google/wiki40b huggingface dataset:
Neotektonika

Neotektonika zahŕňa najmladšie tektonické procesy a udalosti, ktoré postihli daný región, a ktorých hlavné znaky pretrvávajú dodnes v závislosti na aktuálnom tektonickom režime (angl. current tectonic regime, skrátene CTR). Keďže zemská kôra má na rôznych miestach nielen rozličné zloženie ale aj vek, môžu byť neotektonické javy v odlišných oblastiach chápané rozlične. Na Slovensku sú za neotektonické považované hlavne javy trvajúce od pliocénu až dodnes. Teda aktuálny tektonický režim tu pretrváva od konca miocénu asi 5,5 milióna rokov. Vo východnej oblasti Spojených štátov však aktuálny tektonický režim pretrváva už asi 15 miliónov rokov, zatiaľ čo na opačnej strane kontinentu v Kalifornii iba asi pol milióna rokov. Za hranicu začiatku neotektonickej epochy sa považuje obdobie, kedy v danej oblasti došlo k usporiadaniu platní alebo usporiadaniu napäťového poľa tak, ako je známe zo súčasnosti.
Pojem neotektonika po prvýkrát použil sovietsky geológ V.A. Obručev v roku 1948.

Aktívna tektonika

Význam sledovania neotektonických pohybov spočíva hlavne v pozorovaní a predvídaní aktívnych tektonických procesov. Sú to tie procesy, ktorých aktivita bola potvrdená počas existencie ľudskej civilizácie. Predvídanie najnebezpečnejších z nich ako sú napr. zemetrasenia, subsidencia pobrežných oblastí a podobne, má veľký význam pre trvalo udržateľný rozvoj spoločnosti.

Spôsoby výskumu

Pri neotektonickom výskume sú okrem klasických geologických metód ako je štruktúrna analýza zlomov a paleonapäťová analýza používané aj ďalšie vedné disciplíny ako seizmológia pri analýze ohniskových mechanizmov zemetrasení; rôzne typy geofyzikálnych meraní vo vrtoch; presné GPS merania zmien vzdialeností a nadmorských výšok; diaľkový prieskum Zeme, pri sledovaní geomorfologických a morfotektonických údajov o zemskom povrchu – morfometria a geomorfologická analýza.
Divertikulitída

Divertikulitída (niekedy zahrňovaná pod pojem divertikulárna choroba) je najčastejšou komplikáciou divertikulózy hrubého čreva. Je to zápalové ochorenie, postihujúce spravidla ľavú, zostupnú časť hrubého čreva. Odhaduje sa, že sa vyvinie asi u štvrtiny pacientov s divertikulózou. Je to časté ochorenie starších ľudí vo vyspelých krajinách a jeho výskyt v poslednom čase stúpa. Do veku 50 rokov je častejšia u mužov, vo vyššom veku žien.

Prognóza

Prognóza akútneho ochorenia závisí od jeho závažnosti a celkového zdravotného stavu pacienta. Zvlášť ohrození sú pacienti s poruchami imunity. U niektorých pacientov (približne 20% – 50%, rôzne údaje) sa divertikulitída opakuje napriek preventívnym opatreniam (hlavne úprava nadváhy,  stravovania a pohybového režimu). Len u malej časti je potrebná preventívna elektívna operácia. U laparoskopicky operovaných pacientov je menej komplikácii a vyššia kvalita života po operácii.
Miloslav Douša

Životopis

Počas SNP pridelený k Veliteľstvu čs. četníctva v Turčianskych Tepliciach, účastník bojov pri Kľačne, Jasenovom a Čremošnom, kde padol v boji. In memoriam povýšený do hodnosti práporčíka (1945).
Le Mesnillard

Poloha

Obec má rozlohu 9,75 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maulévrier

Poloha

Obec má rozlohu 33,42 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 242 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Goux-lès-Dambelin

Poloha

Obec má rozlohu 8,9 km². Najvyšší bod je položený 591 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 275 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Melchior Tarnóci

Životopis

Roku 1722 vstúpil do jezuitskej rehole, učiteľ poézie a rétoriky v Košiciach, Trnave a na iných miestach. Neskôr sa venoval kazateľskej a misijnej činnosti na rozličných miestach v Uhorsku. Tretiu probáciu si urobil v Banskej Bystrici (1737), kňaz v pastorácii v Banskej Bystrici (1768). Po rozpustení rehole sa usadil v Žiline. Autor náboženských elégií, oslavných básní a mravoučnej právnickej práce.
Blanka Fábryová

