Električky Graz série 59 – 73 (Brno)

Konštrukcia

Základná konštrukcia skrine vychádzala z predtým dodaných električiek série 50 – 55 zo Grazu, niektoré prvky ale vychádzali z električiek radu CMG z vagóniky Studénka. Vozňová skriňa bola tvorená oceľovým roštom a drevenou kostrou. Zo série 50 – 55 vychádzal pôdorys skrine, ktorý bol však zúžený na 2,3 m, a konštrukcia strechy (drevené palubovky pokryté plátnom). Z radu CMG naopak boli využité veľké bočné okná, obloženie spodnej polovice skrine a usporiadanie sedadiel, ktoré bolo na jednej strane pozdĺžne a na druhej priečne. Vstup na uzavreté plošiny bol zaistený posuvnými dverami, ktoré boli vpredu na pravej strane v smere jazdy dvojdielne a vzadu jednodielne. Priestor pre cestujúcich bol od plošín oddelený prepážkami s posuvnými dverami. Odber prúdu bol zaistený pomocou tyčového zberača s kladkou. Skriňa spočívala na dvojnápravovom nitovanom podvozku z oceľových plechov a valcovaných profilov. Odpruženie zabezpečovali listové pružiny, nápravy boli uchytené pomocou klzných ložísk. Elektrickú časť dodala firma AEG, jej súčasťou boli osvedčené kontroléry B6-30 s jedenástimi jazdnými stupňami (šesť pre zapojenie motorov do série a päť pre paralelné zapojenie motorov) a šiestimi stupňami elektrodynamickej brzdy. O samotnú reguláciu výkonu sa starali na streche umiestnené liatinové odporníky. Pohon vozňov zabezpečovali dva motory typu DU 158 s výkonom 40,5 kW.
Počas svojej prevádzky boli vozne upravované. Tyčový zberač bol v 30. rokoch 20. storočia vymenený za lýru, ktorá však trpela odskoky, takže bola po druhej svetovej vojne nahradená ľahkým pantografom. Dvojité posuvné dvere na plošinách boli v priebehu 30. rokov nahradené štvorkrídlovými skladacími, na stúpačkách pribudol v tej dobe aj jeden schod pre ľahší nástup a priečne sedadlá boli v salóne pre cestujúcich nahradené pozdĺžnymi lavicami.

Prevádzka

Objednávka na nové vozne zo vagóniky v Grazi bola zo strany Spoločnosti brnianskych elektrických pouličných dráh urobená už v roku 1916, ale vzhľadom na udalosti prvej svetovej vojny prebehla ich výroba až roku 1920. Prvé štyri vozne boli v Brne zaradené do prevádzky v októbri 1920, zvyšných 11 potom vo februári a máji 1921. Po roku 1929 boli vozne tejto série presunuté do vozovne Husovice, odkiaľ obsluhovali predovšetkým linky 2, 5 a 8. v roku 1950 došlo k hromadnému prečíslovaniu brnianskych električiek, vozne č. 59 – 73 získali nové čísla 19 – 33. Ich vyraďovanie z osobnej dopravy prebehlo v rokoch 1963 – 1965, deväť z nich bolo potom prevedených medzi služobné vozidlá. Väčšina z nich bola definitívne vyradená v rokoch 1967 a 1968, ako posledný bol v roku 1969 odstavený služobný vozeň č. 816.
V roku 1968 bol počas príprav na oslavy 100. výročia brnianskej mestskej hromadnej dopravy, ktoré sa mali konať v roku 1969, vybraný služobný vozeň č. 812 (odstavený 1968) ako zástupca svojej série. V priebehu rokov 1968 a 1969 bol v Ústredných dielňach Dopravného podniku mesta Brna renovovaný do stavu po rekonštrukcii v roku 1937 (lýrový zberač, pozdĺžne sedačky, dva stupienky, štvordielne dvere) a bolo mu navrátené pôvodné číslo 72. V roku 1971 bol, spoločne s ostatnými do tej doby renovovanými električkami, odovzdaný Technickému múzeu v Brne, ktoré ho zaradilo do svojej vznikajúcej zbierky vozidiel MHD.