google/wiki40b huggingface dataset:
322 (film)

Dej filmu

Režisér Dušan Hanák dal filmu podtitul vo forme citátu F. M. Dostojevského: „Zo života človeka, ktorý stratil vieru a neodvažuje sa neveriť.“ Charakterizuje ním hlavnú postavu príbehu, Jozefa Lauka; bývalého funkcionára Krajského národného výboru.
Lauko vstupoval do strany s ideálmi, ktoré sa mu nepodarilo realizovať. Cíti vinu za jej zločiny v päťdesiatych rokoch, ktorých bol nielen svedkom, ale ako sa postupne ukazuje, aj vykonávateľom. Paradoxne však nie je negatívnou postavou. Svoju minulosť ľutuje a preto aj všetky rany, ako je bitka od podnapitých mládencov, ale aj ochorenie, ktoré mu diagnostikujú, prijíma ako spravodlivý trest za svoje previnenie. Jeho príbeh formou katarzie. Vo svojom okolí je svedkom klamstiev, podvádzania, ohovárania a pretvárky, neodsudzuje však. Reflektuje svoj život a snaží sa o zmierenie so sebou a so svetom. „Naráža na nepochopenie, pretože druhí žijú v pocite krivdy, ktorej zdroj vidia mimo seba, zatiaľ čo Lauko obracia vinu výhradne na seba.“ (Cieslar, 2005, s.74) V zdanlivo banálnych rozhovoroch im kladie otázky, ktoré trápia jeho samého, ale sú zároveň aj existenciálnymi otázkami človeka každej doby. Kolegu z práce, čašníka Čatloša, podvodníka neverného svojej žene, sa pýta: „Si spokojný sám so sebou?“ Odpoveďou na jeho otázky sú len nechápavé výrazy neporozumenia.
Okrem Lauka sú dôležitými postavami filmu najmä jeho bývalá žena Marta so svojim milencom Petrom, a dlhovlasý kučeravý chlapec Vladko, nezávislý typ, ktorý svojim bezstarostným správaním a zjavom irituje policajných príslušníkov. Vladko je predstaviteľom slobody a individuality, ktorú režim odsudzuje. Stáva sa Laukovým priateľom a sprievodcom. A ako píše Přádná (2005, s. 74), akoby pod jeho vplyvom dosiahne Lauko vytúžené vykúpenie. Vladko po operácii privádza Lauka opäť do života. Učí ho na primitívnych obrázkoch základné pojmy: jablko, lúka, strom. Lauko tak dostáva v závere nádej na nový začiatok.

Laukova bývalá žena Marta je nevyrovnaná osoba v stredných rokoch. Všemožne sa snaží udržať si svoju krásu, upína sa na veci a pred svojou vnútornou nespokojnosťou uniká do vzťahov, od ktorých však vopred očakáva sklamanie. Taký je aj jej vzťah k Petrovi. Naplno sa mu odovzdá a rovnakú pozornosť očakáva aj od neho. Keď sa však opäť blíži sklamanie, nezvláda to a spácha samovraždu. Film naznačuje jej vnútornú rozpoltenosť: aj keď je jej postava na prvý pohľad povrchná, je v nej zároveň aj hĺbka a melanchólia. K tomuto pocitu prispievajú aj dve ľudové piesne objavujúce sa v súvislosti s ňou. Ľúbostná pieseň „Povej vetrík, povej“ podfarbujúca Martino a Petrove naháňanie sa po lúke, akoby vyjadrovala jej silnú túžbu po láske a šťastí. Dojímavá rozlúčková svadobná pieseň znie, keď sa Lauko dozvedá o jej smrti a uteká do nemocnice. Znie ako Martina rozlúčka so svetom, v ktorom sa jej nepodarilo nájsť šťastie.
Kompozične je film sériou krátkych obrazov. Striedajú sa výjavy z Laukovho života, scény Marty a Petra, a podobne, so statickými zábermi či skôr fotografiami a takmer dokumentárnymi časťami.
Cromac

Poloha

Obec má rozlohu 24,15 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kladné číslo

Kladné čísla sú každé číslo väčšie ako nula. Sú podmnožinou reálnych čísel.
Meilly-sur-Rouvres

