google/wiki40b huggingface dataset:
Aviron

Poloha

Obec má rozlohu 7,32 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 106 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pont-de-Vaux (obec)

Polohopis

Pont-de-Vaux má rozlohu 7,54 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Pont-de-Vaux má 2187 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Magrin

Polohopis

Magrin má rozlohu 8,07 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 212 m n. m.

Obyvateľstvo

Magrin má 134 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Tsingoni

Polohopis

Tsingoni má rozlohu 34,42 km².

Obyvateľstvo

Tsingoni má 9200 obyvateľov (2009).
Experimentálny metal

Charakteristické znaky

Experimentálny metal býva označovaný ako „nezaraditeľný“ a ako najťažšie definovateľný a opísateľný heavymetalový žáner. Jednako ho možno charakterizovať využívaním inovatívnych, avantgardných prvkov, veľkou mierou experimentovania a používaním neštandardných zvukov, nástrojov, štruktúr skladieb, štýlov hrania a vokálnych techník. Pojem „experimentálny metal“ sa často krát používa v súvislosti so samostatným žánrom zvaným „atmosférický metal“ prípadne „post-metal“, ktorý bol takto nazvaný kvôli spojitosti s post-rockom. Experimentálny metal je príbuzný s progresívnym metalom, avšak odlišuje sa od neho väčšou mierou experimentovania, zatiaľ čo progresívny metal väčšmi lipne na tradičných metalových nástrojoch a vyššej miere technickej komplexnosti. Experimentálny metal taktiež obsahuje nezvyčajné zvuky, rúca konvencie a nezriedka obsahuje nové prvky. Spája ich eklektický textový a vizuálny prednes.

História

Ako tvrdí Ian Christe, experimentálny metal vznikol z death metalu, keď niektorí hudobníci „opúšťali tesnú štruktúru hudby a experimentovali s jej základnými prvkami.“ Ako zdroj inšpirácie sa uvádza aj progresívny rock. Medzi rané ukážky možno zaradiť nahrávky King Crimson Larks' Tongues in Aspic (1973) a Red (1974). Titulná pieseň z posledne menovaného albumu definovala „avant-metalový štýl“, ku ktorému sa Robert Fripp opätovne vrátil v nasledujúcich rokoch. Ďalšou ranou ukážkou je album Led Zeppelin z roku 1976 Presence. Internetová hudobná služba Rhapsody datuje vznik štýlu na počiatok 80. rokov v tvorbe experimentálnych kapiel ako Celtic Frost, ktorá je považovaná za priekopníka tohto štýlu. Rhapsody ďalej upriamuje pozornosť na džezovo orientované počiny ako Ephel Duath a Mr. Bungle, noise skupiny ako Unsane a Fantômas, shockrockové kapely ako The Locust, a súčasnejšie ambientné experimenty kapiel ako Pelican a Sleepytime Gorilla Museum. K ďalším priekopníkom experimentálneho metalu patria Boris, Earth, Helmet, Maudlin of the Well, Neurosis, Sunn O))), a Voivod. V druhej polovici 90. rokov patrila medzi podporovateľov nórskeho experimentálneho metalu spoločnosť Misanthropy Records, ktorá však roku 2000 zaniká, a, podľa Jeffa Wagnera, na prelome tisícročí stála na čele tzv. „novej vlny avantgardného metalu“ spoločnosť The End Records. Wagner tvrdí, že „s podporou [Misanthropy a The End Records] a ďalších špecializovaných labelov povstala nová metalová avantgarda.“ Medzi ďalšie nahrávacie spoločnosti podporujúce experimentálny metal patria Holy Records, Hydra Head Records, Southern Lord Records, divízia Relapse Records nazvaná Relapse Entertainment, a The Flenser. V Spojených štátoch sa vytvorila miestna experimentálna metalová scéna v oblasti sanfranciského zálivu, zastupovaná kapelami ako Giant Squid, Grayceon a Ludicra. Podľa New York Times medzi ďalšie miestne scény, ktoré vznikli počas 90. rokov, patria mestá Tokio, Los Angeles a Oslo.
Palaiseul

Poloha

Obec má rozlohu 4,98 km². Najvyšší bod je položený 353 m n. m. a najnižší bod 294 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 56 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Federico Fellini

Detstvo a mladosť

Felliniho otec bol obchodným cestujúcim a matka ženou v domácnosti. Vo svojich 12 rokoch Federico utiekol od rodičov a pridal sa do potulného cirkusu, avšak po mesiaci ho polícia priviedla naspäť. Chýbali mu dobrodružstvá i veľký svet, a preto sa mladý Fellini nezaujímal príliš o školu. Po jej ukončení (v roku 1938) opustil Rimini a vydal sa do Florencie. Zamestnával sa tam písaním poviedok a kreslením karikatúr do satirického časopisu. Následne sa presunul do Ríma, kde poznal Alda Fabriziho – komika, pre ktorého napísal neskoršie sériu humoristických monológov a rádiových skečov. Vystupovala v nich mladučká herečka Giulietta Masina; onedlho sa spoznali a v roku 1942 sa vzali.
Tento filmár sa preslávil originálnou a nezameniteľnou víziou, ktorú charakterizujú bizarné, farebné postavy aj udalosti. Vďaka priateľstvu s talianskym hercom Aldom Fabrizim sa Fellini dostal k divadlu a v 40. rokoch pracoval ako scenárista pre rozhlas aj film. Za jeho prvý veľký film sa obvykle označuje Cesta (La Strada, 1954), ktorá získala Oscara ako najlepší zahraničný film. Vrcholné obdobie jeho tvorby odštartoval Sladký život (La dolce vita, 1960). V 70. rokoch začali kritici Felliniho obviňovať, že imituje sám seba. Niektoré jeho filmy z tých čias skutočne pripomínajú vyblednuté obrazy snímok z ranej tvorby. Farbistý a nostalgický spomienkový film Amarcord (1974) zaznamenal obrovský úspech a zabezpečil Fellinimu štvrtého Oscara.
Chigny-les-Roses

Poloha

Obec má rozlohu 4,38 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 527 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chlorid arzenitý

Bezpečnosť

Zlúčeniny arzénu sú všeobecne veľmi toxické. Pre chlorid arzenitý to platí obzvlášť, pretože je prchavý a dobre rozpustný. Stredná smrteľná dávka (LD₅₀) chloridu arzenitého je 48 mg/kg.
Jicchak Sade

Biografia

Narodil sa v Lubline v Ruskom impériu. Počas prvej svetovej vojny slúžil v ruskej armáde, v ktorej bol vyznamenaný za statočnosť a povýšený na veliteľa práporu. Roku 1920 presídlil pod dojmom správ o smrti Josefa Trumpeldora (s ktorým sa osobne poznal) do vtedajšej mandátnej Palestíny. Tu si zmenil priezvisko na hebrejské Sade (Pole) a okamžite sa zapojil do činnosti židovských jednotiek Hagana. V roku 1921 sa zúčastnil na prvom kurze pre veliteľov Hagany, ktorý sa konal v Tel Avive a v Kfar Giladi.
V Palestíne založil pracovné oddiely Gdud Ha-Avoda, ktoré tvorili kolektívy židovskej mládeže nasadzované na verejné práce na výstavbe dopravnej infraštruktúry alebo židovských osád. Po vypuknutí arabského povstania v roku 1936 sa zapojil na veliteľskej úrovni do činnosti Hagany. V nej presadzoval ofenzívnu politiku spočívajúcu v odvetných výpadoch proti arabským ozbrojencom. Prvý protiúder podnikla Hagana pod jeho velením v júni 1936, kedy špeciálna jednotka Ha-Nodedet zasiahla v Judských vrchoch v okolí Jeruzalema. Hagana sa koncom 30. rokov 20. storočia podieľala aj na zakladaní nových opevnených osád typu Hradba a veža. Jicchak Sade sa tak priamo zúčastnil napríklad na zriaďovaní kibucu Chanita na libanonských hraniciach.
Bol jedným zo zakladateľov elitných židovských jednotiek Palmach, a v roku 1941 sa stal ich prvým veliteľom. V tom istom čase sa zároveň podieľal na príprave plánov na prípadnú obranu severnej Palestíny pred očakávaným nacistickým útokom.
Od roku 1945 bol poverený velením Hagany. V tomto období koordinoval židovský odboj proti pokračujúcej britskej vláde.
Počas vojny za nezávislosť v roku 1948 osobne velil niektorým operáciám. Šlo napríklad o obranu dediny Mišmar ha-Emek v apríli 1948. Zúčastnil sa aj bojov o Jeruzalem. V júli 1948 velil priamo časti vojsk pri Operácii Danny východne od Tel Avivu. Koncom toho istého roku viedol útok na egyptské vojsko v Negevskej púšti.
Na konci vojny sa stiahol z aktívnej vojenskej služby, ovplyvnil ale výrazne podobu rodiacej sa izraelskej armády. V penzii sa venoval publicistike a písaniu memoárov. Zomrel 21. augusta 1952 a je pochovaný v kibuci Givat Brenner.
Miroslava Partlová

Život

Študovala hudobno-dramatický odbor na konzervatóriu v Bratislave. Ako herečka začínala v divadlách Nová scéna, neskôr v Slovenskom národnom divadle. Účinkovala vo viacerých inscenáciách, no najmä muzikáloch (Hamlet, Na skle maľované, West Side Story, Fontána pre Zuzanu). V súčasnosti (2015) je známa ako Angie zo seriálu Panelák.
Pokryvy

Polohopis

Podcelok zaberá juhozápad centrálnej časti Čiernej hory a v rámci pohoria susedí na juhovýchode Hornádske predhorie, severovýchodným smerom sa rozkladajú Sopotnické vrchy a na severozápade nadväzujú Bujanovské vrchy. Západne ležia Volovské vrchy s podcelkom Kojšovská hoľa.

Doprava

Západným okrajom územia vedie cesta II/547 (Krompachy – Margecany – Košice). Severným a východným okrajom vedie železničná trať Žilina – Košice.

Turizmus

Centrálnou časťou územia vedie  červeno značkovaná Cesta hrdinov SNP, na ktorú sa pripája sieť lokálnych trás z okolitých obcí. Významnú úlohu pre rozvoj turizmu zohráva vodná nádrž Ružín a Kysacký hrad.
La Roche-sur-le-Buis

Poloha

Obec má rozlohu 27,72 km². Najvyšší bod je položený 1 369 m n. m. a najnižší bod 394 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 331 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nordheim (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 6,32 km². Najvyšší bod je položený 384 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 790 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Amand (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 5,45 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 140 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE

Šport

V obci pôsobí ženský basketbalový klub Hainaut Basket Saint-Amand, účastník francúzskej basketbalovej extraligy LFB, za ktorý v sezóne 2017/18 hrávala slovenská reprezentantka Katarína Tetemondová.
Prelúdium (hudba)

Prelúdium (názov je odvodený od latinského slova "Praeludere", ktoré znamená "hrať pred niečím") bolo pôvodne myslené ako predohra k vokálnym skladbám: piesňam, motetám, madrigalom, alebo chorálom. Bolo určené väčšinou pre lutnu, čembalo alebo organ. Neskôr sa rozšírilo aj ako úvod inštrumentálnych skladieb, najčastejšie fúg. V 19. storočí sa osamostatnilo ako voľná charakteristická skladba. Dnes je chápané aj ako voľná improvizácia výkonného hudobníka.

Prelúdium v hudbe renesancie

Prelúdiá vznikali najčastejšie voľnou improvizáciou hudobníka a nemali iný účel, ako uviesť nasledujúce hudobné dielo. Tým, že neboli viazané žiadnymi formálnymi predpismi, stali sa vlastne prvými skladbami inštrumentálnej hudby. Medzi prvé zaznamenané prelúdiá patrí napr. Ileborgova organová tabulatúra z roku 1448. Prelúdiá boli označované rôznymi názvami ako: preambulum, intonatio, capriccio, toccata, intrada, fantasia, ricercar, tiento a pod., medzi týmito názvami väčšinou nebol väčší formálny rozdiel. Iba fantasia, ricercar a tiento sa vyznačujú tým, že obsahujú imitačnú alebo priamo fúgovú časť. Výnimku tvorí toccata, ktorá prešla samostatným vývojom a napr. u Dietricha Buxtehudeho a Johanna Sebastiana Bacha sa stala samostatnou viacdielnou formou.

Prelúdium v hudbe baroka

Vrcholnou formou barokovej hudby bola fúga. Stalo sa ustáleným spojením, že inštrumentálnu fúgu komponovanú v prísnej polyfónii predchádzalo voľne komponované prelúdium. Uvoľnila sa však tematická väzba medzi prelúdiom a fúgou. Téma použitá v prelúdiu nemusí nutne byť totožná s témou fúgy. Príkladom je Dobre temperovaný klavír Johanna Sebastiana Bacha, ktorý je zbierkou prelúdií a fúg vo všetkých 24 durových a molových tóninách.

Prelúdium v hudbe romantizmu a v súčasnosti

V období klasicizmu sa, ak neberieme do úvahy jednotlivé skladby, na prelúdium pozabudlo. Až Felix Mendelssohn-Bartholdy, ktorý sa zaslúžil o znovuobjavenie diela Johanna Sebastiana Bacha znovu oprášil aj formu prelúdia a fúgy. Podobne komponoval i Robert Schumann. Nasledujúci vývoj dospel k oddeleniu oboch zložiek a prelúdium sa stalo samostatnou hudobnou formou. Z pôvodného účelu uviesť následnú skladbu sa stala krátka samostatná skladba s jedným hlavným motívom.
Na letišti

Ochrana

Predmetom ochrany je jedno z posledných zvyškov slepých ramien rieky Moravy s vodnou flórou a faunou.
Svetelný meč

Svetelný meč (anglicky lightsaber) je fiktívna zbraň z filmov, hier a literárnych príbehov vesmíru Hviezdnych vojen. Ide o futuristickú verziu klasického meča, ktorý má namiesto kovovej čepele prúd jasne svietiace biele energie obklopené farebnou korónou (vzhľadom pripomína farebnú žiarovku) a dá sa s ním preseknúť i ten najtvrdší materiál. Samotný meč tvorí asi 30 cm dlhá kovová rukovať, ktorá ukrýva zariadenie emitujúce energetický lúč čepele.
Svetelný meč je pôvodným vynálezom, zbraní a symbolom rytierov radu Jedi ale prevzali ho od nich aj ich protivníci, Sithovia, ktorí používajú meče s červenou korónou. Tradične si svoj meč vyrába každý sám.

Farby

V pôvodnej trilógii existovali svetelné meče v troch farebných variantoch: červené, zelené a modré. Neskôr (v PC hre Jedi Knight: Dark Forces a potom aj v novej filmovej trilógii a ďalších hrách) sa objavilo mnoho ďalších farebných variant (fialová, žltá, oranžová…).
Farbu meča ovplyvňujú kryštály usadené vnútri držiaka, ktoré usmerňujú energiu emitovanú vnútri meča do čepele o dĺžke do 1 m. Tieto kryštály sa nachádzajú vo voľnej prírode na mnohých svetoch.

Prevedenie

Bežnou verziou je „obyčajný“ meč s čepeľou na jednom konci, v priebehu histórie od vzniku prvých svetelných mečov však vzniklo mnoho rôznych modifikácií. Pre osoby s malou postavou (napr. majster Yoda) existuje kratší variant meča. Existuje i zriedkavo používaný variant (používaný väčšinou len do jednej ruky) ktorého rukoväť je mierne zahnutá, takže sa pohodlne drží a dovoľuje predvádzať veľmi efektne triky a výpady. Tento typ meča používal napr. Darth Tyranus, alias Count Dooku . Ďalšou významnou a opäť však pomerne vzácnou modifikáciou je obojstranný svetelný meč, ktorý emituje hneď dve čepele - každú na jednom konci rukoväti. S touto modifikáciou po prvýkrát použil Sithský lord a bývalý Jedi menom Exar Kun. Preto sa obojstranný meč stal známy ako sithská zbraň (používal ho i napr. Darth Maul v Skrytej hrozbe), ale používali ho i niektorí rytieri Jedi. Svetelný meč môže odrážať strely z blaster a útoky druhého svetelného meča. Čepeľ prejde všetkým okrem inej čepele, strely z blasteru alebo niekoľko vzácnych materiálov.
Marlens

Poloha

Obec má rozlohu 15,23 km². Najvyšší bod je položený 1 841 m n. m. a najnižší bod 437 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 866 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pont du Garigliano

Pont du Garigliano (Most Garigliano) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spája 16. obvod na pravom brehu a 15. obvod na ľavom. Most bol pomenovaný podľa rieky Garigliano v Taliansku neďaleko Cassina, pri ktorom prebehla víťazná bitka v roku 1944.

Dejiny

V rokoch 1863 – 1962 stál na tomto mieste murovaný viadukt. Mal dve poschodia, horné slúžilo železničnej doprave a spodné pre cestnú. Kvôli zvyšujúcej sa automobilovej doprave musel byť starý most odstránený a v rokoch 1963 – 1966 nahradený súčasnou stavbou. Most bol sprevádzkovaný 1. septembra 1966.

Architektúra

Oceľový most je nesený dvomi betónovými piliermi v rozostupe 58 – 93 – 58 metrov. Celková dĺžka mostu je 209 metrov a šírka 26 metrov. Paluba mostu leží 18 metrov nad hladinou Seiny, čo je najviac v Paríži.
Pioussay

Poloha

Obec má rozlohu 13,77 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Istota

Istota je nepochybná pravda, pevné presvedčenie o niečom, nepochybnosť. Istota je stav mysle toho, kto s plným súhlasom považuje nejaký súd za istý a na základe toho verí, že má pravdu. Istota je pevný súhlas odôvodnený evidenciou stavu veci.
Základnou filozofickou istotou je istota neistoty, najmä pokiaľ ide o poznatky o transhorizontovej realite.
Istota je jedna zo základných spoločenských hodnôt.

Haľamová

Maša Haľamová vyjadruje svoj názor v básni Istota.
Biodiesel

Biodiesel, bionafta, MERO (metylester repky olejnej), či FAME (z anglického Fatty Acid Methyl Esther, čo v preklade znamená metyl ester mastných kyselín) je 100% prírodné palivo, ktoré sa používa ako náhrada za naftu vyrobenú z ropy a má perspektívu nahradiť naftu vyrábanú z ropy, ktorej zásoby sa stále zmenšujú.
Z technického hľadiska ide o metylester repky olejnej (prípadne iného rastlinného oleja), ktorý sa tvorí odstránením molekuly glycerolu z rastlinného oleja vo forme glycerínu a mydiel. Po odstránení glycerolu prebehne transesterifikácia za prítomnosti metanolu na metylestery vyšších mastných kyselín.
Na Slovensku sa výrobou MERO zaoberá viacero spoločností, medzi ne patrí napríklad spoločnosť MEROCO, a.s. z Leopoldova, ktorá spustila výrobu v prvom štvrťroku 2008 a je najväčším výrobcom bionafty v regióne s ročnou produkciou 100 000 ton.
Monze

Poloha

Obec má rozlohu 13,96 km². Najvyšší bod je položený 487 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 187 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
FC Hansa Rostock

História

V roku 1954 vznikol v meste športový klub Sportclub Empor Rostock, ktorý však združoval viacero športových odvetví. Na severe krajiny však stále chýbal futbalový tím, ktorý by hral najvyššiu súťaž. Futbalový oddiel však musel byť do mesta presunutý zo saského mestečka Lauter, kde hrával najvyššiu súťaž oddiel BSG Empor Lauter. Bolo rozhodnuté, že v Sasku je dostatok futbalových tímov v prvej lige a tak presunutie práve BSG Empor Lauter do Meklenburska-Predpomoranska nebolo problémom. Nepomohli ani protesty miestnych obyvateľov v meste Lauter a od sezóny 1954/55 hrával najvyššiu súťaž už Rostock, ktorý tak nahradil Lauter. Od roku 1954 tým pádom vznikol nový tím s menom SC Empor Rostock. Hneď v prvej sezóne sa Rostock umiestnil na deviatom mieste, no v nasledujúcom roku sa umiestnil posledný a zostúpil do 2. ligy. V druhej lige strávil iba jednu sezónu, po ktorej hneď postúpil, keď obsadil druhé miesto. Od roku 1958 až do sezóny 1974/75 hral Rostock stabilne najvyššiu súťaž. Medzi rokmi 1962 a 1964 sa umiestnil tri krát po sebe na druhom mieste prvej ligy a zaznamenal tiež niekoľko účastí vo finále národného pohára.

Vznik klubu

V roku 1965 došlo k reorganizácií športu v krajine, čo malo vplyv aj na futbal v Rostocku. Vznikol tak futbalový klub Fußball Club Hansa Rostock. Meno Hansa sa viazalo na históriu mesta Rostock spojenú s hanzovnou ligou zo 14. storočia. Ani napriek novému menu sa klubu veľmi nedarilo, v prvej lige sa umiestňoval skôr v spodnej časti tabuľky. V roku 1975 dokonca skončila Hansa Rostock predposledná a zostúpila. Nasledovalo niekoľko sezón, kedy bola Hansa striedavo rok v prvej a rok v druhej lige. Až od sezóny 1980/81 sa klub dokázal trvalejšie usadiť v prvej lige, no stále sa pohyboval iba v strede tabuľky. V roku 1986 na jeden rok znova Hansa vypadla, no až do zjednotena Nemecka hrala znovu najvyššiu súťaž. Najväčší úspech zaznamenala Hansa Rostock až v poslednej sezóne východonemeckej ligy, kedy získala titul, vďaka čomu v nasledujúcej sezóne hrala Pohár majstrov európskych krajín.

Účinkovanie klubu v nemeckých súťažiach

Ako majster mala Hansa po zjednotení Nemecka právo hrať v Bundeslige. V najvyššej nemeckej súťaži však vydržala iba jednu sezónu a zostúpila. V 2. Bundeslige strávil klub tri sezóny a od roku 1995 sa prebojoval opäť do najvyššej súťaže, kde vydržal 10 sezón v rade. Tu obsadil dva krát šieste miesto, inak hral väčšinou o záchranu. V roku 2005 zostúpila Hansa na dve sezóny do druhej ligy, no v sezóne 2007/08 sa jej ešte podarilo vrátiť na jednu sezónu do najvyššej súťaže. Nasledoval zostup do druhej ligy a následne až do tretej najvyššej súťaže, kde hrá Hansa do súčasnosti. V sezóne 2016/17 obsadila Hansa Rostock 15 miesto.

Štadión

Pôvodný štadión Ostseestadion bol postavený už v roku 1954. V roku 2001 bol prebudovaný a jeho kapacita sa upravila na súčasných 29 tisíc miest.

Rivalita a fanúšikovia

Fanúšikovská základňa Rostocku patrí medzi najväčšie v Nemecku, čo spôsobuje aj problémy s veľkým počtom futbalových chuligánov. Rivalita vládne s fanúšikmi klubov Energie Cottbus a FC St. Pauli.
Island (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 20,64 km². Najvyšší bod je položený 325 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tréguennec

Poloha

Obec má rozlohu 9,61 km². Najvyšší bod je položený 53 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 348 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medzinárodná korfbalová federácia

Dejiny

IKF vznikla 11. júna 1933 za účasti iba dvoch krajín, Holandska a Belgicka. Prvé vrcholné podujatie – majstrovstvá sveta, sa uskutočnili v Holandsku, v roku 1978. V roku 1993 sa korfbal stal súčasťou športov MOV a IKF členom Medzinárodnej asociácie uznaných športov MOV (ARISF).

Rebríček IKF

IKF zostavuje svetový rebríček reprezentačných družstiev podľa ich dosiahnutých výsledkov na medzinárodných podujatiach či priateľských stretnutiach.
Pauligne

Poloha

Obec má rozlohu 6,06 km². Najvyšší bod je položený 350 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vezels-Roussy

Poloha

Obec má rozlohu 12,87 km². Najvyšší bod je položený 764 m n. m. a najnižší bod 371 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avignon-lès-Saint-Claude

Poloha

Obec má rozlohu 7,83 km². Najvyšší bod je položený 917 m n. m. a najnižší bod 580 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 359 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Murasson

Poloha

Obec má rozlohu 40,25 km². Najvyšší bod je položený 1 013 m n. m. a najnižší bod 473 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 199 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stefanie Zweigová

Život a dielo

Roku 1938 utiekla židovská rodina Stefanie Zweigovej pred nemeckým nacistickým režimom do africkej Kene, kde strávila Stefanie svoje detstvo a krajinu si zamilovala. Stefanie tu navštevovala anglickú školu, roku 1941 sa rodina prostredníctvom pohľadnice dozvedela o transporte babičky Stefanie do poľského koncentračného tábora. Roku 1947 sa Stefanie vrátila do Nemecka, kde sa jej otec stal sudcom.
Stefanie ešte dvakrát navštívila Keňu. Roku 1980 vydala svoju prvú spomienkovú knihu Ein Mund voll Erde, pojednávajúce o detskej láske k domorodému chlapcovi. Už táto kniha bola odmenená niekoľkými cenami a stala sa bestsellerom. Nasledoval autobiografický román Nirgendwo in Afrika o afrických osudoch Stefaninej rodiny. Postavy získali nové mená, niektoré udalostí boli vypustené, iné pridané, viacmenej ale opäť ide o spomienkovú knihu. Pokračovaním tohto románu je kniha Irgendwo in Deutschland, ktorá zachytáva Stefanine osudy po návrate do pôvodnej vlasti.
Neskôr sa Stefanie Zweigová začala venovať aj detskej literatúre. Tiež pôsobila ako výtvarná editorka istého frankfurtského plátku. Bola najlepšie predávanou autorkou v Nemecku. Okrem románu Nikde v Afrike však jej diela v nemeckom prostredí nie sú príliš známe.