Tupolev Tu-22M

Kokpit

Kabína štvorčlennej posádky je klimatizovaná a je zasklená elektricky vyhrievaným krytom. V prednej časti sedia dvaja piloti, v zadnej radista a navigátor. Celá posádka sedí na vystreľovacích sedadlách, ktoré umožňujú bezpečné katapultovanie sa od výšky 60 m a rýchlosti 130 km/h.

Avionika

Bombardér Tu-22M3 je vybavený dopplerovským rádiolokátorom PNA-D, ktorý slúži na vyhľadávanie a zameranie cieľov a taktiež na navádzanie riadených striel. Radar je súčasťou antikolízneho systému, nedá sa však využiť na nízke lety s kopírovaním terénu. V zadnej časti lietadla pod zvislou chvostovou plochou je ešte radar PRS-4KM Krypton. Ten spolu s televíznou kamerou slúži na zameranie cieľov pre dvojhlavňový guľomet GŠ-23. Okrem guľometu sa o vlastnú ochranu lietadla stará aj systém Ural. Ten pozostáva z výstražného rádiolokačného prijímača Sirena-3, výstražného infračerveného protiraketového systému, aktívneho radarového rušiča a výmetníc klamných infračervených a rádiolokačných cieľov. 
V  prednej časti trupu je umiestnený fotografický prístroj AFA-15, ktorý je určený na plnenie prieskumných úloh.
Komunikačný systém pozostáva z dvoch rádiostaníc UHF, jednej HF a palubného interkomu.

Motor

Pohon lietadla zabezpečujú dva motory Kuznecov NK-25, každý s maximálnym ťahom 245,15 kN. Motory sú umiestnené vedľa seba v zadnej časti trupu pod zvislou chvostovou plochou.

Výzbroj

Tu-22M3 môže niesť celú škálu voľne padajúcich bômb od FAB-100 s hmotnosťou 100 kg až po FAB-3000 s hmotnosťou 3 tony. Bombardér môže byť vybavený palubným zameriavacím systémom SVP-24 (Gefest). Ide o špecializovaný výpočtový podsystém, ktorý umožňuje presné navedenie "hlúpej" munície na cieľ. Základná myšlienka je podobná ako pri amerických bombách JDAM, ktoré sú vybavené družicovým systémom a z neriadených bômb sa tak stáva riadená munícia. Avšak prístup je úplne odlišný, keďže zariadenie nie je montované na každú bombu zvlásť, ale nachádza sa na palube lietadla. SVP-24 prepočítava polohu lietadla a cieľa na základe systému GLONASS, rýchlosť a smer letu lietadla, trajektóriu letu bomby a hydrometeorologické podmienky. Súradnice môžu byť trochu skreslené pri ostrých manévroch lietadla v cieľovej oblasti alebo pri nedostatku informácií o hydrometeorologických podmienkach a stave ovzdušia. Pravdepodobnosť zničenia malých dobre chránených podzemných zariadení je 30 až 40%. Účinnosť pri ničení zle chránených nadzemných cieľov môže dosiahnuť až 60%.
Na ničenie strategických stacionárnych pozemných objektov slúžia bomby Ch-15 s doletom 300 km. Tu-22M3 dokáže uniesť 6 kusov v bombovnici a ďalšie 4 bomby môžu byť umiestnené na závesníkoch pod krídlami. Protilodnú výzbroj predstavuje bomba Ch-22 s aktívnym radarovým navádzaním a s doletom 600 km.
Bombardéry Tu-22M3 by mali byť do roku 2018 vyzbrojené novými riadenými strelami Ch-32 s doletom 1 000 km. Strela po vypustení vystúpi do výšky 40 km, následne letí rýchlosťou 4 000-5 000 km/h a nakoniec zaútočí strmhlav na cieľ. Ch-32 je určená hlavne na ničenie nepriateľských lodí, rádiolokačných staníc, mostov, vojenských základní a elektrární. Strela môže byť navádzaná pomocou družicového systému GLONASS alebo GPS. V prostredí silného rušenia využije spočiatku inerciálny navigačný systém a v terminálnej fáze letu bude riadená pomocou aktívneho radarového navádzania.

Operačné nasadenie

Počas Studenej vojny vykonávali Tu-22M pravidelné hliadkovacie lety a v niekoľkých prípadoch pri strete s americkým námorníctvom simulovali útoky na zoskupenia lietadlových lodí.
Sovietska intervencia v Afganistane
Lietadlá Tu-22M sa dostali prvýkrát do bojov počas vojny v Afganistane v rokoch 1987 – 1989. Od roku 1987 pôsobilo v Afganistane 18 bombardérov Tu-22M2, ktoré bombardovali prístupové komunikácie, základne a sklady mudžahedínov. V roku 1988 ich nahradilo 16 modernejších Tu- 22M3, ktoré zohrali dôležitú úlohu hlavne pri ústupe sovietskych vojsk. Na likvidáciu pozemných cieľov v Afganistane sa používali bomby FAB-500, FAB- 1500 a FAB-3000.
Prvá čečenská vojna
Druhé bojové nasadenie si odbili bombardéry Tu-22M v roku 1995 v Čečensku, keď podnikali nálety na pozemné ciele v blízkosti mesta Groznyj.
Rusko-gruzínska vojna
V roku 2008 počas bojov v Južnom Osetsku stratilo ruské letectvo jeden bombardér Tu-22M, ktorý práve plnil prieskumné úlohy. Gruzínskej protivzdušnej obrane sa podarilo zostreliť ruské lietadlo pravdepodobne za použitia raketového systému Buk-M1.
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada 
Dňa 17. novembra 2015 sa potvrdili podozrenia, že za zrútením ruského civilného lietadla s 224 pasažiermi na palube stojí Islamský štát a Rusko začalo masívne bombardovanie strategickými bombardérmi. Štrnásť strojov Tu-22M, päť lietadiel Tu-160 a šesť Tu-95 uskutočnilo nálety na pozície teroristickej skupiny ISIL. Bombardér Tu-22M bol vyzbrojený železnými bombami bez navádzania FAB-250, ktoré zhodil na ciele v Rakke. Bombardovanie pokračovalo až do 20. novembra a okrem cieľov v Rakke boli zničené aj objekty teroristov v provincii Deir ez-Zur. Za tieto štyri dni uskutočnili stroje Tu-22M šesťdesiat bojových misií a zbombardovali tridsať teroristických cieľov. Bombardéry Tu-22M štartujúce z letiska v Mozdoku vykonali 22. až 24. januára ďalších 18 letov, počas ktorých útočili v okolí Deir ez-Zor na bojovníkov ISIL a ich vojenskú techniku.