google/wiki40b huggingface dataset:
Astronauti ESA

Astronauti ESA sú členovia zboru astronautov Európskej vesmírnej agentúry (European Astronaut Corps). Zbor astronautov ESA je medzinárodný, teraz združuje všetkých astronautov členských krajín. Pôvodne v niektorých krajinách fungovali aj národné oddiely astronautov, ale v roku 1998 bolo rozhodnuté o ich zrušení. Celkom malo štatút astronauta ESA dvadsatosem ľudí, v súčasnosti (koniec júla 2010) má zbor štrnásť aktívnych členov.

80. roky – prvé lety

Prví astronauti ESA sa objavili v dôsledku dohody s NASA o účasti Európanov v letoch raketoplánu Space Shuttle. V marci 1977 NASA sformulovala požiadavky na účastníkov kozmických letov a ESA okamžite začala výberový proces. 18. mája 1978 boli oznámené mená prvých troch budúcich astronautov, boli to Ulf Merbold z Nemecka,Claude Nicollier zo Švajčiarska a Wubbo Ockels z Holandska. V júli toho istého roku astronauti zahájili prípravu v Houstone. Všetci traja sa dostali do vesmíru, prvý Merbold v roku 1983, nasledovaný o dva roky neskôr Ockelsom, Nicollier si na prvý let počkal až do roku 1992.
Po letoch Merbolda (1983) a Ockelsa (1985) ďalšie lety pod hlavičkou ESA nepokračovali. Národné kozmické agentúry európskych krajín organizovali lety do kozmu na základe dvojstranných dohovorov s Američanmi a Sovietmi.

Od 90. rokov

Oživenie pilotovanej kozmonautiky ESA začalo koncom osemdesiatych rokov, v súvislosti s rozvojom programu európskeho raketoplánu Hermes a orbitálnej stanice Columbus. V roku 1989 začal výber kandidátov do oddielu astronautov ESA pre lety v rámci uvedených európskych programov, ale predpokladali sa aj lety na amerických a sovietskych lodiach. O niekoľko rokov neskôr bol Hermes zrušený a stanica Columbus skončila ako modul ISS, a tak lety Shuttle alebo Sojuzmi zostali ako jediná možnosť kozmických ciest. Výsledky výberu začatého v roku 1989 boli vyhlásené 15. mája 1992. Do zboru astronautov ESA prišlo celkom šesť nováčikov – Belgičanka Marianne Merchezová, Španiel Pedro Duque, Francúz Jean-François Clervoy, Nemec Thomas Reiter, Švéd Christer Fuglesang a Talian Maurizio Chela. Príprava astronautov bola sústredená do Európskeho astronautického centra (angl. European Astronaut Centre, EAC) v Kolíne nad Rýnom, založeného v roku 1990.
Počnúc rokom 1992 európski astronauti každoročne navštívili stanicu Mir či neskôr ISS, v deväťdesiatych rokoch lietali skôr v raketoplánoch, v rokoch 2002 – 2005 výlučne v Sojuzoch, potom opäť v raketoplánoch.
V marci 1998 bolo rozhodnuté o zrušení národných oddielov astronautov krajín Európskej vesmírnej agentúry (t. j. oddielov Francúzska, Nemecka a Talianska) a zhromaždenie všetkých aktívnych astronautov v jednom zbore astronautov ESA, s plánovaným stavom 16 členov, po štyroch z Francúzska, Nemecka, Talianska a ostatných krajín. Prechod trval do roku 2002. Stav šestnástich ľudí nebol naplnený, po odchodoch roku 2007 mal oddiel iba osem členov. Od apríla 2008 prebiehal ďalší nábor nových kandidátov, z 8413 prihlásených bolo vybraných šesť nových astronautov; Samantha Cristoforettiová a Luca Parmitano z Talianska, Alexander Gerst z Nemecka, Dán Andreas Mogensen, Brit Timothy Peake a Thomas Pesquet z Francúzska.
Forbos

Forbos (starogr. Φόρβος – Forbos) je v gréckej mytológii otec Pronoy, manželky aitólskeho kráľa Aitóla.
Podľa antického autora Apollodora z Atén bol Forbos otcom Pronoy, manželky aitólskeho kráľa Aitóla a matky synov Pleuróna a Kalydóna, po ktorých boli v Aitólii pomenované mestá.
Laurède

Poloha

Obec má rozlohu 5,7 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 371 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Senegal

Poloha

Nachádza sa na pobreží Atlantického oceánu v západnej Afrike, na južnom okraji sahelu - pásma savany. Prevažne rovinatá krajina susedí s Gambiou, Guineou, Guineou-Bissau, Mali a Mauritániou.

Administratívne usporiadanie

Senegal je rozdelený na 14 regiónov: Dakar, Diourbel, Fatick, Kaffrine, Kaolack, Kédougou, Kolda, Louga, Matam, Saint-Louis, Sédhiou, Tambacounda, Thiés a Ziguinchor. Regióny sa delia na 45 departmentov.

Dejiny

Dianie na území dnešného Senegalu je zmapované až od neskorého stredoveku, kedy priplávali k pobrežiu lode prvých Európanov. Od 11. storočia patrilo územie do Malijskej ríše, dominantného útvaru juhozápadnej časti Sahary. Po „objavení“ pobrežia portugalskými moreplavcami v 15. storočí tu vznikli prvé obchodné osady, ktoré neskôr začali využívať aj francúzski, holandskí a britskí obchodníci. V polovici 19. storočia (okolo 1840) začali francúzski objavitelia prenikať viac do vnútrozemia a začlenili toto územie do kolónie Senegambia. Po reforme z roku 1904 sa Senegal stal súčasťou Francúzskej Západnej Afriky.
Po druhej svetovej vojne sa Senegal stal zámorským územím Francúzka, no už v roku 1958 získal autonómiu v rámci Francúzskeho spoločenstva. O rok neskôr sa spojil s Francúzskym Sudánom (Mali) a vytvorili Malijskú federáciu, ktorá sa však už v roku 1960 rozpadla. Následne vyhlásil Senegal nezávislosť a členstvo v OSN.
V roku 1982 sa Senegal spojil s Gambiou do konfederácie Senegambia. Jej existenciu ukončil etnický konflikt s Mauritániou, ktorý trval v rokoch 1989–1992.

Ekonomika

Hlavný podiel (zhruba 60 %) na tvorbe HDP tvoria služby, po 20 % zastupuje poľnohospodárstvo a priemysel. Nezamestnanosť v Senegale dosahuje až 30 % a problematická je aj záporná obchodná bilancia, spôsobená dovozom potravín a spotrebného tovaru. Hlavným vývozným artiklom sú ryby a bavlna.
Maastoren

Maastoren je mrakodrap v holandskom Rotterdame.
Budova pola postavená v rokoch 2006 - 2009 podľa plánov spoločnosti Dam & Partners Architecten. So svojou výškou 164,75 m je najvyššou budovou Rotterdamu a aj Holandska. V budove je 44 poschodí.
Naparovanie

Naparovanie je bežná metóda nanášania tenkých filmov. Zdrojový materiál je nanášaný vo vákuu. Vákuum umožňuje presun odparených častíc priamo na substrát, kde sa tieto častice skondenzujú späť do tuhého stavu. Naparovanie je využívané v mikrovýrobe a na výrobu produktov ako sú napr. pokované fólie.
Univerzálne navrhovanie

Univerzálne navrhovanie (ang. universal design) alebo navrhovanie pre všetkých (ang. design for all) je bezbariérové navrhovanie (t. j. navrhovanie stavieb, prostredí, výrobkov, programov a služieb pre všetkých - resp. pre čo najviac ľudí - bez ohľadu na telesné danosti, zdravotný stav či vek), pri ktorom predmet navrhovania nepodlieha špeciálnemu prispôsobeniu pre jednu skupinu ľudí. Príkladom univerzálneho navrhovania je jeden prístup k vchodu vhodný aj pre postihnutých aj pre nepostihnutých, opakom univerzálneho navrhovania sú schody ku vchodu určené pre nepostihnutých a vedľa nich rampa pre postihnutých.
Vozíčkari, starší ľudia, slabozrakí, nevidiaci, deti, ľudia trpiaci nadmernou obezitou, ľudia s dočasným zranením ako napr. zlomená noha, nepočujúci, všetci majú svoje požiadavky bežného denného života, ktoré sa im Universal design snaží zohľadniť.
Gašpar Benický

Životopis

Príslušník príbovskej vetvy zemianskeho rodu Benických z Beníc a Mičinej (dobovo: Beniczky de Benicz et Micsinye). Roku 1707 – 1710 osobný tajomník vodcu stavovského protihabsburského povstania uhorskej šľachty Františka II. Rákocziho, po porážke povstania 1711 emigroval do Gdaňska. Od onódskeho snemu 1707 do marca 1710 si viedol denník, cenný prameň k dejinám povstania.
Beskydský potok (prítok Lipianskeho potoka)

Prameň

Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, južne od sedla Pusté Pole (601,5 m n. m.) v nadmorskej výške cca 570 m n. m.
Guiclan

Poloha

Obec má rozlohu 42,64 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daniel Pažický

Životopis

Jeho otec bol Daniel Pažický a matka Alžbeta rod. Snitková. Tento chudobný syn pytlikárskych rodičov vychodil len ľudovú školu. Dali ho vyučiť za obuvníka vo Viedni. Kníhtlačiarsku dráhu si zvolil vďaka tovarišskému pôsobeniu u českých i stredoslovenských tlačiarov, no najmä u J. Bežu v Senici a u Teslíka v Škarniclovskej tlačiarni v Skalici. Natrvalo sa usadil na Myjave, kde si založil rodinu. Významnou sa preňho stala spolupráca s jeho budúcim zaťom Karolom Goláňom (manžel dcéry Oľgy).
Na Myjave s finančnou podporou myjavských národovcov založil v roku 1906 tlačiareň. Spočiatku si prenajal nejaké priestory v myjavskej banke, ktorá mu na ňu poskytla pôžičku a v roku 1929 postavila vo dvore banky pre ňu aj novú budovu. Tu pracoval až do konca svojho života: najprv sám, potom s tovarišmi a učňami. Tlačiareň fungovala ešte 10 rokov po jeho smrti, až do roku 1951, pod vedením jeho ženy Karolíny, kým nebola znárodnená a postupne zlikvidovaná. Počas jej existencie vyšlo vyše 500 kníh a 10 titulov periodík.
Champrond-en-Perchet

Poloha

Obec má rozlohu 9,02 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 400 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Korozluky

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1325.
Báhrám III.

Báhrám III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci štyri mesiace v roku 293. Jeho otcom bol kráľ Báhrám II. (vládol 276 – 293), pradedom kráľ Šápúr I., jeden z najvýznamnejších perzských panovníkov v staroveku. Pred svojim nástupom na trón mal Báhrám titul kráľa Sakov, ktorý mu udelil Báhrám II. po porážke revolty princa Hormizda, podporovanej sackou nobilitou.
Báhrámove krátke panovanie bolo od začiatku poznamenané tým, že časť veľmožov si želala za vladára niekdajšieho arménskeho kráľa Narséa, Báhrámovho prastrýka a posledného žijúceho syna Šápúra I. V konflikte medzi oboma pretendentami trónu bol Narsé úspešnejší a Báhrámov ďalší osud je neznámy.
Alabastron

Alabastron (starogr. ἀλάβαστρον – alabastron) je typ starovekej keramickej nádoby.

Alabastron, malá nádoba na drahé masti, oleje (na natieranie) alebo voňavky, patril medzi základné, často používané keramické nádoby v starovekom Grécku. Zvyčajne bol keramický, (napr. v sarkofágu Filipa II. vo Vergine sa našiel strieborný alabastron na drahé masti) mal štíhly tvar, úzke hrdlo, vypuklé dno, bez úch (iba zriedka mali menšie ušká, zrejme aby sa cez ne prevliekol povrázok alebo remienok), najčastejšie bol bez podstavca (iba niektoré mali podstavec). Mohol mať kožený remienok pre zavesenie. Zdá sa, že bol primárne nádobou na parfumovaný olej, lebo ako to naznačujú scény na vázach, používali ho najmä ženy po kúpaní.
Tieto nádoby sa vyrábali z rôznych materiálov vrátane z alabastra, jemnozrnného sadrovca bielej alebo ružovkastej farby, čiastočne priesvitného, z ktorého v starovekom Egypte a Sumere vyrábali drobné nádoby (vázy, misy, džbány a v Egypte aj nádobky v tvare alabastronu) a Asýrčania ho používali na reliéfy. V staroveku sa alabaster ťažil hlavne v egyptskom meste Alabastron (dnes archeologická lokalita El Amarna) a pri Damasku v Sýrii. Používal sa hlavne pri výrobe malých nádob na vonné masti a oleje, preto je grécky termín pre alabastron pravdepodobne egyptského pôvodu, aj keď sa alabastrony vyrábali i z iných materiálov (hlina, kov či sklo). Grécki umelci (v Atike) egyptskú nádobku v tvare (základného tvaru) alabastronu (v Egypte inšpirovanú palmou) prijali okolo roku 600 pred Kr. 
Gréci mali aj odlišné a aj staršie typy alabastronov: 
Najstarší typ cibuľovitého tvaru sa vyrábal približne od roku 1400 pred Kr. (keramika neskoroheladská) Neskorším typom bol alabastron korintský, ktorý sa objavil okolo roku 700 pred Kr. (mierne baňatého tvaru s nízkym podstavcom v štýle orientalizujúcom).
Séligney

Poloha

Obec má rozlohu 4,15 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
64-bit

Softvér

U 64-bitového softvéru môže byť problém s kompatibilitou. 64 bitové verzie internetového prehliadača bývajú pomalšie.
Vlajka Svätého Vincenta a Grenadín

Vlajka Svätého Vincenta a Grenadín má tri zvislé pruhy, modrý, žltý a zelený (1:2:1) a uprostred tri zelené kosoštvorce usporiadané do tvaru písmená V (= Vincent).
Modrá farba symbolizuje oblohu, žltá vrúcnosť a tropický svit slnka, zelená úrodnosť a vegetáciu. Kosoštvorce predstavujú diamanty a pluralitu ostrovov v národe.
Vlajka bola zavedená roku 1985 po volebnom víťazstve Novej demokratickej strany v roku 1984 a vystriedala vlajku používanú od získania nezávislosti roku 1979. Porazená Robotnícka strana oznámila, že v prípade svojho volebného víťazstva v budúcnosti sa opäť vráti k pôvodnej vlajke.
Architektúra

Počiatky architektúry

Počiatky dejín architektúry siahajú do chvíle, keď človek neprihliada len na základné požiadavky stavby, ale dokáže v jej formovaní odzrkadliť estetické hodnoty, vedome v nej odráža pomocou konštrukčnej skladby zákonitosti prírody alebo jej prostredníctvom vyjadruje svoj duchovný rozmer. Najstaršie ucelené architektonické celky vznikajú v starovekej Mezopotámii. Stavebným materiálom sa stáva tehla zo všadeprítomnej hliny. Vznikajú tu stavby obmedzené stavebnými prostriedkami s klenbami na malé rozpony, stupňovité pyramídy zvané zikkuraty, z ktorých najznámejšou sa stala Babylonská veža, ako aj vôbec prvé mestá na svete. Najstaršie nálezy pochádzajú z Jericha v Palestíne a z Çatal Höyüku v Turecku zo 7. tisícročia pred Kr. Medzi najstaršie pozostatky architektúry v Európe patrí kamenný megalitický kromlech v Stonehenge v Anglicku približne z obdobia medzi 3. a 2. tisícročím pred Kr.
V starovekom Egypte sa vyvíja architrávový systém podpôr a bremien, kde sú trámy položené na pilieroch. Piliere mali charakteristické hlavice v podobe palmy, papyrusu alebo lotosu, prípadne boli žliabkované po celej dĺžke. Klenby sa takmer nepoužívali. Tento druh stavieb najväčšmi ovplyvnil európsku architektúru, ktorej počiatky siahajú k egejskej kultúre. Pre staroveký Egypt sú tiež charakteristické monumentálne hrobky v tvare pyramíd.

Európska architektúra

Európska architektúra sa začala formovať v okolí Egejského mora, na Kréte v Mykénach či Tróji. Neskôr z nej vznikla architektúra antická, rímska, románska, gotická, renesančná, baroková a klasicistická. Najväčší vplyv na Európsku architektúru mala práve antická grécka architektúra, najmä jej klasické obdobie určujúce vývoj slohov na ďalších 20. storočí. Tieto premeny sa nediali na žiadnom inom svetadieli.
Georgi Dimitrov

Život

Narodil sa v dedine Kovačevci blízko mesta Pernik v západnom Bulharsku. Už odmalička sa zoznamoval s revolučnými hnutiami. Žil v časoch, kedy Bulharsko sužovali veľké nepokoje a nikto nevedel nájsť východisko z tejto situácie. Ľudia sa v krajine búrili a očakávali, že sa konečne niečo zmení k lepšiemu.
V roku 1923, po potlačení povstania organizovaného Bulharskou komunistickou stranou, na ktorej čele stál, bol nútený emigrovať do zahraničia, odkiaľ sa však postupne dostával na čelo strany.
Rok 1933 bol pre jeho kariéru veľmi dôležitý. Stal sa generálnym sekretárom komunistickej strany s centrom v Moskve. Snažil sa rýchlo vybudovať dôveru strany v neho. Na siedmom zjazde Komunistickej strany Bulharska predniesol správu, v ktorej načrtol svoje idey boja proti fašizmu. V rokoch druhej svetovej vojny stál na čele komunistickej strany v Moskve a odtiaľto riadil boj komunistov o víťazstvo v krajine.
23. novembra 1946 ho Veľké národné zhromaždenie zvolilo za predsedu vlády. Taktiež bol predsedom Ústredného výboru Komunistickej strany Bulharska s neobmedzenou mocou. Bol presvedčený o tom, že socializmus v jeho krajine sa bude správne vyvíjať iba pod dohľadom Sovietskeho zväzu a Stalina. Podľa jeho vzoru sa Dimitrovova Komunistická strana Bulharska stala jedinou vládnucou stranou v štáte. Eliminovala buržoáznu opozíciu a vykonštruovanými súdnymi procesmi, politickým útlakom a perzekúciami zničila ideologický odpor voči nej.
Tento stalinistický politický kurz bol podľa Moskvy nespochybniteľný. Víťazné štáty z druhej svetovej vojny, ZSSR, Veľká Británia a USA, sa súhlasom dohodli, že Bulharsko bude riadené Moskvou. Budúcnosť Bulharska bola znova v rukách iného štátu.
Georgi Dimitrov chcel postupne vybudovať nový politický systém v krajine, ktorý by sa čo najviac podobal tomu sovietskemu a chcel z Bulharska vybudovať federáciu. Preto začal s kolektivizáciou a so znárodňovaním majetku veľkých priemyselných odvetví. Výsledkom týchto hlbokých zmien bola nezaujatosť a postupné ničenie ekonomických nadácii v krajine.
Program komunistickej strany nikdy nepripúšťal, že by v krajine mohla existovať monarchia. Preto v roku 1947 referendom uskutočnil zmenu ústavy.
Snažil sa vyvinúť určité úsilie a napodobniť Sovietsky zväz, aby sa mu Bulharsko mohlo čo najviac podobať. Na piatom kongrese Komunistickej strany Bulharska, ktorý sa konal v roku 1948, vo svojom prejave podčiarkol základnú predstavu rozvoja Bulharska v budúcnosti, ktorá mala podľa neho pripustiť víťazstvo v socialistickej demokracii a štátny systém sa mal zakladať na vláde ľudu – malo to byť ľudovodemokratické štátne zriadenie. To však, že mal v štáte vládnuť ľud, sa nikdy nerealizovalo a o 40 rokov sa tento systém rozpadol.
Georgi Michailov Dimitrov zomrel 2. júla 1949 v sanatóriu blízko Moskvy.
Saint-Genouph

Poloha

Obec má rozlohu 4,74 km². Najvyšší bod je položený 49 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 032 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bénouville (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 2,86 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Kellner

Životopis

Po vyučení za klobučníka bol prijatý za mešťana Banskej Bystrice (24. novembra 1750). Po jeho smrti potomkovia porušili rodinnú tradíciu a stali sa farbiarmi v Banskej Bystrici.
Citrónovník (rod)

Citrónovník alebo (podľa niektorých názorov hovorovo ) citrus (lat. Citrus) je rod rastlín z čeľade rutovité.

Charakteristika

Patria sem vždyzelené dvoklíčnolistové kry alebo stromy s väčšinou chutnými plodmi (tzv. citrusový plod alebo hesperídium) s vysokým obsahom vitamínu C a iných vitamínov. Pestujú sa v subtropickej oblasti celého sveta a v teplých oblastiach mierneho pásma. Pôvodom citrónovníkov je juhovýchodná Ázia. Dnešné druhy sú väčšinou hybridného pôvodu, niektoré sú až pätnásobnými hybridmi. Veľa typov vzniklo ako púčikové variácie. Keďže ide často o hybridy, je systematika citrónovníkov neustálená a sporná.
Deggendorf

Deggendorf je mesto v nemeckej spolkovej krajine Bavorsko,  okresné mesto rovnomenného okresu. 
Prvá zmienka o meste je z roku 1002. Leží na križovatke diaľnic A3 a A92 s pokračovaním ako cesta 11. Nachádza sa tu prístav na rieke Dunaj.
Romans (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 11,42 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 728 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tournans

Poloha

Obec má rozlohu 9,14 km². Najvyšší bod je položený 457 m n. m. a najnižší bod 305 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
HC VSŽ Košice v sezóne 1990/1991

Herný systém

Ligu hralo 14 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 doma. Po základnej časti nasledovalo play-off so 4 tímami. Semifinále a finále sa hralo na 3 víťazné zápasy, zápasy o 3. miesto sa hrali na 2 víťazné zápasy.
V play-off sa pri nerozhodnom výsledku pokračovalo 10-minútovým predĺžením; ak sa ani potom nerozhodlo, nasledovali samostatné nájazdy. Z každého družstva išli do série 5 hráči, ak sa nerozhodlo, z každého jeden hráč až do rozhodnutia.

Štatistiky hráčov

Zdroj: Eliteprospects
Puisseguin

Poloha

Obec má rozlohu 17,25 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 868 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Loges-sur-Brécey

Poloha

Obec má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ancteville

Poloha

Obec má rozlohu 7,74 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Černobyľská atómová elektráreň

Černobyľská atómová elektráreň (o názvoch pozri nižšie) je atómová elektráreň blízko mesta Pripjať na Ukrajine, 18 km severozápadne od mesta Černobyľ, 16 km od hranice Ukrajiny a Bieloruska a asi 110 km severne od Kyjeva. 26. apríla 1986 sa pri nedodržaní prevádzkových predpisov stala miestom tragickej havárie, ktorá znefunkčnila jeden reaktor. V dôsledku veľkého dopytu po energii pracovali ostatné tri reaktory až do decembra 2000. V elektrárni naďalej zostáva obsluha, ktorá sa stará o monitoring jadrového paliva, ktoré po výbuchu zostalo v poškodenom reaktore.
V roku 2016 bola dokončená výstavba nového sarkofágu. Sarkofág nahradil pôvodný kryt elektrárne postavený hneď po katastrofe, ktorý sa však časom začal rozpadať.

Názov

Súčasný celý názov podniku znie: ukr. Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська атомна електростанція» - prepis: Deržavne specializovane pidpryjemstvo „Čornobyľska atomna elektrostancija“ - doslova: Štátny špecializovaný podnik Černobyľská atómová elektráreň. Pôvodný oficiálny názov podniku znel: rus. Государственное специализированное предприятие «Черно́быльская атомная электростанция имени Владимира Ильича Ленина» - prepis: Gosudarstvennoje specializirovannoje predprijatije „Černobyľskaja atomnaja elektrostancija imeni Vladimira Iľjiča Lenina“ - doslova: Štátny špecializovaný podnik Černobyľská atómová elektráreň Vladimira Iľjiča Lenina.
Lessac

Poloha

Obec má rozlohu 34,14 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blangerval-Blangermont

Poloha

Obec má rozlohu 4,61 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ondrejský kríž

Vlajka ruskej vojenskej námornej flotily

Kríž svätého Ondreja je základom vlajky ruskej vojenskej námornej flotily, ktorá bola založená Petrom I. v roku 1696 a oficiálne potvrdená v roku 1703.

História vlajky

Zo začiatku bola vlajka bielo-modro-červená trikolóra. Od roku 1709 sa na vlajke objavila iba jedna z týchto farieb.
Za vlády Anny Ivanovny (1730 - 1740) a Kataríny II. Veľkej (1762 - 1795) sa za zástavu námornej flotily Ruska považovala čistá biela vlajka, na ktorej bol ondrejský kríž umiestnený v pravom hornom rohu pri žrdi vlajky. Neskôr zapĺňal celý priestor vlajky.
Vlajka vojenskej námornej flotily Ruska, ktorej súčasťou je ondrejský kríž sa používala do roku 1918, kedy ju nahradila vlajka RSFSR.
Ondrejská vlajka bola znova prijatá za námornú vlajku ruskej flotily v roku 1991 a je ňou až dodnes. Oficiálne bola uznaná za námornú vlajku zákonom č. 162 zo dňa 29. decembra 2000.