google/wiki40b huggingface dataset:
Foibé (manželka Danaa)

Foibé alebo Foiba (starogr. Φοίβη – Foibé) je v gréckej mytológii manželka líbyjského kráľa Danaa.
Foibé bola manželka líbyjského kráľa Danaa, jednou z jeho dvoch manželiek Hamadryád, o ktorých antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že boli matkami jeho dcér, Hippodameie, Rhodie, Kleopatry, Asterie, Hippodameie, Glauky, Hippomedousy, Gorgy, Ifimedousy a Rhody. Danaos bol však otcom až päťdesiatich dcér, lebo mal aj iné manželky, alebo družky. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Dcéram Hamadryád Foiby a Atlanteie potom vybrali za manželov synov Aigypta a jeho arabskej manželky. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Zmysel otáčania motora

Zmysel otáčania motora je smer, v ktorom sa motor otáča pri stanovenom spôsobe pohľadu. Spôsob pohľadu môže byť definovaný pre rôzne typy motorov rôzne.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1996

Zostava majstrov

Roman Turek, Roman Čechmánek, Petr Franěk - František Kaberle, Drahomír Kadlec, Stanislav Neckář, Antonín Stavjaňa, Michal Sýkora, Jiří Veber, Jiří Vykoukal - Radek Bělohlav, Radek Bonk, Jiří Dopita, Jiří Kučera, Robert Kysela, Robert Lang, Roman Meluzín, Pavel Patera, Martin Procházka, Robert Reichel (C), Viktor Ujčík, Otakar Vejvoda, David Výborný.
Tréneri: Luděk Bukač a Slavomír Lener
Boehringer Ingelheim

Aktivity

Boehringer Ingelheim pôsobí v oblasti humánnych liekov, veterinárnych liekov a biofarmaceutík. Korporáciu tvorí 140 pridružených spoločností a má viac ako 46 000 zamestnancov na všetkých kontinentoch. Centrá výskumu a vývoja sú na 5 miestach a v 20 výrobných zariadeniach v 13 krajinách; nachádzajú sa v Biberachu (Nemecko), Ridgefielde (Connecticut, USA), Viedni (Rakúsko), Kóbe (Japonsko) a Miláne (Taliansko) a pracuje v nich viac ako 7 000 zamestnancov.
Le Val-d’Esnoms

Poloha

Obec má rozlohu 32,48 km². Najvyšší bod je položený 491 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 373 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lahitère

Poloha

Obec má rozlohu 3,9 km². Najvyšší bod je položený 506 m n. m. a najnižší bod 340 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 51 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ardon (Jura)

Poloha

Obec má rozlohu 5,04 km². Najvyšší bod je položený 637 m n. m. a najnižší bod 525 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Salles-d’Aude

Poloha

Obec má rozlohu 18,15 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2774 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jiří Klapka

Životopis

Narodil sa v Skutči v okrese Chrudim. Stredoškolské štúdium absolvoval na štátnych reálkach v Lounoch a Kostelci nad Orlicou. Po maturite študoval učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity a na Českom vysokom učení technickom v Prahe. 
V rokoch 1921– 1925 bol asistentom matematiky na Vysokej škole technickej v Brne u prof. J. Vojtěcha a po jeho odchode do Prahy u prof. J. Hronca. R. 1925 získal doktorát prírodných vied (RNDr.) na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Po odchode prof. Pelíška suploval v rokoch 1926– 1927 na vysokej škole technickej v Brne prednášky z deskriptívnej geometrie. R. 1928 sa na technike v Brne habilitoval za docenta pre deskriptívnu, analytickú a diferenciálnu geometriu, r. 1929 bol vymenovaný za súkromného docenta. Od r. 1930 pôsobil ako profesor na III. reálnom gymnáziu v Brne, popri tom zostal do roku 1932 nehonorovaným asistentom prof. J. Klímu na technike. R. 1937 bol vymenovaný za bezplatného mimoriadneho profesora techniky v Brne. Po odchode prof. J. Hronca v súvislosti s jeho poverením realizovať založenie Slovenskej vysokej školy technickej prevzal po ňom na technike v Brne niektoré prednášky.
 
Roku 1938 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora Slovenskej vysokej školy technickej a bol na nej poverený vedením Ústavu deskriptívnej geometrie a stereometrie. Na tomto poste zotrval do konca apríla 1939, keď po rozpade Československa podľa smerníc protektorátneho ministerstva školstva rezignoval na pôsobenie na Slovensku a bol prevedený na techniku v Brne. SVŠT mala eminentný záujem o jeho zotrvanie na Slovensku a celá kauza bola nepriaznivo pre SVŠT uzavretá až vo februári 1940.
 
Po obnove ČSR bol na technike v Brne vymenovaný za riadneho profesora deskriptívnej geometrie s účinnosťou od 1. 5. 1942 a významne sa podieľal na obnovení chodu a rozvoji vysokej školy v roku 1945 v rámci 1. ústavu matematiky, v rokoch 1946 – 1950 ako prednosta ústavu deskriptívnej geometrie a od r. 1951 ako vedúci katedry matematiky a deskriptívnej geometrie na stavebnej fakulte. V roku 1971 odišiel do dôchodku. 
Hlavnou oblasťou jeho vedeckého záujmu bola diferenciálna a deskriptívna geometria, kde nadviazal na Čechovu teóriu priamkových
plôch, založil a dlhé roky viedol seminár modernej diferenciálnej geometrie, v ktorom vyrástlo niekoľko významných osobností. Venoval sa aj algebraickej geometrii, nomografii, grafickým metódam a konštrukčnej geometrii. Bol autorom celého radu vedeckých prác, vysokoškolských učebníc a učebných textov.
 
Zomrel 13. februára 1976 v Brne.
Mliečna šťava

Mliečna šťava alebo mliečie alebo (najmä ak sa z nej získava kaučuk) latex je mliekovito biela (zriedkavo inak sfarbená) vodnatá emulzia v mliečniciach niektorých rastlín a plodniciach niektorých húb, ktorá po poranení vyteká a na vzduchu rýchlo tuhne (a tmavne).
Chemicky je to komplexná emulzia alebo suspenzia mnohých proteínov, špeciálne proteolitických enzýmov, alkaloidov, sacharidov, voskov, olejov, tanínov, živíc a prírodných gúm - polyterpénov. Môžu obsahovať tiež flavonoidy v podobe drobných kvapôčok.
Typické čeľade rastlín s mliečnou šťavou sú Euphorbiaceae, Moraceae, Papaveraceae, Apocynaceae a Asteraceae. Väčšinou je mliečna šťava bielej farby, ale niektoré druhy ju majú žltú, oranžovú až šarlátovú (svetločervenú).
Operácia Aroš

Operácia Aroš bol krycí názov pre rozsiahlu paradesantnú akciu organizovanú GRU, pri ktorej malo byť od augusta 1941 zo ZSSR vysadených do priestoru Slovenska a Protektorátu Čiech a Moravy sedem výsadkových skupín so spravodajskými a diverznými úlohami. Vysadiť se podarilo päť skupín a potom bola táto operácia zastavená z dôvodu nepriaznivého vývoja na fronte.

Vznik a ciele

Medzi hlavné ciele, ktorých splnenie sa od operácie Aroš očakávalo bolo znovuaktivizovanie predvojnových spravodajských štruktúr a sietí, ktoré GRU v Československu vybudovala. K ďalším úlohám patrilo vytvorenie nových štruktúr a ich zameranie sa nielen na spravodajstvo, ale aj na diverzné akcie v prospech Sovietskeho zväzu.
Členovia výsadkov boli štandardne vybavovaní civilným odevom, dávkou potravín, finančnou hotovosťou, falošnými dokladmi, prostriedkami na diverznú činnosť (ručné granáty, výbušniny a chemikálie na výrobu výbušnín) a osobnými zbraňami. Niektoré skupiny boli vybavené rádiostanicami a šifrovacími kľúčmi. Lietadlá so skupinami štartovali z letiska v Brovaroch pri Kyjeve.

Výsadky

Prvý výsadok tvorili Rudolf Mišutka a Peter Jágrik. Ich cieľom bolo aktivizovať diverznú činnosť na Považí. Výsadok plánovaný v oblasti Malej Fatry 18. augusta 1941 v noci však zlyhal. V dôsledku navigačných chýb boli parašutisti vysadení v Poľsku medzi Tarnovom a Krakovom a navzájom sa nestretli. Jágrik sa dostal na Slovensko a skrýval sa v Brvništi. Mišutka však bol zajatý gestapom ešte na Poľskom území. Neskôr bol vypočúvaný v Brne a napokon odovzdaný ÚŠB. Pri vypočúvaní vyzradil gestapu známe plány celej operácie aj jej personálne obsadenie. To malo fatálne dôsledky pre všetky ostatné výsadky.
Szibill

Szibill (písaná tiež ako Sybil) je opereta, ktorú skomponoval Viktor Jacobi. Premiéra sa konala 27. februára 1914 v Király Színház v Budapešti. Libreto napísali Miksa Bródy a Ferenc Martos. Opereta mala obrovský úspech a stala sa najlepším a najslávnejším autorovým dielom. Už na premiére v Budapešti sa objavil anglický vydavateľ Boosey, ktorý ihneď kúpil práva pre Anglicko a USA. Žiaľ Londýnska premiéra operety bola v poslednej chvíli odvolaná, kvôli vypuknutiu 1. Svetovej vojny.

I. dejstvo

Dej sa odohráva v malom mestečku Tomsk, v cárskom Rusku. Do elegantného hotela je pozvaná parížska speváčka Szibill, ktorá má vystúpiť na guvernérovom večierku na ktorý je pozvaná aj významná kňažná. Do hotela príde aj Petrov, ktorý dezertoval z armády, pretože je do Szibill zaľúbený. Guvernér sa dozvie o dezercii a chce Petrova zatknúť. Szibill protestuje, a jej rozhodnosť tak pomýli guvernéra, že ju považuje za veľkovojvodkyňu. Szibill, aby Petrova zachránila, sa rozhodne zahrať kňažnú a odíde s guvernérom na večierok do jeho zámku. Čoskoro príde aj veľkovojvoda, ktorý hľadá manželku a s prekvapením sa dozvedá, že už odišla na večierok.

II. dejstvo

Na večierku hrá Szibill v spoločnosti guvernéra úlohu veľkovojvodkyne skvele. Prichádza veľkovojvoda, ale keďže sa mu táto hra (a hlavne „nová manželka“) zapáči, správa sa k nej ako k skutočnej manželke a to dokonca aj v medzi štyrmi očami. Medzitým Szibill posiela Petrova za skutočnou veľkovojvodkyňou s prosbou o pomoc, aby situáciu nevyzradila. Podarí mu sa ju presvedčiť a objaví sa na večierku v spoločnosti Petrova ako speváčka Szibill. Veľkovojvoda prestane považovať hru za zábavnú, keď vidí manželku v príliš dôvernej zábave s Petrovom. Nastane hádka a všetci štyria z večierka odchádzajú.

III. dejstvo

V treťom dejstve sa po istých ťažkostiach podarí všetko urovnať. Veľkovojvoda sa udobrí s manželkou a Petrovovi uzná, že Szibill je skutočne skvelá žena. Pochopí jeho pohnútky, a dezerciu mu odpustí. Láska opäť zvíťazila.
Saint-Marcel (Ardennes)

Poloha

Obec má rozlohu 10,84 km². Najvyšší bod je položený 296 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 326 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Carl Alexander Clerck

Carl Alexander Clerck (* 1709 - † 22. júl 1765) bol významný švédsky entomológ a arachnológ.
Clerck pochádzal z významnej šľachtickej rodiny a v roku 1726 začína študovať na univerzite v Uppsale (= Uppsala universitet). Počas svojich štúdií bol málo známy. Nevie sa ani presne kedy nadviazal svoje kontakty so svojim významným a veľmi známym vrstovníkom Carlom Linném ale predpokladá sa, že v roku 1728. Neskôr Carl Alexander Clerck pôsobil hlavne v švédskom Štokholme.
Zrejme i po vplyvom Linného sa začína zaoberať prírodovedou a jej štúdiom. Spočiatku sa venoval hlavne štúdiu pavúkov. Tieto svoje poznatky spracoval v roku 1757 v svojej prvej práci, ktorá vyšla v Štokholme pod názvom: Svenska spindlar ("Pavúky Švédska" = "Aranei suecici"). Táto práca mala svoje vydanie i v Londýne v roku 1793. V svojej ďalšej významnej práci: Icones insectorum rariorum, cum nominibus еоrum trivialitus .... etc. začína vydávať sériu tabulí, kde sú detailné (ale bez komentára) ilustrácie prekrásnych motýľov. Táto séria zostala po Clerckovej smrti nedokončená v treťom dieli (1766). Začal ju vydávať v roku 1759 v Štokholme. Linné mal voči tejto jeho práci ešte počas jeho života isté výhrady.
Bol od roku 1756 členom Kráľovskej spoločnosti vied v Uppsale (Royal Society of Sciences in Uppsala = Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala) a od roku 1764 tiež členom Kráľovskej švédskej Akadémie prírodných vied (Royal Swedish Academy of Sciences = Kungliga Vetenskapsakademien).
Na jeho počesť boli jeho menom nazvané niektoré druhy hmyzu, hlavne zo skupiny malých motýľov (= Microlepidoptera) ako napr.: Phalaena (Tinea) clerkella Linnaeus, 1758, dnes Lyonetia clerkella (Linnaeus, 1758), Lyonetiidae.
La Tour-d’Aigues

Poloha

Obec má rozlohu 41,3 km². Najvyšší bod je položený 510 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 945 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valkovce

Erb

V modrom štíte strieborná otvorená kniha so zlatou väzbou a oriezkou, prevýšená strieborným položeným brkom.
Terajší erb bol prijatý  uznesením obecného zastupiteľstva 28. júna 2002, č. OZ – 3/2002 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou V – 189/2002.
Znamenie erbu predstavujú atribúty svätého Lukáša, patróna miestneho kostola.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva z piatich  pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (3/9), modrej (1/9), žltej  (1/9), modrej (1/9), bielej (3/9).  Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Varg Vikernes

Životopis

Jediným zdrojom informácií o mladosti Varga Vikernesa je zbierka interview vydaných knižne pod názvom Lords of Chaos. Pochádza z rozvedenej rodiny, matka je zamestnaná v naftárskej spoločnosti a otec inžinier. Má jedného brata, ktorý je starší o rok a pol. Rodičia sa rozviedli keď mal dvanásť rokov.

Hudobná činnosť

Hre na gitaru sa začal učiť približne v štrnástich. V rokoch 1990 – 1991 bol členom kapely Old Funeral s ktorou nahral EP Devoured Carcass. Burzum zakladá v roku 1991 a čoskoro sa stal významným členom rodiacej sa nórskej blackmetalovej scény. Počas rokov 1993 – 1994 nahral štyri albumy, plus sa podieľal ako basgitarista na De Mysteriis Dom Sathanas – prvom LP od skupiny Mayhem. Po uväznení dostal zákaz hrania na elektrickú gitaru, basgitaru a bicie, čo sa odrazilo na posledných albumoch Burzum, ktoré sú komplet nahrané na syntetizátoroch.

Väzenie

Po zabití člena Mayhem Euronymousa bol zatknutý a odsúdený. Počas procesu mu bol trest zvýšený na 21 rokov, čo je maximálna možná miera v Nórsku. Dôvodom zvýšenia trestu bolo uznanie viny v prípadoch vypálenia drevených kostolov (dokázaná mu bola účasť na vypálení Åsane Church v Bergene, Skjold Church v Vindafjorde, Holmenkollen Chapel v Oslo ako aj pokuse o vypálenie Storetveit Church v Bergene).

Útek v roku 2003

Po dočasnom prepustení na týždeň sa v októbri 2003 nevrátil do väzenia. Neskôr bol zadržaný v ukradnutom volve, kde sa našli aj strelné zbrane, nože, plynová maska, GPS, mapy, maskáče, laptop a falošný pas. Za tento pokus mu bol trest zvýšený o 13 mesiacov a bol presunutý do prísnejšie stráženého väzenia v Trondheime.

