Urza

Život

Narodil sa a vyrastal v Plzni, kde vyštudoval Gymnázium na Mikulášskom námestí 808/23. O politiku a dianie v spoločnosti sa – v elementárnej podobe – začal zaujímať približne vo veku 11 rokov, názorovo zastávajúc pravicovo-konzervatívny politický postoj. Prostredníctvom bývalých spolužiakov z gymnázia, ktorí na vysokej škole študovali ekonómiu, sa dostal k náuke rakúskej ekonomickej školy a anarchokapitalizmu, k čomu ho priviedlo tiež absolvovanie ekonomických predmetov počas štúdia informatiky na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity. Než dosiahol vek 20 rokov, zastával libertariánske resp. minarchistické názory. Anarchokapitalistom sa stal po tom, čo vyše polroka pracoval na článku, v ktorom chcel vyvrátiť argumenty anarchokapitalistov (konkrétne problematiku vymáhania práva), „ale čím víc jsem o něm četl, tím víc se mi to vyvracet nedařilo. [...] Z toho článku [...] mi nakonec vyšel pravý opak.“
Počas vysokoškolského štúdia sa začal venovať podnikaniu v oblasti poskytovania softvéru. Od 17. mája 2010 do 31. decembra 2017 pôsobil ako spolukonateľ a od 28. mája 2010 do 27. februára 2018 aj ako štvrtinový vlastník spoločnosti HIAX.CZ, s.r.o., neskôr pracoval ako programátor na zamestnanecký pomer a tiež pôsobil ako učiteľ informatiky na súkromnom gymnáziu.
Urza spoluzaložil a od októbra 2010 prispieval článkami na webové sídlo Mises.cz, ktoré sa stalo súčasťou aktivít spolku Ludwig von Mises Institut, o.s. založeného 4. augusta 2011.
V roku 2017 spolu so svojou snúbenicou (dnes už manželkou) Terezou Sladkovskou založil spolok Svobodný přístav, z.s., ktorý zastrešuje viaceré aktivity slúžiace na šírenie myšlienok anarchokapitalizmu (kanál na platforme YouTube, Stoky Svobodného přístavu slúžiace na krátke publicistické príspevky, stránka na sociálnej sieti Facebook, archív článkov atď.)
Myšlienky anarchokapitalizmu propaguje aj prostredníctvom verejných prednášok. Napr. v období od 30. novembra 2016 do 28. marca 2018 vykonal cyklus 19 prednášok Anarchokapitalismus v priestoroch pražskej Paralelnej Polis, v rámci ktorého podrobne predstavil anarchokapitalistické argumenty a odprezentoval ako by jednotlivé služby vykonávané štátom (požiarna ochrana, školstvo, vymáhanie práva atď.) mohli byť realizované v slobodnej spoločnosti (resp. na voľnom trhu).

Politické názory

Urzovo poňatie anarchokapitalizmu je založené na učení rakúskej ekonomickej školy. Vzhľadom na to, že súčasťou epistemologickým východiskom rakúskej školy je axiomaticko-deduktívna metóda, tak ako ju formuloval Ludwig von Mises v diele Human Action, Urza pri svojich argumentoch pokladá za validné závery odvodené logickou dedukciou a s pomocou podporných konštrukcií, hoci v niektorých prípadoch poukazuje aj na empirické dôkazy. Za základný morálny princíp anarchokapitalizmu pokladá tzv. princíp neagresie (non-aggression principle) a právo na sebavlastníctvo (vlastníctvo vlastného tela), od ktorého odvodzuje právo na súkromné vlastníctvo. Súkromný majetok vzniká spojením ľudskej práce (teda výkonu vlastného tela) a prírodných zdrojov, ktoré boli pôvodne prvotne privlastnené (tzv. homestead principle). Princíp neagresie pokladá za prirodzené právo (hoci sa tomuto termínu vyhýba), všeobecne uznávané všetkými jedincami, ktorí ale z neho činia jedinú výnimku pre štát. Štát definuje ako monopol na (útočné) násilie, čím sa prakticky zhoduje s definíciou Maxa Webera, ktorý štát opísal ako das Monopol legitimen physischen Zwanges (monopol na legitímne použitie fyzickej sily) na určitom území.
Na základe tohto možno Urzu zaradiť k deontologickému anarchokapitalizmu (naproti tomu stojí konzekvencialistický anarchokapitalizmus, ktorý presadzuje túto ideológiu na základe utilitarianistických argumentov, napr. David D. Friedman). Medzi mysliteľov, ktorí najviac tvarovali jeho názory patria Ludwig von Mises, Murray Rothbard, Hans-Hermann Hoppe a Friedrich August von Hayek. Rothbarda označuje za svojho obľúbeného autora, no na rozdiel od neho Urza neuznáva duševné vlastníctvo.
Urza rázne odmieta nastolenie anarchokapitalizmu náhlymi reformami alebo revolúciou. Za priechodný spôsob dopracovania sa k slobodnej spoločnosti pokladá postupnú, niekoľko generácií trvajúcu dereguláciu a privatizáciu úloh štátu až po úplný zánik štátu ako monopolu na násilie.
Urza zastáva niektoré názory kontroverzné aj pre libertariánov, napr. dobrovoľné „vstúpenie“ do otroctva pokladá za zlučiteľné s princípom sebavlastníctva. Na rozdiel od viacerých iných anarchokapitalistov sa ale zúčastňuje volieb, čo odôvodňuje tým, že „nie je jedno, kto je pri moci“.