google/wiki40b huggingface dataset:
Horst Mahler

Život

Horst Mahler študoval právo na západoberlínskej Freie Universität Berlin, po štúdiách založil roku 1964 právnickú poradňu. V dôsledku svojich stykov s ľavicovými organizáciami patrili medzi jeho zákazníkov prominentné osobnosti ako Rainer Langhans, Fritz Teufel, Gudrun Ensslinová, Beate Klarsfeldová, Andreas Baader a ďalší. Roku 1969 založil spolu s neskorším poslancom strany Zelených, Hansom Christianom Ströbelem, takzvaný Socialistický advokátsky kolektív (Sozialistisches Anwaltskollektiv).
Horst Mahler patrí k rozporuplným osobnostiam spoločenského a politického života v Nemecku. Počas svojho štúdia bol členom ľavicového, ale v porovnaní s neskoršími organizáciami nedogmatického zväzu SDS. Za členstvo v tomto zväze ho roku 1960 vylúčili z SPD. V neskorých šesťdesiatych rokoch sa silne angažoval v takzvanej mimoparlamentnej opozícii (APO) a roku 1970 sa stal členom teroristickej organizácie RAF.
Činnosť v tejto organizácii viedla 8. októbra 1970 k jeho zatknutiu a neskoršiemu odsúdeniu (prepad banky, násilné oslobodenie väzňa). K Mahlerovým obhajcom patril aj Otto Schilly, neskôr minister vnútra SRN, ale aj Gerhard Schröder, neskôr kancelár SRN. Ešte počas výkonu trestu bol Mahler kvôli členstvu v maoistickej takzvanej strane KPD a v dôsledku ideologických sporov z RAF vylúčený. Roku 1980 ho predčasne prepustili po výkone dvoch tretín trestu a roku 1987 dostal povolenie pôsobiť ako právny obhajca.
Počas väzby sa Mahler zoznámil s Hegelovým dielom, čítal ďalšiu literatúru a zmenil svoje názory. Germánstvo sa pomaly stávalo v jeho očiach východiskom pre problémy nemeckej spoločnosti. Roku 2000 vstúpil k veľkému prekvapeniu svojich bývalých kolegov do ultrapravicovej Národnej demokratickej strany Nemecka (NPD). Neskôr zastupoval stranu aj v rôznych procesoch a pri rôznych príležitostiach sa zasadzoval za obnovu Veľkonemeckej ríše.
V roku 2003 z NPD vystúpil a založil Spolok za rehabilitáciu prenasledovaných v dôsledku popierania holokaustu (Verein zur Rehabilitierung der wegen Bestreitens des Holocaust Verfolgten). Začiatkom roku 2004 sa ocitol opäť v súdnej sieni, tentoraz obvinený zo štvania ľudu (po nemecky Volksverhetzung). Mahler s niekoľkými stúpencami žiadal zákaz židovských obcí v Nemecku, vypovedanie všetkých nezamestnaných prisťahovalcov z Nemecka a vyzýval na ďalšie silné zásahy proti rôznym menšinám.
Roku 2002 rozdával novinárom na straníckej konferencii NPD neonacistické letáky, ktoré označovali nenávisť voči Židom za niečo celkom obvyklé.
Počas procesu hrozil sudcom, prokurátorovi a prísediacim trestom smrti podľa starého a neplatného ríšskeho trestného kódexu (sudca si v dôsledku jeho počínania vyžiadal psychiatrov posudok). Aj vzhľadom na ďalšie antisemitistické výstupy bol Mahler 8. apríla 2004 odsúdený za propagáciu rasizmu a antisemitizmu na deväť mesiacov väzenia a dostal zákaz vykonávať prax obhajcu.
Istú pozornosť vzbudil Horst Mahler až v novembri 2005, kedy vystupoval ako asistent obhajoby v procese proti Ernstovi Zündelovi a tejto funkcie ho sudca zbavil.
Bellegarde-en-Forez

Poloha

Bellegarde-en-Forez má rozlohu 18,91 km². Najvyšší bod je položený 606 m n. m. a najnižší bod 361 m n. m.

