google/wiki40b huggingface dataset:
Sophie, grófka z Wessexu

Detstvo

Sophie sa narodila v Radcliffskej nemocnici v Oxforde dňa 20. januára 1965 ako druhé dieťa manželov Christophera Bournesa Rhys-Jonesa a Mary rod. O'Sullivanovej. Sophie pomenovali po otcovej sestre Helen, ktorá tragicky zahynula pri dopravnej nehode. Rodina Rhys-Jonesonovcov sa presťahovala z Walesu do Brenchley v Kente, keď bola Sophie ešte malá. Prípravku navštevovala v Dulwichskej škole, po presťahovaní strednú školu v Kente, Pembury. Na West Kent College v Tonbridge sa vyučila za sekretárku.

Kariéra

Svoju kariéru rozbehla prácou vo verejnej sfére pre rôzne firmy (Capital Radio, The Quentin Bell Organisation, MacLaurin Communications & Media). Tiež pracovala vo Švajčiarsku a Austrálii. V roku 1996 si na základe získaných skúseností založila svoju vlastnú agentúru nazvanú RJH Public Relations, ktorú rozbiehala so svojím obchodným partnerom Murray Harkinom.

Manželstvo

Sophie a Edward sa zoznámili v roku 1993 na charitatívnej akcii. Ich zasnúbenie bolo oznámené dňa 6. januára 1999. Svadba sa konala 19. júna toho istého roku v zámockej kaplnke sv. Juraja vo Windsore. V deň sobáša udelila kráľovná svojmu najmladšiemu synovi titul gróf z Wessexu a vikomt Severn a zo Sophie sa stala Jej kráľovská výsosť grófka z Wessexu. Manželia sa po svadbe presťahovali do Bagshot Park v Surrey.
V decembri 2001 bola Sophie hospitalizovaná v nemocnici kráľa Edwarda VII., kde jej lekári diagnostikovali a akútne operovali mimomaternicové tehotenstvo.
O dva roky neskôr, 8. novembra 2003 porodila dcéru, Louise Alice. Išlo o predčasný, rizikový pôrod v nemocnici Frimley Park Hospital.

V rovnakej nemocnici porodila dňa 17. decembra 2007 syna Jamesa Alexandra, vikomta Severn. Deti, na základe dohody medzi kráľovnou a ich rodičmi, nebudú používať titul princ a princezná, ani oslovenie Kráľovská výsosť.

Zaujímavosti

Sophie má pomerne blízky vzťah so svojou svokrou, kráľovnou Alžbetou II., s ktorou jazdieva na koni a zdieľa záujem o vojenskú históriu. Je považovaná za prvú z kráľovniných neviest, s ktorou má kráľovná vrúcny vzťah.

Kráľovské povinnosti

Sophie si začala po svadbe plniť kráľovské povinnosti svojou prvou zámorskou cestou do kanadských provincií na Ostrov princa Eduarda v roku 2000. Je patrónkou viacerých organizácií (SAFC Foundation, Girlguiding UK).
Gróf a grófka z Wessexu reprezentujú kráľovnú na zahraničných kráľovských udalostiach ako: svadba nórskeho korunného princa Haakona, princeznej Lujzy Nórskej, dánskeho korunného princa Frederika, korunnej princeznej Viktórie Švédskej, narodeniny holandského korunného princa Willema-Alexandra a korunovácia a svadba monackého kniežaťa Alberta II.
V decembri 2011 Sophie sprevádzala Edwarda na návšteve vojnových jednotiek v Afganistane, pri ktorej zároveň navštívili Bahrajn a dostali do daru dve súpravy šperkov od bahrajnskej kráľovskej rodiny, kráľa Hamada ibn Ísá al-Chalífa a predsedu vlády.
Stanislav Rakús

Životopis

Narodil sa v rodine krajčíra a vzdelanie získaval v Trnave a v Prešove, kde v rokoch 1957 – 1961 študoval na Vysokej škole pedagogickej odbor slovenčina – ruština. V rokoch 1963 – 1964 pracoval ako učiteľ v Trebišove, v rokoch 1964 – 1969 v Košiciach. V rokoch 1966 – 1968 pôsobil tiež ako externý dramaturg Štátneho bábkového divadla v Košiciach. Od roku 1969 pracuje na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity. V roku 1973 získal doktorát filozofie, v roku 1981 obhájil hodnosť kandidáta vied (CSc.), v roku 1996 vedeckú hodnosť doktora vied (DrSc.). Žije v Košiciach.

Tvorba

Publikovať začal v 60. rokoch, kedy mu vyšli nielen krátke prózy a novela, ale aj recenzie, články o literatúre a literárnovedné štúdie vo viacerých časopisoch (Slovenské pohľady, Mladá tvorba, Romboid, Matičné čítanie a iné). V literárnovednej oblasti sa venuje najmä problematike modernej slovenskej prózy (Peter Jilemnický, Rudolf Jašík, Milo Urban a i.). V oblasti prózy sa základom jeho diel stáva silný životný zážitok, sprostredkovaný cez rozprávanie, čo mu umožňuje voľnejšie narábať s motívmi. Využíva tiež mnoho nových kompozičných a dejových postupov, čím sa jeho tvorba stáva inovačnou.
Atlas vtákov (mapovanie)

Atlas vtákov prináša aktuálny obraz výskytu všetkých druhov vtákov z určitého územia za určitý vymedzený čas, zvyčajne viacero rokov. Podáva poznatky o rozšírení jednotlivých druhov a často je cieľom priniesť informácie aj o početnosti. Porovnávaním výsledkov starších atlasov potom novšie dokážu odhadnúť trendy rozšírenia aj početnosti.
Atlasy vtákov zachytávajú rozšírenie v troch rôznych obdobiach, hniezdne obdobie, zimné obdobie a obdobie migrácie. Zber údajov pre atlas prebieha v mapovacej sieti kvadrátov a podľa presnej, dopredu stanovenej metodiky. Mapovania sa zúčastňujú veľké tímy dobrovoľných mapovateľov a výsledok býva publikovaný knižnou formou a prostredníctvom webových lokalít.

1973 – 1977

Atlas hnízdního rozšíření ptáků v ČSSR 1973/77
Mapovanie prebiehalo v mapovacej sieti kvadrátov o strane 10 x 10 km. Na Slovensko pripadalo 514 kvadrátov, ktoré spracovávalo 115 stálych spolupracovníkov a 71 prispelo príležitostnými pozorovaniami (spolu 186 mapovateľov).
Na Slovensku bolo týmto mapovaním preukázané hniezdenie 201 druhov.

1980 – 1999

Rozšírenie vtákov na Slovensku
Mapovanie bolo vykonávané v inej sieti ako v rokoch 1973 - 1977, bola zvolená sieť kvadrátov Databanky fauny Slovenska (DFS), kde jeden kvadrát má približne 12 x 11 km (10 minút zemepisnej dĺžky a 6 minút zemepisnej šírky). Počet kvadrátov 429. V teréne mapovalo a spolupracovalo 271 mapovateľov.
Na Slovensku bolo počas mapovania v rokoch 1980 - 1999 zaznamenané hniezdenie 217 druhov.
Pre veľké rozdiely v počtoch mapovateľov len málokedy boli porovnávané výsledky.

1985 - 1988

V rokoch 1985 - 1988 súbežne prebiehali terénne práce pre Európsky atlas hniezdneho rozšírenia vtáctva. Mapová časť diela je dostupná online.

2014 – 2018

Aktuálne prebieha program Atlas vtákov Slovenska 2014 ‑ 2018, ktorý organizuje Slovenská ornitologická spoločnosť / BirdLife Slovensko.
Cieľom je zistiť všetky hniezdiace, zimujúce a migrujúce druhy na celom území Slovenska, odhadnúť ich početnosť v jednotlivých sčítacích kvadrátoch, trendy ich početnosti a rozšírenia, zistiť príčiny zmien ich početnosti a navrhnúť opatrenia na zlepšenie stavu.
Základnou sčítacou jednotkou je kvadrát s veľkosťou 10 × 10 km v sieti Európskeho pozemného referenčného systému (European Terrestrial Reference System, ETRS), spolu 564 kvadrátov.

