google/wiki40b huggingface dataset:
Iľmenské jazero

Iľmenské jazero (po rusky Ильмень - Iľmeň, Ильмер - Iľmer; podľa letopisov starých Slovanov Slovienske (Slovenské) more) je jazero v západnej časti Novgorodskej oblasti v Rusku. Nachádza sa v najnižšej časti Priiľmenskej nížiny.

Číselné údaje

Má rozlohu (pri priemernej úrovni hladiny) 982 km². Rozloha jazera sa v závislosti na vodnom stave mení od 733 km² do 2 090 km². Je 40 až 45 km dlhé a 32 až 35 km široké. Hĺbka jazera je od 3 až 4 m pri pobreží do 6 až 10 m uprostred. Leží v nadmorskej výške 18 m n. m.

Pobrežie

Brehy sú prevažne nížinaté, na východe a na juhu hlavne bažinaté. Dno je ploché. Pozdĺž severozápadného brehu (Поозёрье[Poozorie] - doslova Pojazerie) sa tiahnu valy, ktoré sa striedajú s prepadlinami. Na juhozápade sú brehy zložené z vápenca a sú príkre. Miestami sú brehy tvorené deltami riek s množstvom plochých zaplavovaných ostrovov a ramien.

Vodný režim

Do jazera ústi asi 50 riek. Hlavným prítokom jazera je z východu Msta. Ďalšími prítokmi sú Pola, Lovať (s Polistou), Psiža, Verenda a Šeloň (s Mšegou). Odteká na sever riekou Volchov, ktorá tečie do Ladožského jazera. Základný zdroj vody tvoria rieky s jarnými povodňami a zimným poklesom stavu vody. Najvyššia úroveň je na jar (máj), najnižšia na konci marca a začiatku apríla. Kolísanie úrovne hladiny v priebehu roka sa pohybuje od 2,35 do 5,8 m (maximálne 7,4 m).

Vlastnosti vody

V jazere je mnoho organických látok a voda má žlté zafarbenie. Teplota vody dosahuje v júli 19 až 20 °C. Kúpacia sezóna trvá 90 dní. Hladina zamŕza v novembri a rozmŕza v apríli.

Fauna

Jazero je bohaté na ryby.

Dejiny

V 9. až 12. storočí viedla cez Iľmeňské jazero cesta z Varjag do Grécka, ako aj na Volgu. Ako obchvat jazera bol postavený na konci 18. a začiatku 19. storočia Siversov kanál a neskôr Višerský kanál. Podľa mena jazera pochádza pomenovanie najsevernejšej skupiny východných Slovanov (Iľmeňskí Slovieni – podľa K. Tichockého).

Využitie

V súčasnosti je jazero súčasťou Hornovolockej vodnej sústavy. Vodná hladina je regulovaná Volchovskou hydroelektrárňou. Jazero Ilmeň je v zóne vzdutia Volchovskej priehrady. Jazero je splavné, a funguje na ňom lodná doprava medzi mestami Novgorod, Stará Rus (cez Lovať a Polneť) a Šimsk (ústie Šeloni). 6 km od severného brehu jazera na rieke Volchov leží jedno z najstarších ruských miest - Novgorod
Blignicourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,27 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gnathón z Dipaie

Gnathón (starogr. Γνάθων – Gnathón) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v 5. stor. pred Kr.
Gnathón z arkádskej Dipaie bol pravdepodobne na 85. olympijských hrách v roku 440 pred Kr. korunovaný vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu súťažných disciplín na 41. hrách v roku 616 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány, sa v princípe dovoľovalo takmer všetko. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že sochu Gnathóna videl v posvätnom okrsku olympijskej Altidy. Pausanias o tom uvádza: „Pri Alkainetových synoch stoja dipajský Gnathón z kraja Mainalov a élidský Lykinos. Rovnako aj im bolo dopriate premôcť chlapcov na olympijských hrách v pästnom súboji. Nápis na soche hovorí, že Gnathón bol pri svojom víťazstve veľmi mladý; socha je dielo megarského Kalliklea.“
Joseph Galamb

Joseph A. Galamb (maď. Galamb József) (* 1881, Makov, Rakúsko-Uhorsko, dnes Maďarsko – † 1955) bol americký inžinier maďarského pôvodu. Bol hlavným projektantom vo firme Ford Motor Company. Známym sa stal ako konštruktér mnohých častí svetoznámeho modelu T.
Diplom zo strojného inžinierstva získal v Budapešti. Určitý čas pracoval v oceliarňach v Diósgyőri. Do firmy Ford nastúpil roku 1905 ako projektant. Hlavným projektantom sa stal po prekonštruovaní chladiaceho systému v modeli N, neskôr skonštruoval mnohé časti modelu T spolu s Childe H. Willsom a s ďalším maďarským emigrantom Eugenom Farkasom.
Elizaveta Maximová

Život

Narodila sa v ruskom meste Kazaň, ale už od detstva žije v Prahe, hlavnom meste Česka. Od ranného veku sa venovala spevu, tancu a predovšetkým divadlu v najrôznejších krúžkoch a divadelných súboroch. Potom čo zmaturovala na anglicko-českom (americkom) gymnáziu nastúpila na Divadelnú fakultu Akadémie múzických umení v Prahe, kde v roku 2016 vyštudovala odbor činoherné herectvo pod vedením Jany Hlaváčovej, Ladislava Mrkvičku či Marka Němca. Počas štúdia na DAMU hosťovala napríklad v českom Národnom divadle, kde stvárnila rolu Hannah v Mayenburgovej hre Kameni či v Prague Shakespeare Company v anglojazyčných rolách.
Jej prvou veľkou rolou sa stala Lili v trojdielnej minisérii Českej televízie Spravedlnost. Do povedomia divákov sa však dostala už skôr, keď sa v seriáli Trpaslík predstavila ako Irena Korytářová, alebo ako Michaela Břízová v seriáli Polda. Zažiarila taktiež v hlavnej úlohe krátkeho filmu Atlantida, 2003, ktorý bol vybraný do prestížnej súťaže Cinéfondation v rámci Festival de Cannes 2017. Taktiež je známa vďaka úlohe Kláry Volnej v seriáli Strážmajster Topinka.
Hosťuje súčasne v niekoľkých pražských divadlách (Dejvické divadlo, Studio Švandova divadla, Divadlo Letí, Divadlo Na Fidlovačce, H2O experimentální prostor a iné).
Sýkorka uhliarka

Opis

Sýkorka uhliarka meria 11 - 11 5 cm a váži 7 - 10 g . Na hlave má podobný vzor s čiernou farbou ako sýkorka veľká s bielymi škvrnami na lícach. Na rozdiel od nej má vzadu bielu škrvrnu. Chrbát je sivozelený alebo sivomodrastý, spodok tela je sivobiely so žltkavými bokmi, na krídlach má dva rady bielych škvŕn v podobe dvoch čiar Mladé vtáky majú čiernu farbu s hnedým nádychom.

Hlas

Spev, typické "wii-ce wii-ce.."
25 s, Slovensko, okrem spevu sýkorky uhliarky počuť spev červienky obyčajnej a pinky obyčajnej.
Spev, rôzne variácie
12 s, Rusko, počuť aj typické "wii-ce wii-ce.."
Sýkorka uhliarka má rôzne vábenia vysokých tónov ako "sisi-sisi", "psit" a flautovité "sizü, tüjti" alebo "tii-e". Varovné hlasy znejú podobne ako u sýkorky belasej "tsi si si si si si". 
Spev sýkorky uhliarky má rôzne variácie, niektoré pripomínajú spev sýkorky veľkej no sú mäkšie a jednoduchšie. Typické sú slabiky "wii-ce wii-ce wii-ce..".

Výskyt a stav na Slovensku

Sýkorka uhliarka je najbežnejší druh sýkorky v horských oblastiach Slovenska. Spodná hranica hniezdneho rozšírenia prebieha súbežne s hranicou rozšírenia  buka, od 350 m n. m. Hniezdi aj v borovicových lesoch Borskej nížiny na Záhorí a ako jediná zo sýkoriek hniezdi aj v kosodrevine vo Veľkej a Malej Fatre. Je to stály druh, v mimohniezdnom období a v zime zalieta aj do nižších polôh a k ľudským sídlam.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 250 000 - 500 000, zimujúcich jedincov 800 000 - 1 500 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Hniezdenie

Na hniezdenie využíva dutiny v stromoch a tiež aj v zemi, v skalách, v múroch, zruboch i v hniezde orla. Sýkorka uhliarka hniezdi dva krát do roka. Na 8 - 10 vajíčkach sedí samička 14 - 16 dní a v hniezde ich kŕmia 16 - 17 dní.

Potrava

Sýkorka uhliarka sa živí hmyzom v rôznych štádiách vývoja, pavúkmi i mäkkýšmi. Na jeseň a v zime aj ihličím a bobulami krov.
Saint-Quentin-sur-Charente

Poloha

Obec má rozlohu 14,39 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
MPEG-1

MPEG-1 definuje skupinu audio a video (AV) kódovacích a kompresných štandardov vyvinutých MPEG (Moving Picture Experts Group). MPEG-1 video sa používa vo Video CD (VCD) a menej v DVD-Video formátoch. Kvalita štandardu VCD v rozlíšení a dátovom toku sa blíži kvalite pásky VHS. MPEG-1, Audio Layer 3 je populárny audio formát, známy ako MP3. Keď bol dostupný lacnejši a výkonnejši hardvér, boli vyvinuté výkonnejšie kódeky MPEG-2 a MPEG-4. Tieto nové formáty sú oveľa zložitejšie a potrebujú výkonnejšie PC, ale sú tiež veľmi efektívne napr. v pomere kvality k dátovemu toku.

História

Rozvoj videokonferenčných techník a štandardov ako H.261 koncom roka 1980, sformoval základ MPEG-1 štandardu v roku 1990. Moving Picture Experts Group (MPEG) zistili ako uložiť komprimované video na CD-ROM, čo vyústilo do vývoja MPEG-1 štandardu.

MPEG-1 video

MPEG-1 video bolo pôvodne navrhnuté na prijateľnú kvalitu 1.5 Mbit/s a v rozlíšení 352x240 (29.97 snímok za sekundu) / 352x288 (25 snímok za sekundu). Hoci je MPEG-1 aplikovaný najmä pri nízkych rozlíšeniach a nízkych dátových tokoch, štandard dovoľuje rozlíšenia až do 4095x4095. Pri implementáciách sa pamätalo na obmedzený dátový tok.
V súčasnosti je MPEG-1 jedným s najkompatibilnejšich formátov rodiny MPEG; prehrateľný takmer vo všetkých VCD/DVD prehrávačoch.
Jedna nevýhoda MPEG-1 je, že podporuje iba progresívne skenovanie. Tento nedostatok pomohol rýchlemu vývoju pokročilejšieho MPEG-2.
Neauphlette

Poloha

Obec má rozlohu 9,72 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 881 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Federico Barocci

Životopis

Narodil sa v rodine sochára Ambrogia Barocciho, od ktorého dostal aj prvé maliarske vzdelanie. Neskôr študoval u francúzskeho maliara Melozzia da Forlì a neskôr u Battistu Franca. V roku 1548 sa presťahoval do Ríma v Taliansku, kde sa venoval najmä kopírovaniu Raffaelových diel. Slávu si však získal až po návrate do rodného Urbina, kde ho očarili diela Antonia da Correggia, vďaka čomu sa stal jeho vynikajúcim následníkom. V roku 1560 sa znovu vybral do Ríma, tentoraz už ako pomerne známy maliar, a tam dostal spolu s Federicom Zuccarim ponuku vyzdobiť maľbami niektoré miestnosti vatikánskeho Belvedera, no pre náhle ochorenie túto prácu nedokončil.
Po uzdravení pracoval na výzdobe dómu v Perugii a kostola v Urbine (na obraze Il Perdono di s. Francesco d' Assisi pracoval 7 rokov). Dostal pozvanie na kráľovský dvor od florentského veľkovojvodu, cisára Rudolfa II. a kráľa Filipa II., no ani jedno z nich neprijal, ale miesto toho ostal už až do smrti vo svojom rodisku, kde nemal núdzu o zákazky. Jeho diela sa doteraz nachádzajú v rôznych talianskych kostoloch, ale taktiež v múzeách v Bruseli, Madride, Drážďanoch, Mníchove, Petrohrade, Turíne a mnohých ďalších.
Postupnosť (matematika)

Postupnosť (symbol je  alebo len (aₙ) či {aₙ} ) je ľubovoľná funkcia - f(n) - , ktorej definičný obor je podmnožina prirodzených čísel (n je teda prirodzené číslo). Konkrétnu hodnotu f(n) nazývame n-tý člen postupnosti a značíme aₙ.
Konečná postupnosť je ľubovoľná funkcia s definičným oborom {1, 2, ..., m}, kde m je prirodzené číslo. Nekonečné postupnosti majú ako definičný obor celú množinu prirodzených čísel.
Ak sú členmi postupnosti čísla, hovoríme o číselnej postupnosti alebo postupnosti čísiel, ak sú členmi postupnosti funkcie, hovoríme o funkcionálnej postupnosti.

Vybraná postupnosť

Ak je  postupnosť (všeobecne reálnych) čísiel a  rastúca postupnosť prirodzených čísiel, potom výraz  nazývame vybraná postupnosť (alebo čiastočná postupnosť) z  (inými slovami, z  vyškrtneme niektoré členy, napr. všetky nepárne).
Platí Bolzano-Weierstrassova veta: Ak je  ohraničená postupnosť v , potom z nej možno vybrať postupnosť , ktorá je konvergentná.
Východný Turkestan

Východný Turkestan (iné názvy: Čínsky Turkestan, Ujgurstan alebo Ujgursko, ujgursky Sherqiy Türkistan, شەرقىي تۈركىستان, v tradičnej čínštine 東突厥斯坦, 東土耳其斯坦, v zjednodušenej čínštine 东突厥斯坦, 东土耳其斯坦) je územie tvoriace v minulosti časť Džungarska a dnes Ujgurskú autonómnu oblasť Sin-ťiang, najväčšiu oblasť Číny. Rozkladá sa v strednej Ázii.
V dávnej minulosti územie osídlili obyvatelia hovoriaci už vymretými tocharskými jazykmi, ktoré sú považované za viac archaické Indoeurópske jazyky, ktoré sa oddelili od hlavného indoeurópskeho stromu veľmi skoro.
V súčasnosti je Východný Turkestan obývaný prevažne Ujgurmi (8 miliónov), ktorí usilujú o nezávislosť a rovnako ako Tibeťania sú terčom útlaku a asimilácie čínskej vlády. Ďalšími národmi sú Kazachovia (1,5 miliónov) a ďalších 16 etník s významným zastúpením. Do oblasti sa vďaka čínskej vládnej politike sťahujú vo veľkom Chanovia (teraz okolo 7 miliónov) a miestni obyvatelia sa obávajú, že budú skoro nasledovať osud Vnútorného Mongolska, kde sa kultúra Mongolov utopila v záplave prisťahovalcov. Čína povoľuje Ujgurom v mestách mať 2 deti, na dedine 3, čo iba prehlbuje obavy Ujgurov o svoj národ v područí Číny. Pôrodnosť je prísne kontrolovaná a sú nariadené odstupy medzi pôrodmi, pravidelné prehliadky u gynekológa a ďalšie predpisy, ktorých nedodržanie je trestané peňažnými pokutami. Pokuta za 4. dieťa môže napr. spôsobiť okolo Chotänu, kedysi slávnej, teraz jednej z najchudobnejších oblastí Sin-ťiangu, 10 000 juanov (50 000 Kč), ktoré sa dá s úradmi vymeniť za potrat alebo pobyt vo väzení. Tieto neutíchajúce snahy o sinoizáciu (počínštenie) sú po tvrdých represiách v 50. rokoch už druhým vyvrcholením dávnych snáh o nadvládu, ktorá vyplývala z vojenských a ekonomických záujmov v strategicky dôležitej oblasti bohatej na nerastné suroviny. K tomu dochádza napriek tomu, že je Čína signatárom Medzinárodnej zmluvy o občianskych a politických právach.
Ujguri sa pokúšali založiť vlastný nezávislý štát už v minulosti, výsledkom ich snahy bola Prvá (1932 – 1934) a Druhá Východoturkestanská republika (1944 – 1949).
Aurelius Prudentius Clemens

Aurelius Prudentius Clemens (* 348 - † okolo 413) bol rímsky kresťanský básnik pochádzajúci z Calaguridy (dnes Calahora) v Hispánii.
Pôvodným povolaním bol Prudentius právnik, neskôr vstúpil do štátnych služieb a dva razy zastával úrad správcu provincie, pravdepodobne v rámci Hispánie. Neskôr ho povolal cisár Theodosiom I. do Ríma, kde zastával rozličné posty až do roku 392. Po tomto dátume sa stiahol z verejného života, aby mohol viesť život askéta. Okolo roku 405 dokončil básnický súbor na rozličné kresťanské témy. Je to zároveň posledný dátum, ktorý v súvislosti s jeho osobou máme.
Saint-Marcel-du-Périgord

Poloha

Obec má rozlohu 11,46 km². Najvyšší bod je položený 195 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Identifikačné číslo organizácie

Identifikačné číslo organizácie (skr. IČO; zákon 540/2001 Z.z. používa aj legislatívnu skratku identifikačné číslo, tento skrátený názov - pri zachovaní skratky IČO - používa niekedy aj napr. ŠÚ SR ) je 8 miestny číselný kód (staršie organizácie môžu mať ešte IČO zložené iba zo šiestich číslic), ktorý slúži na odlíšenie právnických osôb. IČO sa prideľuje aj fyzickým osobám - podnikateľom (napr. živnostníkom). Podľa identifikačného čísla možno nájsť určitú obchodnú spoločnosť, či inú právnickú osobu aj v prípade, ak došlo k zmene jej obchodného mena, resp. názvu alebo sídla.
Prvých 7 číslic je poradovým číslom, posledná ôsma číslica má charakter kontrolného kľúča. Je nemenné počas celej doby právnej existencie právnickej osoby a fyzickej osoby vedenej v registri organizácií.
IČO prideľuje orgán štatistiky (pri obchodných spoločnostiach registrový súd). IČO je jedným z povinných údajov daňového dokladu.

Typografia

Identifikačné číslo organizácie (IČO) sa píše bez medzier. Príklad: IČO 12345679
Octet Singers

Octet Singers je mužské vokálne teleso, ktoré vzniklo v roku 1994 v Bratislave. Tvoria ho členovia Slovenského filharmonického zboru. V súčasnosti je zbormajstrom Jozef Chabroň, v minulosti túto úlohu zastávala Blanka Juhaňáková.
Octet Singers sa venuje a capella dielam, ale spolupracuje aj s inštrumentálnymi telesami, napríklad s Orchestrom Pavla Zajáčka a s Moyzesovým kvartetom.
Súbor koncertoval na viacerých hudobných festivaloch na Slovensku i v zahraničí.

Repertoár

Ako už z názvu vyplýva, súbor Octet Singers tvorí osem profesionálnych spevákov, ktorí dokážu interpretovať náročnejšie diela pre ľudský hlas od slovenských i zahraničných hudobných skladateľov. Spievajú gregoriánsky chorál, renesančnú polyfóniu, úpravy ľudových piesní, spirituály i súčasnú vokálnu tvorbu. V ich repertoári sa nachádzajú diela Mikuláša Schneider-Trnavského, Jána Levoslava Bellu, Mikuláša Moyzesa, Jozefa Rosinského, Leoša Janáčka, Jacobusa Gallusa Handla, Ernesta Schumera, Gioachina Rossiniho, Franza Biebla a iných.
Bridgit Mendlerová

Životopis

Narodila sa vo Washingtone D.C., ale ako osemročná sa presťahovala do Mill Valley v Kalifornii.
Svoju prvú rolu získala v seriáli General Hospital už ako 13-ročná, no spočiatku sa nepresadila. Podarilo sa jej to až s televíznym kanálom pre teenagerov Disney Channel. V roku 2007 si zahrala postavu Penny v seriáli JONAS, o rok neskôr stvárnila postavu Kristen Gregory vo filme The Clique. Väčšiu úlohu stvárnila i v seriáli Kúzelníci z Waverly.

Good Luck Charlie

V roku 2010 nastal v jej kariére zlom. Začal sa točiť seriál Good Luck Charlie, kde stvárnila hlavnú rolu Teddy Duncanovú. Sitkom o jednej normálnej rodine so štyrmi deťmi mal v USA veľký úspech.

Lemonade Mouth

Jej zatiaľ najväčšia rola bola Olivia Whiteová v muzikáli Lemonade Mouth, kde okrem iného preukázala aj svoj spevácky talent.

Hudobná kariéra

Brigit Mendler vydala debutový album Hello, my name is ...., ktorý vyšiel 22. decembra 2012.
Chavelot

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 355 m n. m. a najnižší bod 306 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 506 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Snapchat

Snapchat (pôvodne Picaboo) je aplikácia založená na posielaní fotiek. Vyvinuli ju Američania Evan Spiegel, Bobby Murphy a Reggie Brown. Aplikácia v súčasnej podobe sa vyvíja od júla 2011. Je veľmi populárna v USA, kde má asi 50 miliónov používateľov. Postavená je na princípe, že človek odfotí nejakú situáciu svojim mobilným telefónom a pošle ju priateľom. Tí si ju môžu pridŕžať, inak sa maže. Môžu tiež odpovedať odfotením inej situácie. Niektoré fotky je možné uložiť do albumu.

Vývojári Snapchatu

Vývojári Snapchatu sú traja. Prvý je Evan Spiegel, druhý Bobby Murphy (celým menom Robert Cornelius ,,Bobby” Go-Murphy) a tretí Reggie Brown.
Saint-Vincent (Pyrénées-Atlantiques)

Poloha

Obec má rozlohu 16,61 km². Najvyšší bod je položený 500 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 382 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaudricourt (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 2,98 km². Najvyšší bod je položený 68 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 414 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysoké Kolo

Charakteristika

Ide o horu kupovitého tvaru ležiacu zhruba 5 km od osady Horní Mísečky na českej strane hôr a 8 km južne od mesta Piechowice na strane poľskej. Nachádza sa v hlavnom, širokom Slezském hřebeni, kde sú viditeľné početné tvary spôsobené kryoplanáciou miestnej žuly. Leží tu najväčšie suťové pole pohoria. Na holom a plochom vrchole stoja samostatné skalky a kamenné moria len stroho pokryté trávou. Zreteľne sa tu prejavuje terasovitosť terénu. Na juh spadajú svahy Vysokého Kola oveľa miernejšie než na poľskú stranu. Tu, na severe sa objavujú lavínové svahy, ktoré sa prudko lomia do ľadovcového karu – Sněžných jam.

Prístup

Výstup na samotný vrchol nie je oficiálne povolený, pretože leží v I. zóne KRNAP a nevedie naň značený turistický chodník. Na poľskej strane traverzuje vrchol červená turistická značka a na južnom svahu, na českej strane, prechádza cesta opatrená tyčovým značením. Na vrchole, na poľskej strane hory, sa nachádza polorozpadnutá kamenná mohyla, ktorá bola postavená v osemdesiatych rokoch 19. storočia na pamiatku prvého nemeckého cisára Viliama I. Od mohyly je výborný, kruhový výhľad.
Sobor Pokrovu, čo je na Priekope

Sobor Pokrovu, čo je na Priekope (rus. Cобор Покровa, что на Рву – Sobor Pokrova, čto na Rvu) alebo hovorovo Pokrovský sobor/chrám (rus. Покровский собор – Pokrovskij sobor) známy viac ako Chrám Vasilija Blaženého alebo Chrám Vasiľa Blaženého (rus. Храм Василия Блаженного – Chram Vasilija Blažennogo) je architektonicky významný sobor (chrám) na severozápadnej strane Červeného námestia v Moskve. Jeho architektúra symbolizuje spojenie Ruska s Európou a Áziou. Pred chrámom je umiestnený pamätník Mininovi a Požarskému.

Dejiny

Chrám bol postavený v rokoch 1555 – 1561 na príkaz ruského cára Ivana Hrozného ako pripomienka víťazstva nad kazaňským chánom. Architektom bol ruský architekt Postnik Jakovlev. Podľa legendy bol architekt Jakovlev na príkaz Ivana Hrozného po dokončení práce oslepený, aby už nič také krásne nepostavil, ale v skutočnosti pracoval ešte aj v roku 1588, štyri roky po smrti Ivana Hrozného.
V rámci ateizácie sa v roku 1928 stal súčasťou Štátneho historického múzea. V roku 1929 chrám uzavreli boľševici a z veží boli odňaté zvony. Znovu otvorený bol v roku 1990, od roku 1991 sa v chráme občas slúžia pravoslávne bohoslužby.
Daniel Rapant

Život

Maturoval v Skalici v roku 1917. V rokoch 1918 – 1922 študoval históriu a slavistiku na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Popritom v rokoch 1919 – 1921 absolvoval Štátnu archívnu školu v Prahe. V rokoch 1922 – 1923 absolvoval študijný pobyt na Sorbonne v Paríži.
Roku 1924 nastúpil do funkcie hlavného župného archivára v Bratislave. 1. júla 1928 sa stal prednostom Krajinského archívu, kde pôsobil až do roku 1933.
Od roku 1933 pôsobil ako mimoriadny profesor česko-slovenských dejín na Univerzite Komenského v Bratislave. Roku 1938 sa stal riadnym profesorom v spomenutom odbore. V rokoch 1938 – 1939 predsedal česko-slovensko-maďarskej komisii pre menšinové otázky. V rokoch 1945 bol rektor UK.
V rokoch 1945 – 1948 bol predsedom Historického odboru Matice slovenskej.
Inicioval vznik Slovenskej historickej spoločnosti, ktorej prvým predsedom sa na jar 1946 sám stal.
Roku 1950 dostal od predstaviteľov vtedajšieho režimu zákaz prednášať. Krátky čas pracoval v Univerzitnej knižnici v Bratislave (1956 – 1958), potom odišiel do dôchodku. Roku 1968 sa stal akademikom SAV.
Slovenskú historiografiu pozdvihol z vlastivednej polohy na vedeckú úroveň. Jeho dielo predstavuje 25 knižných a pramenných publikácií, veľké množstvo štúdií a článkov. Viedol polemiku s Václavom Chaloupeckým o samostatnosti slovenských dejín do roku 1918, keď za spoločné česko-slovenské dejiny považoval len dejiny Čechov a Slovákov po roku 1918. Venoval sa najmä problematike národného obrodenia. Jeho hlavným dielom v tejto oblasti bol 12-zväzkový dokument, v ktorom sú chronologicky usporiadané všetky udalosti na Slovensku, súvisiace s revolučnými rokmi Slovenské povstanie roku 1848-1849. V III. diele, pozostávajúcom z troch zväzkov sú uvedené citácie z Hurbanových Rozpomienok, veľmi hodnotná 16 stranová správa kpt. Bórika, ďalej po nemecky písané vojenské hlásenia kpt. Bloudka, novinové články Bloudkovho sekretára, ináč moravského novinára Matěja Mikšíčka, výňatky zo životopisu Jonáša Záborského, ďalšie správy, hlásenia, verejné oznamy a podobne. Písal však aj práce týkajúca iných historických období, najmä veľkomoravského a stredovekého. Ako prvý vedecky vyvrátil názor o neosídlení prevažnej časti územia Slovenska pred 13. storočím (O Starý Liptov).

Dopady

Jeho meno nesie Cena Daniela Rapanta.