google/wiki40b huggingface dataset:
Kláštor Schlägl

Kláštor Schlägl je premonštrátsky kláštor v rakúskom meste Schlägl na pomedzí rakúsko-českých hraníc.

Dejiny

Kláštor založil Kalhoch II. z Falkensteinu pravdepodobne na pokyn biskupa Wolfgera z Erly v roku 1202/1203 pôvodne ako cisterciánsku fundáciu. Nový konvent bol do Schläglu vyslaný z nemeckého kláštora Langheim. V zime 1209/1210 alebo 1210/1211 sa cisterciánski mnísi pravdepodobne kvôli zlej polohe kláštora a podnebiu vrátili naspäť do materského kláštora. Wolfgerovi nástupcovia, Manegold z Bergu a Ulrich II. sa následne snažili kláštor obnoviť na výhodnejšom mieste. Kalhochovi sa v roku 1218 podarilo kláštor odovzdať premonštrátom, ktorí prišli buď z kláštora Osterhofen, alebo z českého kláštora Milevsko.
Na začiatku 13. storočia kláštor niekoľkokrát obdarovali českí páni Vítek I. z Krumlova a Vok I. z Rožmberku. Najvyšší komorník Henrich I. z Rožmberku venoval roku 1305 kláštoru patronátne právo na farský kostol vo Frymburku aj s Frymburkom a nejakými pozemkami.
Najstaršou dochovanou časťou kláštora je románska krypta z 13. storočia.
Montégut-Bourjac

Poloha

Obec má rozlohu 5,52 km². Najvyšší bod je položený 365 m n. m. a najnižší bod 258 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Turistická značkovaná trasa číslo 5113

Turistická značkovaná trasa číslo 5113 je zelená trasa v Malých Karpatoch, spájajúca Stupavu a Lozorno. Dĺžka trasy je 10,6 km.
Gillian Andersonová

Mladosť

Niekoľko mesiacov po narodení Gillian sa celá rodina presťahovala z Chicaga do Veľkej Británie, kde Gillianin otec zaťal študovať na londýnskej filmovej škole. Krátko po jej jedenástich narodeninách sa celá rodina presťahovala späť do USA. V Michigane pokračovala Gillian v štúdiu na základnej a neskôr na strednej škole. Maturovala v roku 1986. Jej veľkou vášňou v tejto dobe bolo divadlo, a tak sa Gillian vo svojich 22 rokoch presťahovala do New Yorku. Okrem práce čašníčky hrala aj v niektorých newyorských divadlách. Prvý veľký úspech mala s divadelnou hrou Absent Friends. Gillian sa však v New Yorku nedokázala udržať a začala cestovať po celých USA. Vo svojich 24 rokoch sa dostala až do Los Angeles, kde (aj keď sa pôvodne odmietala zúčastňovať konkurzov do seriálov) si ju všimol scenárista Chris Carter, ktorý za túto budúcu predstaviteľku Dany Scullyovej vo svojom seriáli Akty X tak bojoval, že nakoniec s jej účinkovaním v novom sci-fi súhlasili aj producenti.

Filmové úlohy

Producenti neboli s Gillian stále veľmi spokojní a všadeprítomné napätie povolil až obrovský úspech, ktorý Akty X počas prvých dvoch rokov vysielania dosiahli. Je paradox, že napriek obrovskému úspechu seriálu sa Gillian nikdy nenaskytla žiadna skutočne veľká filmová úloha (ako v prípade Davida Duchovneho, jej seriálového partnera, ktorý sa po skončení seriálu s úspechom venoval filmovým úlohám). Pokiaľ nepočítame celovečerný film Akty X z roku 1998, tak jej pravdepodobne najznámejšou filmovou úlohou bola tá vo filme The Turning (1992). Za zmienku stojí aj televízny film The House of Mirth, v ktorom sa herečka objavila v roku 2000. Ide o komornú historickú drámu. Z ďalších projektov, v ktorých sa objavila v hlavnej úlohe, sú to The Mighty Celt z roku 2005 a Straightheads z roku 2007.
Vagrinec

Polohopis

Vagrinec leží v Nízkych Beskydách v doline potoka Vagrinček, ktorý sa vlieva do Ladomirky. Mierne členitý povrch chotára tvoria flyšové vrstvy a svahové hliny. Zväčšia je odlesnený, súvislý les je len v západnej časti (buk, hrab, breza). 
Nadmorská výška  v strede obce je 290 m n. m., 290 - 473 v katastri obce. 
Rozloha územia obce je 553 ha.

Administratívne začlenenie

Obec bola súčasťou svidníckeho okresu v starobylej Šarišskej župe v Rakúsko-Uhroskej monarchii, až do jej zániku v roku 1918. Po vzniku Československej republiky (až  do roku 1960) bola zaradená do Prešovského kraja. Novým územno-správnym členením v 60. rokoch a zrušením niektorých okresov bola vo Východoslovenskom kraji včlenená do bardejovského okresu. V roku 1968, po ôsmich rokoch, znovu je súčasťou obnoveného okresu Svidník. Na začiatku Slovenskej republiky, v roku 1993, obec v nasledujúcich rokoch bola začlenená do svidníckeho obvodu Prešovského samosprávneho kraja.

Erb

V červenom štíte po zelenej pažiti kráčajúci zlatý jeleň v striebornej zbroji. Erb bol vytvorený podľa otlačku pečatidla obce z roku 1868. Jeho autormi sú Jozef Novák a  Ladislav Čisárik. Erb bol prijatý na obecnom zasadnutí 21. mája 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: V-153/2000.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej, bielej, žltej, bielej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Dejiny po 1918

V priebehu karpatsko-duklianskej operácie v II. svetovej vojny a veľkej tankovej bitky v Údolí smrti, pri Kapišove, bola značné poškodená. Obyvatelia poškodené obydlia postupne obnovovali. Vznikom jednotného roľníckeho družstva a násilnou kolektivizáciou, v roku 1960, mení sa štruktúra obyvateľstva. Časť mužskej populácie, predtým roľníkov, hľadá prácu v priemyselných podnikoch vo Svidníku a vo veľkých strojárskych podnikoch v Košiciach. Taktiež mnoho žien z obce sa zamestnáva v Odevných závodoch kpt. Jána Nálepku vo Svidníku. 
Po znovuobnovení zakázanej  gréckokatolíckej cirkvi (50. roky XX. storočia) v roku 1968, v kostole boli vykonávané bohoslužby pravoslávnych veriacich, do roku 1990. Poprevratové obdobie je poznamenané skončím ekumenizmus vagrineckých kresťanov. Pravoslávni museli kostol opustiť. Niektorí Vagrinčania koncom 20. storočia realizovali výstavbu ešte dvoch kostolov. Bol to rímskokatolícky kostol a taktiež cerkva pravoslávnych veriacich.

obyvateľské mená

Vo Vagrinci sa koncom 90. rokoch 20. storočia najčastejšie nachádzali tieto priezviská: Bezek, Cunder, Cuper; Čontoš, Drotár; Dudiak; Fecko; Ferko; Hermán; Hricko; Jurčišin, Kanaloš; Klim; Krajňak; Krempatský; Ksenič; Kuban; Kubán; Kubáň, Lakata, Mačuga; Marcin, Mňahončák, Pašeň, Pinďár; Pinďar; Pisančík; Ripper; Riško; Simčák; Slivka; Škurla; Študlik; Teraz; Varcholík; Vorobeľ; Vyrostko;

Kultúra

Pamiatky V obci bol v roku 1858 postavený gréckokatolícky kostol  v neoklasickom slohu. Z architektonického hľadiska pozoruhodná je drevená zvonica  z konca 19. storočia, ktorá má zhodné znaky zvoníc drevených kostolov zapísaných v zozname národných kultúrnych pamiatok.
Ďalekozrakosť

Ďalekozrakosť (odb. hyperopia) je chyba oka, pri ktorej sa lúče svetla usmernené očnou šošovkou zbiehajú až za sietnicou, preto na sietnici nevzniká ostrý obraz. Oko minimálne odchýlky dokáže čiastočne kompenzovať akomodáciou šošovky (zmenou mohutnosti). 
Takto postihnutý človek zle vidí blízke predmety, naopak celkom dobre vidí predmety vzdialené. Chyba sa dá napraviť použitím spojnej šošovky (okuliare alebo očné šošovky). Opakom ďalekozrakosti je krátkozrakosť. Chyba sa dá riešiť aj operáciou.
Naumburg

Dejiny

Osada sa prvýkrát spomína ako „nový hrad“ (Newe Burg) v roku 1012, roku 1028 tu bolo zriadené biskupstvo a roku 1144 sa Naumburg prvýkrát spomína ako mesto. Ležalo na významnej obchodnej ceste (via regia) a už v roku 1278 sa pripomínajú naumburské výročné trhy, ktoré až po roku 1500 premohlo Lipsko. Roku 1432 obliehali Naumburg husiti pod velením Prokopa Holého, ale podľa povesti ho nezničili, pretože im vyšiel naproti sprievod detí s kvetinami. Túto udalosť dodnes pripomína slávnosť na konci júna. 
Až do reformácie bol Naumburg biskupské mesto, od 16. storočie pripadol saským kráľom a bol do počiatku 
18. storočie sídlom „sekundogenitury“, mladších bratov panovníka. Po páde Napoleona pripadol Naumburg roku 1815 k Prusku a roku 1846 získal prvé železničné pripojenie na trati Halle – Erfurt. Roku 1892 bola uvedená do prevádzky parná električka, od roku 1907 elektrická, ktorá jazdí dodnes. Počas druhej svetovej vojny bolo mesto len sčasti poškodené a 14. apríla 1945 oslobodené Američanmi. V rámci dohôd však pripadlo Durínsko do východnej zóny a 2. júna 1945 prišla do mesta sovietska armáda, ktorá tu mala významnú posádku až do roku 1991. Od roku 1994 je Naumburg sídlom okresných úradov okresu Burgenland, k nemu patria aj mesta Zeitz a Nebra.
Toulx-Sainte-Croix

Poloha

Obec má rozlohu 35,05 km². Najvyšší bod je položený 656 m n. m. a najnižší bod 375 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 298 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prstná

História

Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1448. Medzi prvých majiteľov Prstnej patril medzi rokmi 1573 až 1592 Jiří Pilar z Plhu a po ňom jeho syn. V roku 1796 predal dedinu Jan Larisch-Mönnich Vojtěchovi Gussnarovi z Komornej, aby ju po pár rokoch dostal naspäť. Larisch-Mönnichovci ju vlastnili až do pozemkovej reformy uskutočnenej po 1. svetovej vojne.
V októbri 1938 bola Prstná zabraná Poľskom a následne okupovaná nacistami od ktorých bola oslobodená 1. mája 1945 Sovietskou armádou.

Pamiatky

V Prstnej je empírový zámok s anglickým parkom postavený koncom 18. storočia Vojtechom Gussnarom, v roku 1893 sa stal majiteľom zámku Jindřich Larisch-Mönnich. V 1978 začala jeho rozsiahla rekonštrukcia a v roku 1999 bol vydaný reštituentom. V zámku je štýlová vináreň.
Dolly (ovca)

Dolly (* 5. júl 1996 – † 14. február 2003) bola ovca (resp. bahnica), ktorá bola prvým cicavcom vyklonovaným z dospelých telových buniek. Na klonovanie boli použité bunky z prsníka (vemena), čo bolo podnetom na to, aby dostala meno po dobre formovanej americkej country hviezde Dolly Partonovej. Ovca bola naklonovaná v Roslinskom inštitúte v Edinburghu, (Škótsko), kde sa dožila šesť rokov. Jej narodenie bolo oznámené vo februári 1997.
Pri klonovaní Dolly bola použitá technológia nukleárneho prenosu somatických buniek. Bunkové jadro z dospelej bunky je presunuté do neoplodnenej materskej vaječnej bunky, z ktorej bolo pôvodné jadro odstránené. Táto hybridná bunka je potom stimulovaná elektrickým šokom, aby sa rozdelila. Keď sa vyvinie na blastocyt, je implantovaná „náhradnej matke“.
Rok predtým tento istý tím naklonoval ovcu zo zárodočnej bunky, čo však nebolo považované za objav, pretože dospelé klonované zvieratá boli z embryonálneho tkaniva klonované už od roku 1958, kedy sa používali bunky žaby Xenopus laevis.
Dolly bola prvým klonom vytvoreným z bunky vzatej z dospelého zvieraťa. Tento proces je však stále veľmi neefektívny, vzhľadom na to, že Dolly bola jediným jahňaťom, ktoré sa dožilo dospelosti z 277 pokusov. Je tiež uznávaná ako jeden z najväčších pokrokov vo vývoji modernej biológie. Wilmut, vedúci tímu, ktorý vytvoril Dolly, v roku 2007 oznámil, že technológia prenosu jadra nemôže byť nikdy dostatočne efektívna pre použitie pri ľuďoch.
15. februára 2003 bolo verejnosti oznámené, že u Dolly musela byť vykonaná eutanázia, lebo sa u nej rozvinulo pľúcne ochorenie a poškodenie ciev. Dolly sa dožila iba šiestich rokov. Je známe, že rasa, z ktorej pochádzala sa dožíva okolo 12 – 15 rokov. Medzi vysvetleniami tohto rozdielu sa uvádza, že Dolly bola klonovaná z genetického materiálu „darkyne“, ktorá mala šesť rokov, teda sa geneticky narodila ako šesťročná.
Dolly prežila celý svoj život v Roslin Institute. Tam žila spolu s Waleským horským capom a porodila dokopy šesť jahniat. Jej prvé jahňa nazvané Bonnie sa narodilo v apríli 1998. V nasledujúcom roku Dolly porodila dvojičky Sally a Rossie. Rok potom Dolly porodila trojičky Lucy, Darcy a Cotton. Na jeseň v roku 2001 vo veku 5 rokov sa u Dolly vyvinula artritída a začala chodiť strnulo. Toto sa však úspešne podarilo vyliečiť protizápalovými liekmi.
Prekvapivý bol výsledok pitvy, ktorý zistil nádorové zmeny na jej pľúcach, ktoré sú bežné pri ochorení oviec, ktoré spôsobuje retrovírus JSRV (choroba Jaagsiekte). Vedci z Roslinského inštitútu si nemyslia, že by toto ochorenie malo priamy súvis s tým, že bola Dolly klonovaná. Riziko pľúcnych ochorení je bežné pre ovce, ktoré sú držané vo vnútri, ako bola práve Dolly, ktorá musela z bezpečnostných dôvodov prespávať vo vnútri. Dollyne pozostatky sú v súčasnosti vystavené v Škótskom kráľovskom múzeu.
Mialet (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 30,76 km². Najvyšší bod je položený 691 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 598 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lelex (kráľ Sparty)

Lelex - (starogr. Λέλεξ) bol v gréckej mytológii prvý spartský kráľ. Vládol v krajine nazvanej po ňom Lelegia, na území, ktoré sa dnes volá Lakónia.
Lelex figuruje v gréckych mýtoch ako prvý spartský kráľ. Kráľom sa stal na území Lakónie, ktorú v tom čase ešte obývalo pôvodné negrécke  obyvateľstvo Pelasgov. Túto krajinu potom pomenovali po ňom Lelegia a jej obyvateľov Lelegovia. Manželkou Leleka bola najáda Kleochareia s ktorou mal dvoch synov Mylea a Polykaónaa dcéru Therapné. Starší syn Myles bol neskôr jeho následníkom a mladší Polykaón sa stal prvým kráľom Messénie.
Po smrti kráľa Leleka mu na jeho počesť postavili potomkovia héróon, ktorý v druhom storočí na svojich cestách po Lakónii videl Pausanias. Héróon bol pamätník postavený pre héroa (hrdinu), zvyčajne bol v tvare tolosa, alebo malého chrámu.
Električková doprava v Naberežných Čelnách

Električková doprava v ruskom meste Naberežnyje Čelny funguje od roku 1973. Spolu 11 liniek jazdí na sieti s rozchodom 1 524 m.
Marest-Dampcourt

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 63 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 333 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Budos

Poloha

Obec má rozlohu 21,1 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 706 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pavel Zajáček

Životopis

V rokoch 1968 – 1974 vyštudoval Konzervatórium v Žiline. O roku 1972 – 1984 viedol skupiny Za-ja-ce, s ktorou absolvoval turné v zahraničí a účinkoval na festivaloch (Bratislavská lýra, Slovenský festival politickej piesne v Martine, Hudobný festival mladých v Bojniciach, festival politickej piesne v Berlíne a i.) Od roku 1976 bol člen Tanečného orchestra Československého rozhlasu v Bratislave. Neskôr v roku  1977 sa stal členom VV Systému Vlada Valoviča.
V rokoch 1987 – 1991 študoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave.
Je autorom hudby k viacerým piesňam, a ako autor hudby sa aj sa zúčastnil na festivale populárnych piesní Bratislavská lýra (Jánska noc, 1978; Keby som mal sestru, Lieky proti láske, 1979; Kde si slnko hľadá milenky, 1980; Rozhovor v daždi, 1981; Na dvanástom poschodí, 1983; Moja prvá láska, 1984)
Od roku 1990 bol dirigentom Big Bandu Radio Bratislava. S Big Bandom vystúpil aj na Bratislavských jazzových dňoch ’92 v roku 1992. V roku 1993 absolvoval turné po Holandsku a Nemecku. V roku 1994 založil Orchester Pavla Zajáčka, s ktorým účinkuje v programoch Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu.
V roku 1998 hudobne spolupracoval na filme Postmortem  v hlavnej úlohe s Charlie Sheenom. V júni 2001 pri príležitosti jeho okrúhlych narodenín sa uskutočnil v Koncertnom štúdiu Slovenského rozhlasu koncert nazvaný Stále mi chutí žiť!. Hosťami programu boli napr. Milan Markovič, Peter Lipa, Vašo Patejdl, Karol Malý, Robo Kazík, Lýdia Volejníčková, Peter Stašák,vokálna skupina TREND, dievčenský spevácky zbor Canens, skupina ZA-JA-CE,Orchester Pavla Zajáčka a ďalší.
V roku 2006 so svojim orchestrom (Orchester Pavla Zajáčka) vystupoval aj na súťaži Superstar v Slovenskej televízii. V roku 2006 zhudobnil texty k pôvodnému slovenskému muzikálu Cudzinec (príbeh starodávneho izraelského proroka Eliáša), ktorý aj dirigoval.
S orchestrom pravidelne účinkoval aj v zábavno-hudobnom programe, Ivana Krajíčka - Repete. V zahraničí vystupoval v Nemecku, Rakúsku, Holandsku, na Kanárskych ostrovoch a ďalších.
Od roku 2010 odborne vedie a vystupuje so Speváckou skupinou Loza, kde hrá aj na harmoniku . Vedie aj Dychovú hudbu Zajáčkovci.

Diskografia

hudobné albumy na ktorých sa spolupodieľal  so svojimi orchestrami alebo vystupoval ako hráč na trombón alebo zložil hudbu:
Nikon D90

Funkcie

Medzi niektoré z vylepšení modelu D90 oproti modelu D80 sú rozlíšenie 12,3 megapixelov, schopnosť rozšírenia svetelnej citlivosti, živý náhľad a automatická oprava bočnej chromatickej aberácie. Model D90 je prvou digitálnou zrkadlovkou, ktorá ponúka nahrávanie videa, s možnosťou nahrávania v kvalite HD 720p s mono zvukom pri 24 snímkoch za sekundu.
Oproti o niečo lacnejším modelom ako D40, D60, D3000 a D5000 má model D90 vstavaný motor automatického zaostrovania, ktorý znamená, že na ňom funguje automatické zaostrovanie aj so staršími objektívmi, ktoré nemajú vstavaný motorček. Nikon F.

Cena v USA

Nikon dal pre USA približnú predajnú cenu 899,95 dolárov len za samotné telo a 1299,99 dolárov spolu s objektívom AF-S DX Nikkor 18-105mm f/3.5-5.6G ED VR, ktorý samotný stojí 399,95 dolárov. Mimoburzové ceny sú ale spravidla nižšie.
Jennifer Garnerová

Životopis

Jennifer Anne Garner sa narodila v texaskom Houstone ako druhé z troch detí. Jej mama Pat Garner pracuje ako profesorka angličtiny a jej otec Bill John Garner pracuje ako chemický inžinier. Má dve sestry – staršiu Melissu Lynn Garner Wylie a mladšiu Susannah Kay Garner Carpenter. Zmaturovala na Denison University v Ohio. 19. októbra 2000 sa vydala za herca Scottа Foleyhо, ktorého stretla v seriáli Felicity. V marci 2003 sa rozvedli. 29 júna 2005 sa opäť vydala, tentokrát za Benna Afflecka. Svoje prvé dieťa Violet Anne Affleck porodila 1. decembra 2005, druhé, Seraphina Rose Elizabeth Affleck prišlo na svet 6. januára 2009. Syn Samuel sa narodil v roku 2012.
Rastislav Trnka

Štúdium a začiatky kariéry

Trnka vyštudoval ekonómiu a manažment na Ekonomickej univerzite. Po štúdiu pracoval ako projektový manažér.

Komunálne

V roku 2010 sa stal poslancom mestskej časti Košice – Staré Mesto za SDKÚ-DS. V tejto funkcii pôsobil sedem rokov do zvolenia za župana. V roku 2012 vypukla v Košiciach kauza. Parkovné vyberala schránková firma EEI s ktorou magistrát uzavrel zmluvu. Trnka zmluvu kritizoval a pri protestoch sa stretol s krajským predsedom SaS Petrom Kollárom.
V roku 2013 kandidoval do župného zastupiteľstva a bol jedným z najaktívnejších poslancov. Krátko po založení vstúpil do strany SIEŤ. V roku 2016 sa však už so stranou začal rozchádzať, tušil ochotu Radoslava Procházku ísť do koalície so SMERom a odmietol miesto na kandidátke do parlamentných volieb v roku 2016. Podľa funkcionára SIETE, Miroslava Špaka, však Trnkovi vadilo nízke číslo na kandidátke.

Krajské voľby

Svoju kandidatúru oznámil v máji 2017. Do volieb šiel ako nezávislý s podporou KDH, SaS, OĽaNO, NOVA, a ŠANCA.
Vo voľbách získal 59 599 hlasov (37,80%), jeho súper Richard Raši 58 724 (37,24%). Vo veku 33 rokov je najmladším županom. Funkcie sa ujal 4. decembra 2017. V pláne má založenie Rady starostov a primátorov aj post splnomocnenca pre sociálne znevýhodnených občanov a národnostné menšiny
Jou-sous-Monjou

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 1 056 m n. m. a najnižší bod 694 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mária Anna Habsburská (1610 – 1665)

Životopis

Narodila sa ako piate dieťa habsburského následníka trónu Ferdinanda II. Štýrskeho a jeho prvej manželky Márie Anny Bavorskej.
15. júla 1635 sa vo Viedni vydala za bavorského kurfirsta Maximiliána I. (* 1573 - † 1651) z rodu Wittelsbachovcov, manželstvo bolo šťastné.
Mária Anna sa veľmi zaujímala o politiku a je považovaná za veľmi zdatnú a obratnú ženu. Stála po manželovom boku a bola mu nápomocná vo vladárskych povinnostiach. Po Maximilianovej smrti v roku 1651 preukázala svoje vrodené schopnosti i získané skúsenosti ako regentka za staršieho syna Ferdinanda Mária.
Janusz Kusociński

Život

Janusz Kusociński sa narodil 15. januára 1907 vo Varšave. Jeho otec, Klemens Kusociński, bol železničný úradník. Matka sa volala Zofia Śmiechowska. Mal piatich súrodencov, dvoch bratov a tri sestry. Najstarší brat Zygmunt (nar. 1894) zomrel v Prvej svetovej vojne, pravdepodobne vo Francúzsku. Mladší brat Tadeusz (1900) zomrel roku 1920 v Poľsko-boľševickej vojne pri Zamości. Najmladšia a najmilovanejšia sestra Janusza (1906) zomrela v roku 1929, čo ho poznačilo. Najstrašia sestra a matka prežili Druhú svetovú vojnu, no matka zomrela krátko po nej. 
V roku 1925 doštudoval na miestnej základnej škole, potom o tri roky neskôr na strednej odbornej škole záhradníckej, odbor ovocinárstvo. Po dlhej prestávke, až v roku 1937, absolvoval maturitu. V roku 1938 sa stal absolventom Univerzity Józefa Piłsudského telesnej výchovy vo Varšave. Následne pracoval ako učiteľ telesnej výchovy, tréner a novinár. Bol redaktorom denníka "Kurier Sportowy".

Kariéra

Dňa 19. júna 1932 prekonal na pretekoch v Antverpách svetový rekord v behu na 3 000 metrov cez prekážky. Výkonom 8:18,8 min. zlepšil dovtedy platný svetový rekord Fína Paava Nurmiho o 1,6 sekundy. Kusocińskeho rekord bol platný až do 24. júla 1934, kedy ho o šytri desatiny sekundy prekonal v Štokholme Dán Henry Nielsen.

Letné olympijské hry 1932

Zúčastnil sa na Letných olympijských hrách 1932 v americkom meste Los Angeles. V behu na 10 000 metrov vyhral v novom olympijskom rekorde časom 30:11,4 min. Pred druhým Fínom Volmarim Isom-Hollom mal náskok 1,2 sek. Tretí skončil ďalší Fín Lasse Virtanen časom 30:35,0 min.

Majstrovstvá Európy 1934

Na Majstrovstvách Európy 1934 v Turíne získal v behu na 5 000 metrov striebornú medailu. Za víťazným francúzskym pretekárom Rogerom Rochardom zaostal časom 14:41,2 min. o 4,4 sekundy. Na treťom mieste skončil časom 14:43,6 Fín Ilmari Salminen.
John Ratcliffe

Kariéra

Pôsobí ako profesor a riaditeľ Faculty of the Built Environment na Dublinskom technologickom inštitúte - Dublin Institute of Technology v Írsku. Je čestným hosťujúcim profesorom na University of Salford. doktorát získal v odbore Futures Studies – štúdia budúcnosti. Zaoberá sa urbanistickým plánovaním a rozvojom realít. Zaoberá sa tiež tvorbou scenárov, scenárovým učením a scenárovým plánovaním.

Generálny sekretár WFSF

V súčasnej dobe pôsobí ako generálny sekretár World Futures Studies Federation - Svetovej federácie štúdií budúcnosti.

Dielo

Je autorom väčšieho množstva kníh a publikácií, v ktorých sa zaoberá budúcnosťou a najmä scenárovým myslením. Napísal knihy a publikácie Urban Planning and Real Estate Development (spoluautor) (1996), Real Estate 20:20 (1997), Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Property Planning ? (1999), Sustaining the Cultural Heritage of Cities: Constructing Scenarios for Learning and Planning (2000), Imagineering Sustainable Cities: Using Foresight Through Scenarios to Future Proof Present City Planning Policy (2000), Built Environment Futures (2001), Scenario Planning: An Evalution of Practice (2002), A Vision of the World Post September 11th (2002), Supporting Diversity „A Future Prospective“ (2004), The Architectural Heritage Industry: Fostering Awareness Through Scenario Learning (spoluautor), Imagineering the Future of Real Estate, Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Construction Industry Planning ?.
Hrabová Roztoka

História

Prvýkrát sa obec spomína v roku 1568. Pôvodne patrila humenskému panstvu, neskôr Klobusiczkovcom. Tunajšie sídlisko založil šoltýs s valašskými usadlíkmi v polovici 16. storočia na území humenského panstva. V roku 1600 bolo v dedine 7 valašských domov a dom šoltýsa. Malou obcou zostala Hrabová Roztoka aj neskôr. Ešte v roku 1715 v nej žilo 7 poddanských domácností, avšak v roku 1720 bolo sídlisko opustené, neskôr však obnovené. Obnovená obec sa rýchlo zväčšovala. V roku 1828 mala 28 domov a 181 obyvateľov. Z druhej polovice 18. storočia pochádza obecná pečať, na ktorej je vyobrazený dom, o ktorý je opretý rebrík.

Pamiatky

V obci sa nachádza barokový gréckokatolícky chrám sv. Bazila Veľkého z polovice 18. storočia, ktorý je národnou kultúrnou pamiatkou. Neďaleko neho bol vybudovaný pravoslávny chrám zasvätený svätému Vladimírovi.