Primavera (Botticelli)

Formálna stránka obrazu

Botticelli na obraze zobrazuje deväť postáv, ktoré rozdeľuje do dvoch plánov. V prvom pláne sú postavy Zefýra, boha západného vetra, nymfy Chloris,bohyňa Flóra postavy troch Grácií a Merkúra, posla bohov. V druhom pláne je bohyňa Venuša a jej syn Amor. Tretím plánom je samotné zobrazenie prírody. Postoj a pohyby zobrazovaných postáv sa ozývajú v podobe stromov, ktoré vyplývajú z harmónie jednoty človeka a prírody. Vzpriamená vertikála stromov sa ozýva vo figúrach stojacich zvisle pod nimi, zatiaľ čo ohyb vavrínových stromov na pravej strane imituje postavu utekajúcej nymfy Chloris. Hlavnou vertikálou je postava Venuše, ktorá rozdeľuje obraz na dve polovice. Jedinou horizontálou, ktorá je na obraze, je morské pobrežie, ktoré je vidno na pozadí obrazu. Je to more, z ktorého sa zrodila samotná bohyňa. Ide o centrálnu kompozíciu, ktorej stred tvorí postava Venuše. Botticelliho diela sa vyznačujú dynamikou postáv, tak toto dielo je jedným z najlepších príkladov. Pohyb je vyjadrený v postavách Troch Grácií, ktoré tancujú na oslavu jari a v Zefýrovi unášajúcom nymfu Chloris, ktorí dokazujú prítomnosť dynamiky. Taktiež aj odevy, ktorými sú postavy odeté, nám dávajú rovnaký pocit. Napriek tomu, že Botticelli používa zvlnené, dynamické a navzájom sa prelínajúce sa obrysové línie, ktorú sú vždy v nepokojnom pohybe, samostatné postavy, ako aj postavy tancujúcich Grácií, pôsobia meravo, ako keby ich uprostred pohybu niekto zastavil. Na maľbe je zobrazených takmer 500 druhov rastlín. Na kvetinovom trávniku môžeme rozoznať 190 rôznych botanických druhov rastlín, 130 z nich sú reálne rastliny, také ako stokrásky, blatúchy, nevädze, maky, fialky, malé chryzantémy, krokusy, kosatce, ľalie, jazmín a nezábudky. Druhy kvetov nie sú vždy zobrazované s ich skutočnými listami, tu možno vidieť Botticelliho vlastnú fantáziu. Ďalej možno vidieť stromy a kríky, ide o stromy pomarančovníkov, jabloní a vavrínov a o kríky myrty. Kríky myrty sa v starovekom Ríme sadili okolo chrámov Venuše. Od 13. až do polovice 16. storočia myrtový krík symbolizoval večnú lásku a najmä manželskú vernosť. V prírode je ťažké, aby tieto kvety a stromy rástli v takej hojnosti ako je vyobrazené na obraze. Botticelli tu zobrazuje ideál antickej krásy v postavách troch Grácií, ich harmonické telá, dobre vymodelované chodidlá, dlhé chudé nohy, ktoré môžeme pozorovať cez priesvitné ľanové rúcho ozdobené výšivkami a šperkmi. Majú svetlé orieškovo hnedé oči s dobre vymodelovaným obočím. Ich perfektné oválne tváre sú ohraničené s medovými vlasmi, ktoré sú ozdobené perlami a kvetinovými vencami. Pery sú jemne natiahnuté a sotva sa usmievajúce. Ak počujeme šuchot odevu na ich pôvabných telách, potom sú tieto postavy odľahčené a tak nikdy nepostúpajú trávu alebo kvety, na ktorých stoja.

La Primavera ako vidiecky kalendár

Môžeme povedať, že je to v podstate ľudový farmársky kalendár pre vidiecku Mediciovskú vilu v Castele. Vasari obraz interpretuje ako kalendár, ktorý začína na začiatku jari, kedy fúka západný vietor Zefýr prinášajúci vlahu a rannú rosu do konca apríla. V apríli sa zrodila bohyňa Venuša, ktorá prináša lásku a úrodnosť. V tomto mesiaci sa taktiež rodí bohyňa Flóra, ktorá po premene z pozemskej víly prináša kvety na lúky. Jaro sa končí v mesiaci máj, kedy na scénu prichádza rímsky boh Merkúr.
Podľa súčasného rozdelenia ročných období jar začína 21. marca a končí 21. júna. Z toho vyplýva, že Zefýr, ktorý unáša Chloris, musí vtrhnúť do deja obrazu niekedy na prelome marca a apríla. Podľa rímskeho kalendára je mesiac apríl zasvätený bohyniam Flóre a Venuši. Flóre preto, lebo prináša na lúky kvety a Venuši preto, lebo prináša jari hojnosť a plodnosť. Ovídius ich opisuje vo svojej básnickej zbierke Fasti ako bohyne apríla a jari. Na počesť zrodenia bohyne Flóry sa v starovekom Ríme každoročne oslavovali slávnosti Florálie, ktoré trvali od 28. apríla do 3. mája. Ľudia sa pri tejto slávnosti ozdobovali kvetmi. Túto slávnosť môžeme vidieť v postavách Troch Grácií, ktoré na počesť jari tancujú do kruhu. Tretí mesiac ľudového kalendára je mesiac boha Merkúra. Merkúr bol syn Maie, najkrajšej a najroztomilejšej zo všetkých siedmich Plejád. Stúpanie Plejád počas skorej jari nad obzorom znovu otvára more pre moreplavcov, kedy sa začínajú plavby po mori, lebo počas jari more sužujú výdatné jarné búrky. Mesiac máj bol teda zasvätený Merkúrovi. Ovídius datuje koniec jari na noc 13. mája, kedy je všetkých sedem Plejád vidieť nad obzorom najjasnejšie. Merkúr je na obraze odvrátený od ostatných postáv chrbtom, nie preto, že nimi opovrhuje, ale preto lebo jeho mesiac patrí rovnako jari ako aj letu. Postavy troch Grácií obdarúvajú jar plodnosťou a nasledujú Merkúra do ďalšieho ročného obdobia, leta.