Životopis

V roku 1908-1909 študovala v Prahe a v Zittau, 1909 v Záhrebe, 1911 v Trenčíne, 1912 v Balassagyarmate, 1913 v Martine, Blatnici a Dačovom Lome, 1917-1918 vychodila úradnícky kurz v Záhrebe. Roku 1914 pracovníčka detskej opatrovne, 1918 úradníčka v Bogatiči, po roku 1919 bývala v Banskej Bystrici, Prievidzi a v Bojniciach. Spočiatku pomocná redaktorka časopisu Domácnosť a škola, prekladala články a prózy zo srbochorvátčiny, do srbochorvátčiny preložila dielo Ľudmily Podjavorinskej. Neskôr prešla k memoárovej a fejtonistickej publicistike, k informatívnym článkom o oslobodzovacích akciách južných Slovanov v 1. svetovej vojne, o výšivkách, krojoch, ženskom hnutí. Cenné sú jej state o Martinovi Kukučínovi a Elene Maróthy-Šoltésovej. V románe ''Hlas krvi'' sa pokúsila o obraz života na poprevratovom Slovensku. Organizátorka ochotníckeho divadla v Banskej Bystrici, v roku 1919-1920 jednateľka Živeny v Banskej Bystrici a zakladateľka jej odborov v Slatine, Ľubietovej a v Slovenskej Ľupči.
Milovanie múdrosti

Milovanie múdrosti je prapôvodný filozofický významový proces bezprostredne sa prelínajúci s ostatnými procesmi života filozofa (milovníka múdrosti) a tvoriaci jeho sukus čiže dreň. Od gréckeho označenia milovania múdrosti pochádzajú aj názvy filozofovať, filozof, filozofia, filozofovanie, filozofický, filozoficky, filozofickosť.
Souilhe

Poloha

Obec má rozlohu 4,2 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 331 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Millennium Bridge (Londýn)

Millenium Bridge je oceľový visutý most pre peších ponad rieku Temžu. Nachádza sa v Londýne a spája brehy dvoch mestských častí, a to City of London a Bankside, v obvode Southwark. Nachádza sa medzi mostami Blackfriars Railway Bridge a Southwark Bridge.
Millenium Bridge bol prvým novým mostom cez rieku od dokončenia Tower Bridge v roku 1894. Bol otvorený v roku 2000 a jeho vlastníkom a správcom je spoločnosť Bridge House Estates, dobročinný trust pod dohľadom Corporation of London.
Na jeho severnom konci sa nachádza Katedrála sv. Pavla a City of London School. Pri jeho južnom konci sa nachádza Shakespearovo Globe Theatre, galérie Tate Modern a Bankside Gallery.

Konštrukcia a dizajn mosta

Dizajn mosta sa stal predmetom verejnej súťaže, ktorú v roku 1996 vyhlásila southwarkská radnica. Víťazom sa stal návrh spoločností Arup, Foster and Partners a sira Anthonyho Cara. Kvôli výškovým obmedzeniam a v snahe zlepšiť výhľad na City i na Tate Modern, bol most navrhnutý ako visutý a jeho závesné laná boli umiestnené pod úroveň chodníka, a teda je vlastná konštrukcia mosta veľmi nízka. Most je podopretý dvomi mostnými piliermi. Jeho celková dĺžka je 370 m, dĺžka hlavného rozpätia je 144 m a jeho šírka je 4 metre. Laná sú napínané záťažou 2000 ton voči obom pilierom – dosť na to, aby most zniesol záťaž približne 5 tisíc ľudí.

História

S výstavbou mosta sa začalo v roku 1998. Celkové náklady na jeho výstavbu dosiahli 18,2 milióna libier (približne 2,2 milióna libier nad pôvodný rozpočet). Most slávnostne otvorili s dvojmesačným oneskorením 10. júna 2000, ale kvôli neočakávaným bočným vibráciám musel byť most 12. júna uzavretý.
Kmity boli spôsobené veľkým počtom chodcov prechádzajúcich po moste. Most sa nachádza na rušnej pešej trase a počasie v deň otvorenia bolo veľmi priaznivé, čo ešte viac podnietilo ľudí k prechádzke po novom moste. Za prvý deň prešlo po moste 90 000 ľudí, pričom v jednom okamihu bolo na moste spolu 2000 chodcov. Pôvodné malé kmity mosta viedli chodcov k tomu, aby prispôsobili svoju chôdzu ich frekvencii, čo výrazne prispelo k zosilneniu otrasov. Tento jav viedol k tomu, že most získal prezývku „Wobbly Bridge“ (po slovensky trasľavý alebo vratký most). Pokusy obmedziť počet chodcov na moste viedli k vytvoreniu dlhých radov, ale kmitanie nezmiernili.
Otrasy boli spôsobené reakciou ľudí na pôvodné malé kmity mosta. S touto ľudskou podvedomou reakciou sa pri návrhu mosta nepočítalo. Pôvodné dohady, že tento jav bol spôsobený konštrukciou lán, boli vyvrátené – výskum dokázal, že takéto otrasy sa môžu vyskytnúť na akomkoľvek moste, ktorý má vhodnú rezonančnú frekvenciu. Problém bol odstránený nainštalovaním hydraulických tlmičov pre vertikálny i horizontálny smer. Táto úprava bola realizovaná v období od mája 2001 do januára 2002, počas ktorej bol most uzavretý pre verejnosť. Náklady na úpravy dosiahli sumu 5 miliónov libier. Po krátkom období testovania bol most opäť otvorený 22. februára 2002.
Diaľnica A57 (Taliansko)

História

Súčasná diaľnica A57 bola budovaná v troch etapách. Úsek medzi západnou križovatkou s A4 a miestom, kde v súčasnosti stojí mýtnica Venezia ovest, bol do prevádzky odovzdaný 15. novembra 1933 ako súčasť diaľnice Padova-Benátky, ktorá patrila medzi prvé diaľnice v krajine vôbec. Zvyšok sa začal stavať až koncom 60. rokov, úsek Interconnesione A27-Barriera Venezia est otvorili 22. februára 1970 ako súčasť diaľnice A4. O vyše dva roky neskôr, dňa 3. septembra 1972, bola súčasná diaľnica A57 skompletizovaná otvorením úseku Barriera Venezia ovest-Interconnesione A27.
Dňa 18. februára 2009 bol otvorený nový úsek diaľnice A4, ktorý obchádza mestá Meste a Benátky zo severozápadu a pôvodný úsek bol prečíslovaný na A57.

A57dir Diramazione Aeroporto

Privádzač na Letisko Marca Pola v Benátkach, resp. diaľnica A57dir (tal. A57dir, Diramazione Aeroporto) je 6,73 km dlhá štvorpruhová komunikácia označená ako diaľnica, ktorá spája diaľnicu A57 s benátskym letiskom. Komunikácia bola dokončená a otvorená 11. marca 1991 a jazda po nej nie je spoplatnená. Jej správcom je spoločnosť Società delle Autostrade di Venezia e Padova.
Sibírska mačka

História

Dlhosrsté mačky sa vyskytujú v severných pustatinách Ruska. Ako veľa prírodných plemien, ani sibírsku mačku až donedávna nepovažovali za hodnú pozornosti. Seriózny chov smerujúci k štandardizácii typu sa začal v 80. rokoch 20. storočia a plemeno uznalo veľa organizácií v jeho domovine vrátane Všeruského klubu chovateľov mačiek. Do Ameriky sa sibírska mačka dostala v roku 1990 zásluhou Elizabeth Terrellovej. Jej chovateľskú stanicu Star Point má v rodokmeni väčšina špičkových sibírskych mačiek.

Povaha

Povaha sibírskej lesnej mačky vyplýva z jej minulosti. Je to spoločenské zviera, ale nie je to mačka na maznanie. Zato je však veľmi citlivá a vynaliezavá.
Anton Ondruš

Klubová kariéra

V Slovana Bratislava pôsobil od roku 1970. Do základnej zostavy sa prebojoval na jeseň 1972. V roku 1974 a 1975 získal zo Slovanom titul majstra Česko-Slovenska. Niekoľko rokov bol kapitánom Slovana. Česko-slovenský pohár získal v roku 1974. V lige odohral 210 zápasov a dal 38 gólov.
Na sklonku kariéry hral v belgickom FC Bruggy, francúzskom CS Thonon a švajčiarskom FC Biel. 

