Badínsky prales

Dejiny

V roku 1908 prikázal uhorský minister poľnohospodárstva spracovať zoznam prírodných pamiatok Uhorska. V roku 1913 ministerstvo pôdohospodárstva v Budapešti vyhlásilo Badínsky prales za prísnu rezerváciu s výmerou 20,51 ha. V roku 1974 bolo ochranné pásmo rozšírené na výmeru 30,70 ha s ochranným pásmom v šírke asi 100 m pozdĺž hraníc chráneného územia. 1. mája 2002 bola stanovená výmera vlastného územia národnej prírodnej rezervácie na 30,03 ha a rozšírenie ochranného pásma na výmeru 123,43 ha . V súčasnosti má teda rozlohu 153,46 ha.

Geomorfológia a geológia

Geologické podložie sa skladá najmä z vulkanitov Kremnických vrchov, z tufov a aglomerátov pyroxenických andenzitov, v strede západnej časti je možné nájsť tufity, a kompaktný andezit tvorí ostrovček v strednej časti. V severozápadnej časti sú tufitické siltovce a pieskovce. V juhozápadnej časti pralesa vystupujú na povrch zvyšky lávového prúdu, ktorý sa prejavuje ako skalné steny, stĺpy a previsy. Na strmších svahoch možno vidieť blokoviská a suťoviská. V okolí Badínskeho potoka sa nachádzajú sedimentárne horniny riečneho pôvodu.

Pedológia

Kambizeme prevládajú nad andozemami. Pozdĺž vodného toku sa nachádzajú fluvizeme. Na území rezervácie sa vyskytujú typické hnedé pôdy, stredne hlboké až hlboké, slabohumózne až humózne, so značným podielom humusu ; rankrové stredne hlboké hnedé pôdy, ktoré sú silne skeletnaté; a paternia oglejená. Fyziologická hĺbka hnedej slabohumóznej, stredne hlbokej pôdy, je obmedzená na približne 45 cm, preto koreňový systém nepreniká až do tufitových vrstiev, čo zrejme v minulosti zapríčinilo vyvrátenie niektorých drevín pralesa.
Pôdy boli tvorené na báze andezitu, veľmi bohaté na živiny, podobne ako v bukových pralesoch východných Karpát. Tieto pôdy upravujú plochý tvar koreňa buku. Vysoká rozdielnosť  priebehu nekromasy v rámci vývojového cyklu je daná významným nárastom jedle, a tiež  vyvrátením vitálnych bukov na základe ich plytkého zakorenenia a klimatických zmien, najmä náhleho nárazového vetra. Pôdy sú náchylné na eróziu mierne až stredne.

Hydrológia

Územím preteká Badínsky potok s dvoma prítokmi, táto časť patrí do povodia Hrona. Nad pralesom sa nachádza aj Badínsky vodopád, ktorý je často navštevovaný turistami.

Klimatické pomery

Badínsky prales sa nachádza v chladnej klimatickej oblasti. Na základe klimaticko-geografického členenia je táto oblasť zaraďovaná do klimaticko-geografického typu s horskou klímou, typická je malá teplotná inverzia a vlhké až veľmi vlhké podnebie. Priemerná ročná teplota je  približne 5,5 až 6,0 °C, priemerný úhrn ročných zrážok 850 až 900 mm.
Dĺžka vegetačného obdobia je 120 – 140 dní a doba trvania snehovej pokrývky 140 – 150 dní v roku.

Vegetácia

Podľa fytocenologického členenia patrí toto územie do oblasti západokarpatskej flóry (Carpaticum occidentale) do obvodu predkarpatskej flóry (Praecarpaticum). Nachádza sa tu až 16 lesných typov. Vegetácia má charakter pôvodného zmiešaného lesa, ale nájdeme tu aj bohato zastúpené druhy podhorského a horského stupňa.
V ochrannom pásme na lesných biotopoch bolo zistených 140 druhov cievnatých rastlín, z toho 34 drevín a 106 bylín. Z bylín dominujú mesačnica trváca (Lunaria rediviva), bažanka trváca (Mercurialis perennis), pakost smradľavý (Geranium robertianum), lipkavec marinkový (Galium odoratum), hluchavník žltý (Galeobdolon luteum), ostružina srstnatá (Rubus hirtus), ostružina malinová (Rubus idaeus), zubačka cibuľkonosná (Dentaria bulbifera), papraď samčia (Dryopteris filix–mas), papradka samičia (Athyrium filix–femina), samorastlík klasnatý (Actaea spicata), kyslička obyčajná (Oxalis acetosella), vranovec štvorlistý (Paris quadrifolia), srnovník purpurový (Prenanthes purpurea), šalvia lepkavá (Salvia glutinosa), žindava európska (Sanicula europaea), starček vajcovitolistý (Senecio ovatus),  pŕhľava dvojdomá (Urtica dioica), fialka lesná (Viola reichenbachiana), šalátovka múrová (Mycelis muralis). 
Z bylín sú ďalej zastupené hviezdica hájna (Stellaria nemorum), deväťsil biely (Petasites albus), kopytník európsky (Asarum europaeum), iskerník chlpatý (Ranunculus lanuginosus), iskerník plazivý (Ranunculus repens), veronika horská (Veronica montana), papraď ostnatá (Dryopteris carthusiana), kokorík praslenatý (Polygonatum verticillatum), čarovník obyčajný (Circaea lutetiana), pľúcnik tmavý (Pulmonaria obscura), slezinovka striedavolistá (Chrysosplenium alternifolium), krkoška chlpatá (Chaerophyllum hirsutum), ostrica oddialená (Carex remota), ostrica lesná (Carex sylvatica), lipnica hájna (Poa nemoralis) kostrava obrovská (Festuca gigantea), praslička roľná (Equisetum arvense), konopáč obyčajný (Eupatorium cannabinum), túžobník brestový (Filipendula ulmaria), konopnica úhľadná (Galeopsis speciosa), štiavec tupolistý (Rumex obtusifolius), záružlie močiarne (Caltha palustris), vŕbovka horská (Epilobium montanum), mäta dlholistá (Mentha longifolia) a iné.

Lesy

Národná prírodná rezervácia Badínsky prales je v zmysle platného lesného hospodárskeho plánu so stavom k 1. januáru 1999 situovaná v lesnom hospodárskom celku Badín a lesnom užívateľskom celku Lesy Badín. V ochrannom pásme prevažujú hospodárske lesy – 78,8 %, na zvyšných 21,2 % pripadajú lesy osobitného určenia (pôvodné ochranné pásmo).
Okolo 70% Badínskeho pralesa patrí do lesa typu skupiny kvetnatá, alebo typická bučina (Fagetum typicum). Dominujúcou drevinou je buk lesný (Fagus sylvatica 58%), jedľa biela (Abies alba 21 %), smrek obyčajný (Picea abies 10%) (gloncak). Vysoké zastúpenie majú aj javor horský (Acer pseudoplatanus), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), lipa malolistá (Tilia cordata), lipa veľkolistá (Tilia platyphyllos) a brest horský (Ulmus glabra). Na kalamitných plochách rastú aj vŕba rakytová (Salix caprea), topoľ osikový (Populus tremula) a jarabina vtáčia (Sorbus aucuparia) 
Na východnej strane prežívajú porasty ktorých vek sa odhaduje na viac ako 75 rokov. Prevládajú tu dvojetážové, dokonca trojetážové porasty.

Huby

Huby žijúce na rozkladajúcich sa kmeňoch stromov sú nenahraditeľné organizmy v lesnom ekosystéme, pretože zabezpečujú  premenu mŕtvej drevnej hmoty na také látky, ktoré potom môžu slúžiť ako zdroj energie pre ďalšie organizmy. Huby vyskytujúce sa len v pralesoch, pretože k svojmu životu potrebujú veľa odumretého dreva, a teda aj v Badínskom pralese, sú v podobných podmienkach amylopórovka aljašská (Amyloporia sitchensis), tvarožník laponský (Amylocystis laponica) a ohňovec Pouzarov (Phellinus pouzarii). V Badínskom pralese sa zatiaľ našla len posledná.

Živočíchy

Bohaté zastúpenie má samozrejme hmyz, chrobáky ako bystruška zlatá (Carabus auronitens), bystruška potočná (Carabus variolosus) krasoň jedľový (Eurythyrea austriaca), fúzač alpský (Rosalia alpina). 
V pralese sa nachádza veľké množstvo mŕtveho dreva, na ktoré sú viazané saproxylické chrobáky, najčastejšie sú to červotoč (Ptilinus ectinicornis), ďalej  Xyleborus dispar, Hylecoetus dermestoides  a drevokaz (Xyloterus domesticus). 
Medzi najčastejšie vyskytujúce sa obojživelníky patria mlok karpatský (Triturus montandoni), mlok horský (Triturus alpestris), salamandra škvrnitá (Salamandra salamandra), ale tiež rosnička zelená (Hyla arborea), ropucha bradavičnatá (Bufo bufo), ropucha zelená (Bufo viridis) a kunka žltobruchá (Bombina variegata). 
Z plazov sú rozšírené najmä jašterica živorodá (Lacerta vivipara), jašterica múrová (Lacerta  muralis), jašterica zelená (Lacerta viridis), užovka hladká (Coronella austriaca) a vretenica severná (Vipera berus).
Prales poskytuje veľmi dobré príležitosti pre hniezdenie vtákov ako ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos) a muchárik červenohrdlý (Ficedula parva).  Pomerne hojne zastúpené sú napr. tetrov hlucháň (Tetrao urogallus), výr skalný (Bubo bubo), kuvik vrabčí (Glaucidium passerinum), dudok chochlatý (Upupa epops), jariabok hôrny (Bonasa bonasia), a iné.
Cicavce majú tiež pomerne bohaté zastúpenie, napríklad piskor vrchovský (Sorex alpinus), myšovka horská (Sicista betulina), rys ostrovid (Lynx lynx), netopier Bechsteinov (Myotis bechsteinii), netopier obyčajný (Myotis myotis), medveď hnedý (Ursus arctos), vlk dravý (Canis lupus).