google/wiki40b huggingface dataset:
Rattle That Lock

Nahrávanie

Album bol nahraný z väčšej časti v Davidových nahrávacích štúdiách, hlavne v Medina Studio a hausbóte Astórii. Takouto istou kombináciou štúdií bol nahraný aj posledný štúdiový album skupiny Pink Floyd, The Endless River. Mastering nahrávania sa konal v Astórii, vinylovú verziu mal na starosti James Guthrie. Koproducent albumu, Phil Manzanera odhaduje, že materiál na nahrávanie albumu Rattle That Lock sa pripravoval počas posledných piatich rokov, no jedna pasáž zahraná na klavír vznikla v Gilmourovej obývačke pred 18 rokmi. Orchestrálne časti boli nahrané v AIR Studios v Londýne a chorálové zbory sa nahrávali v jednom kostole, ktorý sa nachádza na juhu Londýna.
Pre titulnú skladbu Rattle That Lock získal Gilmour inšpiráciu na vlakovej stanici vo Francúzsku. Pri ohlasovaní príchodov vlakov sa zo staničného rozhlasu pravidelne ohlasovala krátka 4 - notová melódia, ktorú zložil Michaël Boumendil. Očividne očarila Davida Gilmoura, ktorý si ju následne na stanici Aix-en-Provence nahral na svoj iPhone. Potom ako mal Boumendil od Gilmoura v telefóne správu, nereagoval na ňu, lebo si myslel že ide o vtip. Autorkou veľkej časti textov albumu je súčasná Gilmourova manželka, Polly Samson. Ich námetom je druhá kniha Miltonovej poémy Stratený raj.
Pri výrobe tohto albumu debutoval aj Gilmourov syn, Gabriel, ktorý v nahrávke „In Any Tongue“ hrá na klavír.

Uvedenie na trh

Prvý singel k albumu bola titulná nahrávka „Rattle That Lock“. Dňa 17. júla 2015 ho premierovalo rádio BBC Radio 2. Následne bol dostupný k digitálnemu stiahnutiu na rôznych internetových stránkach.

Koncertné turné

Rattle That Lock Tour začalo 12. septembra 2015 v chorvátskom meste Pula a končí 30. septembraa 2016 v Londýne. Turné bude prebiehať hlavne v rímskych amfiteátroch vrátane toho v Pompejoch (kde so skupinou Pink Floyd nahrali Pink Floyd: Live at Pompeii). Je rozdelené na štyri časti: dve európske, Južnú a Severnú Ameriku. Okrem amfiteátrov David navštívi aj Royal Albert Hall v Londýne, Zámok Hof vo Viedni a podobné výnimočné miesta.
Venušiny misky

Ochrana

Predmetom ochrany je jedinečný geomorfologický útvar s guľovitou odlučnosťou žuly.
Huby-Saint-Leu

Poloha

Obec má rozlohu 12,44 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 943 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Česko-slovenské četníctvo

Činnosť po rozpade Česko-Slovenska

Po rozpade Česko-Slovenska v roku 1939 zaniklo aj česko-slovenské četníctvo. Na území Protektorátu Čechy a Morava boli jednotky začlenené do okupačnej správy, na území Slovenska pôsobili ďalej pod názvom žandárstvo. Veľké množstvo príslušníkov bývalého československého četníctva sa aktívne zúčastnilo Slovenského národného povstania.
Saint-Jean-du-Corail-des-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 3,63 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ars (Creuse)

Poloha

Obec má rozlohu 21,69 km². Najvyšší bod je položený 625 m n. m. a najnižší bod 427 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 256 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Literatúra faktu

Literatúra faktu alebo non-fiction sú literárne diela, v ktorých literárne, fiktívne fakty sú v pozadí za dokumentárnymi, konkrétnymi faktami, v ktorých sa ale zároveň využívajú jazykové prostriedky a postupy umeleckej literatúry. Literatúra faktu je na rozhraní vecnej a umeleckej literatúry.
Najznámejšími slovenskými autormi literatúry faktu sú Vojtech Zamarovský a Pavel Dvořák.
Villemontoire

Poloha obce

Villemontoire má rozlohu 7,65 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Villemontoire má 213 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ladislav Ščurko

Obvinenie z vraždy

V apríli 2009 sa na polícii priznal k vražde hokejového rozhodcu Mareka Liptaja z januára 2008. Priznanie zopakoval na súdnom pojednávaní v roku 2010, po zmene advokáta v júli 2010 však toto priznanie odvolal a z vraždy obvinil "tipovaciu mafiu". 16. júla 2012 bol za tento čin odsúdený na osem rokov väzenia.
Po jeho odvolaní ho Krajský súd v Košiciach po dva a pol roku väzby dočasne prepustil. 17. októbra 2013 mu Okresný súd Košice I. trest znížil na 6 rokov. Podľa súdu konal v stave zníženej príčetnosti, prihliadol na posudok psychiatra Petra Fedorčuka, podľa ktorého bol v ťaživej životnej situácii a pociťoval ohrozenie dôležitých hodnôt. Zavraždený údajne Ščurka vydieral, že zničí vzťah s jeho priateľkou, ak mu nedovolí bývať v jeho byte. Ščurko sa odvolal aj proti tomuto rozhodnutiu súdu a trvá na svojej nevine.
Saint-Auban

Poloha

Obec má rozlohu 42,54 km². Najvyšší bod je položený 1 689 m n. m. a najnižší bod 899 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beaumat

Poloha

Obec má rozlohu 8,1 km². Najvyšší bod je položený 426 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Caussade

Poloha

Obec má rozlohu 45,73 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 638 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ossé

Poloha

Obec má rozlohu 8,99 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 173 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Priamos

Priamos alebo zastarano Priamus (gr. Priamos, lat. Priamus) bol starý a posledný trójsky kráľ počas Homérom opisovanej Trójskej vojny. Známi sú jeho synovia Hektor a Paris.
Po ňom je pomenovaný Priamov poklad, ktorý Heinrich Schliemann roku 1872 našiel pri vykopávkach v Tróji.

Manželka

Jeho manželka bola Hekaba, s ktorou mal 14 detí.
Le Poët-Laval

Poloha

Obec má rozlohu 31,22 km². Najvyšší bod je položený 973 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 922 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ferosilícium

Ferosilícium je ferozliatina - zliatina železa a kremíka. Má vysoký obsah silicidov železa, a celkový obsah kremíka nad 6 %. Reálne je obsah kremíka v rozmedzí od 10 % až do
takmer 96 %. Ferosilícium zároveň obsahuje aj malý podiel uhlíka (0,1 až 0,2 %). Jeho bod tavenia je asi 1200 °C, v lome je lesklo sivý, je magnetický a krehký. Vyrába sa v elektrických peciach.

Vlastnosti

Hustota ferosilícia závisí od jeho zloženia. Pri obsahu 12 % Si je 6,8 g.cm⁻³, pri 18 % Si je 6,5 g.cm⁻³ a pri 25 % Si je 6,36 g.cm⁻³.  Pri nižšom obsahu kremíka má ferosilícium vysokú hustotu, ale má aj vysokú tvrdosť. Pri vyššom obsahu kremíka sa znižuje hustota a magnetickosť.
Ľudový tanec

Ľudový tanec sú tanečné formy zachované v ľudovom prostredí (na rozdiel od spoločenských umeleckých tancov) často výrazne ovplyvnené národným charakterom (odzemok, čardáš, polka, fandango).
Pod hlavičkou Stredoslovenského múzea vzniklo v roku 2007 v Banskej Bystrici Múzeum ľudového tanca. Zaoberá sa výskumom v teréne, archiváciou audio-vizuálnej dokumentácie a prezentovaním ľudového tanca verejnosti.
Štefan Uvarov Skitalec

Životopis

Pochádzal z ruskej šľachtickej rodiny. Profesor na umeleckej akadémii v Petrohrade. Po prevrate 1917 žil v ČSR na rozličných miestach, dlhšie na Spiši, naposledy v Banskej Bystrici. Maľoval tušom krajinárske motívy, námety čerpal zo svojej vlasti, maľoval i Tatry. Po ČSR poriadal putovné výstavy a prednášky o ruskom umení.
Superfish

Superfish je adware ktorý funguje ako lokálna proxy, ktorá vkladá svoje reklamy alebo nahradzuje iné reklamy na webových stránkach a to vrátane protokolu HTTPS vďaka vlastnému SSL certifikátu ktorý si nainštaluje na zariadenie. Superfish je možné odinštalovať ako iné bežné aplikácie pomocou “Pridať alebo Odobrať Programy” ale po tejto odinštalácií SSL certifikát zostáva v zariadení čo predstavuje bezpečnostné riziko a preto je odporúčané jeho manuálne odstránenie.

Bezpečnostný incident Lenovo

Firma Lenovo niekoľko mesiacov od septembra 2014 do februára 2015 dodávala niektoré modely notebookov s predinštalovaným operačným systémom Microsoft Windows vrátane tohoto Adware. Nebezpečenstvo je ale dlhodobejšie pretože bude nejaký čas trvať kým veľkoobchody a maloobchody dopredajú všetky postihnuté notebooky a aj s ohľadom na to že tento adware je aj súčasťou oddielu pre obnovenie.  SSL certifikát na týchto notebookoch je síce chránený heslom, ale toto je na všetkých notebookoch rovnaké a je verejne známe takže hrozí jeho zneužitie pre MITM (man-in-the-middle) útok.

Liečenie

Microsoft Windows Defender po aktualizácii svojej databázy tento Adware odstraňuje vrátane SSL certifikátu v systémovom úložisku certifikátov Windows ale neodstraňuje ho z aplikácie Mozilla Firefox
Fámjin

Názov dediny

História hovorí, že Fámjinu sa hovorilo Vesturvik. Jedného dňa sa dvaja muži z dediny rozhodli ísť loďou na ryby. Na mori zahliadli francúzsku plachetnicu, ktorá len tak postávala a čakala na vietor. Dvaja muži pozvali dve ženy na svoju loď. Keď boli dámy na palube, muži s nimi rýchlo veslovali smerom k dedine. Z plachetnice počuli kričať Francúzov „Femmes… Femmes“. Od toho dňa bol nazývaný Vesturvik Fámjin. Tento príbeh sa odohral v 16. storočí.
Pravepodobnejšie pochádza názov dediny zo starej angličtiny fām (pena) kvôli vlnám pri dedine.

Dejiny

Kostol v Fámjin bol postavený v roku 1875 a využívaný od roku 1876. V kostole sa nachádza runový kameň zo 16. storočia (Fámjinssteinurin). Na kameni sú zapísané latinské a runové listy. Kameň pochádza z obdobia po Faerskej reformácii v roku 1538, a dokazuje, že runy boli používané až do konca 16. storočia. Je najmladší z pomedzi runových kameňov Faerských ostrovov.
V kostole je prototyp vlajky Faerských ostrovov Merkið. Túto vlajku vytvoril Jens Oliver Lisberg z Fámjin a kolektív počas štúdia v Kodani v Dánsku v roku 1919. Prvýkrát bola "Merkið" použitá na Faerských ostrovoch 22. júna 1919 vo Famjine pri príležitosti svadby. Nebola spočiatku oficiálne uznaná. Ale počas druhej svetovej vojny Spojené kráľovstvo zakázalo používanie vlajky Dánska na Faerských lodiach, pretože Dánsko bolo v tej dobe obsadené Nemeckom. Preto bola odvtedy Merkið používaná na faerských lodiach (oficiálny dátum uznania je 25. apríl 1940). No až overovacím zákonom o autonómii v roku 1948 bola Merkið rozpoznaná ako oficiálna vlajka Faerských ostrovov.

Kultúra

Fámjin je situovaný v blízkosti vôd bohatých na ryby. V prístave, v ktorom je dobre chránené životné prostredie, rybárske lode kotvia v lete na malom móle. Počas zimy sú vyťahované do prístaviska a uchovávajú sa v domoch. Rovnako ako v iných dedinách je rybolov aj chov oviec súčasťou každodenného života.
V letných mesiacoch sa počet obyvateľov výrazne zvyšuje vďaka príchodu mnohých ľudí z Fámjin, ktorí žijú v iných dedinách na Faerských ostrovoch a v iných krajinách, ale vracajú sa do dediny kvôli paseniu oviec a sennej sezóne, ktorá trvá od začiatku júla do konca augusta. To je prípad mnohých malých obcí Faerských ostrovov. V posledných rokoch rastie počet turistov, ktorí obec navštevujú. Turisti prichádzajú hlavne z jedného dôvodu, želajú si vidieť pôvodnú vlajku Faerských ostrovov, Merkið, ktorá visí v kostole. V obci je pár domov na prenájom a kaviareň, hneď vedľa prístavu.
Bushy Park

Bushy Park je druhý najväčší kráľovský park v Londýne. Nachádza sa na juhozápade Londýna v obvode Richmond. Rozprestiera sa na ploche 4,5 km², bezprostredne na sever od Hampton Court Palace a jeho záhrad, len niekoľko minút chôdze od Kingstonu.
V parku sú rybníky na rybárčenie aj na prechádzku loďou, cesty na vychádzky koňmo, udržované sady, divoké oblasti zarastené papradím obývané jeleňmi a chránené oblasti. V parku sa nachádza niekoľko chát a Národné fyzikálne laboratórium.

Dejiny

Oblasť Bushy parku bola osídlená posledných 4000 rokov. Bola tu objavená mohyla z doby bronzovej a bohaté známky poľnohospodárskej činnosti v stredoveku.
Keď Henrich VIII. prevzal v roku 1529 od kardinála Tomasa Wolseyho Hampton Court Palace, prevzal aj tri okolité parky (Hare Warren, Middle park a Bushy park), ktoré tvoria súčasný Bushy park. Ako vášnivý lovec vyhradil tento park pre lov jeleňov.
Jeho nasledovníci, ktorí boli menej krvilační, nechali postaviť v parku ďalšie malebné príslušenstvo. Karol I. dal vykopať zavlažovací 19-kilometrový kanál Longford River pre zásobovanie Hampton Court a zriadil niekoľko rybníkov. V tom čase bola postavená aj hlavná komunikácia – Gaštanová ulica (Chesnut Avenue), ktorá vedie medzi Hampton Court Road v Hamptone a Sandy Lane v Teddingtone.
Od polovice 19. storočia do druhej svetovej vojny tu Londýnčania slávili gaštanovú nedeľu (Chestnut Sunday), prechádzajúc sa rozkvitnutou gaštanovou alejou (táto tradícia bola obnovená v roku 1993).
Na konci 19. storočia boli v parku položené základy nového športu - podzemného hokeja.
Počas prvej svetovej vojny tu bola zriadená nemocnica, v ktorej ošetrovali kanadských vojakov a v medzivojnovom období tu zriadili tábor pre podvyživené deti. Dwight D. Eisenhower tu plánoval počas druhé svetovej vojny vylodenie v Normandii.

Doprava

Niektoré linkové autobusy zastavujú blízko Hampton Court Gate – hlavnej južnej vstupnej brány do parku. Autobusy z Richmondu zastavujú pri Hampton Court Green.
Touvois

Poloha

Obec má rozlohu 39,21 km². Najvyšší bod je položený 61 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 560 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Crosmières

Poloha

Obec má rozlohu 20,45 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 942 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Raray

Poloha

Obec má rozlohu 6,72 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Côte

Poloha

Obec má rozlohu 6,93 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 524 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malajzia

Prídavné a obyvateľské meno

Prídavné meno k slovu Malajzia znie malajzijský (nie: malajský). Akíkoľvek obyvatelia/štátni občania Malajzie sa volajú Malajzijčania. Malajzijčania zahŕňajú Malajcov (pozri ďalej), Číňanov, Tamilov a podobne.
Prídavné meno k slovám Malajsko a Malajci (Malajčania) znie malajský (nie: malajzijský). Etnikum žijúce primárne na Malajskom polostrove a Malajskom súostroví (toto etnikum tvorí okrem iného hlavnú časť Malajzijcov) sa volá Malajci alebo Malajčania.

Geografia

Najvyšším vrchom Malajzie je Gunung Kinabalu (4 095 m n. m.) na ostrove Borneo. Dĺžka malajského pobrežia je 4 675 km. Až 63,6% povrchu Malajzie tvoria lesy, 17,6% trvalé porasty a 5,5% orná pôda. 30,7% krajiny je chráneným prírodným územím. ›Pevninská časť štátu je hornatá. Pohoria sa smerom na juh znižujú. Na juhu krajiny prevládajú nížiny. Podnebie je rovníkové s vysokými teplotami a vysokou vlhkosťou po celý rok. Horské oblasti sú pokryté tropickým pralesom. Medzi najvzácnejšie živočíchy patrí orangutan, tiger či nosorožec. Vodstvo, medzi najznámejšie a zároveň najvýznamnejšie rieky v Malajzií patria Pahang, Perak a Rajang.

Dejiny

Malajský polostrov bol osídlený už v praveku. Prvé malajské kmene, ktoré prišli z Južnej Číny v niekoľkých vlnách, sa začali na území dnešnej Malajzie usádzať už od 1. tisícročia pred Kr. Od prelomu letopočtov bolo územie významnou križovatkou rôznych kultúr a vplyvov. V 15. stor. väčšinu Malajského polostrova dobyla thajská ríša. Od začiatku 15. stor. začali na územie prenikať Portugalci, v 16. stor. Nizozemci. V pol. 17. stor. bol celý polostrov zjednotený v sultanáte Džohor, po jeho rozpade v 19. storočí sa dostala Malajzia pod správu anglickej koruny. Počas druhej svetovej vojny v rokoch 1942 - 1945 nasledovala japonská okupácia. V roku 1946 bol vyhlásený "Malajský zväz" (alebo "Malajská únia"), od roku 1948 premenený na "Malajskú federáciu" (krátky tvar: "Malajsko") v rámci Spoločenstva národov. V roku 1957 bola táto Malajská federácia vyhlásená za nezávislú. V roku 1963 bola rozšírená o Singapur (vystúpil v roku 1965), Sarawak a Britské severné Borneo a tento väčší štát dostal nové meno "Malajzia" (názov nemá dlhý tvar, staršie sa ale uvádzal dlhý tvar "Malajzijská federácia"). Proti založeniu Malajzie vystúpili Indonézia a Filipíny, kríza trvala do konca 60. rokov.
Malajzia bola 22 rokov (1981 – 2003) pod vládou premiéra Mahathira bin Mohameda. Pod jeho vládou sa malajzijská ekonomika zmenila z krajiny, ktorá len exportovala suroviny, na krajinu vyvážajúcu výrobky, služby a na turisticky atraktívnu destináciu. Malajzia exportuje ropu a zemný plyn.
Lago Viedma

Lago Viedma je ľadovcové jazero v provincii Santa Cruz v Argentíne. Nachádza sa na úpätí východného svahu Patagónskych Ánd, neďaleko hraníc s Čile.
Nachádza sa vo výške 254 m n. m. Jeho rozloha je pri približných rozmeroch 80 x 15 kilometrov asi 1 088 km². Voda z jazera odteká riekou Leonou do jazera Argentino. Jazero sa nachádza v Prírodnej rezervácií Los Glaciares, ktorá je súčasťou Svetového dedičstva UNESCO.
Pikola

Stavba a materiál

Pikola je dvojdielna, na rozdiel od sopránovej priečnej flauty. Meria 32 cm a trubica má priemer cca 1 cm. Aj dnešné pikoly sa pre niektoré účely vyrábajú z dreva. Drevené pikoly majú jemnejší zvuk. Často sa vyrábajú kombinované pikoly z kovovou hlavicou a dreveným telom. Platí, že čím väčšiu hustotu má drevo, tým kvalitnejší a jemnejší bude zvuk pikoly. U kovových pikol platí, že čím kvalitnejší je kov, tým kvalitnejší bude zvuk. Najčastejšie sú pikoly vyrábané z hliníka (najlacnejší variant pre začiatočníkov), striebra a zlata.

História

Predchodcami modernej pikoly sú stredoveké priečne píšťaly, ktoré sa vyrábali z dreva a nemali žiadne klapky. Na pikolu sa postupne pridávali klapky a v 19. storočí sa začal používať klapkový systém Theobalda Böhma. Prvýkrát bola použitá v symfonickom orchestri v beethovenovej piatej symfónii.
Liparské ostrovy

Všeobecný opis

Liparské ostrovy majú príjemné stredomorské podnebie. Ich pobrežie je členité, plné strmých útesov. Sú tam miesta vhodné na potápanie, ale len málo pláží. Krajinný ráz určujú predovšetkým výrazné kužele jednotlivých sopiek. Tie pokrýva bujná stredomorská vegetácia. Sú tu však aj miesta úplne holé, kde na povrch vystupuje svetlá pemza plná kúskov čierneho obsidiánu. Nesporne najväčšou prírodnou zaujímavosťou je vulkanická činnosť, najmä na ostrovoch Vulcano a Stromboli. Na ostrovoch nie sú veľké hotelové komplexy ani priemyselné podniky (okrem baní na pemzu). Novo stavané penzióny a súkromné vily slúžia prevažne ako letné sídla a zvyčajne sa dôsledne pridŕžajú architektonického štýlu daného staršou zástavbou. Táto výstavba vedie aj k opätovnému osídľovaniu odľahlejších častí ostrovov, v nedávnej minulosti opustených miestnym obyvateľstvom sťahujúcim sa do miest na pobreží. Ostrovy sú zapísané v zozname Svetového dedičstva UNESCO.

Geológia

Vulkanické pásmo spájajúce Etnu s Vezuvom je stále aktívne. V Tyrhénskom mori medzi Liparskými ostrovmi a Neapolom sa pod hladinou ukrývajú činné sopky nemalých rozmerov. Počiatky vulkanickej činnosti v tejto oblasti sú viac ako dva milióny rokov staré. Vek samotných ostrovov je približne 350 000 rokov. Ich najmladšou časťou je od roku 183 pred Kr. Vulcanello. Tento pôvodne samostatný ostrov bol v 16. storočí spojený prúdmi lávy s ostrovom Vulcano. Už od staroveku sa na ostrovoch ťaží pemza a v dávnej minulosti to bol aj obsidián.

Doprava

Spojenie medzi jednotlivými ostrovmi, so Sicíliou a s pevninou je zabezpečené pomocou trajektov a rýchlych člnov pre osobnú dopravu (Aliscafo). Pravidelné linky vychádzajú z prístavu Milazzo na sicílskom pobreží. Oveľa redšie je spojenie s mestami Palermo na Sicílii a Neapol na Apeninskom polostrove.
Na väčších ostrovoch (Lipari, Salina) funguje autobusová doprava. Naopak na Alicudi, kde nie sú cesty, ale iba schody, sú jediným dopravným prostriedkom somáre.

Turistické informácie

Je takmer nemožné zaobstarať si presného sprievodcu či aktuálnu mapu ostrovov. Výstavba nových budov a chátranie starších usadlostí urýchľujú zastarávanie sprievodcov aj máp. Turistické značky sú tu s výnimkou ostrova Panarea niečím takmer neznámym. Ostrovy však nie sú príliš veľké. Aj tie najväčšie z nich, ako sú Lipari či Salina, prejde priemerne zdatný turista za jediný deň. Asi najvýhodnejšie miesto na ubytovanie turistu, ktorý chce poznávať jednotlivé ostrovy, je vďaka svojej polohe a dobrému spojeniu prístav Lipari na rovnomennom ostrove. Pri cestách medzi ostrovmi treba mať na pamäti, že lodná doprava je závislá od počasia. Môže sa stať, že čln vynechá niektorý prístav na trase, alebo že doprava bude na niekoľko hodín, trebárs aj do druhého dňa prerušená. Rýchle člny (Aliscafo) sú úplne nevhodné pre osoby trpiace nevoľnosťou v dopravných prostriedkoch.
Senones (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 18,73 km². Najvyšší bod je položený 722 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 543 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pamätník SNP na Jankovom Vŕšku

Pamätník SNP na Jankovom Vŕšku je pamätník vybudovaný na Jankovom Vŕšku (533,1 m n. m.) v Nitrických vrchoch, na pamiatku padlých, ktorí tu zahynuli počas druhej svetovej vojny.

Poloha

Pamätník sa nachádza na Jankovom Vŕšku v nadmorskej výške 533,1 m n. m., 2 km severovýchodne od Uhrovca. Komplex pamätníka možno rozdeliť na dve časti. Na vrchnú a spodnú. Na vrchnej, vyššie položenej, sa nachádza pamätník padlým partizánom štyroch národností z obdobia Slovenského národného povstania. V nižšej časti je veľké parkovisko pre zhruba 50 áut, horský hotel Partizán a turistická ubytovňa.

História výstavby

Hlavnými iniciátormi stavby pamätníka boli okresný výbor KSS a okresný Zväz slovenských partizánov v Bánovciach nad Bebravou. Autormi návrhu pamätníka boli akademický sochár Jozef Pospíšil a Ing. arch. Artúr Szalatnai-Slatinský. Na jeho tvorbe sa podieľali občania z okolitých obcí, priami účastníci SNP a dokonca i brigádnici z Moravy a Čiech. Výstavba pamätníka sa začala pripravovať krátko po oslobodení. Uskutočnila sa bez akýchkoľvek mechanizmov, nakoľko v tom čase nebol na Jankovom Vŕšku elektrický prúd a voda. Práce sa robili ručne a voda sa privážala. Vybudovaný bol v rokoch 1948 – 1951, odhalený 28. augusta 1951, pri príležitosti osláv SNP. V ďalších rokoch sa postupne pokračovalo v budovaní rekreačného areálu, dobudovaná bola elektrická sieť a vodovod.

Architektonické riešenie pamätníka

Pamätník je v tvare obrovského pylónu, vysokého 15 m, v pôdoryse päťramennej hviezdy na vrchu ukončený štvorcovou doskou. Pylón vyrastá zo stredu štvorcovej základne, vysokej 2 metre, v ktorej je umiestnené mauzóleum s prsťou z bojísk 2. svetovej vojny. Celý monument je vybudovaný z kameňa a sú v ňom vybudované rôzne ornamenty. Na jej vonkajších stenách sú vysekané nápisy: „Sláva a večná pamäť padlým hrdinom“. Vo vnútri mauzólea nad sarkofágom: „Vášmu odkazu verní zostaneme“. Po bokoch: „Mier bude zachovaný a upevnený, ak ľud vezme vec zachovania mieru do svojich rúk“ (J.V. Stalin). „SNP zostáva nevyčerpateľným žriedlom našej triednej a národnej hrdosti“ (V. Široký).

Areál pamätníka

Pamätník obkolesuje zemitý val, ktorý je preklenutý schodišťami. Pamätník je obkolesený kríkmi a steny valu sú vyložené kameňmi. Na jednej strane od steny sú udržiavané hroby partizánov – symbolický cintorín s hrobmi bojovníkov a organizátorov SNP.
Pod pamätníkom sa nachádza aj prírodný amfiteáter, ktorý je rozdelený do viacerých stupňov, kde sú lavičky na sedenie. Na každom stupni sa nachádza jedna kamenná tabuľa. Mimo areálu sa nachádzajú aj viaceré bunkre, v ktorých sa v minulosti ukrývali partizáni a teraz sú 3 bunkre novozrekonštruované a návštevníci si ich môžu prezrieť. Celé územie je chránené, jeho výmera je 103,42 ha a nachádza sa v katastrálnom území obce Uhrovec. V blízkosti pamätníka sa nachádza hotel a turistická ubytovňa, funguje tu tiež komerčný adrenalínový park.