Reprezentačná kariéra

V reprezentácii Česko-Slovenska debutoval vo veku 24 rokov. Vrchol dosiahol na majstrovstvách Európy vo futbale 1976 v Juhoslávii. Bol kapitánom víťazného česko-slovenského mužstva. V semifinále proti Holandsku strelil dva góly, z toho jeden vlastný. Je aj držiteľom bronzovej medaily z majstrovstviev Európy 1980 v Taliansku. Úspešne sa zúčastnil na oboch rozstreloch zo značky pokutového kopu. V reprezentačnom drese odohral 58 zápasov, z toho v 37 stretnutiach ako kapitán, skóroval 9-krát.
Miloslav Schmidt

Život

Miloslav Schmidt sa narodil v rodine krčmára a pekára Jozefa Schmidta a jeho manželky Františky rodenej Péterecovej. Po skončení školy v Kremnici a vyučení sa u otca za pekára sa stal vedúcou osobnosťou rodinnej živnosti. Svoje schopnosti využíval aj v kultúrnej a národnobuditeľskej oblasti. Po príchode do Martina u neho ožil záujem o organizovanie dobrovoľných hasičských zborov na Slovensku. Až do smrti vykonával funkciu veliteľa martinských hasičov, bol veliteľom Zemskej hasičskej jednoty, ktorá združovala takmer všetky hasičské zbory na Slovensku. Jeho zásluhou došlo k organizačnému upevneniu požiarnej ochrany na Slovensku. Pri príležitosti 50. narodenín dostal Schmidt rád a uznanie francúzskeho ministerstva obchodu a hospodárstva za zásluhy v hospodárskej oblasti. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine (autorom pomníka je Fraňo Štefunko).
Fléac

Poloha

Obec má rozlohu 12,6 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 589 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Immigrant Song

Kompozícia

Skladba začína nariekajúcim krikom Roberta Planta a je postavená na opakujúcom sa staccato riffe, ktorý hrá gitarista Jimmy Page, basgitarista John Paul Jones a bubeník John Bonham. skladba je hraná v tónine Fis mol v strednom tempe 112 úderov za minútu. Albumová verzia obsahuje slabý sykot na začiatku, ktorý je na singlovej verzii orezený. Tento sykot je spätná väzba z ozveny.
Koncil v Arles (314)

Prvý koncil v Arles sa konal v roku 314. Podnetom na jeho zvolanie sa stal pretrvávajúci spor o donatizmus, ktorý evidentne nedokázala definitívne ukončiť ani synoda v Ríme (313) pod vedením pápeža Melchiada, ktorá odsúdila donatistickú náuku ako herézu.
Cisár Konštantín I. sa teda, v snahe udržať jednotu cirkvi, rozhodol zvolať ďalší biskupský snem. Konal sa 1. augusta roku 314 v meste Arelate (resp. Arelas, dnes francúzske mesto Arles) v rímskej provincii Galia. Vtedajší rímsky pápež Silvester I. sa ho síce osobne nezúčastnil, no vyslal naň ako svojich delegátov dvoch diakonov a dvoch presbyterov.
Zhromaždení biskupi opäť odsúdili donatizmus ako herézu a súčasne uznali, donatistami napádaného a spochybňovaného, biskupa Ceciliána za právoplatného biskupa Kartága.
Teologicky významným rozhodnutím tohto koncilu bolo predovšetkým odmietnutie donatistického sviatostného subjektivizmu. Bolo definované, že platnosť udelených sviatostí, hlavne krstu a kňazskej vysviacky, nezávisí od aktuálneho morálneho stavu ich právoplatného vysluhovateľa. Týmto výrokom sa však prvý arleský koncil vzoprel nielen náuke donatistov, ale aj celej severoafrickej teologickej tradícii, reprezentovanej predovšetkým Tertuliánom a Cypriánom z Kartága.
Okrem tohto sa koncil v Arles zaoberal aj ďalšími disciplinárnymi otázkami, venoval sa tiež otázke stanovovania dátumu slávenia Veľkej noci.
Jumilhac-le-Grand (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 66,67 km². Najvyšší bod je položený 442 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 227 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Didier (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 21,14 km². Najvyšší bod je položený 617 m n. m. a najnižší bod 420 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Genès-de-Castillon

Poloha

Obec má rozlohu 6,8 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 392 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bystrianske podhorie

Vymedzenie

Výraznejšie zvlnené územie vytvára prechod medzi údolím Hrona a horským pásmom Nízkej Tatier. Susednými podcelkami sú v rámci geomorfologického celku Heľpianske podolie na východe, Breznianska kotlina na juhu a Lopejská kotlina na západe. Na severe nadväzujú Ďumbierske a Kráľovohoľské Tatry.

Ochrana prírody

Územie je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Nachádzajú sa tu chránené územia Suchá dolina, Horné lazy a Breznianska skalka. Známou atrakciou je Bystrianska jaskyňa.

Doprava

Južným okrajom podcelku vedie po severnom nábreží rieky Hron cesta I/66 (Banská Bystrica – Brezno – Poprad), tvoriaci hlavnú dopravnú tepnu Horehronia. Z Podbrezovej vedie cesta I/72 do Liptovského Hrádku cez horské sedlo Čertovica, na ktorú sa v Bystrej pripája cesta II/584 na Trangošku. Z Mýta pod Ďumbierom vedie cesta II/584 do Bujakova, čím sa skracuje cesta na Heľpu.

Turizmus

V severnej časti územia ležia významné strediská cestovného ruchu Krpáčovo a Tále, ponúkajúce komplex služieb počas celého roka. Lokality prepája  červeno značená turistická trasa, ktorú križujú viaceré chodníky na hrebeň Nízkych Tatier. Neďaleko Bystrej sa nachádza atraktívna Bystrianska jaskyňa.
Roquefort-les-Pins

Poloha

Obec má rozlohu 21,53 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 289 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
ASNOVA

ASNOVA (po rusky ACHOBA - skratka "Ассоциация новых архитекторов" - Asociácia nových architektov) bola avantgardná architektonická asociácia, pôsobiaca v Sovietskom zväze.
Po ruskej občianskej vojne nebol Sovietsky zväz natoľko ekonomicky silný, aby sa vyvíjali nové architektonické projekty. Bola aktívna začiatkom dvadsiatych až koncom tridsiatych rokov 20. storočia. Asociácia vznikla v roku 1923. Zakladateľom bol Nikolaj Ladovskij, profesor na VKhUTEMAS a člen INKhUK spolu s ďalšími avantgardnými architektmi ako boli napríklad Vladimir Krinskij.
V roku 1919 zadefinoval Ladovskij architektonický racionalizmus ako: "ekonómiu psychickej energie v symbióze s funkcionalistickými požiadavkami na budovu." Skupina ASNOVA bola priamo ovplyvnená prácou Huga Münsterberga a Ladovskij postavil psychotechnické laboratórium v roku 1926 založené na Münsterbergovej teórii o industriálnej psychológii. Vo všeobecnosti sa skupina zaoberala psychoorganizačnými efektmi s architektúrou.
Členovia ASNOVA boli úspešní v projektových súťažiach a konkurzoch, no s realizáciou to bolo horšie. Architekti Melnikov a Ladovskij boli ocenení prvým a druhým miestom v súťaži o sovietsky pavilón v roku 1925 na parížskej výstave. Zopár realizovaných projektov sa uchovalo aj v ZSSR. Veľmi uznávané boli Ladovského apartmánový dom na Tverskaja v Moskve (1929) a séria troch kuchýň a občianskej vybavenosti postavených v Leningrade v rokoch 1928-1931, postavených ASNOVA tímom zloženom z A. K. Barutčov, I. A. Giľter, I.A. Meerzon a J. O. Rubančik. Asnova sa spojila v roku 1928 keď Ladovsky zostavil svoju vlastnú skupinu ARU (Asociácia architektov-urbanistov).
Skupina ASNOVA zanikla v roku 1932 tak ako veľa iných umeleckých asociácií.
Mesaulios

Mesaulios (starogr. Μεσαύλιος – Mesaulios, lat. Mesaulius) je v gréckej mytológii sluha pastiera svíň Eumaia, otroka ithackého kráľa Odysea.
Mesaulios bol otrokom Eumaia, ktorý bol synom syrijského kráľa Ktésia. Eumaios bol ešte mladý, keď ho zajali fenickí piráti a predali ho do otroctva Odyseovmu otcovi Laertovi. Aj keď to bolo pre neho kruté, napokon sa so svojim osudom zmieril a žil potom spokojný v službách Laerta a neskôr jeho syna Odysea ako pastier svíň.
Keď Odyseus odišiel do trójskej vojny, Eumaios si bez toho, že by sa spýtal Odyseovej manželky Pénelopy, kúpil od plavcov z Tafu otroka Mesaulia. Zaplatil im s vlastnými výrobkami. Mesaulios potom slúžil Eumaiovi v domácnosti. Podľa Homéra, celá jeho práca spočívala v tom, že prinášal a odnášal jedlo zo stola svojho pána.
Pre vedcov je to zaujímavý poznatok, že v hérojských dobách mohol otrok vlastniť svoj vlastný, hoci neveľký majetok a mohol si kúpiť aj otroka. Z právneho hľadiska boli však obaja majetkom svojho pána.
Ernest Marie Louis Bedel

Biografia

Študoval v Nantes a v Paríži, kde bol spolužiakom budúceho entomológa Maurice Sédillota (1849 - 1933). Vďaka svojmu otcovi spoznal niektorých z vedcov, ako Alcida Dessalines d'Orbigny (1802 - 1857), Henry Le Chateliera (1850 - 1936), alebo Pierra Émile Gounella (1850 - 1914).
Pred svojim štúdiom práva sa v roku 1870 zúčastnil vojny.
Ernest Marie Louis Bedel napísal počas svojho života asi 300 publikácií, ktoré sa zaoberali prevážne chrobákmi. Jeho zbierka hmyzu (prevažne chrobákov) je asi od roku 1922 uložená v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži.
Zomrel v Paríži v roku 1922.
Křemžský potok

Priebeh toku

Pramení na severozápadnom svahu Chlumu vo výške 950 m n. m. pri osade Markov. Pri osade Dobročkov vteká do CHKO Blanský les, na ktorej území sa vlieva do Vltavy. Nad jeho sútokom s Vltavou sa týči skalný ostroh, na ktorom stojí zrúcanina hradu Dívčí kámen.

Vodný režim

Priemerný prietok pri ústí činí 0,93 M³/s.

Príroda

Na potoku bol zaznamenaný o. i. výskyt vydry riečnej (Lutra lutra), mihule potočnej a perlorodky riečnej…
Vieux (Tarn)

Polohopis

Vieux má rozlohu 6,95 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Vieux má 174 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Umenie vojny

Umenie vojny (čín. 孙子兵法, pchin-jin Sūn Zǐ bīng fǎ) je staroveká čínska vojenská rozprava, ktorú vytvoril Sun-c’, vojenský generál, stratég a taktik. Text pozostáva z 13 kapitol, každá z nich je venovaná jednému aspektu vojenstva. Dielo malo vplyv na východné a západné vojenské myslenie, ale aj podnikateľské či právnické prostredie.
Mnohí rozdielni vojvodcovia sa inšpirovali týmto dielom, ako napríklad Mao Ce-Tung, Vo Nguyen Giap, barón Antoine-Henri Jomini, generál Douglas MacArthur či lídri cisárskeho Japonska.

Myšlienky

Sun-c’ pokladal vojnu za nevyhnutné zlo, ktorému sa treba všemožne vyhnúť. Vojna by sa mala vybojovať rýchlo, aby sa zamedzilo hospodárskym stratám.
Sun-c’ zdôrazňoval dôležitosť umiestnenia vo vojenskej stratégii. Rozhodnutie o umiestnení armády musí byť založené na objektívnych príčinách (fyzické prostredie) a na subjektívnych úsudkoch ostatných aktérov v prostredí.
Palau-del-Vidre

Poloha

Obec má rozlohu 10,41 km². Najvyšší bod je položený 46 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 736 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-André-de-Cubzac (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 23,15 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 874 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pro bono

Pro bono (skrátené z lat. pro bono publico – pre verejné dobro) je latinský výraz pre prácu vykonávanú dobrovoľne a bezplatne alebo za zníženú cenu ako službu verejnosti. Väčšinou sa to vzťahuje na bezplatnú právnu pomoc poskytovanú advokátmi dobrovoľne, teda na rozdiel od ex offo nie ako ich zákonnú povinnosť.
Antoinova rovnica

Antoinova rovnica je empirická rovnica opisujúca tlak nasýtených pár v závislosti na teplote. Na rozdiel od teoretickej (aj keď odvodenej za pomerne hrubých aproximácií) Clausiusovej-Clapeyronovej rovnice používa táto rovnica čisto experimentálne získané parametre, aj keď jej tvar sa na túto rovnicu podobá, čo umožňuje lepšiu parametrizáciu než použitie Taylorovho rozvoja, ktorý by pre potrebnú presnosť v danom rozsahu potreboval viac parametrov. Antoinova rovnica sa používa často vo fyzikálno-chemických a inžinierskych výpočtoch na prvý (a pomerne dobrý) opis závislosti