google/wiki40b huggingface dataset:
Frazé

Poloha

Obec má rozlohu 27,55 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 511 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Motorový rušeň 751

História

V polovici šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia bolo potrebné vyvinúť rušeň, ktorý by nahradil parné rušne pri vozbe osobných vlakov a ľahkých nákladných vlakov na neelektrifikovaných tratiach. Pri zadávaní projektu ešte nebolo rozhodnuté, či sa má použiť elektrický alebo hydraulický prenos výkonu. Preto bolo rozhodnuté o výrobe dvoch variant nových rušňov: T 478.1 s elektrickým prenosom výkonu a T 478.2 s hydraulickým prenosom výkonu . Dva prototypy boli vyrobené v roku 1964 a do skúšobnej prevádzky nastúpili v roku 1965. Elektrický prenos výkonu sa osvedčil, a preto bol vývoj rušňov s hydraulickým prenosom výkonu zastavený.
Overovacia séria piatich kusov bola vyrobená v roku 1966 a výroba prvej série prebehla v roku 1967. Nasledovala druhá séria, vyrábaná v rokoch 1968 – 1969: 78 rušňov s parným generátorom a 52 bez parného generátoru, ktoré boli označené ako T 478.2. Posledná, tretia séria bola vyrobená v rokoch 1970 – 1971: 60 rušňov s parným generátorom a 30 bez neho.
Celkovo bolo vyrobených 230 rušňov radu T 478.1 a 82 rušňov radu T 478.2 .

Vlastnosti

Maximálna rýchlosť je 100 km/h, trvalý výkon je 1102 kW. Dĺžka cez nárazníky je 16500 mm, výška 4103 mm a šírka 2940 mm .

Rekonštrukcie

Najvýznamnejšou rekonštrukciou bola rekonštrukcia na rad 749 (týkala sa výhradne rušňov Českých dráh). Rekonštrukcia spočívala vo vyradení parného generátoru a dosadení alternátoru na elektrické vykurovanie súprav. Celkovo bolo v rokoch 1994 – 1995 rekonštruovaných 34 rušňov radu 751 a 26 rušňov radu 752. Ostatné rušne radu 752 boli preznačené na rad 751.3.
Stanislav Piętak

Mgr. Stanislav Piętak, PhD. (* 18. marec 1946, Smilovice) je český teológ a univerzitný pedagóg.
Študoval teológiu v Bratislave a vo Varšave. Pôsobil v niekoľkých cirkevných sboroch vo Sliezsku. Komunistickým režimom bol perzekvovaný. Od roku 1993 vyučuje na Ostravskej univerzite. Od roku 2006 do roku 2011 bol biskupom Sliezskej cirkvi evanjelickej augsburského vyznania v Česku.
Andrej Reiprich

Životopis

Narodil sa v Dobšinej. Po ukončení gymnázia v rodnom meste študoval na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne, ktorú ukončil v roku 1936 - (špecializácia matematika – fyzika). Krátky čas potom pôsobil v Prešove. Naplno sa venoval pedagogickej činnosti od roku 1939 v Spišskej Novej Vsi na učiteľskom ústave a neskôr na gymnáziu, kde pôsobil do júna  1976. Za svoju pedagogickú činnosť dostal titul "Zaslúžilý učiteľ". 
Zaslúžil sa o rozsiahly výskum výskytu druhov na území prevažne Národného parku Slovenský raj, ako i Pieninského národného parku, Tatranského národného parku a Národného parku Nízke Tatry. 
Okrem faunistickej práce na území národného parku Slovenský raj, kde zistil takmer 2200 druhov motýľov, sa zaoberal tiež ochranárskou činnosťou. Publikoval viaceré práce o novo popísaných a novo zistených druhoch z územia Slovenska. Popísal nové druhy motýľov pre svet – hlavne zo skupiny malých motýľov (Microlepidoptera). Vedu obohatil o objav dvoch nových druhov motýľov: Psoty Reiprichovej a Obaľovača spišského. Zistil výskyt mnohých druhov motýľov na území Slovenska ako prvý autor. Vďaka jeho práci je oblasť Národného parku Slovenský raj najlepšie preskúmanou oblasťou Slovenska z hľadiska výskumu motýlej fauny. Okrem tejto práce na uvedenom poli výskumu sa zaoberal tiež ochranárskymi otázkami, prevažne na území NP Slovenský raj. Napísal viaceré práce o jasoňovi červenookom, hlavne z ochranárskeho hľadiska. Spoločne s RNDr. Iľjom Okálim sa podieľal na doplnkoch Prodromu lepidopter Slovenska, ako i zoznamoch druhov motýľov na Slovensku, spoločne s G. Pastorálisom a J. Patočkom. V r. 1979 bol zvolený za čestného člena Entomologickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied. 
Počas svojho života napísal asi 140 prác a 3 monografie. 
Ako jednu zo svojich posledných prác publikoval v roku 2000 knihu: „Slovenské mená motýľov“, dielo, ktoré v slovenskej entomologickej literatúre dosiaľ chýbalo
31. januára 2002 sa konalo uvedenie do života jeho rozsiahlej monografie Triedenie motýľov Slovenska podľa hostiteľských (živných) rastlín ich húseníc, ktorú vydala Správa NP Slovenský raj v Spišskej Novej Vsi v spolupráci so SZOPK. 
V septembri až októbri 2000 bola v Múzeu Spiša v Spišskej Novej Vsi výstava „Motýle v živote človeka“ (spoločne s Jozefom Ponecom „Motýle zblízka“). Na výstave bol prezentovaný prierez jeho celoživotnej práce Andreja Reipricha, hlavne so zameraním na drobné motýle – Microlepidoptera. 
Zomrel 23. februára 2002 v Spišskej Novej Vsi. 
Jeho zbierka v počte 60 000 exemplárov sa dnes nachádza v Slovenskom národnom múzeu, podstatná časť je i v Múzeu Spiša, ktoré vlastní 12 800 exemplárov.
Escosse

Poloha

Obec má rozlohu 14,83 km². Najvyšší bod je položený 416 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 407 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Strážovské vrchy

Vymedzenie

Pohorie susedí na severozápade a západe s Považským podolím, na juhozápade s Považským Inovcom a juhu s Podunajskou pahorkatinou. Juhovýchodným smerom leží Hornonitrianska kotlina, východným Malá Fatra, severne krajina klesá do Žilinskej kotliny a na krátkom úseku Strážovské vrchy susedia so Súľovskými vrchmi.

Geológia

Strážovské vrchy sú geologicky súčasťou pásma jadrových pohorí v pásme Centrálnych Západných Karpát. Strážovské vrchy sú miocénnou hrasťovou štruktúrou, ktorá porušuje staršiu príkrovovú stavbu. Ako jadrové pohorie sú zaujímavé aj pre existenciu dvoch kryštalinických masívov: Malej Magury a Suchého vrchu. 
Najväčšia časť pohoria je vytvorená príkrovovo-vrásovými komplexmi druhohorných hornín rôzne odolnými voči erózii. V mäkkých horninách sa vytvorili erozné brázdy a kotliny (Čičmianska, Zliechovská, Porubská, Butkovská a Slatinská brázda) s pahorkovitým reliéfom. Odolnejšie vápence a dolomity vytvorili miestami celé horské skupiny (Basky, Rokoš, Holazne, Vápeč). 
Najstaršie horninové celky prestavujú kryštalické horniny tatrika masívu Suchého a Malej Magury. Sú to hlavne ruly, migmatity a granitoidy. Obalová tatrická malomagurská jednotka má hlbokovodný charakter (tzv. šiprúnsky alebo fatranský typ). Tvorí ju typický centrálnokarpatský triasový sled, s vápencami, dolomitmi a bridlicami v nadložných jurských uloženinách sa prejavuje prudké spodnojurské prehĺbenie (bridlice, rádiolarity, neskôr sliene a vápence s rohovcami). Sedimentárny záznam sa končí v albe piesčitými turbiditmi. Fatrikum v pohorí zastupuje klasická zliechovská a plytkovodná belianska jednotka. Prítomné sú i prechodné vývoje označované ako pásmo Kremelín. Hronikum tvorí v Strážovských vrchoch niekoľko čiastkových jednotiek. Príkrov Homôlky (staršie príkrov Rohatej skaly) je tvorený bazénovou bielovážskou jednotkou, zatiaľ čo strážovský príkrov (súčasť považského príkrovu) tvoria horniny mojtínsko-harmaneckej karbonátovej platformy. Prechodným celkom je príkrov Ostrej Malenice, ktorý ma spočiatku znaky bazénového prostredia, no neskôr prechádza do plytkovodných fácií karbonátovej plošiny. 
Pohorie je bohaté na termálne vody: Trenčianske Teplice, Bojnice, Rajecké Teplice, ale i krasové útvary.

Turizmus

Strážovské vrchy oplývajú širokými možnosťami na turistiku. Sieť značených chodníkov spája okrajové časti pohoria s lokalitami v centre, či už ide o prírodné alebo kultúrno-historické zaujímavosti. Centrom pohoria vedie  červeno značená Cesta hrdinov SNP (Trenčianske Teplice – Strážov – Fačkovské sedlo), v trase ktorej vedie Medzinárodná diaľková turistická trasa E8 i Medzinárodná Mariánska turistická trasa. Z pozoruhodností treba spomenúť rázovitú obec Čičmany, kúpeľné mestečko Trenčianske Teplice alebo hrady v Trenčíne, Košeci alebo Uhrovci.
Florianópolis

Dejiny

Ostrov objavili Španieli v roku 1526, kedy ostrov na ktorom mesto leží, dostal súčasný názov. V roku 1675 postúpili práva na územie Portugalcom, ktorí v roku 1700 založili mesto Desterro, ktoré bolo v roku 1892 premenované na počesť brazílskeho prezidenta Floriána Peixota na Florianópolis.

Ekonomika

Hospodárstvo mesta závisí významne od informačných technológií, turizmu a služieb. Mesto má 42 pláží a je centrom surfovania. V roku 2006 umiestnil Newsweek Florianópolis medzi "Desať najdynamickejších miest sveta". Význam Florianópolisu narastá aj ako prázdninovej destinácie, prázdninové byty, či domy tu má množstvo Brazílčanov, Argentínčanov, Američanov a Európanov.
Medzi rokmi 1970 a 2004, počet obyvateľstva vzrástol trojnásobne, narástol ale aj počet slumov. Miestna ekonomika ale narástla päťnásobne a stále narastá. Na konci deväťdesiatych rokov prišli do mesta viaceré súkromné spoločnosti, ktoré z neho vytvorili technologický inkubátor. Podľa vyjadrení miestnej správy ďalší cieľ je byť Silicon Valley Brazílie s plážami.

Šport

Florianópolis je jednou z lokalít ASP World Tour of the Association of Surfing Professionals, vrcholovej svetovej súťaže v surfingu. Štát Santa Catarina je jediné miesto v južnej Amerike, kde táto svetová súťaž prebieha.
Pouligny-Saint-Pierre

Poloha

Obec má rozlohu 47,45 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 065 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ozubenie

Ozubenie je súbor pravidelne rozložených zubov na obvode súčastí prevodov (kolies, hrebeňov, segmentov) slúžiaci na prenos sily z jednej súčasti na druhú.
Rímsky nápis v Trenčíne

Rímsky nápis v Trenčíne alebo rímsky nápis na trenčianskej hradnej skale alebo trenčiansky nápis je nápis z rímskeho obdobia vytesaný na hradnej skale v Trenčíne. Nápis spomína osadu Laugaricio, ktorou sa pravdepodobne myslí osada na území dnešného Trenčína alebo jeho bezprostredného okolia. Nápis hlása víťazstvo II. rímskej légie nad Germánmi počas Markomanských vojen v roku 179. Je to najvýznamnejšia rímska epigrafická pamiatka v strednej Európe na sever od Dunaja, zachovaná in situ.

Historické súvislosti

Rímska ríša si v blízkosti Dunaja budovala pohraničné pevnosti, aby mohla odolávať príležitostným útokom barbarských kmeňov spoza Dunaja (aj z územia dnešného Slovenska). Jedna z týchto pohraničných vojenských osád bola napríklad v Rusovciach pri Bratislave a volala sa Gerulata. Konflikty rímskej armády a germánskych kmeňov, sídliacich v prvom a druhom storočí na území Slovenska, boli časté a tvrdé. Pre obe strany mali neblahé následky. Správy antických autorov hovoria o neustálych stretoch rímskych útokov na sever a zároveň germánskych protiútokov na juh.
Nielen Germáni boli pre Rímsku ríšu problémom. Na hranice ríše dorážali často i iné národy. Niektoré dokonca tlačili na Germánov, ktorí boli nútení k ešte väčšiemu tlaku na Rimanov. Okolo roku 170 sa rímske vojsko vrátilo z výpravy proti Partom nakazené morom. Túto situáciu v správnom čase využili Germáni (kmene Markomanov a Kvádov) na ďalšie pohraničné útoky. V roku 172 proti Germánom viedol Marcus Aurelius trestnú výpravu, v ktorej neskôr pokračoval jeho syn Commodus. Tento uzavrel s porazenými Germánmi prímerie. Práve z týchto čias pochádza aj nápis na trenčianskej skale (prelom rokov 178 a 179). Osada Laugaricio je jedným z najsevernejších miest, kam sa rímske vojská vo výpadoch proti Germánom dostali.
Urgosse

Poloha

Obec má rozlohu 6,7 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stará Bôrová

Stará Bôrová je osada v katastrálnom území obce Sklabinský Podzámok v okrese Martin. Osada sa nachádza v doline Bôrovského potoka pod vrchom Bôrová (690 m n. m.). Nadmorská výška osady je 442,2 m n. m., nachádza sa tu asi osem rodinných domov, podľa dostupných informácií ide o sídlo  chalupárskeho charakteru no žijú tu aj stáli obyvatelia. Osada nemá nijakú verejnú budovu a ani autobusovú zastávku, no vedie sem elektrické vedenie z osady Mestská Bôrová (pri letisku Tomčany).

Dejiny

V minulosti bola súčasťou panstva hradu Sklabiňa. Osadu uvádza už Matej Bel vo svojom diele "Historicko-zemepisné vedomosti o súvekom Uhorsku", ktorý pravidelne vychádzal medzi rokmi 1735 až 1742. Píše o nej: Majer, vsadený do hája s bohatou alodiálnou pôdou rodu Révayovcov. Jej poloha je veľmi výhodná. Obklopená je totiž jednak lúkami, jednak obilnými poľami a taktiež lesmi, v ktorých, ak je priaznivý rok možno pozorovať bohatú úrodu jeleních parohov. Kedysi mala rozmerné a hojné rybníky. Po odvodnení zmenili sa na lúky. Tento krátky zápis sa uvádza aj ako prvá písomná zmienka o osade. Ďalšia je až z počiatkov 19. storočia. Bola tu aj malá zvonica.

Súčasnosť

Dnes ide o zabudnutú osadu v lesoch Veľkej Fatry, hoc o tunajšie pozemky majú záujem chalupári. Vyššie spomenutá zvonica bola zničená, zvon z nej sa v súčasnosti nachádza v kostole v Dražkovciach. Osada je tiež východiskom turistických tras smerom do Sklabinského Podzámku a Turčianskej Štiavničky. Nachádza sa tu aj chránený strom - lipa, ktorú vidieť z cesty, a solárna elektráreň.

Prístup

Najlepšia cesta je z mestskej časti Košúty 1, odkiaľ sa pokračuje smerom na paneláreň, ešte pri záhradkárskej osade sa odbočí smerom na bývalé JRD. Cesta ďalej nevedie cez most, ale odbočkou doľava na asfaltovú cestu, ktorá sa po chvíli mení na poľnú. Táto stúpa priamo až do osady.
Juan Martín del Potro

Kariéra

Tenis začal hrať ako sedemročný. Svoj prvý zápas medzi dospelými hral v roku 2004, keď mal päťnasť rokov a prvý zápas vyhral v januári 2006 proti Albertovi Portasovi na Delray Beach Open. 
V sezóne 2008 vyhral 23 zápasov v rade. Počas tejto série sa stal prvým tenistom v historii ATP, ktorý získal svoje prvé štyri tituly na štyroch po sebe nasledujúcich turnajoch (Stuttgart Open, Austrian Open Kitzbühel, Farmers Classic v Los Angeles a Citi Open vo Washingtone). Až vo štvrtfinále na US Open 2008 prehral proti Andymu Murraymu. Do prvej svetovej desiatky rebríčku ATP sa prvý raz dostal 6. októbra 2008. V roku 2009 vyhral svoj prvý "Grand Slam", US Open. Vo finále porazil Federera 3:2 na sety. V roku 2009 sa kvalifikoval na ATP World Tour Finals. Tam podľahol vo finále Rusovi Davydenkovi. 
Po dosiahnutí kariérného maxima v rebríčku v januári 2010, keď figuroval na 4. mieste, vynechal väčšinu sezóny 2010 kvôli zraneniu pravého zápästia.  Na okruh sa vrátil v roku 2011 a na tenisovom turnaji na Letných olympijských hrách v roku 2012 v Londýne "Delpo" skončil na treťom mieste. V januári 2014 mu opäť patrila 4. priečka rebríčku ATP. Následne znovu prerušil kariéru kvôli zraneniu ľavého zápästia. Po operacíi a rekonvalescencii sa pokusil o návrat v roku 2015, ale zranenie si vyžiadalo ďalší chirurgický zákrok. Prvý zápas po návrate v roku 2016 vyhral proti Denisovi Kudlovi na Delray Beach Open. Na olympijskom tenisovom turnaji 2016 v Riu vyradil v prvom kole vteďajšiu svetovú jednotku Novaka Đokovića a až vo finále podľahol Andymu Murraymu a získal striebornú medialu. Z družstvom argentínského daviscupového tímu porazil v roku 2016 vo finále Davis Cupu Chorvátsko 3:2.
Premiérový titul zo série Masters získal v roku 2018 na turnaji BNP Paribas Open v Indian Wells. Vo finale zvíťazil nad Rogerom Federerom. Po účastí v semifinále French Open obsadil zase svoje kariérne maximum v rebríčku ATP (4. miesto). V auguste 2018 bol vedený na treťom mieste, čím dosiahol svoje nové maximum v rebríčku ATP. Na US Open 2018 sa dostal prvý raz po deviatich rokoch do finále "Grand Slamu". Tam prehral s Đokovićom 0:3 na sety. Vďaka postupu do štvrťfinale na turnaji v Pekingu sa prvý krát od roku 2013 kvalifikoval na ATP World Tour Finals. Zvyšok sezóny 2018 a Australian Open 2019 ale stratil kvôli zraneniu kolena. Na French Open 2019 vypadol v osemfinále a krátko pred Wimbledonom sa znovu zranil na pravom kolene. Až začiatkom 2020 sa del Potro vráti na okruh ATP.
Neufbosc

Poloha

Obec má rozlohu 5,14 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 371 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fellering

Poloha

Obec má rozlohu 21,29 km². Najvyšší bod je položený 1 265 m n. m. a najnižší bod 426 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 722 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jaroslav Janus

Klubový hokej

Jaroslav Janus začínal s hokejom v Prešove. Neskôr prestúpil do Slovana, kde v mládežnických kategóriach pôsobil v sezónach 2005/06 a 2006/07. V roku 2007 sa stal dvojkou draftu prestížnej kanadskej juniorskej CHL, kde si ho vybral tím Erie Otters, v ktorom zotrval tri sezóny. V roku 2009 bol draftovaný Tampou Bay z celkového 162. miesta. V sezóne 2011/2012 chytal v Norfolku vo farmárskej AHL, kde nastúpil v 34 stretnutiach (23 víťazných), v ktorých mal 91,4 % úspešnosť. Na konci sezóny sa spolu s Richardom Pánikom tešili zo zisku Calderovho pohára. Šancu v NHL nedostal a rozhodol sa pre návrat do Európy. Pred sezónou 2012/2013 sa s klubom HC Slovan Bratislava dohodol na dvojročnej zmluve. Podpis zmluvy komplikovali práva Lokomotivu Jarosľavl, ktorý brankára v roku 2009 draftoval. Vedenie klubu však v tejto záležitosti spravilo maximum a prešovského rodáka podpísalo do roku 2014.

Reprezentačný hokej

Slovensko reprezentoval na MS hráčov do 18 rokov v roku 2007 a na MS hráčov do 20 rokov v roku 2009, kde bol nominovaný novinármi do all-star tímu. V seniorskej reprezentácii debutoval na Nemeckom pohári 2012, v zápase proti Kanade (2:5).
Seyssuel

Poloha

Obec má rozlohu 9,75 km². Najvyšší bod je položený 357 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 980 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kabombovité

Charakteristika

Zástupcovia čeľade kabombovité sú trváce sladkovodné byliny s adventívnymi koreňmi. Rod Brasenia má štítovité listy plávajúce na hladine. V rode kabomba (Cabomba) sa vyskytuje heterofýlia. Protistojné ponorené listy majú dlaňovito-vidlicovito strihanú čepeľ, zatiaľ čo listy plávajúce na hladine sú striedavé a štítovité. V cievnych zväzkoch chýbajú cievy, prítomné sú len cievice. Podvodné stonky kabomby sú rozkonárené a môžu dorastať až do dĺžky 3 metre. Kvety sú biele, žlté, fialové alebo tmavo purpurové, jednotlivé, obojpohlavné, najčastejšie trojpočetné, alebo ojedinele (Cabomba aquatica) dvojpočetné. Rozkvitajú pod hladinou. Gyneceum je apokarpné, tvorené 1 až 18 plodolistami. Semenník je vrchný s 1 až 5 vajíčkami. Plodom je plodstvo mechúrikov (Cabomba) alebo plodstvo nažiek (Brasenia)

Rozšírenie

Štyri druhy rodu kabomba sa vyskytujú v tropickej Amerike, druh Cabomba caroliniana je rozšírený v juhovýchodných oblastiach Severnej Ameriky a na juhu Južnej Ameriky. Niektoré druhy zdomácneli v Ázii, Austrálii i v Európe. Rod Brasenia zahŕňa len jediný druh (Brasenia schreberi) s rozsiahlym areálom výskytu, vrátane Afriky, Ázie, východnej Austrálie a Severnej i Južnej Ameriky. Zástupcovia čeľade rastú v sladkovodných nádržiach, jazerách a pomaly tečúcich riekach..

Ekológia

Kvety rodu kabomba sú hmyzoopelivé, zatiaľ čo kvety druhu Brasenia schreberi sú opeľované vetrom.
Milan Danilo Izák

Životopis

Právo študoval na univerzite v Budapešti. Advokát v Banskej Bystrici (7 rokov); pôsobil v advokátskej kancelárii na Skuteckého ulici naproti Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. Účastník 1. svetovej vojny. Po návrate z vojny zomrel v Banskej Bystrici na tzv. španielsku chorobu.
Cahagnes

Poloha

Obec má rozlohu 24,35 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1356 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Gemme-en-Sancerrois

Poloha

Obec má rozlohu 14,84 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 406 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Péver

Poloha

Obec má rozlohu 13,13 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 374 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chorey-les-Beaune

Poloha

Obec má rozlohu 5,59 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 608 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dutinový splav

Dutinový splav (lat. sinus cavernosus) je jeden z vnútrolebečných prítokov vnútornej hrdlovej žily.
Dutinový splav je uložený na boku tureckého sedla (sella turcica) na odstupe veľkých krídel klinovej kosti. Ventrálne prebieha až k hornej očnicovej štrbine (fissura orbitalis superior), dorzálne až k hrotu skalnej časti (pars petrosa). V dutinovom splave sa nachádza veľa trámcov, medzi ktorými prebieha a ohýba sa vnútorná krčnica (arteria carotis interna); šikmo ním prebieha odťahujúci nerv (nervus abducens). V jeho bočnej stene sa nachádzajú: okohybný nerv (nervus oculomotorius), kladkový nerv (nervus trochlearis) a 1. vetva trojklaného nervu (nervus trigeminus; nervus ophthalmicus), v zadnom dolnom okraji tejto steny splavu prebieha aj 2. vetva čeľustného nervu (nervus maxillaris). Do dutinového splavu ústi z každej strany horná očná žila (vena ophthalmica superior). Okrem toho je dutinový splav spojený s ďalšími splavmi, a to s klinovotemenným splavom (sinus sphenoparietalis), predným medzidutinovým splavom (sinus intercavernosus anterior), zadným medzidutinovým splavom (sinus intercavernosus posterior), dolným skalným splavom (sinus petrosus inferior), horným skalným splavom (sinus petrosus superior), spodinovou spleťou (plexus basilaris); cez oválny otvor (foramen ovale) súvisí s oválnou spleťou (plexus pterygoideus), cez krčnicový kanál (canalis caroticus; pozdĺž vnútornej krčnice) pokračuje do vnútornej krčnicovej žilovej splete (plexus venosus caroticus internus), ktorá smeruje do oblasti vnútornej hrdlovej žily (vena jugularis interna).
Humphry Davy

Životopis

Pochádzal z rodiny rezbára, po strednej škole sa stal učňom u lekárnika. Základy chemického vzdelania získal ako samouk. Neskôr sa stal najprv asistentom (1802), o niekoľko mesiacov neskôr profesorom a nakoniec prezidentom (1820 – 1826) na Royal Institution v Londýne a členom Kráľovskej spoločnosti. V roku 1812 bol povýšený do šľachtického stavu.
Bol obľúbeným prednášajúcim a demonštrátorom. Jeho žiakom a asistentom bol napríklad Michael Faraday.

Chemický výskum

Humphry Davy skúmal oxidy dusíka; napríklad pomenoval rajský plyn. Dokázal, že tepelné žiarenie sa šíri aj vo vákuu, že diamant je tvorený čistým uhlíkom a i. Zaoberal sa elektrochemickými javmi a dokázal pritom, že sa voda účinkom elektrického prúdu rozkladá na vodík a kyslík. Ďalej izoloval prvky draslík a sodík (1807) a pomocou elektrolýzy tavenín kovy alkalických zemín (1808). Dokázal, že chlór je prvok; vypracoval teóriu kyselín a objasnil úlohu vodíka v kyselinách. Roku 1801 objavil elektrický oblúk. K jeho ďalším významným vynálezom patrí banícky bezpečnostný lampáš, zvaný tiež Davyho lampáš. Spoločne s Thomasom Wedgwoodom experimentoval vo fotografovaní, je považovaný za priekopníka a vynálezcu v odbore fotografie.
Marigny-Chemereau

Poloha

Marigny-Chemereau má rozlohu 11,51 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Marigny-Chemereau má 531 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Mercenac

Poloha

Obec má rozlohu 13,57 km². Najvyšší bod je položený 544 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 356 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE