google/wiki40b huggingface dataset:
Aristokles zo Sikyónu

Aristokles alebo Aristoklés (starogr. Ἀριστοκλῆς – Aristokles, iný prepis: Aristoklés) bol grécky sochár zo Sikyónu, činný v 6. storočí pred Kr.
Sochár Aristokles zo Sikyónu bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna zakladateľom sochárskej školy v Sikyóne, jednej z najstarších a najslávnejších sochárskych škôl. Staroveký autor Pausanias uvádza, že sochársky majster Pantias z Chiosu pôsobiaci na prelome 5. a 4. storočia pred Kr., čo sa týka počtu generácii, bol siedmy žiak jeho školy. Do tejto školy patril napr. aj Aristoklov žiak Synnoón z Aiginy a jeho syn Ptolichos.
O sochárskom diele Aristokla nám zanechal správu vo svojom epigrame grécky básnik Antipatros zo Sidónu, ktorý zaznamenal, že bol autorom sochy múzy hrajúcej na lýre (zrejme múzy Terpsichory alebo Erató). Táto múza patrila do skupiny troch múz, zhotovených s jeho bratom Kanachom a s Ageladom z Argosu.
Agilochos z Élidy

Agilochos (starogr. Ἀγίλοχος – Agilochos) bol olympijský víťaz v roku 52 pred Kr.
Agilochos, syn Nikea z Élidy, bol na 182. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v jazdeckom preteku na žrebcoch. V Olympii sa jazdecké preteky (kelés) na žrebcoch zaradili do programu na 131. hrách v roku 256 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Hippokrates z Tesálie.
Olympijské víťazstvo Agilocha uvádza nápis (IvO 191, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy objavenej vo východnej byzantskej stene v Olympii.
Paleoproterozoikum

Vývoj

S nástupom paleoproterozoika sa začala meniť atmosféra Zeme, začal sa zvyšovať obsah kyslíka, ktorý bol produkovaný sinicami. Tento bol však rýchlo zoxidovaný železom, čoho dôkazom je výskyt formácií páskovaných železných rúd (jav známy ako „kyslíkový kolaps“). Približne pred 2 400 mil. rokmi došlo k Hurónskemu zaľadneniu, ktoré trvalo cca 300 mil. rokov.
Pred 2 000 mil. rokmi sa vytvoril prvý väčší kontinent – Atlantika, ten sa neskôr (približne o 200 mil. rokov) spojil s menšími fragmetmi pevniny a vytvoril superkontinent Columbia.
Z paleoproterozoika (konkrétnejšie zo západného Texasu) pochádza aj nález stôp po lezení, čo sa považuje za dôkaz výskytu prvých mnohobunkových životných foriem na Zemi.
Rrëshen

Rrëshen alebo Rrësheni je hlavné mesto okresu Mirditë na severe Albánska. Žije tu 9 200 obyvateľov.
Nachádza sa tu škola a nemocnica. Po páde komunizmu pribudol hotel, reštaurácia a kultúrne centrum. Cez Rrëshen prechádza hlavný ťah z hraníc s Kosovom do Tirany a Drača a zaisťuje tak dobré spojenie s hlavným mestom a Jadranským morom.
Pred druhou svetovou vojnou bol Rrëshen iba dedina, po nej však vzrástol ťažobný priemysel a s ním sa posilnilo i administratívne postavenie. Keď skončila éra komunizmu, väčšina baní bola zatvorená, čo spôsobilo migráciu obyvateľov do Tirany alebo do väčších priemyslových miest.
Lori okuliarnatý

Opis

Lori vlnkovaný obýva ostrov Mindanao, druhý najväčší z Filipínskych ostrovov. Tento lori dosahuje dĺžky okolo dvadsať cm a vytvára dva poddruhy, z ktorých jeden žije v strednej a juhovýchodnej časti ostrova, zatiaľ čo druhý v západnej oblasti okolo hory Malindang. Samica sa od samca líši len nepatrne, a to menšou hlavou a žltejším sfarbením tvári. Mladý jedinci majú okružie oka biele, dospelí šedé, zobák mláďat je černastý, dospelých oranžovo červený.

Ekológia a biotop

Lori vlnkovaný sa vyskytuje v horských lesoch v nadmorskej výške od 1 000 do 2 500 m. V mimohniezdnom čase vytvára menšie skupiny, ktoré sa potuľujú po okrajoch lesov, hlavne v údoliach riečok a potokov. Vtáci sa živia nektárom z kvetov, peľom, mäkkým šťavnatým ovocím a bobuľami, občas si prilepšujú hmyzom a drobnými semenami.
Doba hniezdenia pripadá na marec až máj. Jednotlivé páry si vyhľadajú dutinu v kmeni stromu, najčastejšie opustené ďatlie hniezdo. Samica potom znáša dva vajcia, na ktorých sedí sama po 22 dní. Mladé opúšťajú hniezdo skôr, už po šiestich týždňoch. V zajatí je chovaný vzácne aj keď chov nie je obťažný. Je to vzácny endemit, ohrozený v súčasnosti na Filipínách ničením lesných porastov.
Archibald Hill

Životopis

Archibald Hill študoval v Cambridge na Trinity College a na univerzite zostal aj po absolutóriu. Objavil radu zákonitostí vo fyziológii a spolu s Hermannom Helmholtzom býva považovaný za otca biofyziky. V roku 1914 vstúpil do armády, kde okolo seba zhromaždil tím špičkových vedcov, ktorý položil základy operačného výskumu. Po vojne sa vrátil do Cambridge, ale už v roku 1920 prešiel na Victoria University v Manchesteri, kde sa stal profesorom fyziológie a svojim výskumom pomohol objasniť funkciu svalov. Roku 1923 sa stal profesorom na University College v Londýne, kde zotrval až do emeritovania roku 1951. Vo vedeckej práci pokračoval až do roku 1966.
Podieľal sa tiež na politickom živote Británie (bol nezávislým poslancom za Univerzitu Cambridge v rokoch 1940 až 1945) a organizácii vedy. Významná je jeho činnosť v charitatívnej organizácii Academic Assistance Council, ktorá sa ujímala vedcov ohrozených Hitlerovým režimom a asi 900 ich zachránila.
2Cellos

História

Luka Šulić a Stjepan Hauser sa po prvýkrát stretli v hudobnej akadémii v Záhrebe. Sulić neskôr prešiel na londýnske konzervatórium Royal Academy of Music a Hauser prešiel na konzervatórium Royal Northern College of Music v Manchesteri. Po rokoch hrania klasickej hudby na violončelo sa rozhodli zahrať skladbu „Smooth Criminal“ od Michaela Jacksona. Nahrávka bola vydaná v januári 2011 a stala sa veľkým hitom na internetovom serveri YouTube. Po prvých dvoch týždnoch mala viac ako 3 milióny zhliadnutí.
Cyklistické trasy na Slovensku

Cyklistické trasy na Slovensku sú značené podľa STN 01 8028 "Cykloturistické značenie". Podľa tejto normy je každá cyklotrasa označená jednou zo štyroch farieb (červená, modrá, zelená a žltá) a číslom. Červená farba a trojmiestne číslo označuje diaľkovú cyklomagistrálu. Štvormiestne číslo a jedna zo zvyšných farieb ostatné cyklotrasy. V niektorých oblastiach Slovenska či mestách (napr. v Bratislave) sa nachádzajú cyklotrasy značené ešte podľa starších systémov (ktoré vznikli pred schválením technickej normy).

Medzinárodné trasy

Slovenskom prechádzajú tri trasy z celoeurópskej siete EuroVelo.

EuroVelo 11

Východoeurópska trasa vedie z Nordkappu do Atén a má dĺžku 5 984 km. Na Slovensku nie je vyznačená.

EuroVelo 13

Trasa železnej opony, vedie od Barentsovho mora k Čiernemu moru a je dlhá 10 400 km. Na Slovensku je vyznačená z Moravského Svätého Jána do Bratislavy.
Žltozelené riasy

Typy stielok

U zástupcov žltozelených rias prevláda kokálny typ stielky reprezentovaný samostatne žijúcimi bunkami, alebo vláknitý typ stielky, tvorený reťazcom buniek. U ďalších zástupcov sa stretávame so sifonálnym typom (trubicovitá, vakovitá alebo vláknitá mnohojadrová stielka bez priečnych priehradiek), či vzácnejšie s rhizopodiálnym typom stielky (jednobunková, mnohojadrová stielka s panôžkami).

Stavba bunky

Bunková stena žltozelených rias je celulózová, niekedy impregnovaná SiO₂, celistvá alebo zložená z dvoch vzájomne sa prekrývajúcich polovíc. Hlavnou zásobnou látkou je olej, pozorovaný vo forme kvapôčok v cytoplazme, niekedy chryzolaminaran (β-1,3-glukán) vo vnútri cytoplazmatických vakuol, no nikdy nie škrob. Často sú práve farbivové skúšky na prítomnosť škrobu v bunkách určujúcim znakom k odlíšeniu rodov žltozelených rias do zástupcov zelených rias, u ktorých je škrob v bunkách prítomný (pozitívny farbivový test). Niektoré žltozelené riasy sú podobné aj so zástupcami triedy Eustigmatophyceae tak výrazne, že ich nie je možné odlíšiť bez chromatografického vyšetrenia obsahujúcich pigmentov, porovnania ultraštruktúry, alebo molekulárnej fylogenetickej analýzy. Každá bunka obyčajne obsahuje od niekoľkých po väčšie množstvo diskovitých plastidov na okraji cytoplazmy u mnohých druhov plastidy obsahujú pyrenoid. Pomenovanie žltozelené riasy je odvodené od ich typickej farby, ktorá je daná tým, že v chloroplastoch chýba fukoxantín. Práve ten dodáva chloroplastom žltohnedých rias (trieda Chrysophyceae) a chloroplastom hnedých rias (trieda Phaeophyceae) žltohnedé sfarbenie. Z fotosyntetických pigmentov u triedy žltozelených rias nájdeme chlorofyl a, chlorofyl c a prídavné farbivá ako β-karotén, alebo xantofyly (napríklad diatoxantín a diadioxantín). Chlorofyl b, rovnako ako farbivo fukoxantín, u žltozelených rias absentuje.

Rozmnožovanie

Rozmnožujú sa nepohlavne (delením, prostredníctvom autospór bez bičíkov, aplanospórami, tenkostennými cystami alebo pomocou bičíkatých zoospór) či pohlavne. Tvoria teda bičíkaté zoospóry alebo nepohyblivé spóry, v prípade pohlavného rozmnožovania ide o oogamiu.

Výskyt

Žltozelené riasy sú rozšírené pomerne hojne. V našich podmienkach sa objavujú v pôde, ale aj vodnom prostredí. Sú pozorované v čistých i znečistených vodách, hojnejšie z jari a na jeseň, v neustónovej blanke, v planktóne, alebo bentose rybníkov a riek.
Skalka pod Kaní horou

Ochrana

Predmetom ochrany sú najtypickejšie a najpravidelnejšie vyvinuté izolované žulové skaly na území žulovského plutónu, na ktorých je možné študovať vplyv puklinatosti žuly na zvetrávanie a morfológiu.
Dopisovateľ

Dopisovateľ je externý spolupracovník redakcie, ktorý tvorí žurnalistické prejavy, ale sa žurnalistike nevenuje profesionálne. Redakciu pravidelne informuje o aktuálnych témach zo svojho prostredia (bydliska, oblasti podnikania, pracoviska ap.).
Podľa Malej encyklopédie žurnalistiky (1982) by redakcie „mali viesť a usmerňovať d. (aj prostredníctvom vyslaných redaktorov) a vedieť odhadovať ich schopnosti a talent pre novinársku prácu.“ Najaktívnejší dopisovatelia sa dostávajú do evidencie redakcie (buď listového oddelenia alebo redaktora, ktorý má vypracovávanie takejto evidencie v kompetencii). S niektorými tak redakcie podpisujú pracovné zmluvy a v konečnom dôsledku sa môžu stať profesionálnymi novinármi. Niekedy sa za dopisovateľa pokladá aj spoluautor žurnalistického prejavu, ktorý vznikol výsledkom redaktorovej cesty do terénu.
Výraz dopisovateľ sa niekedy používa ako synonymum ku korešpondentovi resp. spravodajcovi (na rozdiel od vyššie uvedenej definície je korešpondent resp. spravodajca profesionálnym žurnalistom).
Lenka (okres Rimavská Sobota)

Polohopis

Obec leží vo východnej časti Rimavskej kotliny v dolinke ľavostranného prítoku Slanej.

Dejiny

Obec vznikla zrejme v 13. storočí na území gemerského hradného panstva. Pôvodní obyvatelia obce a okolitého chotára patrili pod správu kráľovského Gemerského hradu. V roku 1366 bola obec vo vlastníctve rodiny Sentkirájovcov a niekoľkých ďalších zemepánov. V roku 1773 tu žilo 18 rodín poddaných, roku 1828 bolo v 50 domoch 430 obyvateľov pracujúcich hlavne v poľnohospodárstve.
Schwarzkopf

Dejiny

Firmu v roku 1898 založil chemik a lekárnik Hans Schwarzkopf († 1921) keď si na Passauer Straße v berlínskej štvrti Charlottenburg otvoril obchod s farbami, drogériou a parfumami.

Počas pôsobenia na trhu vytvorila portfólio produktov pod značkami Schauma, Drei Wetter Taft a Brilance. V roku 1995 sa značka Schwarzkopf stala súčasťou spoločnosti Henkel. Schwarzkopf Professional patrí medzi 4 najväčších dodávateľov výrobkov do vlasových štúdií na svete.
La Graverie

Poloha

Obec má rozlohu 11,89 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1138 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Albignac

Poloha

Obec má rozlohu 9,74 km². Najvyšší bod je položený 509 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 249 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Médard-sur-Ille

Poloha

Obec má rozlohu 18,22 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 297 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sítenský potok

Prameň

Pramení v Nitrianskej pahorkatine, v časti Bánovská pahorkatina, na juhojuhovýchodnom svahu Viechy (324 m n. m.) v nadmorskej výške približne 290 m n. m.
Stredná odborná škola polygrafická

História

V roku 1951 bolo založené Stredisko pracujúceho dorastu pri Západoslovenských tlačiarňach. Následne sa v roku 1952 pretransformovalo do Odborné učilište č. 15. V roku 1971 sa Odborné učilište č. 15 transformovalo na Stredné odborné učilište polygrafické pri čom sa zaviedlo 4-ročné štúdium s maturitou a výučným listom. Súčasná budova školy bola dostavaná v roku 1976. Najprv len pre teoretické vyučovanie a domov mládeže. Následne v roku 1978 bola dokončená aj výstavba praktického vyučovania. V roku 1992 sa do priestorov Stredného odborného učilišťa polygrafického presťahovala SPŠ grafická. Školy pôsobili samostatne až 1. septembra 2002 keď došlo k zlúčeniu Strednej priemyselnej školy grafickej so Stredným odborným učilišťom polygrafickým a pretransformovali sa na Združenú strednú školu polygrafickú. V roku 2008 sa názov školy zmenil na Strednú odbornú školu polygrafickú.
Courtivron

Poloha

Obec má rozlohu 15,63 km². Najvyšší bod je položený 475 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Royal Observatory, Greenwich

Royal Observatory, Greenwich (doslova Kráľovské observatórium, Greenwich) je anglické národné observatórium, umiestené v londýnskom Greenwichi (0°0,0'; +51°28,6'; 47 m).
Pôvodne bolo založené roku 1675 v Greenwichi pri Londýne a podľa medzinárodnej dohody z roku 1884 ním prechádzal nultý poludník; pre zlé pozorovacie podmienky observatórium r. 1957 preložili do zámku Herstmonceux pri Hailshame v Sussexe (+0°20,3'; +50°52,3'; 32 m), ale poloha nultého poludníka ostala nezmenená a zrušené observatórium sa premenilo na múzeum (Old Royal Greenwich Observatory). V roku 1990 sa observatórium presunulo do Cambridge, kde bolo v roku 1998 zavreté. Pôvodne miesto observatória v Greenwichi sa teda opäť stalo kráľovským observatóriom, tentokrát s názvom Royal Observatory, Greenwich a je časťou National Maritime Museum.

Zameranie

Pôvodne bolo zamerané na pozičnú astronómiu s osobitným zreteľom na presné merania polôh Mesiaca a hviezd na navigačné ciele, presné merania času. V súčasnosti je popri astrometrii zamerané na fotometriu, spektroskopiu, teoretickú astrofyziku a fyziku Slnka.

Vybavenie

Hlavné vybavenie: 250 cm Newtonov reflektor (1967-1979), 93 cm reflektor, dva 76 cm reflektory, 71 cm a 66 cm refraktor, 33 cm astrograf, spektroheliograf. Observatórium má od r. 1980 novú pozorovaciu stanicu Northern Hemisphere Observatory na Kanárskych ostrovoch (La Palma).
Vybavenie: 250 cm reflektor z Herstmonceux s novým zrkadlom, nový 100 cm reflektor, 420 cm reflektor.
Kamenné námestie

Doprava

Na Kamennom námestí má zastávku niekoľko električkových liniek, ktoré premávajú z Nového Mesta a Rače do Karlovej Vsi a Dúbravky.
Sainte-Foy-de-Belvès

Poloha

Obec má rozlohu 7,41 km². Najvyšší bod je položený 304 m n. m. a najnižší bod 111 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 133 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oldřich Kašpar

Životopis

V rokoch 1970-1974 absolvoval v Olomouci na Pedagogickej fakulte Univerzity Palackého odbor čeština-dejepis a na Filozofickej fakulte odbor história a potom nastúpil na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde vystriedal funkcie vedecký ašpirant, vedecký pracovník, odborný asistent a teraz docent. Od roku 2005 učí aj na Univerzite Pardubice. Je členom redakčných rád niekoľkých českých a zahraničných odborných časopisov, spolupracuje s televíziou a rozhlasom.
Luceau

Poloha

Obec má rozlohu 18,77 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 254 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Turistická značkovaná trasa číslo 2410

Turistická značkovaná trasa číslo 2410 je krátka modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá sa tiahne obcou Píla až po chatovú oblasť Modra - Piesok. Dĺžka trasy je 6,6 km.
Ponthévrard

Poloha

Obec má rozlohu 2,57 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 601 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá ASEAN vo futsale

Majstrovstvá ASEAN vo futsale alebo Majstrovstvá AFF vo futsale je vrcholné medzinárodné juhovýchodoázijské (ASEAN) podujatie vo futsale, ktoré riadi Futbalová federácia ASEAN (AFF). Jeho história siaha do roku 2001, kedy sa v Malajzii konali prvé majstrovstvá ASEAN mužov. V roku 2012 sa mali vo Vietname konať aj prvé majstrovstvá ASEAN žien, ale boli zrušené. Šampionát prebieha od roku 2005 každoročne. V mužskej kategórii v ňom jednoznačne dominuje družstvo Thajska, ktoré vyhralo všetky turnaje, na ktorých sa zúčastnilo.
V roku 2011 boli plánované 9. majstrovstvá ASEAN mužov v indonézskej Jakarte, ale boli zrušené.
Neuvillers-sur-Fave

Poloha

Obec má rozlohu 5,12 km². Najvyšší bod je položený 524 m n. m. a najnižší bod 363 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Ouen-sur-Gartempe

Poloha

Obec má rozlohu 22,12 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 226 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roville-devant-Bayon

Poloha

Obec má rozlohu 4,43 km². Najvyšší bod je položený 342 m n. m. a najnižší bod 243 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 778 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Catherine Cesarsky

Vedecká činnosť

Vyštudovala Univerzitu v Buenos Aires a v roku 1971 aj prestížnu Harvard University v Massachusetts v USA. Spočiatku sa venovala rádioastronómii, neskôr pracovala na vývoji infračervených ďalekohľadov, čo ju priviedlo k objavom v tvorbe hviezd a vývoji galaxií.
Od roku 1974 do 1999 pracovala vo francúzskom ústavu pre materiálový výskum (Direction des Sciences de la matière - DSM) v oddelení astrofyziky; v rokoch 1994 – 1999 bola riaditeľkou tohto ústavu. V rokoch 1999 – 2007 viedla Európske južné observatórium ako jeho generálna riaditeľka. Od roku 2008 pracuje vo Francúzskej komisii pre atómovú energiu (Commissario à l'énergie atomique - CEA) v oddelení astrofyziky.
Harold Pinter

Život

Harold Pinter sa narodil v Londýne, kde sa neúspešne pokúšal vyštudovať Kráľovskú akadémiu dramatických umení. Potom publikoval svoje verše pod pseudonymom Harold Pinta, a od roku 1949 používal pre svoju hereckú kariéru pseudonym David Baron. 
Približne od roku 1968 sa začal venovať divadelnej réžii a od roku 1973 pracoval ako režisér v National Theatre. 
Roku 1977 sa H. Pinter rozišiel so svojou ženou – herečkou Vivien Merchant, roku 1980 sa oženil so spisovateľkou Lady Antoniou Fraserovou. 
Pinter bol veľkým fanúšikom kriketu a predsedom Gaieties Cricket Clubu.
V novinách odsúdil inváziu do Iraku, bombardovanie Juhoslávie aj inváziu do Afganistanu.
Švédska akadémia v Stockholme mu v roku 2005 udelila Nobelovu cenu za literatúru.
Méjannes-lès-Alès

Poloha

Obec má rozlohu 6,58 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 073 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sestrč (potok)

Prameň

Pramení v Podtatranskej brázde, v podcelku Zuberecká brázda, na južnom svahu vrchu Grúň (959 m n. m.) v nadmorskej výške cca 900 m n. m.
Kĺb hráškovej kosti

Kĺb hráškovej kosti (lat. Articulatio ossis pisiformis) je spravidla oddelený od kĺbov ruky. Kĺbové plôšky sú rovné, puzdro je slabé a zosilňuje ho hráškovohákový väz (ligamentum pisohamatum), ktoré prebieha k hamulu, a hráškovozáprstný väz (ligamentum pisometacarpeum), ktoré ide k báze záprstných kostí IV a V (bassis ossis metacarpalis IV et V).
Villers-le-Château

Poloha

Obec má rozlohu 20,94 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vézins-de-Lévézou

Poloha

Obec má rozlohu 78,96 km². Najvyšší bod je položený 1 155 m n. m. a najnižší bod 713 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 657 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fineus (syn Agénora)

Fineus alebo Fíneus (starogr. Фινεύς – Fineus) bol v gréckej mytológii syn sidónskeho kráľa Agénora a jeho manželky Télefassy. Bol trácky kráľ.
Fineus syn sidónskeho kráľa Agénora a mal piatich súrodencov, bratov Kadma, Foinixa, Kilixa, Thasosa a sestru Európu. Jeho prvou manželkou bola Kleopatra, dcéra boha severného vetra Borea. Tú však zahnal a oženil sa s krásnou, ale zlou Idaiou (alebo Eidotheou, dcérou morského boha Prótea).
Fineus dostal od bohov veštecký dar, ale keďže ho zneužíval, bohovia ho zbavili trónu a navyše ho potrestali slepotou. Jeho druhá manželka mu nahovorila, že za tento trest bohov môžu jeho synovia z prvého manželstva. Fineus uveril, dal ich vsadiť do temného väzenia, alebo podľa inej verzie dokonca ich nechal oslepiť a zaživa zakopať. Za tento hrozný čin ho bohovia znovu potrestali, zoslali na neho neukojiteľný hlad. A navyše zakaždým, keď si sadol k stolu, prileteli ohavné Harpyje, napoly ženy a napoly vtáky, časť jedla mu zožrali a zvyšok pokryli svojimi výkalmi.
Keď už bol Fíneus na kosť vychudnutý, priplávali do jeho kráľovstva Argonauti, účastníci výpravy za zlatým rúnom. Spolu s nimi prišli aj okrídlení bratia Kalais a Zétes, bratia jeho prvej manželky Kleopatry. Tí najprv zachránili svojich synovcov a potom svojimi krídlami a kúzelnými šípmi od Finea Harpye navždy zahnali.
Fineus sa za to Argonautom odvďačil – dal im dobré rady ako čeliť nebezpečenstvám cestou do Kolchidy a ako sa potom šťastne vrátiť domov.
Karol Antolík

Život

Karol Antolík sa narodil v Studenci. Študoval na gymnáziách v Levoči, Prešove a Veľkom Varadíne, matematiku a fyziku na budapeštianskej univerzite, kde jeho učiteľmi boli Š. A. Jedlík a O. Pecval. Najmä prvý z nich mal na jeho neskoršiu vedeckú dráhu mimoriadny vplyv tak výberom predmetu výskumu ako aj experimentálnym zameraním. Absolvoval aj ročný študijný pobyt na nemeckých univerzitách, o. i. v Berlíne pracoval v Helmholtzových laboratóriách a v Heidelbergu navštevoval prednášky R. W. Bunsena a G. H. Quinckeho. Pôsobil ako profesor na stredných školách v Kaposvári, Košiciach, Arade a napokon v Bratislave, kde bol od roku 1893 až do svojej smrti aj riaditeľom reálky.

Práca

Venoval sa experimentálnemu skúmaniu elektrického iskrového výboja, spočiatku najmä metódou Lichtenbergových obrazcov, neskôr vlastnou originálnou metodikou. Dráhu kĺzavého iskrového výboja zachytával na začadenom povrchu sklenej doštičky, príp. iných telies a zo zanechaných stôp výboja sa pokúšal vysvetliť niektoré vlastnosti elektrickej iskry. Výsledky svojich pokusov publikoval aj v známom Poggendorffovom fyzikálnom časopise Annalen der Physik, kde upútali pozornosť Ernsta Macha a jeho spolupracovníkov. E. Mach v Antolíkovej metóde objavil možnosť využitia k akustickým výskumom, a tak pokusy zručného stredoškolského profesora sa stali východiskom viacročnej série experimentov s explóziami, ktoré prostredníctvom skúmania rázových vĺn doviedli Macha k viacerým dôležitým objavom modernej aerodynamiky. K. Antolík sa neskôr stal umelcom Lichtenbergových obrazcov a venoval sa aj iným pokusom z oblasti elektrostatiky a akustiky. Pozoruhodné sú jeho výsledky, ktoré dosahoval pri skúmaní chvenia napnutých blán (membrán) rôznymi modifikáciami Chladniho metódy zvukových obrazcov. Okrem celého radu štúdií bol autorom učebnice experimentálnej fyziky a zbierky demonštračných pokusov.
Krkoškovský potok

Prameň

Tečie v Oravských Beskydách v geomorfologickom podcelku Ošust, kde pramení na východnom svahu Krkoškule (1 023,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 970 m n. m., v blízkosti štátnej hranice s Poľskom.