2013 - 2017

V rokoch 2013 - 2017 prebiehajú terénne práce na novom Európskom atlase hniezdneho rozšírenia vtáctva.
Bony (obec)

Polohopis

Bony má rozlohu 7,98 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Bony má 132 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Liptovský Trnovec

Polohopis

Leží v Liptovskej kotline na severnom brehu vodnej nádrže Liptovská Mara. Cez obec preteká potok Petruška, ktorý sa západne od stredu obce vlieva do tzv. trnoveckej zátoky Liptovskej Mary. Intravilán obce je vklinený medzi vrchy Hrádok (683 m n. m.) na severe, Krochva (655 m n. m.) na východe a Hájiky (613 m n. m.) na západe. Nachádza sa 6 km severozápadne od okresného mesta, priamo pri ceste II. triedy číslo 584. Súčasťou obce je miestna časť Beňušovce vzdialená 2,5 km severne.

Turizmus

Súčasťou katastrálneho územia obce je chránený areál Ratkovie, ktorý zahŕňa polostrov vybiehajúci do priehrady spoločne s priľahlými vodami. Na severe zasahuje do územia obce TANAP.

Občianska vybavenosť

Južne od intravilánu obce sa pri brehoch vodnej nádrže rozkladá jediné rekreačné stredisko na Liptovskej Mare, Liptovský Trnovec-Ráztoky, s autokempingom, chatovou osadou a reštauráciou. Areál Aquaparku Tatralandia je vzdialený cca 2 km juhovýchodne od obce.
Proix

Poloha

Obec má rozlohu 3,45 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 143 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Athée-sur-Cher

Poloha

Obec má rozlohu 34,47 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 562 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Breteuil (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 27,46 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 356 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vtáčnik (opereta)

Vtáčnik (Der Vogelhändler) je opereta, ktorú skomponoval Carl Zeller. Premiéra sa konala 10. januára 1891 v Theater an der Wien. Libreto napísali Moritz West a Ludwig Held. Opereta plná valčíkových melódií bola najväčším autorovým svetovým úspechom.

I. dejstvo

Dej operety sa odohráva na Tirolskom vidieku, kam má doraziť knieža na lov. Privítanie má zabezpečiť barón Weps, ktorý v tom vidí možnosť získať peniaze z obecnej kasy pre svojho zadlženého synovca Stanislava. Keď dôjde depeša, v ktorej knieža návštevu odvolá, rozhodna sa situáciu zachrániť tak, že knieža zahrá jeho syn Stanislav.
V oblasti žije aj vtáčnik Adam, ktorý je zaľúbený do poštárky Kristy, potreboval by však riadnu prácu. Krista chce využiť návštevu kniežača, aby u neho žiadala prácu inšpektora kniežacej menažérie pre Adama. Stanislav ju zavedie do Pavilónu, kde ju chce zviesť - čo sa nestretne s úspechom. Do dediny prichádza aj kňažná Mária, ktorá chce inkognoto prekvapiť manžela. Padnú si s Adamom do oka. Keď Adam prichytí Kristu so Stanislavom v pavilóne, cíti sa podvedený. Svoje srdce chce teraz venovať Márii.

II. dejstvo

Adam sa s minimálnym nadšením dostaví na vstupný pohovor inšpektora menažérie. Skúšajú ho dvaja profesori, ktorí však už boli vopred podplatení kňažnou, aby Adam tú prácu dostal. Do paláca príde aj Krista, ktorá sa zverí kňažnej že „knieža“ ju zvádzal, ale ona mu nedovolila ani jeden bozk. Kňažnú jej úprimnosť presvedčí a navyše aj vysvitne, že „knieža“ v skutočnosti tentoraz nebol jej záletnícky manžel, ale rovnako záletnícky Stanislav. Adam však Kriste stále neverí a trvá na tom, aby Stanislav požiadal Kristu o ruku, keď ju skompromitoval.

III. dejstvo

Krista sa pripravuje na svadbu so Stanislavom, ale je veľmi nešťastná, pretože miluje Adama. Stanislava prenasleduje aj dvorná dáma Adelaide, ktorá je síce škaredá, ale zato bohatá.
Adam už vie, že Mária je kňažná a nakoniec predsa len udobrí s Kristou, ktorá veľmi rada prenechá Stanislava Adelaide. Nakoniec však Stanislav so šťastím unikne aj jej, lebo si ju kvôli peniazom vezme jeho strýko.
Alfonz Bednár

Životopis

Pochádzal z roľníckej rodiny. Ľudovú školu vychodil v Bošianskej Neporadzi. Gymnázium navštevoval v Nitre (1926 – 1930) a v Trenčíne (1930 – 1934). Po maturite študoval na Filozofickej fakulte v Prahe a v Bratislave. Pôsobil ako stredoškolský profesor v Liptovskom Mikuláši a v Bardejove. Po roku 1945 pracoval na Povereníctve informácií v Bratislave, bol lektorom vydavateľstva Pravda a redaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ. Od roku 1960 pracoval ako dramaturg a scenárista v Československom filme v Bratislave.

Tvorba

Už počas vojny publikoval v odbornej tlači niekoľko článkov o vyučovaní slovenského jazyka. Do literatúry vstúpil po roku 1945 ako prekladateľ. Venoval sa prekladaniu americkej a anglickej prózy. V tom čase  vydal aj knihy veršov pre deti. Už prvým románom  sa Bednár predstavil ako umelecky zrelý epický prozaik. Bol autorom, ktorý sa dokázal vnútorne vzoprieť hotovým schémam poplatným ideológii päťdesiatych rokov. Šiel svojou vlastnou tvorivou cestou.
Bednár  pri tvorbe románov vychádzal z presvedčenia, že človeka rozlične determinuje minulosť (Slovenské národné povstanie), a aj v povojnovej dobe ovplyvňuje jeho rozhodovanie a konanie. Umelecky silným spôsobom zobrazoval pudové stránky v človeku – aj v takom, ktorý počas povstania stál na „správnej“ strane dejín. Vtedajšia kritika označovala jeho diela za „netriedne“ a „abstraktne humanistické“.
Bednár moderným epickým spôsobom opisoval slovenskú dedinu v jej polstoročnom vývoji. Jeho úsilie však bolo brzdené cenzúrou, preto kompletné spracovanie problematiky dediny mohlo vyjsť až po  páde komunistického režimu. V roku 1992 vyšla jeho románová epopeja Role.
V druhej polovici šesťdesiatych rokov sa začal Bednár orientovať na súčasnosť. Svojimi knihami  kládol nepríjemné otázky socialistickej prítomnosti. Satiricky a ironicky pranieroval nedostatky každodennej hovorovej slovenčiny, nevhodné slová, zaužívané slovné mechanizmy, nezmyselné slogany a osobitne významovú prázdnotu šlágrových textov. Zvolil si formu alegórie, podobenstva a satiry.  Jeho knihy z toho obdobia sú kritikou ľudí modernej doby, ktorým chýbajú pozitívne vnútorné sily a citové rodinné väzby.
Napísal tiež cestopis a je autorom viacerých televíznych a filmových scenárov. V roku 1963 vydal Alfonz Bednár prvý zväzok Dejín slovenskej literatúry, vysokoškolskej učebnice, kde uplatnil osobitý pohľad na problematiku a novú koncepciu literárnych dejín.
V roku 1994 vyšla Bednárovej dcére Kataríne kniha o ňom pod názvom Z rozhovorov alebo Edele a iné veci tohto sveta.
Azay-sur-Indre

Poloha

Obec má rozlohu 13,89 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ctibor Kovač

Životopis

Študoval na SVŠT v Bratislave. Roku 1940 zatknutý a väznený v Bratislave, Zvolene a Banskej Bystrici. Po začiatku SNP redaktor a hlásateľ Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. V rokoch 1945-1955 režisér Čs. rozhl. v Bratislave, od 1955 dramaturg a režisér Štúdia krátkych filmov v Bratislave, v 80. rokoch jeho riaditeľ. V dokumentárnej tvorbe sa venoval prevažne aktuálnej publicistike. Autor niekoľkých audiovizuálnych programov pre múzeum pamätníka SNP v Banskej Bystrici a pre Bratislavský hrad, režisér hraného stredometrážneho Šahina (1967) a dlhometrážneho filmu Nie (1978) podľa scenára P. Bielika.
Muzillac

Poloha

Obec má rozlohu 39,5 km². Najvyšší bod je položený 65 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 644 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moutiers-sous-Argenton

Poloha

Obec má rozlohu 36,4 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 569 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fetch

Fetch je druh vojenského robota slúžiaci na odmínovanie.
Na svete je obrovské množstvo mín, ktoré sú artefaktmi vojnových konfliktov. Zamínované sú rozľahlé územia, obývané civilným obyvateľstvom. Každoročne tisícky osôb prichádzajú o život alebo sú zmrzačené pri náhodných výbuchoch, ale aj pri cielenom odmínovaní. Pomôcť znížiť riziko, urýchliť odmínovanie a zautomatizovať túto činnosť možno použitím robotov.
V roku 1996 vyvinula spoločnosť iRobot odmínovacieho robota pod názvom Fetch. V súčasnosti existuje jeho druhá verzia, Fetch II. Roboty sú konštruované tak, aby napriek svojej sofistikovanosti boli zhotoviteľné ľahko a s čo najnižšími nákladmi. Zaujímavosťou je, že pracujú v skupinách po štyroch. Skupina robotov je ovládaná diaľkovo operátorom. Ten vymedzuje územie, na ktorom operujú, a sleduje priebeh odmínovania. Samotný proces je však absolútne automatizovaný. Zariadenia si samy vyberajú trasy, po ktorých sa pohybujú, pričom svoje trajektórie zakresľujú do elektronickej mapy, ktorú vidia všetky roboty aj operátor. Cieľom je optimalizovať činnosť tak, aby prešli čo najkratšiu trasu, ale skontrolovali celé územie a neduplikovali navzájom svoju prácu.
Jonathan Edwards (atlét)

Kariéra

Jonathan Edwards istú dobu svojej kariéry odmietal súťažiť v nedeľu kvôli náboženskému presvedčeniu. Kvôli tomu napríklad nenastúpil na finále trojskoku na Majstrovstvách sveta 1991 v Tokiu.
Ambrines

Poloha

Obec má rozlohu 4,68 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 216 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Problém spiaceho holiča

V počítačovej vede je problém spiaceho holiča klasický medziprocesovo-komunikačný a synchronizačný problém, ktorý sa vyskytuje pri viacnásobných procesoch operačného systému. Problém spočíva v nasledujúcich 2 stavoch: udržať holiča v pracovnom stave, keď sú zákazníci a nechať ho odpočívať keď nie sú žiadni. Toto celé treba robiť organizovaným spôsobom. Holič a jeho zákazníci reprezentujú vyššie uvedené procesy.

Problém

Analógia je založená na hypotetickom holičstve s jedným holičom, holiacou stoličkou a určitým množstvom stoličiek pre čakajúcich zákazníkov. Keď v holičstve nie sú zákazníci, holič sedí vo svojej stoličke a spí. Hneď ako dorazí zákazník, buď zobudí holiča, alebo keď holič momentálne strihá niekoho vlasy, usadí sa na jednu z prázdnych stoličiek. Pokiaľ by boli všetky zo stoličiek obsadené, práve prichádzajúci zákazník jednoducho odíde.
Problém pozostáva zo snahy o koordinovanie tejto aktivity so snahou vyhnúť sa akémukoľvek súbehu, a v tomto smere je podobný mnohým zaraďovacím problémom. V skutočnosti, je to klasický príklad (dvojnásobného) problému schôdzky. Neimplementovanie riadneho riešenia môže viesť ku obvyklým medziprocesovo-komunikačným problémom: vyhladovaniu a uviaznutiu. Napríklad, holič by mohol skončiť čakajúci na zákazníka a zákazník zároveň čakajúci na holiča, čo by vyústilo do uviaznutia. Alternatívne, zákazníci sa nemôžu rozhodnúť k pristúpeniu ku holičovi v organizovanom spôsobe, čo by viedlo k vyhladovaniu procesov, keďže niektorí zákazníci sa nikdy nedostanú ku šanci oholenia sa, aj keď boli čakajúcimi.
Problém spiaceho holiča je často prisudzovaný Edsgerovi Dijkstrovi (1965), jednému z priekopníkov v elementárnom programovaní.

Riešenie

Najbežnejšie riešenie zahrňuje použitie troch semaforov: jeden pre ľubovoľných čakajúcich zákazníkov, jeden pre holiča (aby sme videli, či je nečinný) a tzv. mutex. Hneď ako príde zákazník, pokúsi sa nadobudnúť mutex a čaká pokiaľ nebude úspešný. Vtedy zákazník skontroluje, či preňho existuje nejaká voľná stolička (buď jedna zo stoličiek pre čakajúcich, alebo holičova stolička) a pokiaľ žiadna z týchto nie je voľná, odíde. Opačne zákazník zaujme miesto – čiže redukuje množstvo dostupných (a kritický úsek). Zákazník začne nato prostredníctvom semaforu signalizovať holičovi, aby sa zobudil, a mutex je vypustený, aby dovolil ostatným zákazníkom (alebo holičovi) nadobudnúť ho. Pokiaľ holič nie je voľný, zákazník čaká. Holič sedí v neustálej čakajúcej slučke, zobúdzaný každým čakajúcim zákazníkom. Pokiaľ sa zobudí, dá vedieť čakajúcim zákazníkom prostredníctvom jeho semaforu, že môže jedného z nich oholiť.
Tento problém zahŕňa iba jediného holiča, a aj preto je nazývaný problém jediného spiaceho holiča. Problém viacerých spiacich holičov je podobný v implementácii a aj pascami, avšak vzniká tu navyše zložitosť koordinácie niekoľkých holičov, ktorí sú obklopených čakajúcimi zákazníkmi.
Tichá voda (prítok Hnilca)

Prameň

Pramení vo Volovských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, na severoseverozápadnom svahu Volovca (1 283,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 155 m n. m.

Opis toku

V pramennej oblasti tečie najprv smerom na východ, následne sa stáča na severovýchod a preteká Tichovodskou dolinou. V strednej časti doliny vytvára výrazný oblúk prehnutý na východ, obteká chránené územie Polianske rašelinisko na ľavom brehu a stáča sa na sever. Potom preteká cez Tichú vodu, kde priberá pravostranný Suchý potok a tiež ľavostrannú Henclovú. Ďalej sa prechodne stáča viac na SSV, v okolí osady Zahájnica tečie znovu smerom na sever a pod osadou sa definitívne stáča na severovýchod. Tesne pred ústím ešte podteká železničnú trať Červená Skala – Margecany i cestu II. triedy č. 546. V úseku medzi Tichou Vodou a ústím sleduje tok potoka miestami zachovaná lesná železnica.

Ústie

Do Hnilca sa vlieva na katastrálnom území obce Nálepkovo, východne od intravilánu obce a miestnej železničnej stanice, v nadmorskej výške cca 506 m n. m.
Hontianske Moravce

Polohopis

Hontianske Moravce ležia  v juhovýchodnej časti Ipeľskej pahorkatiny, južne od Krupiny. Najnižšie miesto je v nadmorskej výške 140 m n. m. a najvyšší bod je 254 m n. m. Celková rozhloha je 1 683 ha, z toho katastrálne územie Kostolné Moravce 983 ha a katastrálne územie Opatové Moravce 890 ha. Cez obec pretekajú vodné toky: Veperec, Lišovský potok, Trstiansky potok. Okolo obce je pahorkatina, ktorú tvoria miocénne (miocén =  treťohorný útvar, spodný oddiel neogénu), väčšinou tufitické uloženiny, pokryté sprašou a sprašovými hlinami.
Cesta I. triedy 72 (Slovensko)

História

Úsek cesty I/72 Hybe – Mýto pod Ďumbierom (horský priechod Čertovica) bol vystavaný za Slovenského štátu v rokoch 1939 až 1942.
V lete 1942 na výstavbe precovalo 73 zaradencov tábora v Jarabej pre asociálov a Cigánov. Pri očíslovaní ciest v Česko-Slovensku po druhej svetovej vojne bol horský priechod Čertovica v rokoch 1946 – 1950 súčasťou cesty II/529 a v roku 1950 prekategorizovaný na cestu I/72. Cesta v tom čase viedla z Brezna do Mýta pod Ďumbierom a následne cez sedlo Čertovica na križovatku s cestou I/18 pri osade Hlboké (dnes už neexistujúcej). V 80. rokoch bola, spolu s vybudovaním novej cesty Bystrá – Srdiečko (zaradená ako časť cesty II/584), cesta III. triedy z Mýta pod Ďumbierom do Valaskej prebudovaná a predĺžená do Podbrezovej a cesta I/72 bola prevedená na tento novovybudovaný úsek, pričom pôvodná cesta z Brezna do Mýta pod Ďumbierom bola prekategorizovaná na cestu III. triedy a označená ako III/2378.
V roku 2008 bola preklasifikovaním niektorých úsekov ciest II. triedy doplnená o cestu II/530 a časť cesty II/531 v úseku Rimavská Sobota – Tisovec.

Priebeh

I/72 sa začína v Rimavskej Sobote na križovatke s cestou I/16 a smeruje na sever cez Hnúšťu, kde sa križuje s cestou II/526 a Tisovec, kde odbočuje pôvodná cesta II/531, do Brezna. Odtiaľ pokračuje v peáži po ceste I/66 do Podbrezovej, kde sa začína pôvodný úsek – horský prechod Čertovica. Ten smeruje cez obec Bystrá, kde je odbočka na Tále (II/584) a cez Mýto pod Ďumbierom, kde sa od Brezna pripája III/2378, do sedla Čertovica v hrebeni Nízkych Tatier. Po prechode do okresu Liptovský Mikuláš sa I/72 križuje s III/2356 a končí sa na križovatke s I/18 pri Liptovskom Hrádku.
Tilly-Capelle

Poloha

Obec má rozlohu 6,31 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bučiny u Rakous

Ochrana

Predmetom ochrany je lesné společenstvo poloprirodzeného charakteru s prevahou buka vo veku 80-115 rokov, rastúce na slieňovitom pieskovci, s pestrými rastlinnými a živočíšnymi spoločenstvami a členitou geomorfológiou. Je významným prvkom ekologickej stability krajiny - funkčné biocentrum regionálneho významu v trase nadregionálneho biokoridoru v údolí rieky Jizery.
Theory of a Deadman

BMI Pop Awards

Skladba „Not Meant to Be“, ktorú napísali Connolly, Brenner a Back (spolu s Kara DioGuardi), bola nazvaná 2010 BMI Pop Awards Award-Winning Song.
Švajčiarska nemčina

Švajčiarska nemčina (Schwizerdütsch, Schwiizertüütsch, nem. Schweizerdeutsch) je nemčina prispôsobená na švajčiarske staroveké nárečie, nemčine sa podobá len v niektorých slovách. Ľudia si ju prispôsobili kvôli lepšej výslovnosti. Je jedným z hlavných tzv. Alemánskych dialektov nemčiny. Hovorí ňou asi 60 % obyvateľov Švajčiarska. Nemožno ju však zamieňať s švajčiarskou podobou spisovnej nemčiny, ktorá je vysokej nemčine (Hochdeutsch) veľmi podobná a líši sa len v detailoch.
Eva Ódorová

Peking 2008

V kvalifikácií vyhrala nad Priscilou Flynou Tommyovou z Vanuatu výsledkom 4:0.
Bouxières-aux-Dames

Poloha

Obec má rozlohu 4,11 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 030 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE