google/wiki40b huggingface dataset:
Vavrinec Rímsky

Svätý Vavrinec Rímsky (lat. Laurentius; * ? – † 10. august 258, Rím) bol jeden zo siedmich diakonov, ktorí boli umučení počas prenasledovania kresťanov rímskym cisárom Valeriánom v roku 258.
Svätý Vavrinec je patrón knihovníkov a archivárov, vzývaný proti ohňu a moru.

Životopis

Vavrinec sa narodil okolo r. 230 v Španielsku. Ako mladík prišiel do Ríma a tam bol vychovaný. Dňa 30. augusta 257 na Petrov trón nastúpil kňaz, pôvodom Aténčan, známy pod menom sv. Sixtus II. Vavrinec sa stal jeho najobľúbenejším žiakom v Ríme, neskôr diakonom a archidiakonom. Roku 258 nášho letopočtu tohto mladého človeka nevšednej krásy a urodzeného pôvodu poveril pápež Sixtus II. zodpovednosťou za cirkevné vatikánske klenoty vrátane vzácnych kníh. Vavrinec bol prvý zo siedmich rímskych diakonov, z ktorých každý mal na starosti jednu štvrť mesta a ako taký sa spolu s pápežom staral o štyridsaťtisíc kresťanov, ktorí boli v polovici 3. storočia v Ríme za panovania cisára Valeriána. V tom čase bolo právne postavenie cirkvi veľmi slabé, zato majetku mali dosť. Vlastnili kostoly, domy, pozemky. Cisár Valeriána chcel vykoreniť cirkev a získať cirkevné poklady. Predvolal si na výsluch pápeža Sixta. Keďže ten nechcel spolupracovať, cisár ho nechal sťať a Vavrinca uväznil a mučil. Vo väzení pokrstil mnohých pohanov, medzi nimi aj Luculla, ktorému vrátil zrak. Istý Hippolitus bol svedkom zázračného uzdravenia a s celou rodinou sa stal kresťanom. Žiadal, aby Vavrinca prepustili a ten dostal tri dni, aby priniesol všetky cennosti do obecného mestského eráru. Mladý ochranca toto odmietol, majetok rozdal chudobným a chorým, ktorých predviedol pred cisára ako cirkevné bohatstvo. Cisár ho dal bičovať, trhať mu kožu železnými hrebeňmi. Napokon nechali priniesť železnú posteľ a rozžeravili ju. Aj pri tomto opekaní zaživa prosil cisára, aby ho obrátil na druhý bok, keďže tento má už spálený. Zomrel 10. augusta 258.
Vavrinca pochovali na Tiburtine neďaleko Campa Verana. Nad jeho hrobom postavili baziliku S. Lorenzo fuori le mura, ktorá podnes patrí k siedmim hlavným kostolom v Ríme.
Ako relikvia sa v kostole uchováva i rošt, na ktorom ho umučili. A mnoho ďalších častí kostí uložených v relikviaroch po celom Taliansku.
Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky (Varna)

Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky v bulharskom meste Varna na pobreží Čierneho mora je katedrálnym chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi (eparchia Varna - Velika Preslav). Chrám sa nachádza na Námestí Cyrila a Metoda a je jednou z dominánt mesta. Je zasvätený Zosnutiu (Uspeniu) presvätej Bohorodičky.

Dejiny

Je postavená v novobyzantskom architektonickom štýle. Po oslobodení mesta spod tureckej nadvlády chýbal Varne dôstojný pravoslávny chrám pre narastajúci počet pravoslávneho obyvateľstva v meste. Základný kameň chrámu položil v roku 1880 prvý vládca novodobého bulharského štátu Alexander Battenberg. Na výstavbu chrámu prispela vláda, ale začala sa aj zbierka na jeho výstavbu. Stavba sa realizovala v rokoch 1880 až 1886. Prvá slávnostná liturgia sa uskutočnila v novopostavenom chráme 30. augusta 1886.

Architektúra

Je postavená v novobyzantskom architektonickom štýle. Ide o monumentálny trojvežový chrám. Zvonica bola postavená až v rokoch 1941 až 1943 a je vysoká 38 metrov. Ikonostas zhotovili macedónski majstri z Debaru v roku 1912. Ikony daroval chrámu v roku 1901 ruský imperátor Mikuláš II. Výzdoba interiéru freskami sa začala až po roku 1949.
Lacourt

Poloha

Obec má rozlohu 16,5 km². Najvyšší bod je položený 1 232 m n. m. a najnižší bod 411 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 199 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brue-Auriac

Poloha

Obec má rozlohu 36,73 km². Najvyšší bod je položený 466 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 208 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysvedčenie

Vysvedčenie je úradné, písomné potvrdenie nejakého stavu, nejakej skutočnosti. Napr. výročné, polročné, maturitné, školské, lekárske a podobne.

Vysvedčenie o maturitnej skúške

Je úradný doklad, ktorý škola vydá žiakovi po úspešnom vykonaní maturitnej skúšky. Spravidla má byť vydané najneskôr do piatich dní od konania poslednej časti maturitnej skúšky. Toto vysvedčenie obsahuje hodnotenie žiaka v jednotlivých predmetoch externej časti maturitnej skúšky vrátane percentilu a všetkých foriem internej časti maturitnej skúšky. Na vysvedčení sa uvedie dátum konania poslednej časti maturitnej skúšky.

Obsah školského vysvedčenia

Každá vysvedčenie obsahuje: štátny znak Slovenska, názov školy, ročník, triedu, rok školskej dochádzky, školský rok, číslo žiaka v triednom výkaze alebo v protokole a údaje o žiakovi, ku ktorým patrí meno a priezvisko, dátum a miesto narodenia, rodné číslo, štátna príslušnosť a národnosť.
Okrem toho je na vysvedčení uvedené: súhrnné hodnotenie žiaka, celkové hodnotenie žiaka, miesto a dátum vydania vysvedčenia, odtlačok úradnej pečiatky so štátnym znakom vyhotovený v červenej farbe, podpis riaditeľa a podpis triedneho učiteľa.
La Baconnière

Poloha

Obec má rozlohu 27,36 km². Najvyšší bod je položený 199 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 538 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rouillé

Poloha

Obec má rozlohu 52,01 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 491 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lamaguère

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 297 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quaregnon

Obyvateľstvo

Obec má približne 18 874 obyvateľov (2010).
Birminghamská škola

Birminghamská škola je smer tzv. Britských kultúrnych štúdií (cultural studies). Hlavnou témou bola analýza masovej kultúry, odhaľovanie znakov, aktívny percipient, subkultúr, analýza žánrov, ekonómie médií, etnografický prístup a textová analýza, kultúra mládeže, triedne vzťahy, média a film, politika a skúmanie kultúry vo vnútri.
Autori boli najmä ľavicovo orientovaní a prispievali aj do časopisu New Left Review, ktorý založil jeden z predstaviteľov, kultúrny teoretik S. Hall (zaviedol koncept kódovania a dekódovanie v masovej kultúre). Pôvodnú Birminghamskú školu reprezentujú autori ako Stuart Hall, Richard Hoggart, Raymond Wiliams a E. P. Thompson. Neskorú líniu predstaviteľov, ktorí prebrali postmoderní prístup v kontexte semiotických interpretácií reprezentuje napr. J. Fiske, ktorý definoval pojem populárnej kultúry (populárna kultúra ako súbor foriem potešenia, významov a praktík, ktoré sprostredkujú účastníkovi pocit príslušnosti k istej skupine vyčlenenej oproti dominantnej kultúre; zaviedol termíny „významy“ a „potešenia“ ako zvláštne kvality mediálnych textov, ktoré nemožno jednoducho vlastniť, ani kontrolovať, pretože sa nedajú stotožniť s kultúrnymi komoditami), predpoklad aktívneho diváka a optimistický prístup ku kultúre.

Najvýznamnejší predstavitelia

Stuart Hall, Graeme Turner, Herbert Richard Hoggart, Raymond Henry Williams, Edward Palmer Thomson, John Fiske; v rámci tzv. feministických štúdií: A. McRobbie, Ch. Brunsdon, D. Hobson, J. Windship

Vývoj

Ku vzniku prispeli myšlienky básnika viktórianskej éry Matthewa Arnolda v diele Kultúra a anarchia (1869), kde písal o kultúre nových más, teda o mestskej filisterskej kultúre. Birminghamská škola vznikla v okruhu učencov univerzity v Cambridge, ktorých ovplyvnil neomarxizmus (Frankfurtská škola), marxizmus, Antonio Gramsci, Louis Althausser; a jazyková, literárna a textová analýza (pod vplyvom F. R. Leavisa - autor pojmov masová kultúra a menšinová kultúra).
Počiatky vývinu siahajú už do rokov 1918 - 1958 okolo ľavicovo orientovaného časopisu Scrutiny, ktorý taktiež skúmal účinky reklamy a masovej kultúry. Prvé obdobie (Hoggart, Williams, Thompson) siaha do rokov 1958-1968 kedy bola predmetom záujmu najmä literárna kritika a analýzy spoločenských pohybov v živote pracujúcej triedy. Hlásili sa k ideológii novej ľavice. Prvým riaditeľom je Richard Hoggart (1954 až 1968), ktorého nahradil Stuart Hall (1968 - 1979). Druhé obdobie siaha do rokov 1968 až 1985, kedy sa predmet záujmu presunul na analýzu produktov masovej a populárnej kultúry, semiotiku (odhaľovanie znakov ideológie a hegemónie, kritika mediálnych textov), štúdium každodennosti, feminizmu a post-koloniálnej kritike (black studies a centrum CCCS). Tretie obdobie (Fiske, Morley, Hobsonová) spadá od roku 1985 po súčasnosť pričom predmetom záujmu je štúdium publika, orientácia na postmodernizmus a predpoklad aktívneho recipienta. V treťom období taktiež vzniká vďaka S. Hallovi pojem populárna kultúra ako autonómna časť voči dominantnej kultúre.
Chigné

Poloha

Obec má rozlohu 25,22 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 301 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Walbach

Poloha

Obec má rozlohu 5,45 km². Najvyšší bod je položený 890 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 870 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alfonz II. (Portugalsko)

Pôvod

Narodil sa ako druhý syn Sancha I. a Dulcei Aragónskej. Mal deväť súrodencov, šesť sestier a troch bratov, z ktorých sa len starší Raimundo nedožil dospelosti. Sestra Teresa sa stala kráľovnou kastílskou a leónskou, Mafalda kastílskou a Berengária dánskou.

Vláda

Mladý infant zasadol na trón po smrti svojho otca v roku 1212 a prvé roky jeho vlády bola poznamenané stretmi so súrodencami, ktoré ukončil konfiškáciou ich majetku. Alfonzova vláda sa sústredila na ekonomickú a sociálnu prosperitu krajiny, čím sa výrazne odlišoval od svojich predchodcov. Zreformoval právny systém a snažil sa nadviazať obchodné styky s európskymi kráľovstvami. Tiež sa snažil o nezávislosť svojej krajiny na pápežskom stolci, pretože moc cirkvi neustále rástla od čias kráľa Alfonza I., ktorý jej bol nútený prideliť rôzne výsady. Dôsledkom týchto snáh bola Alfonzova exkomunikácia pápežom Honoriom III., po ktorej sľúbil nápravu. Tento krok však zostal na jeho najstaršom synovi, pretože v marci 1223 zomrel.

Je pochovaný spoločne s manželkou v cisterciánskom kláštore Alcobaça.
Labatie-d’Andaure

Poloha

Labatie-d’Andaure má rozlohu 9,93 km². Najvyšší bod je položený 1 003 m n. m. a najnižší bod 473 m n. m.

Obyvateľstvo

Labatie-d’Andaure má 194 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ploutarchos (spisovateľ)

Ploutarchos (iné prepisy: Plútarchos, Plutarchos; starogr. Πλούταρχος; starší názov: Plutarch; * asi 45, Cheronia – † asi 125, tamtiež) bol významný grécky spisovateľ – historik, filozof, autor moralistických diel.

Život

Získal kvalitné vzdelanie v Aténach a egyptskej Alexandrii, väčšinu života prežil v rodnej Chaironei, ale veľa cestoval po vtedy známom svete – osobne poznal Grécko, Egypt, Malú Áziu, viackrát navštívil Rím. Získal čestné občianstvo Atén, udržiaval úzke kontakty s delfskou veštiarňou, kde pravdepodobne pôsobil ako jej kňaz.

Dielo

Plutarchos bol veľmi plodný autor. V staroveku bolo známych takmer 230 literárnych diel, do súčasnosti sa zachovala len asi 150. Jeho hlavným historickým dielom sú Paralelné životopisy (Bioi paralléloi) – boli to dvojice životopisov významných gréckych a rímskych osobností, ktoré navzájom porovnával (23 dvojíc: Alexander Veľký – Caesar, Dion – Brutus, Demetrios – Antonius, Agesilaos – Pompeius, Nikias – Crassus, Théseus – Romulus, Lykurgos – Numa, Solon – Poplicola, Aristeides – Cato Maior, Themistokles – Camillus, Kimon – Lucullus, Perikles – Fabius Maximus, Alkibiades – Coriolanus, Lysandros – Sulla, Pelopidas – Marcellus, Timoleon – Aemilius Paulus, Demostenes – Cicero, Phokion – Cato Minor, Eumenes – Sertorius, Pyrrhos – Marius, Philopoimen – Flamininus, Agis/Kleomenes – Gracchovci.
K nim boli pripojené životopisy rímskych cisárov Galbu a Othona a životopis Arata zo Sikyónu a perzského kráľa Artaxerxa II.). Dejiny a životopisy významných osobností mali byť podľa Plutarcha vzorom a poučením pre život, pre správanie sa ľudí i veľkých kolektívov. Jeho životopisy mali veľký význam v neskoršom období, čerpali z nich mnohí dramatici (Corneille, Racine, Shakespeare)
Druhú veľkú skupinu jeho diel tvoria etické diela, lat. nazývané Moralia. Sú to drobnejšie i rozsiahlejšie diela, ktoré riešia mnohé etické otázky každodenného života, morálky a správania sa (O zvedavosti, O počúvaní, O duševnom pokoji, O láske). Napísal aj mnohé diela, ktoré sa venovali literatúre, prírodovede, filozofii, matematike, náboženstvu a ďalším odborom.
Podobne ako v životopisoch významných Grékov a Rimanov hľadal nielen spoločné rysy porovnávaných historických osobností, ale predovšetkým ich morálne kvality, napísal aj asi sto stručných príbehov Cnosti žien. Pre svoju manželku napísal dielko Útecha pre vlastnú manželku.
Fréza

Fréza je viacklinový nástroj s presne definovanou geometriou. Používa sa pri frézovaní.

História fréz

Prvé použiteľné frézy pochádzajú z konca 18. storočia. Spočiatku slúžili na výrobu skrutkových matiek no neskôr našli rôzne uplatnenie, najmä v zámočníctve. Prvé frézy mali kotúčový tvar a rezné hrany boli podobné do vtedajších pilníkov .
Frézy sa začali viac využívať až po svetovej výstave v Paríži z roku 1867. Rezné hrany prvých fréz tvorili plytké zárezy umiestnené husto pri sebe. Zárezy sa časom zmenili na zuby pri ktorých sa už dajú rozoznať uhly rezu, rezného klina a čela. Počet zubov sa zmenšoval a zväčšoval sa ich vzájomný rozostup.
Instrumental Emotions

Zaujímavosti z albumu

Skladba „Shades of Mountains“ bola tiež nahraná na druhom demo albume skupiny Abstract Aestuum II. (MCMXCVIII), ale ako uvádzajú niektoré zdroje sa tam nakoniec nedostala. V roku 2000 bola opätovne nahraná pre demo album Fragmenthea. A nakoniec v roku 2005 bola nahraná znovu v upravenej verzii pre prvý oficiálny album skupiny Abstract Fragmenthea.
Jáva (ostrov)

Jáva je ostrov v Indonézii, na ktorom sa nachádza hlavné mesto Indonézie, Jakarta. Má rozlohu 126 700 km². Je to najviac zaľudnený ostrov na svete, žije tu okolo 124 miliónov obyvateľov, čo je viac ako na ostrove Honšú a približne rovnaký počet obyvateľov ako v celom Japonsku, a je to tiež jedna z najhustejšie zaľudnených oblastí na svete.
Cesta II. triedy 510 (Slovensko)

Priebeh

Začiatok cestnej komunikácie sa nachádza v Moste pri Bratislave križovatkou s II/572, odkiaľ pokračuje cez Malinovo (III/1041), Tomášov (III/1053 a III/1062) a križuje sa s III/1066. Následne II/510 prechádza do trnavského kraja a dunajskostredského okresu. V obci Zlaté Klasy sa križuje s II/503 a III/1411, v Novom Živote sa križuje s III/1429 a prechádza do okresu Galanta. Najprv sa v Jelke križuje s III/1355, potom vo Veľkých Úľanoch s III/1067 a III/1356 a cestná komunikácia končí na križovatke s cestami III/1333 a I/62.
Devay

Poloha

Obec má rozlohu 12,08 km². Najvyšší bod je položený 237 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 484 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Guiraud

Poloha

Obec má rozlohu 6,07 km². Najvyšší bod je položený 289 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 209 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frétigny

Poloha

Obec má rozlohu 22,99 km². Najvyšší bod je položený 281 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 493 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nakadžima Ki-43

Vznik a vývoj

Lietadlo Ki-43 Haybusa vyvíjal tím vedeným šéfkonštruktérom Hideo Itokawom. Požiadavky japonskej armády boli, aby stroj dosahoval rýchlosť väčšiu ako 500 km/hod, dolet bol 800 km a bol schopný vystúpať do výšky 5 000 m za 5 minút. Prvý prototyp vzlietol v januári 1939 a výroba verzie Ki-43-Ia (model 1a) začala na jeseň 1941 pričom celková výroba dosiahla 5919 kusov vrátane prototypu. Ki-43 už na začiatku druhej svetovej vojny zaostávalo za inými stíhacími lietadlami, no zároveň bolo najpočetnejšie spomedzi strojov armády. Po prvej verzii Ki-43 so zaťahovacím podvozkom a energickým výkonom, vyzbrojenej guľometmi a poháňanej motorom Nakadžima Ha-25 s výkonom 731 kW, nasledovala koncom roku 1942 verzia Ki-43-II s vyšším výkonom a väčšou palebnou silou.
Ciron (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 57,94 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 78 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 524 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Minka

Doma

Doma sa nachádza hneď za vstupom do domu. Podlahu má z hliny. Obyvatelia domu sa tu prezúvajú do domácej obuvi.

Obytné izby

V minka sú obytné izby pokryté rohožami tatami z ryžovej slamy. Nenachádza sa v nich žiadny nábytok. Obytné izby sú rozdelené posuvnými dverami fusuma. Odsunutím dverí sa dajú izby spojiť a tým sa zväčší ich rozloha. Večer sa na podlahu položia matrace futon, na ktorých sa spí.

Hosťovská izba

Hosťovská izba sa od ostatných obytných izieb líši iba tým, že sa v nej nachádza tokonoma. Tokonoma je miesto v izbe s vyvýšenou drevenou podlahou. Umiestňuje sa tam zvitková maľba, kvetiny alebo ikebana a keramika.

Engawa

Je krytá veranda. Vedú na ňu posuvné dvere sódži, ktoré sú vyplnené papierom. Je to zároveň vchod do domu pre návštevy.

Irori

Irori je otvorené ohnisko, ktoré je zapustené do podlahy. Slúži na vykurovanie, občas sa na ňom varí. Je to srdce domu.

Kotacu

Je nízky stolík, v ktorom je zabudované ohrievadlo. Ľudia pri ňom sedia a ohrievajú si nohy. Kachle sú zabudované v podlahe.

Náboženské oltáre

V minka sa zvyčajne nachádza aj budhistický, krásne zdobený modlitebný oltár bacudan. Rovnako sa v dome nachádza aj šintoistický, oveľa menej zdobený oltár.

Mačija

Mačija je mestský druh domu minka. Od minky sa líšia tým že majú menšiu šírku a obvykle sú poschodové. Možno ich vidieť v historických štvrtiach, ako napríklad kjótsky Gion.
Svetozar Gligorić

Kariéra

Prvé šachové úspechy dosiahol Gligorić ešte pred druhou svetovou vojnou. V roku 1938 vyhral majstrovstvá Belehradu a v roku 1939 majstrovstvá Juhoslávie. Počas vojny bol členom partizánskej skupiny. Po vojne patril medzi popredných organizátorov šachu v Juhoslávii. Stal sa šachovým novinárom a šachovým profesionálom. V 50. a 60. rokoch 20. storočia patril medzi najlepších šachistov sveta. Doma bol veľmi populárny, v roku 1958 vyhral anketu o najlepšieho športovca Juhoslávie. Aktívne hrával do vysokého veku.

Turnajové výsledky

Ľubľana 1945/46 1., Treybalov memoriál Praha 1946 4.-5., Varšava 1947 1., Budapešť 1948 2., Benátky 1949 4.-7., Amsterdam 1950 4.-5., Mar del Plata 1950 1., 1953 1., 1955 3., Stauntonov memoriál Birmingham 1950 1.-4., Havana 1952 3., Hollywood 1952 1., Montevideo 1953 1., Buenos Aires 1955 2., Záhreb 1955 4.-5., Alechinov memoriál Moskva 1956 4., Dallas 1957 1.-2., Zurich 1959 2., 1961 3., Asunción 1960 1.-2., Santa Fe 1960 1., Belehrad 1961 2., 1962 1., 1964 4., 1969 1.-4., Torremolinos 1961 1.-2., Sarajevo 1961 1.-2., 1962 1.-2., 1963 2.-5., 1969 3.-4., Bled 1961 3.-5., Capablancov memoriál Havana 1962 4.-5., 1967 5.-6., 1969 3., Moskva 1963 3., Reykjavik 1964 2., Kodaň 1965 1.-3., Novi Sad 1965 1.-3., Tel Aviv 1966 1., Titovo Užice 1966 3.-4. Dundee 1967 1., Palma de Mallorca 1967 5., 1968 5., Manila 1968 2.-3., 1973 4., 1974 4.-5., Vidmarov memoriál Ľubľana 1969 2., 1973 2.-4., 1975 2., Buesum 1969 4., Lugano 1970 3.-4., Rovinj/Záhreb 1970 2.-5., Amsterdam 1970 5.-6., 1971 5.-7., Vinkovci 1970 2.-4., Wijk aan Zee 1971 2.-5., 1975 5.-7., Západný Berlín 1971 1., San Antonio 1972 4., Teeside 1972 4.-5., Lone Pine (open) 1972 1.(35 hráčov), 1975 8.(44), 1979 4.(53), 1980 12.(43), 1981 4.(61), Los Angeles 1974 1., Vrbas 1977 2.-4., Montilla 1977 1., 1978 2.-5., Osijek 1978 1.-2., Novi Sad 1979 4., Bugojno 1984 5.-9., Soči 1986 1.-3., Belehrad 1988 (open) 67.(258), Donnerov memoriál Amsterdam 1994 (veteráni) 1.-3., Požarevac 1995 3., Montreal 1998 (open) 7.(65), Vancouver 2000 (open) 2.(41), Elista 2002 (veteráni) 1.-2., Štokholm 2003 (open) 16.(139)
Častým hosťom bol na vianočnom turnaji v Hastingse, hral tu 15-krát a obvykle úspešne:
1951/52 skončil 1., 1956/57 1.-2., 1957/58 2., 1959/60 2., 1960/1961 1., 1961/62 2., 1962/63 1.-2., 1963/64 2., 1964/65 2.-3., 1965/66 4.-5., 1968/69 2., 1969/70 3., 1970/71 2.-6., 1971/72 5.-6., 1973/74 5.
Žvava-Kvara

Priebeh toku

Prediera sa medzi vápencami na západných svahoch Gagrského chrbáta v hlbokom a malebnom kaňone. Ústi do Čierneho mora pri meste Gagra.
Explorer 1

História

Hlavným vedeckým prístrojom na Exploreri 1 bol detektor kozmického žiarenia tzv. Geigerov-Müllerov počítač navrhnutý na meranie radiácie na obežnej dráhe Zeme. Tento experiment vedený doktorom James Van Allen z Univerzity v Iove odhalil oveľa menšie množstvo kozmického žiarenia ako sa očakávalo. Van Allen si myslel, že prístroj sa mohol nasýtiť veľmi silnou radiáciou z pásu nabitých častíc zachytených magnetickým poľom Zeme. Existencia týchto radiačných pásov bola potvrdená iným americkým satelitom vypusteným o dva mesiace neskôr, a podľa ich objaviteľa boli pomenované ako Van Allenove pásy.

Charakteristika

Explorer 1 krúžil okolo Zeme na elipsovitej obežnej dráhe, v najbližšom bode bol vzdialený 354 km (220 míľ) a v najvzdialenejšom 2515 km (1563 míľ). Jeden oblet mu trval 114,8 minúty a za deň spravil 12,54 obletov. Satelit bol 203 cm dlhý (80) a 15,9 cm široký (6,25) v priemere a vážil 14 kg (30,8 libier). Explorer 1 uskutočnil svoje prvé vysielanie 23. mája 1958. Po viac ako 58000 obletoch 31. mája 1970 vstúpil do atmosféry a zhorel.

Konštrukcia

Družica bola vybavená detektorom kozmického žiarenia, vnútorným tepelným senzorom, troma vonkajšími tepelnými senzormi, nosovým kužeľovitým tepelným senzorom, mikrometeoritovým nárazovým mikrofónom a prstencom prístrojov mikrometeoritového poškodenia. Informácie z týchto prístrojov boli posielané na Zem 60-miliwatovým vysielačom pracujúcim na 108,03 MHz a 10-miliwatovým vysielačom pracujúcim na 108,00 MHz. Vysielacie antény boli zložené z dvoch laminátových spojených antén v tele satelita a štyroch ohybných výhonkov, ktoré tvorili ohybnú anténu. Otáčanie satelita okolo svojej dlhej osi udržovalo tieto ohybné výhonky natiahnuté. Vonkajší povrch prístrojovej časti bol natretý striedalo pásmi bielej a tmavozelenej, čo satelitu poskytovalo pasívnu kontrolu teploty. Proporcie svetlých a tmavých pasov boli použité na základe štúdií o intervaloch striedania svetla a tmy založených na štartovacom čase, trajektórii, obežnej dráhe a náklone. Elektrický pohon bol zabezpečený ortuťovýmí  nikel-kadmiovými batériami, ktoré tvorili približne 40 % užitočnej hmotnosti družice. Tieto batérie zabezpečovali energiu pre vysokoprúdový vysielač 31 dní a pre nízkoprúdový vysielač 105 dní.
Jens Bergensten

Životopis

Už vo veku 11 rokov vytvoril svoju prvú hru v jazykoch BASIC a Turbo Pascal. Ako 21-ročný pracoval ako moder pre First-person shooter Quake III Arena. Neskôr pracoval ako C++ programátor pre švédskeho tvorcu hier Korkeken Interactive Studio, ktorý sa neskôr premenoval na Oblivion Entertainment firmierte. 
Po insolvencii Oblivionu sa presťahoval do Malmö, kde získal v roku 2008 magisterský titul v informatike. Počas štúdia založil spolu s Danielom Brynolfom a Pontusom Hammarberom nezávislé štúdio Oxeye Game Studio,, ktoré vytvorilo hry ako Cobalt, alebo strategickú hru Harvest: Massive Encounter.
Do 24. novembra 2010 pracoval pre firmu Planeto.

Mojang a Minecraft

Neskôr pracoval ako tvorca digitálnej  fantasy-kartovej hry Scrolls. Časom ale programoval stále väčšiu časť hry Minecraft, ktorej ďalší vývoj viedol od 1. decembra 2011 ako vedúci programátor a dizajner potom čo Markus Persson z tohto postu odstúpil.

Osobný život

Od polovice roka 2011 žije so svojou snúbenicou v Štokholme, v roku 2013 sa zosobášili.
Bratislava I (okres)

Administratívne členenie

Okres zahŕňa len jednu mestskú časť: Staré Mesto