné trate.

Kultúra

Pohorie Fruška gora je v súčasnej dobe domovom celkom 16 kláštorov srbskej pravoslávnej cirkvi:
Beočin, Bešenovo, Velika Remeta, Vrdnik-Ravanica, Grgeteg, Divša, Jazak, Krušedol, Kuveždin, Mala Remeta, Novo Hopovo, Privina Glava, Petkovica, Rakovac, Staro Hopovo, Šišatovac.
Pohorie Fruška gora bolo navštevované často srbským romantickým básnikom, Brankom Radičevićom, ktorý študoval v neďalekom meste Sremski Karlovci. Radičević bol v najvýchodnejšej časti vrchov (Stražilovo) po svojej smrti tiež pochovaný.
Blízko sedla Iriški Venac sa nachádza pamätník Sloboda, vybudovaný na počesť juhoslovanských partizánov v duchu socialistického realizmu. V jeho blízkosti sa nachádza aj televízny vysielač, ktorý bol v roku 1999 poškodený počas bombardovania NATO.

Šport

Každý máj sa na Fruške gore organizuje tzv. Fruškogorský maratón; turistický pochod, ktorého sa zúčastňuje mnoho obyvateľov ako blízkeho Nového Sadu, tak aj celej bývalej Juhoslávie.
Sommières-du-Clain

Poloha

Obec má rozlohu 26,21 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 811 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Panenský les

Ochrana

Predmetom ochrany je časť toku Moravy, slepé ramená a tône.
Územie pamiatky sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Litovelské Pomoraví a s vtáčím územím s rovnakým názvom.
Cérilly (Allier)

Poloha

Cérilly má rozlohu 70,55 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Cérilly má 1 365 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bavory

Dejiny

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1322 kedy sa spomína osada Paindorf. Typickou tradíciou je pestovanie hrozna a výroba vína, ktorá sa tu zachovala dodnes. Chránenou pamiatkou je kostol sv. Kataríny z roku 1742, ktorého veža bola postavená až v roku 1791 a je zobrazená medzi dvoma vínnymi ratolesťami aj na erbe obce. K pamiatkam patrí tiež socha sv. Jána Nepomuckého, božia muka a kaplnka. Do konca druhej svetovej vojny tvorili veľkú väčšinu obyvateľov Nemci, ktorí boli po vojne vysídlení.
Montandon

Poloha

Obec má rozlohu 12,71 km². Najvyšší bod je položený 880 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 357 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valjouze

Poloha

Obec má rozlohu 3,05 km². Najvyšší bod je položený 1 101 m n. m. a najnižší bod 712 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 26 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Esslingen (krajinský okres)

Geografia

Okres Esslingen rozdeľuje na dve polovice rieka Neckar. Západnú časť tvorí rovina Filder, zatiaľ čo východnú časť tvorí pohorie Švábska Jura (Schwäbische Alb).
Spravodajstvo (žurnalistika)

Spravodajstvo je súhrn publicistických prejavov, ktoré širokej verejnosti vecne, stručne a presne približujú aktuálnu alebo neznámu udalosť. Spravodajstvo má spĺňať niekoľko atribútov. Najvýznamnejšie z nich sú aktuálnosť profesionálnosť a objektívnosť.
V spravodajstve vyjadruje novinár svoje stanovisko alebo postoj tým, že aktuálnu udalosť spracúva jednoducho, bez komentovania, stručne a vecne. Jeho úlohou je odpovedať na šesť základných otázok: Kto? Čo?, Kedy? , Kde? Ako?, Prečo?
K základným spravodajským žánrom patrí správa, referát, interview a riport.
Maisons-en-Champagne

Poloha

Obec má rozlohu 29,14 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 490 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fouvent-Saint-Andoche

Poloha

Obec má rozlohu 34,7 km². Najvyšší bod je položený 368 m n. m. a najnižší bod 212 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 236 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Kubovčík

Život a kariéra

Vyrastal v Rači spolu s rodičmi a dvoma sestrami. Na strednej škole sa vyučil za kamenného sochára ovplyvnený starým otcom, ktorý bol jeden z najväčších kamenárskych majstrov. Zo začiatku mal problém dostať sa na VŠMU pre ráčkovanie. Trvalo mu rok a pol, kým túto vadu odstránil a na herectvo ho napokon zobrali. Medzitým chodil aj na pedagogickú fakultu.
Pôsobil v divadle Ludus Bratislava, DAB Nitra, SND Bratislava a v Túlavom divadle Trnava. V Radošinskom naivnom divadle pôsobí od roku 2007.
V roku 2017 sa zosobášil so svojou hereckou kolegyňou Zuzanou Šebovou, s ktorou dlhé roky tvoril pár. Prvýkrát sa spolu stretli pri natáčaní seriálu Ordinácia v ružovej záhrade.

Ocenenia

V ankete OTO za rok 2015 získal Cenu týždenníka Život. Taktiež bol nominovaný v kategórii herec.
Roquefère

Poloha

Obec má rozlohu 8,06 km². Najvyšší bod je položený 983 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cussac (Haute-Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 31,7 km². Najvyšší bod je položený 476 m n. m. a najnižší bod 264 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 222 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jutský polostrov

Jutský polostrov, skrátene Jutsko (po dánsky Jylland, po nemecky Jütland) je polostrov v Európe medzi Severným morom a Baltským morom, súčasť Dánska a Nemecka. Rozloha: 29 633 km².
Tvorí hlavnú pevninskú časť Dánska (70% celkovej rozlohy) a najsevernejšiu časť Nemecka, nadväzuje na Kimberský polostrov. Je nížinatý, s menšími vyvýšeninami. Stred a východ polostrova úrodný s jazerami a lesmi. Žije na ňom 2 491 852 obyvateľov (2004) (z toho 2,188 milióna v Dánsku, 40 % obyvateľov tohto štátu).
Názov Jutsko pochádza od germánskeho kmeňa Jutov, ktorí odtiaľto v 5. storočí spolu s Anglami a Sasmi odišli do Anglicka, čiastočne boli aj asimilovaní Dánmi, ktorí toto územie následne obsadili.
Najväčšie jutské mesto je Århus, najvyšší vrch je Møllehøj/Ejer Bavnehøj (171 m - Møllehøj a Ejer Bavnehøj sú 2 rozdielne vrcholy, keďže ich však delí od seba len 200 m dlhý nepatrný svah, v súlade s medzinárodnými princípmi sú tieto body definované ako jeden vrchol.) či blízko ležiaci vrch Yding Skovhøj, najdlhšia rieka Gudenå má dĺžku 158 km. Ďalšie väčšie mestá v Dánsku sú Aalborg, Esbjerg, Frederikshavn, Randers, Kolding, Silkeborg, Ribe, Vejle, Viborg, Horsens a Billund. Najväčšie mestá na nemeckej strane sú Kiel, Flensburg a Neumünster.
Prístavy na východe sú Fredericia, Randers, Århus, na západe je pobrežie Esbjerg, na severe Vendyssel s mysom Skagen (cintorín lodí).
Zámok Vincennes

Poloha

Stavba sa nachádza v blízkosti hlavného mesta, asi 8 km od Île de la Cité. Na rozdiel od väčšiny hradov sa nenachádza na kopci, ale na rovine. Nie je v blízkosti rieky, len pri malom potoku.
V stredoveku, v čase výstavby, bolo miesto pokryté lesom. Od devätnásteho storočia je oblasť okolo hradu zastavaná. Z pôvodného lesa ostal len lesopark Bois de Vincennes.

Súčasnosť

Zámok je od roku 1993 zaradený medzi historické pamiatky. Je pod správou Ministerstva kultúry a Ministerstva obrany. Od roku 1988 prebiehala postupná rozsiahla rekonštrukcia celého komplexu. V prípade veľkej povodne v Paríži je zámok alternatívnym sídlom francúzskeho prezidenta.
Personifikácia

Personifikácia alebo zosobnenie je druh metafory, ktorá vzniká tým, že sa neživým predmetom či abstraktným pojmom prisudzujú vlastnosti iných vecí.
Panónsky háj

Panónsky háj je súčasť Šúru tvorená riedkym dubovobrestovým lesom, v ktorom sa zachovala vzácna xerotermná vegetácia.
Wisława Szymborská

Ocenenie

V roku 2011 obdržala na Waweli z rúk poľského prezidenta Bronisława Komorowského najvyššie poľské štátne vyznamenanie Rad bielej orlice ('Order Orła Białego').
Juba (mesto)

Poloha

Mesto sa nachádza v južnej časti krajiny neďaleko štátnych hraníc s Ugandou a Keňou. Je aj správnym centrom administratívnej jednotky Al-Istiwá'íja al-wustá. Rozkladá sa na oboch brehoch rieky Biely Níl.

Dejiny

Prvé zmienky o meste pochádzajú z druhej polovice 19. storočia. Mesto bolo známe pod názvom Gondokoro a nachádzala sa v ňom misijná stanica. V roku 1947 bola v meste Juba podpísaná dohoda o spojení Severného a Južného Sudánu. Neskôr sa mesto stalo jednou z opôr boja za nezávislosť Južného Sudánu.

Infraštruktúra

Mesto je významným dopravným uzlom štátu. Nachádza sa tu riečny prístav na rieke Biely Níl. Okrem toho je tu medzinárodné letisko, križovatka ciest a cez mesto prechádza aj železnica.

Inštitúcie

Juba sa po vyhlásení stala miestom, kde sídlia zastupiteľské orgány iných štátov a medzinárodných organizácií. Sídli tu aj juhosudánska katolícka univerzita, ktorá bola založená v roku 1977. Mesto je aj centrom stredných škôl, kultúrnych a ekonomických inštitúcií, priemyselných podnikov. Po vyhlásení nezávislosti začína meniť svoju tvár. Budujú sa tu asfaltové cesty a budovy pre nové úrady. V meste Juba sa nachádzajú aj kresťanské kostoly, medzi ktoré patrí aj rímskokatolícka Katedrála svätej Terézie.
Ludwig Beck

Životopis

Narodil sa v protestantskej rodine v meste Biebrich neďaleko Wiesbadenu v Hessensku-Nassausku. Jeho otec bol metalurgický inžinier. Mladý Beck bol vychovávaný v duchu starých pruských tradícií a konzervativizmu. Základnú školu a humanitné gymnázium navštevoval v mieste svojho rodiska. Roku 1898 nastúpil do 15. pruského poľného delostrelecké pluku, pôsobiaceho v Alsasku-Lotrinsku. Rok navštevoval vojenskú školu v Nise. Už pred 1. svetovou vojnou bol ako schopný dôstojník vybraný do generálneho štábu. Štábny výcvik absolvoval medzi rokmi 1908 a 1911. Po svojom povýšení roku 1912 pôsobil ako dôstojník generálneho štábu v Berlíne. Počas prvej svetovej vojny bojoval na západnom fronte. Počas vojny sa 23. mája 1916 oženil s Amáliou Pagenstechovou, ktorá po narodení dcéry Gertrúdy zomrela v roku 1917. Po vojne slúžil v rôznych funkciách, ako veliteľ 5. delostreleckého pluku, neskôr divízie a v štábe.
Od roku 1923 dohliadal na výcvik štábnych dôstojníkov. 1. novembra 1929 dosiahol hodnosti plukovníka, no už 1. februára 1931 získal hodnosť generála. Velil frankfurtskej 1. jazdeckej divízii. Získal všeobecné uznanie svojou vojenskou pedagogickou prácou Die Truppenführung, ktorú písal medzi rokmi 1931 a 1933. V roku 1933 sa stal náčelníkom vojenského úradu (Truppenamt) a presťahoval sa do Berlína. V júli 1935 sa stal náčelníkom generálneho štábu pozemného vojska (des Heers). Spolu s Wernerom von Fritschom sa počas nemeckých nátlakových akcií namierených proti Česko-Slovensku dostal do sporu s Hitlerom. Napriek tomu, že väčšina nemeckých dôstojníkov vtedy nesúhlasila s Hitlerovými snahami o rozpútanie vojny, žiadny z nich okrem Becka neodmietal splniť rozkazy. Bol preto odvolaný z funkcie a nahradený Franzom Halderom. Krátko pôsobil ako veliteľ Západného valu, no bol čoskoro penzionovaný a povýšený do hodnosti generálplukovníka. Následne sa kontaktoval so skupinou Hitlerovych odporcov ako boli napr. Carl Goerdeler či Ulrich von Hassell. V období pred Mníchovskou dohodou sa snažil skontaktovať s predstaviteľmi západných krajín s prosbou o pomoc pri likvidácii Hitlera. Tí však v tej dobe videli v nacizme vhodný spôsob ochrany pred hrozbou boľševizmu zo strany Sovietskeho zväzu a návrhy ignorovali.
V roku 1943 Beck naplánoval niekoľko neúspešných pokusov zabiť Hitlera pomocou bômb. V roku 1944 bol jedným z hlavných plánovačov júlového atentátu spolu s Carlom Goerdelerom a plukovníkom Clausom von Staufenbergom. Predpokladalo sa, že by sa Beck mohol po úspešnom atentáte stať dočasnou hlavou vlády, ktorá by kontrolovala Nemecko po smrti Hitlera. Sprisahanie však zlyhalo, ďalšieho rána bol zatknutý Beck pod dozorom generála Fromma nútený spáchať samovraždu. Nepodarilo sa mu však zabiť sa, a iba sa ťažko zranil, zastrelil ho preto privolaný poddôstojník väzenskej stráže.
Ouilly-le-Tesson

Poloha

Obec má rozlohu 12 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 532 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Apisaón (syn Fausia)

Apisaón (starogr. Ἀπισάων – Apisaón) je v gréckej mytológii syn Fausia, bol jeden z vodcov trójskeho vojska v trójskej vojne.
V jedenástom speve Homérovej Iliady sa vďaka hlavnému veliteľovi achájskych vojsk Agamemnónovi začala bitka pre Achájcov vyvíjať priaznivo. Ale keď sa Agamemnón v boji zranil, trójsky princ Hektor za pomoci boha Dia strhol Trójanov do odhodlanejšieho boja a neskôr po zranení achájskych hrdinov Dioméda, Odysea a Eurypyla, získalo trójske vojsko dočasnú prevahu.
Krvavý boj si vyžiadal mnoho mŕtvych na oboch stranách. Epický básnik Homér uvádza, že medzi padlými bol aj trójsky vodca Apisaón, ktorého usmrtil achájsky hrdina Eurypylos. Hovoria o tom jeho verše: „Len čo Eurypylos, syn preslávený Euaimonov zbadal, že je záplavou striel Aias odvšadiaľ tiesnený, šiel a pristúpil k nemu a vymrštil svoj hladený oštep; Apisáona zasiahl tým oštepom, vodcu mužstva, do pečene pod priečnu blanu a z neho vzápätí sa život vytratil. Víťaz sa potom na neho vrhol a sňal mu z ramien výzbroj. Ale keď ho uvidel Paris, podobný bohom, ako sníma brnenie Apisaóna, hneď napínal na Eurypyla luk, vystrelil a šípom ho zasiahl do pravého stehna..."
Thurey

Poloha

Obec má rozlohu 18,22 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 410 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šidlovy skalky

Ochrana

Predmetom ochrany sú spoločenstvá vresovísk a teplomilných formácií.
Ribouisse

Poloha

Obec má rozlohu 10,21 km². Najvyšší bod je položený 435 m n. m. a najnižší bod 275 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kameň mudrcov

Kameň mudrcov je podľa alchýmie látka, ktorá je schopná svojím pôsobením premieňať obyčajné kovy na zlato a striebro, navracať mladosť atď.
Monica Bellucciová

Životopis

Belucciová rozpráva plynule po taliansky, francúzsky, anglicky a hrala úlohy vo všetkých menovaných jazykoch. Vo filme Umučenie Krista rozpráva aramejčinou.
V roku 1988 sa presťahovala do Milána a podpísala zmluvu s agentúrou Elite. Už v roku 1989 sa stala známou modelkou v Paríži či New Yorku a začala chodiť na hodiny herectva, aby odštartovala svoju hereckú kariéru.
Livry (Nièvre)

Poloha

Obec má rozlohu 27,62 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 691 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
ISO 3166-2:MN

Kódy ISO 3166-2 pre Mongolsko identifikujú 21 provincií a 1 mesto. Prvá časť (MN) je medzinárodný kód pre Mongolsko, druhá časť pozostáva z jedného alebo troch čísel identifikujúcich provinciu alebo mesto.

Zoznam kódov

MN-035 Orhon
MN-037 Darhan-Uul
MN-039 Hentiy
MN-041 Hövsgöl
MN-043 Hovd
MN-046 Uvs
MN-047 Töv
MN-049 Selenge
MN-051 Sühbaatar
MN-053 Ömnögovĭ
MN-055 Övörhangay
MN-057 Zavhan
MN-059 Dundgovĭ
MN-061 Dornod
MN-063 Dornogovĭ
MN-064 Govĭsümber
MN-065 Govĭ-Altay
MN-067 Bulgan
MN-069 Bayanhongor
MN-071 Bayan-Ölgiy
MN-073 Arhangay
MN-1   Ulaanbaatar