Poloha

Obec má rozlohu 14,91 km². Najvyšší bod je položený 454 m n. m. a najnižší bod 375 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyzývací pohár EHF mužov

Štruktúra súťaže

Prvé kolá sa hrajú turnajovým spôsobom každý s každým v jednej či vo viacerých skupinách. Následne sa hrá vyraďovacím spôsobom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrajú 2 zápasy (každý tím hrá raz doma a raz vonku) a ten s lepším skóre postúpi do ďalšieho kola.
Slovenská národná rada (1848 – 1849)

Prvá Slovenská národná rada bol vrcholný národný orgán, ktorý vytvorili vo Viedni 15. – 16. 9. 1848 (pamätná tabuľa pri Karlskirche) pod vedením Ľudovíta Štúra, Jozefa Miloslava Hurbana a Michala Miloslava Hodžu. Organizovala Slovenské povstanie v rokoch 1848 – 1849 v rámci revolúcie 1848/49, ako aj výkonnú moc na územiach Slovenska obsadených spojenými slovensko-rakúskymi jednotkami v boji proti Maďarom. Bola prvým slovenským národným reprezentačným politickým orgánom.

História

Na území Slovenska prvá Slovenská národná rada po prvý raz zasadala v dome pani Anny Koléniovej na Myjave. 19. septembra 1848 sa tam v rámci tzv. prvej dobrovoľníckej výpravy (z Viedne cez Moravu na Slovensko) konalo prvé národné zhromaždenie Slovákov, na ktorom bola ústami Ľudovíta Štúra vyhlásená nezávislosť národa slovenského od Uhorska. Toto nezávisle spravované územie však bolo obmedzené len na okolie Myjavy a po niekoľkých dňoch boli dobrovoľníci (dočasne) porazení.
Po potlačení revolúcie orgán na jeseň 1849 zanikol.
Petrovo

Dejiny

Osídlená bola začiatkom 14. storočia. Prvá písomná zmienka je z roku 1320, kedy patrila rodine Štítnickovcov. Po viacnásobnom spustošení Turkami sa nasťahovali do obce Valasi. Od 18. storočia obyvatelia pracovali ako drevorubači, tesári, košikári, povozníci, murári a baníci.
Brestová (osada)

Prírodné zaujímavosti

Niekoľko metrov od poľany sa nachádza jama Madejka, inak zvaná aj Brestovská jaskyňa. Neďaleko sa nachádza PR Mačie diery, so zaujímavými skalnými masívmi, ktoré sú začiatkom hrebeňa Osobitej (1 687 m n. m.).
Cez Brestovú preteká Studený potok, ktorý sa pri Podbieli vlieva do rieky Orava.
Kukučkotvaré

Charakteristika

Majú krátke nohy. Sú to väčšinou stromové vtáky. Žijú samotársky. Vonkajší prst je otočený dozadu. Zobák je krátky a štíhly. Chvost je dlhý. Sú rozšírené skoro po celom svete.
Väčšina z nich ťažkopádne lieta a neiktoré iba poskakujú po zemi, kde požierajú drobné živočíchy vrátane žiab.
Európske kukučky žerú aj chlpaté húsenice, ktorým sa väčšina vtákov vyhýba.
Takmer všetky kukučky sú známe svojim hniezdnym parazitizmom. U nás žije kukučka obyčajná.
Miroslav Mosnár

Klubový hokej

Hokej začal hrávať v Slovane Bratislava, v tomto klube odohral deväť sezón v 1. SNHL, česko-slovenskej lige a slovenskej extralige. Od ročníka 2000/01 pôsobil v britskej a talianskej lige. Sezónu 2005/06 začal v českom prvoligovom Jidřichovom Hradci, skončil ho vo francúzskom HC Briançon, následne ukončil aktívnu kariéru. Trénerské pôsobenie začal v HOBE Bratislava, kde trénoval mladších žiakov, momentálne trénuje juniorov v Slovane Bratislava.

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 20 zápasov, strelil 1 gól. Zúčastnil sa ZOH 1998 v Nagane.
Mikulovické jezero

Ochrana

Predmetom ochrany je vodný a mokraďový biotop, vzácne živočíchy a rastlinstvo.
Nanebovstúpenie Krista

Nanebovstúpenie v byzantskom obrade

V byzantskom obrade je Nanebovstúpenie nášho Pána Ježiša Krista jeden z dvanástich veľkých sviatkov, má osem dní posviatku (teda slávi sa do piatku pred Zostúpením Svätého Ducha). Deň pred sviatkom, v stredu, sa slávi Odovzdanie (zakončenie) Paschy. 
Nanebovstúpenie poukazuje na Kristovo triumfujúce božstvo. Bohoslužobné texty večierne a utierne synteticky predstavujú celý Kristov plán spásy od jeho poníženia vo vtelení a utrpení, cez vzkriesenie až po prísľub zostúpenia Svätého Ducha a druhého Kristovho príchodu (parúzie). Sviatok má teda aj výrazný eschatologický nádych, čo vyjadrujú aj čítania na večierni (Iz 2, 2 – 3e; Iz 62,10 – 63,3b. 7–9; Zach 14, 1a. 4a. 8–11), a zároveň pripravuje na prichádzajúce Turíce. 
Ikona Nanebovstúpenia zobrazuje v hornej časti Krista v nebeskom majestáte ako Pantokratora-Vševládcu obklopeného anjelmi, toto vyobrazenie zároveň poukazuje na jeho slávny návrat, keď „sa vráti jedného dňa takým istým spôsobom.“ Dole sú zobrazení apoštoli s Máriou, ktorá je v postoji modlitby.
V Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku je Nanebovstúpenie prikázaným sviatkom.
Béning-lès-Saint-Avold

Poloha

Obec má rozlohu 3,69 km². Najvyšší bod je položený 337 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 233 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ipeľské Predmostie

Dejiny

Ipeľské Predmostie (Hydweg 1252) leží v Ipeľskej kotline na pravom brehu rieky Ipeľ. Je tu doložené osídlenie z neolitu, sídlisko s kanelovanou keramikou, sídlisko maďarovskej kultúry zo staršej doby bronzovej, hallštadské, laténske sídlisko so žiarovým pohrebiskom, rímsko –barbarské sídlisko, ďalej sídlisko starých Slovákov z doby veľkomoravskej (7. – 8. storočie). Práve táto obec patrila k panstvu hradu Hont, je doložená (1252), keď ju horský kráľ Belo IV. daroval komesovi Mykovi. V Ipeľskom Predmostí sa pravidelne usporadúvali župné zhromaždenia, kongregácie šľachty z Hontu (1356 – 1399). Obec potom patrila Jurajovi Palóczimu a neskoršie arcibiskupstvu v Ostrihome (od 1438). Zničili ju Turci (1570). Po Viedenskej arbitráži ju násilne pripojili k Maďarsku (1938 – 1945). Jej súčasťou bola osada Aba (1270). V erbe Ipeľského Predmostia je svätý Vojtech.
Recoules-d’Aubrac

Poloha

Obec má rozlohu 26,55 km². Najvyšší bod je položený 1 374 m n. m. a najnižší bod 1 049 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kocurice

Kocurice sú pôvodne samostatná obec, od roku 1974 mestská časť mesta Piešťany, nachádzajúce sa približne 6 km západne od centra mesta pri toku rieky Dudváh.

Poloha

Kocurice ležia na Trnavskej pahorkatine, na ľavom brehu Dudváhu, v nadmorskej výške 159 m n. m. Obec sa nachádza pri ceste 2.triedy 499 a neďaleko diaľnice D1 pri Piešťanoch. Počas pracovných dní sem premávajú autobusy MHD Piešťany, linky č.8 a 20.

Dejiny a názov

Vďaka vykopávkam archeológov v lokalitách Dlhé pole a Za humnami je zrejmé, že územie obce bolo osídlené už v období 3000 rokov pred Kr.
Prvá písomná zmienka o Kocuriciach sa objavila v Zoborských listinách v roku 1113. V Zoborskej listine sa obec uvádza ako Cozuran. V 13. storočí sa volala Kozirich, na konci 16.storočia zase Koczwrycz. V 18. storočí sa objavovali názvy Koczuricz, Koczricze aj Kocuricen. Na začiatku 20. storočia sa obec volala Kocuric a v časoch prvej svetovej vojny Koszrány. Finálne meno, používané aj v súčasnosti, obec získala v roku 1920.
Panstvo obce patrilo počas habsburskej monarchie rodom Očkaiovcov či Erdődyovcov. V minulosti obec prešla takmer úplným zánikom, keď po osmanskom vpáde na konci 16. storočia zostali v obci stáť len dva domy. Obyvatelia sa v minulosti živili hlavne poľnohospodárstvom alebo pracovali v piešťanských podnikoch. Kocurice boli ku Piešťanom pripojené 1. januára 1974.

Pamätihodnosti

Tejto miestnej časti Piešťan dominuje kostol Krista Kráľa, ktorý si svojpomocne vybudovali miestni veriaci v priestoroch cintorína. Kostol bol vysvätený v roku 1997 biskupom Dominikom Tóthom. Maliarska dekorácia bola vytvorená  akademickým sochárom Ladislavom Sulíkom. V roku 2017 sa rekonštruovala strecha veže, kedy bola pôvodná drevená strecha nahradená medenou.
Cyklistická trasa Vlčí Důl

Cyklistická trasa Vlčí Důl bola prvým cyklistickým chodníkom v kraji, vybudovaným v roku 2002 na mieste zrušenej železničnej trate 8c z Českej Lípy do Žizníkova. Je dlhá 4,3 km a stala sa súčasťou cyklotrasy 3054. Meno má po obci Vlčí Důl.

Vznik

Pôvodná jednokoľajová železničná trať viedla z už nepoužívanej Mestskej železničnej stanice v Českej Lípe cez Svárov, okolo továrne Narex, súbežne s cestou z Českej Lípy do Zákupov. Vlaky tu jazdili od roku 1900. Na rázcestí s odbočkou k Žizníkovu bola železničná zastávka Dobranov, trať sa potom od cesty odklonila k dnes funkčnej zastávke Vlčí Důl - Dobranov v katastri obce Vítkov (Česká Lípa). Dĺžka trate bola približne 6 km. Po vybudovaní železničných preložiek v Českej Lípe (Trať 086) bola v roku 1989 prevádzka na trati 8c zrušená.
Neskôr boli koľaje demontované a väčšia časť trate (4,3 km z celkových 6) bola pokrytá asfaltom, cyklotrasa bola označená ako číslom cyklotrasy 3054, tak aj dopravnými značkami na oboch koncoch a krížení sa s cestami. Nevyužívané, zarastené koľaje zostali okolo mestskej stanice, sčasti vo Svárove.

Popis

V Českej Lípe začína upravená cyklotrasa v štvrti Svárov pri bývalej továrni Narex (výrobca náradia), kde sa napája na mestskú komunikáciu. Rovinatá trasa preklenuje zátopové územie Ploučnice porastené jelšinami a tŕstím v blízkosti cestnej výpadovky z Českej Lípy na Zákupy. Na trase je most cez Ploučnicu a mostíky pre vodu prúdiacu okolo pri častých záplavách. Po necelých 2 km pretína cestu, odbočku na Žízníkov. Pri odbočke je zachovalá budova železničnej zastávky Dobranov, dnes slúžiaca ako obytný domček. Trasa pokračuje lesíkmi s nepatrným vystúpaním smerom k železničnej zastávke Vlčí Důl - Dobranov. Po trase je v zalesnenom území len strážny domček, tiež využívaný na bývanie a most cez Dobranovský potok. Na konci vyasfaltovaného úseku pri zastávke Vlčí Důl je vybudované odpočívadlo s mapou, cyklotrasa 3045 odtiaľ pokračuje po cestách 3.triedy.

Využitie

Cyklotrás využívajú hojne ako cyklisti, tak výletníci na kolieskových korčuliach aj peší turisti. Miestnym turistom je odporúčaný na webe mesta okruh v dĺžke 15 km po tejto cykloceste, potom do Heřmaničiek a návrat cez Žizníkov späť do Českej Lípy.
Cyklotrasa Vlčí Důl bola začlenená do cyklotrasy 3054 z Provodína do Českej Lípy, s využitím novo budovanej Cyklotrasy Varhany do Kamenického Šenova a do Nového Boru. V Českej Lípe sa dá napojiť na druhú z vybudovaných cyklotrás na Písečnú (tj. Cyklotrasa 3053).
V pláne je chodník začleniť do budovanej trasy Zelená cyklomagistrála Ploučnice.
Mesto Česká Lípa pripravilo vďaka získanej dotácii od Libereckého kraja opravu za 240 000 Sk štyroch mostov na trase.Práce sú vykonávané na jeseň 2013.
Mieuxcé

Poloha

Obec má rozlohu 10,36 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 615 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-de-la-Fage

Poloha

Obec má rozlohu 18,6 km². Najvyšší bod je položený 780 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 116 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kurt Lewin

Životopis

Narodil sa bohatým obchodníkom patriacim do strednej vrstvy ako druhé dieťa zo štyroch detí. Ako 19-ročný začal študovať medicínu vo Freiburgu a potom pokračoval v štúdiu biológie na univerzite v Mníchove. Štúdium ukončil  na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde získal doktorát v roku 1916. 
V roku 1917 Kurt Lewin napísal svoju prvú knihu o psychológii. Na základe skúseností zo zákopov sa mu podarilo dokázať, že vízia krajiny sa líšiv závislosti od toho, či ste vojak (na ktorého nepriateľ môže udrieť kedykoľvek), alebo či sa jednoducho prechádzate. Preto dospel k záveru, že zastúpenie prostredia silne závisí od motivácie, očakávania a vlastností jedinca.
V roku 1926 bol menovaný profesorom psychológie na Humboldtovej univerzite vo veku 36 rokov. V roku 1933 po nástupe Hitlera k moci z Nemecka emigroval do USA.
Bodvianska ulica

Pôvod mena

Ulica je od roku 1975 pomenovaná podľa rieky Bodva, ktorá pramení v Slovenskom krase.

Významné budovy

Nachádza sa blízko materskej škôlky a banky. Je kolmá na Kazanskú ulicu. V jej blízkosti sa nachádzajú dve zastávky MHD: Hronská (autobusy 75, 78, 79, 87, 512, 517 a trolejbusy 201, 202) a Toryská (autobusy 67, 78, 79, 512 a trolejbusy 201, 202).
Josef Rakoncaj

Výstupy

V r. 1972 vystúpil severnou stenou na Matterhorn, 1976 v nórskom Trollrygene zimný stenový prvovýstup. V tom roku vystúpil aj na kaukazskú Šcharu, v zime 1980 v Dolomitoch na Mte. Agner Messnerovou cestou, ako aj prvovýstup na peruánsku Yerupayu. Na Pamíre 1978 štít Ošanina a štít Korženevskej. Prvé himalájske úspechy boli prvovýstupy - 1977 Kalanka (6931 m) a 1981 Nandádéví v Garwale (India). 
Úspešné výstupy na osemtisícovky tvoria samostatnú kapitolu. Na viaceré osemtisícovky sa dostal spolu s Talianmi najprv v rámci "Quota 8000", neskôr "L'Esprit d'Equipe" (Duch družstva). Z menej vydarených pokusov spomeňme Dhaulágirí 1985, keď s P. Božíkom ustúpili v nečase, tri pokusy o Mount Everest: 1987 v Gálfyho výprave, 1988 z Tibetu v rámci L'Esprit d'Equipe, 1994 ako vedúci expedície. V závere kariéry mu nevyšla tiež 1993 Makalu a 1995 Kančendžonga. Potom ešte liezol napr. v Kanade.
O svojom mimoriadne úspešnom období v osemdesiatych rokoch napísal niekoľko pútavých kníh.
Evanjelický kostol v Čankove

Dejiny

Pôvodne gotický evanjelický kostol je dominantu Čankova Roku 1731 došlo k barokovej prestavbe a roku 1822 k ďalším úpravám. Súčasnú secesnú podobu získal po prestavbe v roku 1930.

Popis

Z pôvodnej stavby zo 14. storočia sa do súčasnosti zachovala len veža. Kostol je krížového pôdorysu. Pri prestavbe kostola v roku 1930 boli pri úprave oltára použité tiež časti pôvodného barokového oltára. Ide predovšetkým o plastiky Mojžiša a Árona na stĺpoch, ďalej plastika Božieho Baránka, erby rodov Ottlikovcov a Hódossyovcov a tiež chronostikon na mramorovej tabuli pochádzajúcej z roku 1813. Na oltári sa nachádza obraz Ježiša Krista od maliara Tekovského z roku 1931. Vo veži je zavesený neskoro renesančný zvon (umieráčik) z roku 1693.
Ferdinand Konček

Štúdium

Gymnázium absolvoval v Bratislave. Na vysokoškolské štúdium nastúpil bez prijímacích skúšok. Študovať začal na jeseň roku 1948 na Oddelení architektúry na Stavebnej fakulte. Profesorský zbor bol zostavený z ľudí, ktorí mali za sebou preukázateľné výsledky v realizáciách architektonických diel. Napríklad profesor Emil Belluš, Vladimír Karfík, Jan E. Koula, Karel Hannauer, Emanuel Hruška, Ján Štefanec, Jozef Chrobák, Alfréd Piffl, Eugen Kramár. Štúdium ukončil v roku 1952.
V roku 1953 sa dostal na trojročné štúdium na Akadémiu výtvarných umení do Prahy k profesorovi Jaroslavovi Fragnerovi. Už počas štúdia sa zúčastňoval rôznych súťaží. Pobyt v Prahe mal preňho veľký význam. Naučil sa tu rozumieť modernej architektúre.

Práca

Štúdium v Prahe a práca na súťažných návrhoch mu umožnila dať sa dohromady s I. Skočekom (1930) a Ľ. Titlom (1929), ktorí tam tiež študovali. Po návrate z Prahy pracovali spoločne v Bratislave od roku 1957 v Stavoprojekte a neskôr aj v Združení projektových ateliérov Zväzu slovenských architektov, ako autorská trojica až do roku 1990. Za toto obdobie vytvorili množstvo projektov súťažných, realizovaných aj nerealizovaných.
Chèvreville (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 4,45 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 205 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kyselina malónová

Identifikácia

Registračné číslo CAS :141-82-2
Sorbo-Ocagnano

Poloha

Obec má rozlohu 10,63 km². Najvyšší bod je položený 616 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 757 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Terrehault

Poloha

Obec má rozlohu 5,73 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 127 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Katalánska Generalitat

Katalánska Generalitat (po katalánsky : Generalitat de Catalunya, po španielsky Generalidad de Cataluña) je Generalitat, čiže vládny systém / politická organizácia, Katalánska.

Dejiny

O vzniku pozri Generalitat. Od konca 13. storočia „Cort“, dovtedy zvolávaný kráľom, dostal inštitucionálnu podobu. Delil sa na tri "vetvy" – cirkevnú (v nej klérus), vojenskú (v nej šľachta) a ľudovú (nazývanú aj "kráľovská komora"; v nej kráľovské mestá). Súhrn týchto poslancov sa nazýval general de Cathalunya (doslova „všeobecné [zhromaždenie] Katalánska“). Zvláštna deputácia Cort-u vyberala medzi jednotlivými zasadaniami kráľovské dane.
V 14. storočí kráľ priznal "Corts"-om právo delegovať svoje fiškálne a kontrolné úlohy dvanástim stálym osobám, na čele s predsedom.
Pomorník stredný

Výskyt a stav na Slovensku

Pomorník stredný je na Slovensku vzácny a nepravidelný migrant, záznamy z obdobia pred mapovaním v rokoch 1980 - 1999 boli najčastejšie zo zimného obdobia, počas mapovania bol zistený iba raz, v letnom období na lokalite Senné rybníky. Pozorovania po roku 2000 sú dostupné vo forme hlásení Slovenskej faunistickej komisie (Slovenská ornitologická spoločnosť/BirdLife Slovensko), nález uhynutého jedinca v októbri v roku 2007 a pozorovanie dospelého jedinca v septembri 2009 poukazujú na prevažne jesenný výskyt. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii 
 a ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie je žiaden novší záznam.
Hemiramphidae

Výskyt

Zástupcovia tejto čeľade žijú v tropických a subtropických oblastiach v Atlantiku, Indickom a Tichom oceáne. 4 druhy rodu Hyporhamphus sa vyskytujú v sladkých vodách Južnej Ameriky.
Sú to dravce a lovia malé ryby, sladkovodné druhy hmyz na hladine vody. Ich horné čeľuste sa prispôsobili tomuto spôsobu života.

Charakteristika

Telo veľmi pretiahnuté, úzke, v tvare šťuky. Priemerná dĺžka tela asi 30 cm, až do 45 cm (Euleptorhampus viridis). Horná čeľusť v tvare trojuholníka, spodná čeľusť je oveľa dlhšia ako horná. Hrudné a brušné plutvy sú krátke, brušné plutvy, chrbtová a análna sa posunuli smerom k chvostu. Žijú blízko pri povrchu, unikajúc dravcom často vyskočia z vody.

Klasifikácia

Rody patriace do tejto čeľade:
Arrhamphus – Chriodorus – Euleptorhamphus – Hemiramphus – Hyporhamphus – Melapedalion – Oxyporhamphus  – Rhynchorhamphus
Železničná stanica Bratislava filiálka

História

Pôvodná osobná stanica z čias konskej železnice sa nachádzala južne od súčasnej stanice a jej staničná budova sa zachovala. Stanica bola neskôr prenesená na miesto, kde sa nachádzali nákladné koľaje. Od roku 1973 tu končili osobné vlaky z Trnavy. Od roku 1977 jazdili dva páry vlakov počas pracovných dní, ráno po Filiálku, popoludní naspäť, ďalší pár v nedeľu večer. V roku 1985 bola dokončená elektrifikácia trate Trnava – Bratislava predmestie, do žst. Bratislava filiálka však už nie, a tak osobná doprava do stanice skončila 1. júna 1985. V súčasnosti slúži úsek Bratislava predmestie – Bratislava filiálka ako "vlečka".
Stanica sa nachádza v zastavanej obytnej oblasti a jej severná a južná strana je chránená betónovým plotom. Aby nebolo potrebné stanicu obchádzať, bola nad koľajiskom vybudovaná lávka pre chodcov. Po 1. júni 1985 stanica začala zapadať do nezáujmu a oplotenie a lávka začali chátrať.
Lávku nad koľajiskom mestská časť 22. apríla 2005 uzatvorila, ale už nebola zrekonštruovaná.

Súčasný stav

Súčasná stanica stále viac a viac chátra a takmer všetky budovy na tejto stanici majú svojich „ilegálnych nájomníkov“ bezdomovcov, narkomanov. Vyhorela tu časť administratívnej budovy aj časť budovy bývalej výkupne papiera. Bezdomovci a narkomani tu znepríjemňujú život ľuďom, ktorí v tejto lokalite bývajú a devastujú celú súčasnú stanicu.
V júni 2019 Železnice Slovenskej republiky zverenili štúdiu využitia stanice so štyrmi možnosťami.
Amiens

Poloha

Mesto má rozlohu 49,46 km² a leží približne 120 km severne od Paríža na rieke Somme. Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Dejiny

Mesto bolo obývané už pred príchodom Rimanov galským kmeňom Albianov. Rimania tu vybudovali mesto Samarobriva (z galčiny – most cez rieku Somme).
Pri svojich bojoch v Galii tu strávil zimu na prelome rokov 54 a 53 pred Kr. Gaius Iulius Caesar. V dobe okolo začiatku letopočtu to bolo jedno z najdôležitejších rímskych miest v Galii.
V roku 287 tu bolo vytvorené biskupstvo. Práve v tomto meste sa svätý Martin podelil s chudákom o polovicu svojho odevu (338). V stredoveku bol Amiens svetoznámy pre svoje textílie.
25. marca 1802 bol na radnici v Amiens uzavretý mier medzi Anglickom a Francúzskom. Za prvej i druhej svetovej vojny bolo mesto z veľkej časti zničené.
V meste žil a zomrel známy spisovateľ Jules Verne.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 133 327 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE