Josef Sudek

Profesionálna dráha

Medzi rokmi 1927 – 1936 pracoval pre nakladateľstvo Družstevní práce, ktoré vydávalo knihy, časopisy, gramofónové platne. Tu pre Ladislava Sutnara fotografoval portréty, reklamu i reportáže v propagačnom duchu funkcionalizmu. Spolupracoval aj s ďalšími významnými časopismi svojej doby – napr. s Pestrým týdnem. V lete 1927 uzatvoril zmluvu na užívanie záhradného ateliéru „na Újezdě“, založil svoju firmu a stal sa vyhľadávaným odborníkom na reklamu a tlač, portrét, architektúru a fotografovanie obrazov a plastík. Svoju živnosť inzeroval: Uměleckou fotografii a vše, co chcete, denně 10-18, neděle 10-13. Sudkova voľná tvorba splývala s užitou, boli to všetko ostro a detailne vykreslené fotografie v duchu novej vecnosti, podobné Strandovým alebo Westonovým. Podobný rukopis ako Navrátil mal aj Albert Renger-Patzsch, ktorý zrejme ovplyvnil voľakedajšie prírodné snímky z roku 1935 ako Spadlý list, Jarní listy, Ranní rosa a Ostružiny. V roku 1934, kedy vznikla pražská skupina surrealistov, fotografoval Sudek zoomorfné korene stromov, ktoré v tom istom roku maľoval predstaviteľ českého surrealizmu Jindřich Štýrský. To bol prvý náznak vstupu do racionálneho sveta novej vecnosti a funkcionalizmu.

Sudkovi priatelia

Sudek vyhľadával osobnosti, s ktorými mohol spolupracovať na nových projektoch. Medzi jeho priateľov patril Ladislav Sutnar, dizajnér podniku Družstevní práce, fotograf a dizajnér firmy Aero Ing. Josef Voříšek, kubistický maliar, teoretik a člen spolku Mánes Emil Filla, ktorého obrazy reprodukoval pre revue Volné směry. Básnik Jaroslav Seifert Sudkovi písal básne a úvody ku knihám a pre architekta pražského hradu Otto Rothmayera dokumentoval rekonštrukciu Pražského hradu a ten potom ozvláštnil Sudkove fotografie špeciálnymi adjustáciami. Josef Sudek pôsobil ako mecenáš. Podporoval maliarov Františka Tichého, Jana Bendu a Andreje Belocvetova. Cez vojnu našli útočisko v jeho ateliéri ako učni fotograf Jarosav Kysela, významní výtvarní umelci Vladimír Fuka a Václav Sivko a po vojne Sonja Bullaty. Od roku 1945 bol Sudkovým učňom a pomocníkom fotograf, ilustrátor a knižný grafik Jiří Toman, ktorý mu pomáhal okrem iného pri fotografovaní Prahy panoramatické a zorganizoval Sudkovu výstavu v Pardubiciach v roku 1962. So Sudkom sa priatelil a spolupracoval až do svojej smrti v roku 1972.

Posledné roky

Po roku 1974 sa Sudkova tvorba uzatvára, fotograf bilancoval svoje životné dielo a zo starších negatívov urobil nové kontakty. Roku 1976 fotograf usporiadal v Prahe, Brne a v nemeckom Aachen tri súborné výstavy ku svojim osemdesiatinám. Josef Sudek zomrel na rakovinu 15. septembra toho istého roku. Nekrológ napísal budúci laureát Nobelovej ceny za literatúru Jaroslav Seifert. Po Sudkovej smrti darovala Božena Sudková Sudkove fotografické dielo Umeleckopriemyslovému múzeu v Prahe a zbierku výtvarného umenia Národnej galérii v Prahe, ďalšie dary získali Moravská galéria v Brne, inštitúcie v Roudnici nad Labem, Kolíne, Ústav dejín a umenia ČR a Bibliothèque Nationale v Paríži.

Výstavy

Prvú samostatnú výstavu mal Sudek v roku 1932 v pražskej Aventinskej manzarde, čo v tej dobe nebolo obvyklé. Roku 1976 fotograf usporiadal v Prahe, Brne a v nemeckom Aachen tri súborné výstavy ku svojim osemdesiatinám. V období 1982 – 1986 usporiadal kurátor Zdeněk Kirschner celkom 5 výstav s názvom Josef Sudek, Cykly fotografií na zámku Kozel. V roku 2006 sa uskutočnila výstava Josef Sudek neznámy – salónne fotografie 1918 – 1942 v Brne. Výstavy sa uskutočňujú tiež v galérii Josefa Sudka na "Újezdě". Napríklad v roku 2007 Privatissima – Poznámky, 50. – 70. léta 20. st., o dva roky neskôr sa uskutočnilo ďalšie pokračovanie s názvom Privatissima – Nocturno.

Sudkove pracovne v Prahe

Josef Sudek získal ateliér od vinohradského fotografa Laubeho. Najstaršia dochovaná nájomná zmluva je z 1. júna 1927. Budova bola drevená, do tvaru „L“, hneď vedľa ateliéru s veľkým zaskleným oknom bola tmavá komora so zväčšovacím prístrojom. V ateliéri Josef Sudek počas druhej svetovej vojny vytvoril napríklad cykly „Okno mého ateliéru“ (1940 – 1954), „Procházka po mé zahrádce“ (1944 – 1953), „Zahrada mého ateliéru“ (1950 – 1970) a „Zátiší na okně mého ateliéru“ (1950 – 1958). Ateliér slúžil ako miesto pre stretávanie s priateľmi. Objekt po Sudkovej smrti chátral, aj keď v ňom bývala Sudkova sestra Božena Sudková, ktorá zomrela 1. 5. 1990. V máji 1985 objekt vyhorel. V júli roku 2000 na podnet Anny Fárovej sa postavila replika zdevastovanej budovy a od septembra toho istého roku objekt slúži verejnosti ako múzeum a galéria.

Od roku 1958 pôsobil Josef Sudek v byte na prízemí domu na Úvoze, ktorý používal do svojej smrti. Vznikol tu rad slávnych kompozícii z cyklov Letecké vzpomínky, Velikonoční vzpomínky, Labyrinty a Skleněné labyrinty. Dnes sa v objekte nachádza Galéria Josefa Sudka.

Galéria Josefa Sudka

Pobočka Umeleckopriemyslového múzea v Prahe so špecifickou atmosférou a so zaujímavým výstavným programom, zahŕňujúca nielen osobnosť Josefa Sudka, ale tiež fotografov, ktorí sa stali pokračovateľmi jeho odkazu.

Bibliografia

K významným publikáciám povojnového obdobia patrí Katedrála svatého Víta v obrazech Josefa Sudka a najmä kniha panoramatických fotografií Praha panoramatická. O vydanie radu monografií o Josefovi Sudkovi v Česku i v zahraničí sa zaslúžila Anna Fárová.

Planétka

Český astronóm Antonín Mrkos pomenoval po Josefovi Sudkovi jednu z planétiek, ktoré objavil v observatóriu na Kleti. Stalo sa tak 24. februára 1987, planétke bolo pridelené číslo 4176 Sudek

Poštová známka

13.3.1996 bola v Česku vydaná príležitostná poštová známka s portrétom Josefa Sudka a jeho platňovým fotoaparátom. Poštová známka vyšla i v dobe Sudkovej smrti v roku 1976.