Obyvateľstvo

Bellegarde-en-Forez má 1833 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Nacionalizmus

Nacionalizmus ako politická ideológia

Samotný pojem nacionalizmu je relatívne mladý a pravdepodobne ho prvýkrát použil v 18. storočí Johann Gottfried von Herder.  Už od prvých historických zmienok môžeme sledovať nepretržitú snahu ľudí zoskupovať sa na rôznych úrovniach vývoja (rod, kmeň, národ) do spoločenstiev s rovnakými resp. príbuzným prvkami. Boli to predovšetkým  spoločný jazyk, etnická príbuznosť, identický historický vývoj, tradícia, osobitný typ kultúry, kolektívne vedomie, či územie. Z toho vyplývalo aj politické a hospodárske pôsobenie národných spoločenstiev v určitom geografickom priestore. Nacionalizmus súčasne nemožno definovať iba z jedného dejinného príkladu – napr. vývoj západoeurópskych národov, v skutočnosti musíme sledovať osobitý vývoj nacionalizmu slovanských, germánskych resp. arabských národov a pod. Nacionalizmus sa objavuje v dejinách ľudstva v rôznych niekedy aj navzájom protirečivých formách (napr. konzervatívny, ľavicový). Jedna forma nacionalizmu  ustúpi do úzadia a zrodí sa nová. V každom prípade nacionalizmus aj na začiatku 21. storočia patrí medzi hlavné ideológie dejinného pohybu. 
Západná Európa: Anglický národ sa objavil potom, ako anglosaský jazyk splynul s normansko-francúzskym a vznikol anglický jazyk. Na druhej strane, však pojem anglický národ nebol nikdy spájaný s vedomím spoločného jazyka a kultúry, ale príslušnosti k Anglickej korune. Podobne tomu bolo aj vo Francúzsku, kde tomu predchádzalo splynutie fransko-nemeckého a latinského jazyka do jazyka francúzskeho. V Európe ale aj inde vo svete malo na formovanie národnej identity vplyv aj náboženstvo (vzostup nacionálneho cítenia sa zhoduje, čo však  nie je pravidlom, s nástupom reformácie, keď sa nadradenosť latinčiny v cirkevných obradoch narušila čoraz častejším nastupujúcim používaním miestnych jazykov). Jazyk ako určujúci znak národného povedomia je však iba jedným z celej rady definujúcich prvkov. Napr. dejiny írskeho národa, ktorý si aj napriek sedemstoročnej britskej nadvláde zachoval svoju existenciu a vybojoval v 20. storočí vlastný štát. Na druhej strane v dôsledku cudzej nadvlády len malá časť Írov v súčasnosti ovláda pôvodný írsky jazyk, ktorý má keltský pôvod.
Nacionalizmus vo svojej výbojnej podobe spôsobil množstvo vojnových konfliktov. V 20. storočí sa vyvinuli extrémne formy nacionalizmu ako nacizmus, fašizmus, frankizmus, a ďalšie, ktoré inšpirovali mnohé hnutia a politické smery vo svete. Na Slovensku to bola najmä Hlinková slovenská ľudová strana.
Zámok Vizovice

Dejiny

Zámok vo Vizoviciach vznikol v polovici 18. storočia na mieste bývalého cisterciánskeho kláštora. Dal ho postaviť Heřman Hannibal z Blümengenu podľa návrhov architekta Františka Antonína Grimma. Je to dvojposchodová budova s tromi krídlami v tvare písmena U postavená vo vtedy modernom francúzskom barokovom štýle. V druhej polovici 18. storočia bola dokončená zámocká záhrada – anglický a francúzsky park so sochárskou výzdobou. Z tejto doby pochádza aj vybavenie zámku a rozsiahla zbierka obrazov.
Bohaté zámocké interiéry sú zariadené nábytkom v štýle baroka, rokoka, empíru i biedermeieru, s množstvom porcelánu, rozsiahlou obrazovou zbierkou so vzácnym súborom diel holandského maliarstva a sadou iných hodnotných predmetov. Interiér kaplnky v ľavom krídle zámku je dielom majstra moravského sochárstva Ondřeja Schweigla, ktorého skulptúry zdobia aj celoročne prístupný zámocký park.
Andrej Ľudovít Katina

Životopis

Narodil sa v rodine Ondreja Katinu a jeho manželky Kataríny, rodenej Bukovej. Základné vzdelanie získal vo Zvolene, kde aj v roku 1929 zmaturoval. Neskôr študoval teológiu v Bratislave (1929 – 1933), ordinovaný bol v roku 1933. Pôsobila ako kaplán vo Zvolene, farár v Badíne (1935 – 1946), Hronseku a napokon sa stal biskupom Západného dištriktu (1952 – 1968). Jeho pôsobenie poznačil vtedajší politický systém.

Tvorba

V roku 1932 debutoval zbierkou nábožensky a sociálne ladených básní, potom sa venoval prozaickej tvorba s mravoučnou a historickou tematikou, pokúšal sa aj o drámu. V publicistike sa venoval kultúrnohistorickej a cirkevnej problematike, zostavil modlitebník a vydal historickú prácu o artikulárnom kostole v Hronseku. Bol spoluredaktorom časopisu Evanjelický posol spod Tatier.
Livaie

Poloha

Obec má rozlohu 12,46 km². Najvyšší bod je položený 378 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Travčice

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1239, ale historické nálezy dokazujú, že obec bola osídlená už skôr a to približne v 11. storočí.
Vplyvom výstavby pevnosti Terezín musela obec celkom ustúpiť jej stavbe a obec bola presídlená o kilometer východnejšie. V júni 1782 sa započalo s búraním starej dediny a stavbou novej, ktorá bola podľa niektorých prameňov dostavaná najskôr roku 1784. Celkom bolo vystavených 38 objektov. Počas prvej svetovej vojny bol na území obce zriadený zajatecký tábor.
V roku 1920 bola v obci prevedená elektrifikácia.
Lains

Poloha

Obec má rozlohu 9,81 km². Najvyšší bod je položený 660 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gross Raden (archeológia)

Vznik

Sídlisko malo dve hlavné stavebné fázy. V prvej polovici 9. storočia tu vzniklo hradisko, ktoré však bolo iba o niekoľko desaťročí neskôr zničené. Pri výskumoch sa ukázalo, že západní Slovania tu uskutočnili veľké terénne úpravy.

Dejiny

Hradisko pôvodne stálo na ostrove, ktorý z veľkej časti vybudovali jeho obyvatelia, a bolo prístupné po drevenom moste, čo zvyšovalo jeho úroveň ochrany. Dnešný polostrov teda ešte pred tisícročím nemusel existovať. Zvyšok osady bol takisto chránený priekopou a palisádou s jediným vstupom cez most. Táto priekopa bola asi 4 metre široká a hlboká 1,5 metra. V prvých desaťročiach pozostávalo hlavné sídlo z približne 40 vedľa seba stojacich domov. Tie boli jednopriestorové s pôdorysom obdĺžnika s rozmermi 4 x 5 metrov. V juhovýchodnej časti stála veľká budova s rozmermi 7 x 11 metrov, postavená z fošní. Nie je známe, či bola zastrešená, no podľa obetných darov sa usudzuje, že ide o svätyňu. Niekedy pred rokom 900 bolo toto osídlenie zničené, archeológovia objavili stopy po požiari vstupnej brány i palisády. Svätyňa bola takisto zničená.
Krátko nato sa začala druhá stavebná fáza, boli postavené ďalšie domy, ale už nie s prútenými stenami, ale zrubové. Tieto domy boli tiež väčšie, zaberali plochu až 45 m². Nová svätyňa bola postavená na ostrove a pre jej ochranu obyvatelia vybudovali kruhový val vysoký 10 metrov, s vnútorným priemerom 25 metrov. Navyše bola v polovici cesty k chrámu postavené ochranné stanovisko. Na konci 10. storočia bolo sídlisko opustené, zrejme bolo znovu zničené. Príčiny jeho skazy nie sú celkom jasné, zrejme však jeho zánik súvisel s ťažením Otta III. proti Slovanom v Meklenbursku v roku 995.

Každodenný život

Archeológovia objavili množstvo predmetov s charakteristickým slovanským zdobením, ktoré sa dá ľahko odlíšiť od germánskeho. Boli to najmä kopije, sekery, kosáky, nože, korálky, hrebene, brúsne kamene a mnohé iné úžitkové predmety a tovary. Z cenností to boli hlavne strieborné šperky a mince, ktoré poukazujú na obchodné styky obyvateľov Gross Radenu. Súčasťou sídliska boli okrem zrubových domov, domov z prútia a svätyne aj kováčska dielňa, vodný mlyn, a pece. Obyvatelia chovali hovädzí dobytok, svine a tiež ovce. Pestovali rôzne plodiny, z obilnín to bola hlavne raž.
V súčasnosti je sídlisko zrekonštruované do pôvodnej podoby a je v ňom zriadené múzeum. Vodná priekopa naznačuje, pokiaľ v čase rozkvetu osídlenia siahala voda. Lokalita je jedným z najväčších lákadiel pre turistov v regióne.
Norman Smith

Životopis

Narodil sa v Edmontone (Severný Londýn). Počas 2. svetovej vojny slúžil v RAF ako pilot bezmotorových lietadiel. V roku 1959 po neúspešnom pokuse o kariéru džezového hudobníka sa začal zaúčať v štúdiách vydavateľstva EMI za zvukového technika.
Do roku 1965, kedy sa stal hudobným producentom, bol Norman Smith zvukovým technikom všetkých nahrávok skupiny The Beatles, ktoré vznikli v štúdiách EMI. Podieľal sa na takmer stovke skladieb tejto kapely. Posledným albumom na ktorom s touto kapelou spolupracoval bol Rubber Soul,
Začiatkom roku 1967 začal Norman Smith nahrávať so skupinou Pink Floyd. Bol producentom ich prvého, druhého a štvrtého albumu: The Piper at the Gates of Dawn, A Saucerful of Secrets a Ummagumma. Pri nahrávaní skladby „Remember a Day“ pomohol v hre na bicie bubeníkovi kapely, Nickovi Masonovi.
Norman Smith bol producentom albumov kapiel ako The Pretty Things (S.F. Sorrow), Barclay James Harvest (Once Again]]). Bol autorom niekoľkých piesní („John Lennon's Guitar“, „Don't Let It Die“. V roku 1971 začal používať umelecké meno „Hurricane Smith“, pod ktorý sa mu podarilo nahrať medzinárodný hit „Oh Babe What Would You Say?“, ktorý bol v hitparáde Billboard Hot 100 na tretej priečke. Vydal aj vlastný album a singel s coververziou skladby „Who Was It?“ od Gilberta O'Sullivana. Nahral ešte niekoľko menej významných hitov ako boli „My Mother Was Her Name“ (1972), „Beautiful Day, Beautiful Night“ (1973) a „To Make You My Baby“ (1974).
V roku 2004 vydal CD s názvom From Me To You, na ktorom boli nové nahrávky jeho najväčších hitov: „Don't Let It Die“ a „Oh Babe, What Would You Say?“. Súčasťou obalu tohoto albumu bola aj knižočka s vyjadreniami Paula McCartneyho a členov skupiny Pink Floyd. V marci 2007 vydal memoáre s názvom John Lennon Called Me Normal. V knihe sa nachádzali aj niektoré dosiaľ nezverejnené fotografie a niektoré fakty o skupinách The Beatles a Pink Floyd v období nahrávania v štúdiách na Abbey Road, ako aj niektoré detaily živote pilota bezmotorových lietadiel v RAF.
Juhoslovanské kráľovstvo

Charakteristika

Kráľovstvo zaberalo 247 542 km² a v roku 1931 malo 13 929 988 obyvateľov.
Najväčšími skupinami obyvateľstva v roku 1931 boli Srbochorváti (74,4 %), Slovinci (8,5 %) a Nemci (4,3 %), zvyšok tvorili rôzne iné národnosti vrátane Slovákov.
46,4 % obyvateľstva tvorili pravoslávni, 39,4 % rímski katolíci a 11 % moslimovia.

Ekonomika

Obyvateľstvo sa väčšinou zaoberalo poľnohospodárstvom (80 %) a chovom dobytka. V produkcii vína bolo kráľovstvo na 4. mieste v Európe. Významné bolo aj rybárstvo a drevárstvo. Priemyselné výrobky štát prevažne dovážal výmenou za vývoz poľnohospodárskych produktov. Obchodoval najmä s Rakúskom, Talianskom a Česko-Slovenskom.
Jednotkou meny bol 1 dinár = 100 para.

Dejiny

Štát vznikol v októbri 1929 premenovaním Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, ktoré vzniklo na konci roka 1918 v súvislosti s rozpadom Rakúsko-Uhorska. Na jeho čele stál rod Karađorđevićovcov. K premenovaniu došlo pár mesiacov po tom, ako kráľ v dôsledku národnostných nepokojov zrušil ústavu, rozpustil parlament, vyhlásil diktatúru a zmenil územnosprávne členenie z dovtedajších 32 oblastí na 9 bánovín. Na jeseň 1931 bola prijatá nová ústava, boli znovu vypísané voľby a obnovený parlament, ale postavenie panovníka zostalo silné a boli zakázané národné politické strany. Členenie na bánoviny bolo ponechané.
V roku 1934 chorvátsky radikál spáchal atentát na juhoslovanského kráľa Alexandra I. v Marseille. V nasledujúcich rokoch (1934 - 1941) nedospelého nového kráľa Petra II. zastupovala regentská rada. V rokoch 1935 až 1939 stál na čele juhoslovanskej vlády Milan Stojadinović, ktorý sa pokúšal o zblíženie s veľmocami Osi a zaviedol autoritatívnu vládu. Stojadinovićov nástupca Dragiš Cvetković sa dohodol s Chorvátmi a poskytol im v rámci Juhoslávie autonómiu, teda špeciálne postavenie. Prejavilo sa to aj na administratívnom členení: dovtedajšia Sávska bánovina a Prímorská bánovina (a niektoré ďalšie menšie susediace územia obývané prevažne Chorvátmi) boli zlúčené do jednej bánoviny nazvanej Chorvátska bánovina (veľmi približne na území dnešného Chorvátska).
Po vypuknutí druhej svetovej vojny sa štát stal obeťou agresie Nemecka a Talianska. 17. apríla Juhoslávia kapitulovala, jej územie bolo rozdelené medzi Nemecko, Taliansko, Maďarsko a Bulharsko, pričom Chorvátsko dostalo formálnu nezávislosť pod kontrolou Nemecka.
Seignalens

Poloha

Obec má rozlohu 6,17 km². Najvyšší bod je položený 451 m n. m. a najnižší bod 327 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 32 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kadarkútsky obvod

Kadarkútsky obvod (maď. Kadarkúti kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kadarkút.
We Like 2 Party

Príprava

Prvý teaser vyšiel 28. mája. Druhý bol vydaný o deň neskôr a obsahoval aj informácie o tom, kto pieseň zložil.

Vydanie

V prvom týždni po vydaní sa „We Like 2 Party“ umiestnila v digitálnom rebríčku Gaon na 3. mieste s 278 367 predanými kópiami. Na konci júna sa umiestnila na druhom mieste mesačného rebríčka Gaon s predajnosťou 515 406 digitálnych kópií. Lepšie na tom bola len „Bang Bang Bang“, vlastná pieseň skupiny. V Billboardovom rebríčku Svetové digitálne piesne sa skladba umiestnila na druhom mieste.

Videoklip

Videoklip k piesni „We Like 2 Party“ sa natáčal 19. mája na ostrove Čeču. Obsahuje zábery, ktoré natáčali samotní členovia. Pred natáčaním si vypili, aby klip pôsobil prirodzenejšie. Zástupca spoločnosti YG Entertainment povedal: „Budete mať možnosť vidieť skôr uvoľnenejší ako vážny Big Bang.“ Videoklip ukázal bezstarostnú stránku skupiny, zábavu, párty a pitie alkoholu, čo sa od ich zvyčajného štýlu líšilo.
Billboard sa o videu vyjadril kladne: „Big Bang ukázali svoju hravú stránku a silné priateľstvo.“ Podľa Billboardu sa v Amerike aj vo svete videoklip k piesni umiestnil na treťom mieste najsledovanejších K-popových videoklipov za mesiac jún.

Zákaz

„We Like 2 Party“ bola televíziou KBS zakázaná kvôli nevhodným výrazom a spomínaniu značiek. YG Entertainment údajne zvažovalo úpravu skladby, ale dodnes tak neurobilo.
Atmosféra (jednotka)

Atmosféra je zastaraná jednotka tlaku, označuje sa atm. Jedna atmosféra je približne rovná normálnemu tlaku vzduchu, čo je 1013,25 hPa.
Chorváty

Dejiny

Obec založili chorvátski osadníci v 13. storočí. Prvýkrát sa spomína v písomných prameňoch  ako Huruati z roku 1247. Obec bola majetkom Turňanského hradu.

Obyvateľstvo

V obci v roku 2004 žilo 97 obyvateľov prevažne maďarskej národnosti.
IBook

iBook bola skupina prenosných počítačov vyrábaných spoločnosťou Apple Computer od roku 1999 do roku 2006. Počítače iBook boli primárne určené pre domácich užívateľov a školstvo a boli vybavené slabšie, a zároveň i lacnejšie ako profesionálne notebooky zvané PowerBook (a od roku 2006 MacBook Pro). Posledné modely s 12- a 14-palcovým monitorom boli na trhu do mája 2006, keď boli nahradené notebookmi nazvanými MacBook založenými na platforme Intel Core.

Originálny iBook

Steve Jobs predstavil prvé iBooky v roku 1999 ako prenosnú obdobu stolného počítača iMac. iBook bol vybavený procesorom PowerPC G3, USB, ethernetovou zásuvkou, modemom a optickou mechanikou. Nadôvažok, počítač mohol byť na objednávku vybavený aj bezdrôtovým pripojením ako jeden z prvých na trhu. Postupne sa na trhu objavili modely v rôznych pestrých farbách, nazvanými (v preklade) mandarínka, čučoriedka, grafit, indigo a limeta.
Napriek nedostatkom portov (iba jedno USB, vôbec žiadne SCSI, sériové, alebo paralelné porty) a takmer bez možností ďalšieho rozšírenia bol iBook obchodným úspechom a postupne bol vylepšovaný rozšírením pamäte a väčšími pevnými diskami. Od polovice roku 2000 obsahovali modely aj zásuvku FireWire a video výstup.

iBook s dvoma zásuvkami USB

Druhá generácia iBookov bola uvedená v Cupertine 1. mája 2001. iBook bol pretvorený od základov, s úplne novým dizajnom a novými vlastnosťami. Farebné modely s rukoväťou boli nahradené jednoduchým bielym dizajnom. Nový iBook bol radikálne tenší a tiež ľahší (niečo cez 2 kg). Princípy dizajnu tohoto iBooku sú dodnes využívané v ďalších výrobkoch spoločnosti Apple, biely polykarbonát je základom spotrebiteľských produktov ako iPod, iMac, eMac a neskôr MacBook. iBook sa od roku 2001 po stránke dizajnu už výrazne nezmenil. V roku 2002 pribudol k pôvodnému 12-palcovému 14-palcový model. Tieto modely boli bez výraznejších dizajnových zmien na trhu do mája 2006.

iBook G4

23. októbra 2003 boli na trh uvedené modely s procesorom PowerPC G4. Zároveň boli iBooky vybavené štrbinovou optickou mechanikou a priehľadná klávesnica bola nahradená snehobielou. Tieto modely boli na trhu do mája 2006.
Luz-Saint-Sauveur (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 50,38 km². Najvyšší bod je položený 3 194 m n. m. a najnižší bod 677 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 980 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Naukydes z Argosu

Naukydes alebo Naukydés (starogr. Ναυκύδης) bol grécky sochár z prelomu 5. a 4. storočia pred Kr.
Naukydes, syn Mothóna z Argosu, (alebo Patroklea, uvádza ho nápis objavený v Olympii) bol žiak sochárskeho majstra Polykleita. Tvoril približne v 2. polovici 5. a na začiatku 4. storočia pred Kr. Medzi jeho žiakov patrili sikyónsky Alypos a mladší Polykleitos z Argosu (Polykleitos je uvedený aj ako jeho brat, ale nie je známe, kto bol tento Polykleitos). Zo starovekých autorov nám o ňom a jeho dielach uvádzajú správy najmä Pausanias a Plínius Starší.
Naukydes vytvoril slávnu chryselefantinovú (zo zlata a slonoviny) sochu bohyne Héby, ktorá sa nachádzala v chráme bohyne Héry (Héraion bol vzdialený 4,5 km na juhovýchod od Mykén, zachovali sa z neho značné zrúcaniny). Ďalšími jeho dielami boli bronzová socha Hekaty v Argose, Hermes, Diskoforos, socha obetníka barana, podobizeň lyrickej poetky Erinny a zhotovil aj niekoľko sôch olympijských víťazov.
Bola to napr. socha Euklea, vnuka slávneho olympionika Diagora z Rodosu (Euklovo olympijské víťazstvo datujú na koniec 5. storočia pred Kr., podstavec jeho sochy s čiastočne zachovaným nápisom objavili vo východnej stene byzantského chrámu v Olympii). Sochy Cheimóna, víťaza v zápasení na olympijských hrách v roku 448 pred Kr., a to jedna v Olympii, druhá podľa Pausania dopravená v rímskom období z Argosu do svätyne Eirény v Ríme a socha zápasníka Baukida z Troizény, olympijského víťaza v roku 400 pred Kr.
Čo sa týka jeho zachovalých diel, pripisuje sa mu len niekoľko sôch, aj to len v rímskych kópiach. Jednou z nich je Diskoforos v Musée du Louvre.
Podľa niektorých historikov tu ide o dvoch rovnomenných umelcov, jedného z polovice piateho storočia pred Kr., ktorý patril do Polykleitovej rodiny a druhého z prvej polovice štvrtého storočia pred Kr.
Fons (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 9,28 km². Najvyšší bod je položený 224 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 130 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dambenoît-lès-Colombe

Poloha

Obec má rozlohu 8,69 km². Najvyšší bod je položený 448 m n. m. a najnižší bod 303 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 274 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Džamáhíríja

Džamáhíríja alebo po slovensky aj džamahírija alebo všeľudový štát (arab. جماهيرية = doslova: štát/republika ľudových más) je arabské slovo, novotvar, ktorý zaviedol Muammar al-Kaddáfí v prvom diele Zelenej knihy, vydanom v roku 1976.
Slovo džamáhíríja bolo odvodené z džumhúríja, ktoré sa prekladá ako republika, ale s výmenou slova džumhúr – ľud za množné číslo džamáhír – ľudové masy.
Jediným štátom na svete, ktorý sa označoval ako džamáhíríja, bola Líbya. Štátne usporiadanie bolo alternatívou k socialistickému a kapitalistickému modelu a nejde ani o republiku, ani o monarchiu. Podľa Zelenej knihy je džamáhíríja štát založený na priamej demokracii bez politických strán, riadený jeho ľudom cez miestne rady. Väčšina pozorovateľov však považovalo faktické štátne zriadenie za vojenskú diktatúru, ktorú ovládal plukovník Kaddáfí.
Nymburská kotlina

Poloha a sídla

Podcelok sa rozkladá zhruba medzi mestami Milovice na severozápade, Pečky na juhu, Kolín na juhovýchode a Městec Králové na severovýchode. Úplne vnútri podcelku sú z väčších miest Nymburk (okresné mesto), Poděbrady, Sadská a Velký Osek.

Charakteristika územia

Je to štruktúrne podmienená erózne denudačná zníženina pri strednom toku Labe. Vyznačuje sa rovinným až plošinným dnom s nízkymi stredo a mladopleistocennymi riečnymi terasami, údolnými nivami, pokryvmi a presypmi viatych pieskov, zarovnanými slieňovcovými povrchmi kryopedimentov a vzácnymi svedeckými vrchmi.
Peter Zagar

Peter Zagar (* 21. december 1961, Bratislava) je slovenský hudobný skladateľ, redaktor a publicista. Študoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave u Ivana Hrušovského (1981 – 1986). Pracoval v Hudobnom informačnom stredisku, v Slovenskej filharmónii, od roku 2000 vedie edičné oddelenie Hudobného centra. Člen súboru VENI ensemble (1987 – 1993), Požoň sentimentál, VAPORI del CUORE (od 1993) a iných.