Prepustenie

Varg podal žiadosť o prepustenie v septembri roku 2008, vtedy mu ju však úrady zamietli. V marci mu bola však žiadosť prijatá, a tak bol krátko na to v apríli prepustený. Pritom mu zostávalo odsedieť ešte 6 rokov. V súčasnosti žije so svojou manželkou a deťmi vo Francúzsku. Údajne má v pláne nahrať nový album Burzum, má napísaných 9 skladieb.
Vodná elektráreň

Vodná elektráreň je výrobňa elektrickej energie. Predstavuje technologický celok, premieňajúci potenciálnu energiu vody na elektrickú energiu. 
Bežná vodná elektráreň sa skladá z priehradnej hrádze alebo stavidla, ktoré zadržuje vodu a strojovne s turbínami a generátormi na výrobu elektrickej energie. Takúto stavbu nazývame aj vodné dielo.

Najväčšie vodné elektrárne

Vodnou elektrárňou s najväčším inštalovaným výkonom - 22 500 MW je priehrada Tri rokliny na rieke Jang-c’-ťiang v Číne. Z našich vodných elektrární vyniká prečerpávacia vodná elektráreň Čierny Váh s inštalovaným výkonom 735 MW a Vodné dielo Gabčíkovo s výkonom 720 MW. Liptovská Mara má výkon 203 MW, Vodné dielo Žilina 72 MW a Oravská priehrada 21,75 MW.
Na Slovensku využívame predovšetkým potenciál rieky Váh, kde bola vybudovaná sústava 22 vodných elektrární, nazývaná aj Vážska kaskáda. Veľké priehrady máme i na Dunaji, Orave a Hornáde.
Saint-Renan (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 13,31 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 612 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coizard-Joches

Poloha

Obec má rozlohu 10,78 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 87 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dimension

Hudobné video

Hudobné video bolo režírované skupinou režisérov The Malloys a prvýkrát bolo vysielané dňa 13. februára 2006.
Juraj Bondra

Detstvo

Jeho otec pochádza z obce Jakubany, ktorá leží v okrese Stará Ľubovňa. Dva roky po skončení Druhej svetovej vojny sa celá jeho rodina vysťahovala na Ukrajinu (mal šesť sestier). Jurajov brat Peter uvádza, že tam otec odišiel za prácou. Podľa jednej z Jurajových strýn sa to však vysťahovanie udialo "dobrovoľne-nedobrovoľne". Niektoré zdroje tvrdia, že dôvodom bola výmena obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a ZSSR, pričom vysťahované rodiny osídľovali miesta po volyňských Čechoch. Jurajov otec si na Ukrajine našiel manželku Nadeždu, ktorá bola poľskej národnosti. Ani jeden z rodičov nemal vzťah k športu. Spolu mali troch synov - Vladimíra, Juraja a Petra.
Ferias z Aiginy

Ferias (starogr. Φερίας – Ferias) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 464 pred Kr.
Ferias, syn Chara z Aiginy, si vybojoval na 79. olympijských hrách víťazstvo v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii túto disciplínu zaradili do programu na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.
Za toto víťazstvo sa Feriovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej Altide postavili sochu. V druhom storočí si ju ešte mohol prezrieť grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom zaznamenal: „Aiginský Ferias, ten ktorý je umiestnený vedľa Aténčana Aristofóna, pripadal pri sedemdesiatej ôsmej olympiáde príliš mladý, a teda neschopný zápasiť, a tak bol zo súťaže vylúčený. Pri nasledujúcej ho medzi chlapcov prijali a zvíťazil v zápasení.“
Saint-Paul (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 9,52 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 609 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dvojvalcový vidlicový motor

Použitie

Motor sa často používa ako motocyklový. Vzhľadom na jeho kompaktné rozmery je ho možné montovať pozdĺžne, alebo priečne (posudzuje sa podľa polohy kľukového hriadeľa). V minulosti sa používal aj pre pohon automobilov, poháňal napríklad vozidlá Laurin & Klement B a Laurin & Klement C.
Biograd na Moru

Geografia

Mesto sa nachádza juhovýchodne od Zadaru na malom polostrove, obklopenom zátokami Bošana a Soline. Pred otvoreným morom mesto chráni ostrov Pašman, vytvárajúci Pašmanski kanal. V blízkosti sa nachádzajú malé ostrovy Planac a Sveta Katarina. Priemerná teplota v meste je v januári 7 °C a v júli 24 °C.

Dejiny

Názov Biograd na Moru znamená v preklade Biele mesto na mori a prvá zmienka o „meste, založenom kráľom“ siaha do 10. storočia. Biograd sa stal hlavným mestom chorvátskych kráľov a biskupov. V roku 1102 sa tu Koloman korunoval za uhorského kráľa. V roku 1202, pri okupácii Zadaru (Zary) vojakmi štvrtej križiackej výpravy sem ušlo z mesta mnoho ľudí. Preto je Zadar označovaný aj ako Zara vecchia („Stará Zara“) a Biograd označovaný ako Nový Zadar.
Počas 13. a 14. storočia mestu vládli vojvoda z Cetiny, templárski rytieri z Vrany a vojvoda z Bribiru. V roku 1409 bolo mesto začlenené do Benátskej republiky, do ktorej patrilo až do roku 1797, kedy republika padla.
Počas benátsko-tureckých vojen bolo mesto značne poškodené a v rokoch 1521 a 1646 vypálené. V 16. a 17. storočí sa v Biograde formovala chorvátska armáda, ktorá sa výrazne angažovala v bojoch proti Turkom.
Po skončení I. svetovej vojny sa v roku 1920 objavili v okolí prví turisti z Česko-Slovenska. Prvý hotel bol postavený v roku 1935, čím sa Biograd otvoril turistom.
V rokoch 1991 – 1993 bolo mesto značne poškodené dlhodobým bombardovaním srbských jednotiek počas Chorvátskej vojny za nezávislosť.
Saint-Nectaire

Poloha

Obec má rozlohu 33,26 km². Najvyšší bod je položený 1 011 m n. m. a najnižší bod 609 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 724 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vladimír Popovič

Životopis

Vladimír Popovič, narodený v 1939 na východnom Slovensku (Vysoká nad Uhom), detstvo prežil na Zamagurí a Spiši.
Keď končil štúdiá na VŠVU v Bratislave ( 1959 – 1965), boli „zlaté šesťdesiate“ - vystavoval prvé papierové krkváže, asambláže a robil akcie s papierom, papier bol pre neho rovnocenný tvorivý materiál. Významne sa podieľal na výtvarnom výsledku filmu „Slávnosť v botanickej záhrade“ (1968-9), v takzvanom „divadle obrazov“ presadzoval spojenie slova, obrazu a hudby.
Po sedemdesiatych rokoch, ktoré šťastne prekonal zotrvačnosťou ešte výbušnou gestickou maľbou, prišlo orwellovské obdobie 80-tych rokov tlmenej šedej maľby „betónových sonát“, „kongresov“ a zlostných ironických kresieb, vyrytých do pasty.
Po roku 1989, teóriou objavený a uznaný, usporiadal rad svojich retrospektívnych výstav.
Bol pozvaný učiť na VŠVU v Bratislave, kde viedol multimediálny ateliér sedemnásť rokov ako profesor (1990 – 2007). Slovenská národná galéria uviedla rozsiahlu autorskú prehliadku jeho diela „Veľká retrospektíva“ (2002).
Zúčastňuje sa viacerých medzinárodných sympózií v maľbe, smalte a papieri.
Jeho diela bývajú zastúpené na mnohých domácich a zahraničných výstavách, stali sa súčasťou významných galerijných, bankových a súkromných zbierok.
Žije a pracuje v Bratislave.
Saint-Victor-de-Malcap

Poloha

Obec má rozlohu 10,87 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 683 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Longauer

Životopis

Narodil sa v rodine Jána Longauera a jeho manželky Rozálie. V roku 1880-1888 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1888-1892 študoval teológiu na seminári v Banskej Bystrici. Ako rímskokatolícky kňaz pôsobil na viacerých miestach Slovenska. Roku 1930 titulárny kanonik. Člen Slovenského literárneho krúžku v Banskej Bystrici, autor obrany slovenčiny, finančne podporil kňazský seminár a sirotinec v Banskej Bystrici. Propagoval spolky triezvosti. Náboženskými a ľudovýchovnými článkami prispieval do slovenskej tlače.
Pont-de-Buis-lès-Quimerch

Poloha

Pont-de-Buis-lès-Quimerch má rozlohu 41,39 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Pont-de-Buis-lès-Quimerch má 3821 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE