google/wiki40b huggingface dataset:
Liptovská kotlina

Polohopis

Stredom kotliny preteká rieka Váh, ktorá tu vytvorila pomerne širokú nivu a sústavu šiestich riečnych terás. Prevláda pahorkatinový typ reliéfu, najvyšším bodom kotliny je vrch Hrubý grúň (973,3 m). Liptovská kotlina tvorí jadro regiónu Liptov s mestami Liptovský Mikuláš, Ružomberok a Liptovský Hrádok.

Vymedzenie

Zväčša mierne zvlnené územie lemuje severné úpätie Nízkych Tatier v dĺžke cca 60 km. Východným smerom pokračuje Podtatranská kotlina podcelkom Popradská kotlina, na severovýchode pásom Tatranského podhoria. Severným smerom susedia Západné Tatry (podcelok Tatier), nasledujú Chočské vrchy s podcelkami Prosečné, Sielnické vrchy a Choč. Západný okraj vymedzuje Šípska Fatra a nepatrnou časťou Revúcke podolie (oba podcelky Veľkej Fatry) a južným smerom lemujú okraj kotliny Ďumbierske a Kráľovohoľské Tatry, tvoriace Nízke Tatry. V juhovýchodnej časti leží Važecký chrbát, ktorý tvorí západnú časť Kozích chrbtov.

Geológia

Nachádzajú sa tu početné vývery minerálnych prameňov (napr. v Lúčkach, Bešeňovej, Liptovskom Jáne, Liptovských Sliačoch, Smrečanoch, Uhorskej Vsi) a termálnych prameňov (Bešeňová, Liptovský Ján, Ráztoky pri Liptovskom Mikuláši). V lokalitách Bešeňová a Liptovské Sliače sa vytvorili travertínové terasy. Kotlina patrí k vysoko položeným kotlinám Slovenska a jej dno vypĺňajú treťohorné sedimenty centrálnokarpatského paleogénu a mladšie riečne naplaveniny Váhu, hlavne štrky a piesky.

Chránené územie

Na tomto území sa nachádza viacero chránených území, medzi nimi národná prírodná pamiatka Liskovská jaskyňa, prírodná rezervácia Mohylky, Sliačske travertíny a Švihrová, prírodná pamiatka Bešeňovské travertíny, Hybická tiesňava, Skalná päsť alebo chránený areál Sielnický borovicový háj.

Turizmus

Hoci je územie Liptovskej kotliny obklopené turisticky vyhľadávanými pohoriami, patrí medzi obľúbené ciele rekreantov. Ponúka možnosť na relax v komplexe akvaparku, liečebných kúpeľoch, či priamo na brehoch Liptovskej Mary, zaujmú tiež viaceré archeologické náleziská či hradné ruiny.

Doprava

Dopravnou osou územia je medzinárodne významná európska cesta 50 (Žilina – Poprad) v trase diaľnice D1, ktorú v Ružomberku križuje európska cesta 77 v trase cesty I/59 (Dolný Kubín – Zvolen). Doplnkovú úlohu zohráva cesta I/18 (Ružomberok – Liptovský Mikuláš – Poprad) a I/72 (Brezno – Liptovský Hrádok), špecifickú úlohu zohráva cesta II/537 z Liptovského Hrádku na Podbanské, s
napojením na Cestu Slobody. Kotlinou vedie významná železničná trať Žilina – Košice.
Bouquetot

Poloha

Obec má rozlohu 13,07 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 019 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Paul-sur-Isère

Poloha

Obec má rozlohu 20,93 km². Najvyšší bod je položený 2 480 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 521 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berville-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 24 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 552 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Braye (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 1,34 km². Najvyšší bod je položený 148 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 118 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Vernet-Sainte-Marguerite

Poloha

Obec má rozlohu 25,03 km². Najvyšší bod je položený 1 363 m n. m. a najnižší bod 869 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 267 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grazac (Haute-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,17 km². Najvyšší bod je položený 333 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Manor House (stanica metra)

