Philippe Candeloro

Životopis

Narodil sa ako posledný zo štyroch detí. Jeho otec, Luigi, pôvodom Talian, sa usadil so svojou rodinou v rodinnom dome v Colombes, jednom z predmestí Paríža, pár rokov pred Philippovým narodením. V Colombes sa odohralo viacero športových podujatí ako súčasť Olympijských hier v roku 1924, ktoré sa konali v Paríži. Až do 70-tych rokov tu ostalo veľa športového vybavenia. Malý Philippe sa začal zaujímať o šport, páčilo sa mu plávanie. V roku 1979, keď mal sedem rokov, začal pravidelne chodiť na hodiny korčuľovania. Ukázalo sa, že má talent, kým jeho kamaráti padali, on korčuľoval ďalej. Počas jednej z prvých hodín, tréner André Brunet si zapamätal jeho potenciál a pozval ho trénovať k nemu, aby sa zlepšil v technike a zvýšil svoju výkonnosť. Na začiatku korčuľoval v hokejovom tíme mesta, ale rýchlo presedlal na krasokorčuľovanie.

Krasokorčuliarska kariéra

Zo začiatku trénoval v letnej škole korčuľovania v Police-Romeu. Keď mal desať rokov, Francúzska korčuliarska federácia mu ponúkla miesto v prestížnom krasokorčuliarskom klube v Paríži. Philippe však toto pozvanie odmietol a vybral si pre svoj tréning Colombes a trénera Bruneta.
V šestnástich rokoch odišiel zo školy a naplno sa venoval trénovaniu. Vzbudil tým pozornosť Francúzskej korčuliarskej federácie a Medzinárodnej korčuliarskej únie. V roku 1988 účinkoval na záverečnom ceremoniáli Olympijských hier v Calgary. Začal spolupracovať s renomovanou choreografkou Natashou Dabadie a svojim programom dodal ešte väčšiu iskru a originalitu. Olympijské hry 1992 boli blízko, ale v októbri 1991 si zlomil nohu a musel opustiť olympijský tím.

V roku 1994 sa mu naskytla ďalšia šanca, bol nominovaný na olympiádu. V Lillehameri prekvapil a získal bronzovú medailu. Tento úspech ho vrhol na svetovú scénu. Po OH sa zúčastnil krasokorčuliarskej šou v USA. Vo svojom rodnom Francúzsku sa stal hviezdou, ktorá priťahovala pozornosť všetkých médií a verejnosti. Jeho umelecké stvárnenie bolo neporovnateľné s ostatnými krasokorčuliarmi, no často bol kritizovaný za techniku skokov.

Od roku 1998 znova bojoval na svetovej krasokorčuliarskej scéne svojím spôsobom – programom D´Artagnan. Predvedenie tohto programu na európskom šampionáte, za ktoré získal najvyššiu známku 6.0, prinútilo Francúzsku korčuliarsku federáciu poslať ho na Olympijské hry v Nagane. V tvrdej konkurencii znova zažiaril a znovu získal bronzovú medailu. Po olympiáde 1998 sa zúčastnil na turné profesionálov a iných profesionálnych súťaží. V USA sa prezentoval v najpopulárnejšej krasokorčuliarskej šou Champions on Ice. V Európe založil úspešné turné Euro de Candel.

Neskôr sa vytratil z ľadu, aby sa vrátil ako športový redaktor a komentátor. Počas Olympijských hier 2006 v Turíne sa zamiešal do komentátorskej polemiky o víťazke Japonke Šizuka Arakawa, ktorá vyhrala až z tretej najlepšej pozície. Neskôr sa francúzska televízia musela za jeho výroky ospravedlniť japonskému veľvyslancovi vo Francúzsku.

Umenie

Ako krasokorčuliar bol ľahko rozpoznateľný svojim energickým štýlom a jedinečnou choreografiou. Jeho zvykom bolo vykresliť rôzne charaktery na ľade, k čomu mu pomáhal výber hudby, kostýmov a choreografia jeho voľných programov. Medzi jeho najznámejšie voľné programy patria Conan, Napoleon, Godfather a D´Artagnan. Jeho choreografie sa opierali o výbornú prácu nôh, ktorá pokryla klzisko v celej jeho dĺžke. Už na začiatku svojej kariéry pochopil, že umelecké predvedenie je jeden z dôležitých krokov k úspechu.

Osobný život

je ženatý s tanečnicou Oliviou Darmon, s ktorou má tri deti, Lunu, Mayu a Thaliu. Rozpráva po francúzsky, anglicky a taliansky. Jeden z jeho programov bol kritizovaný Američanmi, pretože v ňom odhodil americkú zástavu na ľad. Jeho špecifický prvok, pri ktorom sa točí na kolenách na ľade, je v súťažiach zakázaný. V Disney Channel sa objavil v úlohe kapitána Shenga. V roku 2004 pôsobil v krasokorčuliarskej šou Holiday on Ice.