Dejiny

Stanica pomenovaná po miestnej krčme bola otvorená 19. septembra 1932. Navrhol ju Charles Holden a je situovaná na križovatke ulíc Seven Sisters Road a Green Lanes. Ako na všetkých staniciach ležiacich na predĺženej časti Piccadilly Line do Cockfosters, aj tu boli umiestnené viaceré estetické prvky, ktoré predtým v metre vidieť nebolo. Východov zo stanice bolo až 9, pričom dva z nic ústili ku električkám z a do Tottenhamu, Edmontonu a Stamford Hill. Posledné električky tu prešli v roku 1938, kedy boli nahradené trolejbusmi, ktoré tiež prestali premávať v roku 1951.
Podzemné časti stanice sú vydláždené svetlo hnedými dlaždicami lemovanými modrým vlysom a zrekonštruované boli v roku 2005. Tunely v stanici majú, podobne ako v staniciach Turnpike Lane a Wood Green, priemer 7 m a boli navrhnuté pre očakávanú väčšiu kapacitu. V porovnaní stanice Southgate a Bounds Green majú priemer len 6,4 m. Netradičné tiež boli priestory vybudované pre väčšiu prístupnosť pod koľajiskom.
Počas plánovania Victoria Line sa uvažovalo, že by stanicu prebudovali na stanicu Victoria Line, pričom Piccadilly Line by pokračovala v nových tuneloch priamo do nasledujúcej stanice Turnpike Lane. Návrh bol však zamietnutý z dôvodu veľkých obmedzení a vysokej ceny.

Zaujímavosti

Vedľa severného východu zo stanice sa nachádzajú pozostatky električkovej trate, ktorá vedie do pôvodnej budovy Metropolitan Electric Tramways Headquarters (riaditeľstvo spomínaných električiek).
Stanica London Overground Harringay Green Lanes sa nachádza cca 650 m severne od stanice po ulici Green Lanes.
Montivilliers

Poloha

Obec má rozlohu 19,09 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 16 344 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valennes

Poloha

Obec má rozlohu 26,7 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 351 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bitka o N’Djamenu (2006)

Boj

Hlavným cieľom útoku bolo obsadiť budovu Čadského národného zhromaždenia (parlament), avšak útok bol vládne vojská odrazili. Zahynulo pritom údajne 370 útočníkov, 30 vládnych vojakov a niekoľko civilistov, avšak keďže jediným zdrojom informácií sú čadské médiá je možné, že tieto čísla nie sú presné; 387 ľudí malo byť počas bojov zranených. Nasledujúci deň počas štátneho sviatku sa konal v meste sprievod 271 zajatých povstalcov.

Reakcie

Prezident Déby ihneď obvinil susedný Sudán z podpory povstalcov. Zároveň sa vyhrážal, že vyhostí z krajiny 200 000 sudánskych utečencov, ktorí utiekli pred násilím zo sudánskej provincie Darfúr. Tento krok ale 17. apríla odvolal. Podľa prezidenta mal útok aj v prípade neúspechu narušiť prezidentské voľby naplánované na 3. mája v ktorých zvíťazil a získal tak svoj tretí mandát. Zároveň ale označil útok za amatérsky a údajne ho vopred upozornili, že k nemu dôjde.
Situáciou v Čade sa zaoberala aj Bezpečnostná rada OSN, znepokojenie vyjadril aj generálny tajomník OSN Kofi Annan. Na útok reagovala aj Stredoafrická republika, ktorá uzavrela hranice so Sudánom, keďže práve jej územie mali povstalci využiť na svojej ceste k čadskej metropole.
Ucháč svetlý

Opis

Obýva severnú oblasť Eurázie, od Anglicka a Francúzska až po Kóreu a Japonsko. Jeho charakteristickým znakom sú výrazné ušnice. Je veľmi podobný so vzácnejším ucháčom sivým (Plecotus austriacus), s ktorým bol do šesťdesiatych rokov považovaný za jeden druh a s ktorým je aj dodnes často zamieňaný.
Vrchná časť tela je hnedá, na bielych bokoch máva zvyčajne žltkasté a čierne škvrny, tragus je svetlý, palec krídla je väčší ako 6 mm. Dosahujú hmotnosť 5 – 11 g, dĺžku tela 41 – 52 mm, chvosta 37 – 55 mm a predlaktia 36 – 42 mm. Najväčšou charakteristikou sú však jeho veľké ušnice, ktoré dosahujú 31 – 41 mm a ktoré rod Plecotus spoľahlivo odlišujú od ostatných netopierov. Dožíva sa 12 rokov. Roztiahnuté ušnice sú dlhé skoro ako celé telo.

Zimovanie

Neskoro na jeseň upadajú do zimného spánku, pri ktorom majú uši zložené pod krídlami a idú vidieť iba tragus. Je zavesený za päť pazúrikov zadných končatín hlavou dolu s lietajúcou blanou priloženou k telu. Zimuje najčastejšie v jaskyniach, dutých stromoch a v podkroviach.

Zvuky

Vydáva síce echolokačné signály, ale sú veľmi vysoké-pre ľudské ucho nepočuteľné, najčastejšie pri 50 alebo 35 kHz, rýchlo za sebou (20/s); bežnou technikou sa nedá seba rozlíšiť netopier svetlý a sivý.

Úkryt

Tento druh sa skôr javí ako typický obyvateľ jaskýň, ale často obýva hrady, stromy, najmä v nížinách a pahorkatinách, vyhýba sa mestám. Žijú v letných kolóniách s počtom 5 – 30 samíc v podkrovných štrbinách, alebo môžu hniezdiť aj samostatne.

Lov

Lovia prevažne v lese, často aj počas dňa a to väčšinou mole a iné nočné motýle, húsenice, ucholaky, dvojkrídlovce alebo pavúky. Pri love využívajú svoj dobre vyvinutý sluch. Nie je dobrý letec, lieta nízko a pomaly (15 km/h).  Netopier vydáva rôzne zvuky, ktoré sa odrážajú od okolitých predmetov. V priestore sa vďaka nim veľmi dobre dobre orientuje a loví.
Jozef Baraník

Život

Jozef Baraník sa narodil v Rajci. Po skončení reálky v Žiline študoval na Karlovej univerzite v Prahe aprobáciu matematika a fyzika pre stredné školy. V roku 1928 sa stal členom JČMF a na ustanovujúcej schôdzi pobočky JČSM v Žiline 17. novembra 1956 bol zvolený za predsedu pobočky. Svojou aktívnou činnosťou sa pričinil o úspešný rozvoj pobočky, ktorú bolo možné zaradiť medzi najaktívnejšie v bývalej ČSR.
Ako pedagóg pôsobil na stredných školách v Košiciach a v Žiline, kde vykonával funkciu krajského inšpektora. Ako učiteľ vo svojej odborno-výchovnej práci viac inklinoval k fyzike. Vychoval generácie žiakov, ktorí sa v praktickom živote venovali spoločensko-prospešnej činnosti.
Zomrel 24. septembra 1983 v Žiline.
Americký klusák

Dejiny

Predkom bol žrebec Messenger, anglický plnokrvník dovezený z Anglicka roku 1788. Do jeho chovu boli pripustené kobyly plemien Norfolkovia (žrebec Bellfonder), holandskí klusáci, araby a kanadskí mimochodníci. Takto vznikol roku 1849 významný chovný žrebec Hambletonian 10. Plemeno dalo vzniknúť štyrom zakladajúcim žrebcom amerických klusákov: George Wilkes, Dictator, Happy Medium a Electioneer. Americký klusák sa stal obľúbeným plemenom pre klusácke dostihy, v ktorých sa využíva dodnes.

Povaha

Americký klusák je miernej povahy, ochotný, učenlivý a súťaživý. Je veľmi rýchly a vytrvalý. Je tiež inteligentný a dobre ovládateľný.

Opis

Hlava je plnokrvného typu, krk kratší a svalnatý. Plecia sú silné, lopatky sklonené. Hrudník je hlboký, chrbát je dlhší a rovný, zadok sklonený a silný. Končatiny sú pevné s dobrými kĺbmi a tvrdými kopytami. Srsť býva tmavo hnedá alebo čierna. Sú u nej povolené všetky čisté farby - hnedáci, vraníci aj ryšavý. V kohútiku dorastajú priemerne 157 cm.

Využitie

Americký klusák sa využíva predovšetkým v klusáckych dostihoch po celom svete. Vyniká tu svojou rýchlosťou aj silou. Pre svoju povahu to je aj obľúbený jazdecký a športový kôň. Je vyvážaný do celého sveta.
Johann Elias Schlegel

Johann Elias Schlegel (* 17. január 1719 Meißen - † 13. august 1749 Sorø, Dánsko) bol nemecký dramatik a literárny historik. Študoval právo v Lipsku, v roku 1743 sa stal tajomníkom svojho príbuzného, ktorý bol saským veľvyslancom v Dánsku. Potom sa stal profesorom na univerzite v Sorø, kde pôsobil celý život. Prispieval do časopisu Bremer Beiträge, v Dánsku vydával týždenník Der Fremde. Čoskoro začal písať veršované drámy, známe pre svoju dramatickú výstavbu a dobre spracované alexandríny. Patrí k nim najmä dodnes hraná tragédia Canut (1746), čerpajúca z dánskej histórie, a tiež veršovaná konverzačná komédia Die StummSchönheit (1748). Významným dielom je aj literárno historická práca Vergleichung Shakespears und Andreas Gryphs (1741), ktorá stojí na počiatku modernej literárnej komparatistiky.
Doncourt-lès-Conflans

Poloha

Obec má rozlohu 7,34 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 183 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hedwig Lachmannová

Životopis

Narodila sa v rodine učiteľa. Po detstve, ktoré strávila v Słupsku a Hürbene (Švábsko), zložila vo veku 15 rokov skúšku ako učiteľka jazyka v Augsburgu. Neskôr pôsobila ako vychovávateľka v Anglicku.
V rokoch 1889 až 1917 udržiavala kontakty s friedrichshagenským a pankowským krúžkom básnikov.
Do nemčiny prekladala z angličtiny, maďarčiny a francúzštiny diela napr.: Oscara Wilda, Edgara Allana Poa, Sándora Petőfiho, Honoré de Balzaca a Rabíndranátha Thákura.
So svojím manželom Gustavom Landauerom sa spoznala na literárnom večierku v dome Richarda Dehmela.
Vasiľ Dacej

Pôsobenie

Základnú školu navštevoval v rodnej obci, potom študoval na gymnáziu v Medzilaborciach. Následne pokračoval na Filozofickej fakulte Vysokej školy pedagogickej v Prešove. Člen Spolku ukrajinských spisovateľov na Slovensku a Zväzu spisovateľov Ukrajiny. V rokoch 1990 – 2003 bol predsedom Spolku ukrajinských spisovateľov na Slovensku.

Tvorba

Po ukončení štúdia v roku 1958 a krátkom pôsobení v školstve sa stal redaktorom odboru ukrajinskej literatúry Slovenského pedagogického nakladateľstva v Prešove. Pre postoje k udalostiam v roku 1968 nemohol publikovať a musel opustiť miesto redaktora vo vydavateľstve. V rokoch 1980 – 81 pracoval ako dramaturg Ukrajinského národného divadla v Prešove. V roku 1982 sa presťahoval do Bratislavy a stal sa spisovateľom z povolania. Píše po ukrajinsky i po slovensky. Jeho próza vychádza predovšetkým v ukrajinčine. Okrem prózy sa venuje i písaniu rozhlasových hier (približne 20), je autorom prvej rozhlasovej hry v ukrajinčine vysielanej na Slovensku.
Mária Magyarová-Plšeková

Životopis

Organovej hre sa začala venovať ako trinásťročná. Je absolventkou Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre aprobácie hudobná výchova - anglický jazyk. Hru na organe študovala najprv na Súkromnom konzervatóriu Dezidera Kardoša v Topolčanoch a neskôr na Viedenskej hudobnej univerzite v koncertnej triede prof. Martina Haselböcka. V roku 2008 ukončila doktorandské štúdium na Katedre hudby Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre. Účinkovala na mnohých organových koncertoch a medzinárodných festivaloch na Slovensku i v zahraničí (Nemecko, Holandsko, Anglicko, Rakúsko, Fínsko, Poľsko, Nórsko). Venuje sa i komornej hre a pravidelne spolupracuje s viacerými umelcami. V období rokov 2001-2004 pôsobila v Anglicku, kde vyučovala hru na klavír a hudobnú teóriu na Oakham School a popri tom bola vyhľadávaná organistka a korepetítorka. V súčasnosti pedagogicky pôsobí na Súkromnom konzervatóriu v Nitre, koncertuje a zároveň pôsobí ako organistka v chráme Navštívenia Panny Márie v Nitre. Je zakladateľkou a dramaturgičkou medzinárodného organového festivalu Ars Organi Nitra.
Severus Sanctus Endelechius

Severus Sanctus Endelechius (koniec 4. storočia) bol rímsky kresťanský básnik, autor bukolickej skladby De mortibus boum (O úhyne dobytka).
De mortibus spadá do kategórie rímskej bukolickej poézie, ktorej zakladateľom bol Vergílius. U Endelechia možno sledovať mnohé odkazy na tohoto veľkého básnika. Zároveň ide však aj o dielo apologetické, ktoré vysvetľuje, že spásu možno nájsť iba v kresťanstve.
Severus Sanctus Endelechius bol stotožnený s rečníkom Severom, priateľom biskupa Paulina z Noly.
Rouvrois-sur-Meuse

Poloha

Obec má rozlohu 6,13 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 187 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Petreto-Bicchisano (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 39,27 km². Najvyšší bod je položený 1 397 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 567 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emgeton (obchodná značka)

Emgeton je obchodná značka, ktorú v súčasnosti vlastní spoločnosť Bell Technology so sídlom v Česku. Spoločnosť predáva výrobky ako mobilné telefóny, MP3 prehrávače a ďalšiu spotrebnú elektroniku. Bell Technology si výrobky značky Emgeton necháva vyrábať u ázijských výrobcov, pričom predáva výrobky aj pod inými značkami
Spoločnosť Bell Technology si nechala zaregistrovať aj ochrannú známku Flexaret (v minulosti známu ako značku úspešných fotoaparátov), ktorou označuje mobilné telefóny Emgeton s fotoaparátom.
Labrosse

Poloha

Obec má rozlohu 4,09 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Gondon

Poloha

Obec má rozlohu 22,4 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 111 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bézu-Saint-Éloi

Poloha

Obec má rozlohu 11,42 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 456 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oceanic

Koncept

Album sa venuje témam vody, odcudzenia človeka v spoločnosti a samovraždy.
Mccarthizmus

Mccarthizmus je v dejinách USA obdobie začínajúce približne koncom 40. rokov 20. storočia a trvajúce až do konca 50. rokov, ktorého hlavnou črtou bol vypätý antikomunizmus prechádzajúci až v antikomunistickú hystériu. Hlavným predstaviteľom tohto prúdu bol senátor Joseph McCarthy, priezvisko ktorého dalo tejto epoche meno.
McCarthy nikdy svoje obvinenia nedokázal.
Mccarthizmus pre mnoho Američanov najmä vo vládnych inštitúciách, odboroch, školstva a zábavnom priemysle znamenal postihy, napríklad stratu práce, na základe často len vágnych podozrení, že sympatizujú s komunistami. Medzi postihnutými bolo aj mnoho slávnych mien, napríklad umelci Leonard Bernstein, Charlie Chaplin, Aaron Copland, Jiří Voskovec, Arthur Miller a Orson Welles, alebo vedci Robert Oppenheimer a Linus Pauling.
Arrens-Marsous

Poloha

Obec má rozlohu 100,55 km². Najvyšší bod je položený 3 144 m n. m. a najnižší bod 720 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 722 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čmelíkova ulica

Opis

Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice. Križuje Exnárovu ulicu. Na západnej strane do nej ústi Šándorova ulica. Na južnom konci slepo končí pri areáli Gymnázia Ivana Horvátha.
Ulica je prejazdná po celej dĺžke. Východnú stranu ulice po celej jej dĺžke lemuje jediný panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia.

Pôvod názvu

Je pomenovaná podľa juhoslovanského partizána slovenského pôvodu Jána Čmelíka (1905 – 1942), národného hrdinu Juhoslávie. Na jeho pamiatku je na severnom štíte panelového obytného domu na križovatke s Exnárovou ulicou (Exnárova 47 – 49) umiestnený malý pamätník, ktorý je viditeľný pri príjazde od Ružinovskej ulice.
Héras z Laodikeie

Héras (starogr. Ἡρᾶς – Héras) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 33.
Héras z maloázijského mesta Laodikeia si na 203. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pankratiu. Ako to uvádza epigramatik Filippos z Thessaloník vo svojom epigrame, Héras sa v tejto disciplíne presadil aj na ostatných celogéckych hrách, a to v Delfách, v Istmii i v Nemei, na hrách Aktia (oslavovaných na počesť víťazstva Octavia, neskôr rímskeho cisára Augusta, nad vojskom Marca Antonia a Kleopatry v bitke pri Aktiu) a na hrách v maloázijských mestách v Smyrne a v Pergame (pravdepodobne na hrách Koina Asias).
Chénérailles

Poloha

Obec má rozlohu 7,77 km². Najvyšší bod je položený 553 m n. m. a najnižší bod 487 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 742 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vertolaye

Poloha

Obec má rozlohu 10,76 km². Najvyšší bod je položený 1 363 m n. m. a najnižší bod 486 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 594 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mérifons

Poloha

Obec má rozlohu 6,74 km². Najvyšší bod je položený 452 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 47 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ang Rita

Lezenie

Ako výškový nosič rôznych výprav vystúpil na Dhaulágirí, Čho Oju, Kančendžongu (v zime), Makalu, a v priebehu rokov 1983 - 1996 desaťkrát na Mount Everest bez umelého kyslíka, z toho raz v zime a raz zo severu, teda z Číny. V Česko-Slovensku sú známe najmä dve výpravy v roku 1984: na jar s D. Štěrbovou a V. Komárkovou na Čho Oju, na jeseň s J. Psotkom a Z. Demjánom na Mount Everest južným pilierom. Práve Ang Rita videl J. Psotku naposledy živého.
Pre zdravotné problémy (cirhóza) po svojom poslednom výstupe na Everest prestal liezť. Od nepálskej vlády dostal titul Snežný leopard. Na viacero osemtisícoviek vyliezli aj jeho dvaja synovia.
Roisel

Poloha

Obec má rozlohu 10,16 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 792 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suši

Suši (jap. 寿司，鮨，鮓，すし) je tradičné japonské jedlo z ryže ochutenej octovou omáčkou a z rôznorodých surových alebo tepelne upravených surovín. Ryža sa uvarí do mäkka a za rýchleho ochladenia sa zmieša s ochutenou zmesou octu a vody. Po vychladnutí tejto základnej ingrediencie sa z nej tvaruje základ pre suši.
Japonské slovo suši (-zuši) pôvodne znamenalo ľahké ryžové jedlo. Jeho význam sa časom skonkretizoval a označuje kombináciu octom ochutenej ryže (jap. 寿司飯，すしめし suši meši - suši ryža) s inými surovinami (doslovne: jap. ねた neta - materiál).
Charakteristickou surovinou sú hlavne surové ryby (tuniak, losos, makrela) a ikry, plody mora (krevety, chobotnice, kalmáre, ježovky, kraby), zelenina (uhorka, mrkva, avokádo), vaječná omeleta, ale aj tofu alebo huby (šiitake).
Treťou základnou surovinou, ktorá sa používa na prípravu väčšiny druhov suši, sú plátky morských rias nori (jap. 海苔，のり).
Malé reštaurácie špecializované na podávanie suši sa v Japonsku nazývajú sušija (jap. 寿司屋，寿司や).
Cernoy-en-Berry

Poloha

Obec má rozlohu 28,23 km². Najvyšší bod je položený 266 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 456 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Herakle

Herakle (tiež Herkle alebo Herkl) bol v etruskej mytológii totožný s gréckym hrdinom Heraklom.