google/wiki40b huggingface dataset:
Záhrebská župa (Chorvátsko)

Charakter župy

Župa sa nachádza v okolí hlavného mesta Chorvátska, Záhrebu. Rovnako ako väčšina žúp na severe Chorvátska, aj táto patrí k tým menším. Na západe hraničí zo Slovinskom, na východe s mnohými ďalšími oblasťami. Jej územie tvorí väčšinou údolie rieky Sávy a rovina Moslavina a Turopolje. Celá oblasť profituje z blízkosti hlavného mesta; mnoho priemyselných závodov a novo sa rozrastajúcich satelitných miest sa nachádza práve tu, mimo Záhrebu.
1. vodnopólová liga žien 2017/18

Systém súťaže

Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Turnaje boli 4, každý účastník bol organizátorom jedného turnaja.
Vojtech Mensatoris

Životopis

Jeho rodičia sa presťahovali na Slovensko v roku 1919.
 
V rokoch 1932-1936 študoval na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, neskôr popri zamestnaní na Konzervatóriu, v rokoch 1942-1947 študoval kreslenie a maľovanie na Slovenskej vysokej škole technickej, dejiny umenia na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. 
V rokoch 1941-1944 pôsobil ako učiteľ a súčasne sólista spevohry Slovenského národného divadla, 1945-1951 ako referent výtvarného umenia na Povereníctve v Bratislave, 1951-1955 bol vedúcim pre súčasné umenie v Slovenskej národnej galérii. Maliarstvu sa intenzívne začal venovať po príchode do Liptovského Mikuláša, kde bol v rokoch 1955 - 1976 riaditeľom Obrazárne Petra Michala Bohúňa. Ako maliar sa venoval krajinomaľbe a zátišiam. Od olejomaľby a kresby prešiel ku gvašu a pastelom. Bol komisárom mnohých výstav a výstavných katalógov.
Česko-slovenské národné basketbalové družstvo mužov

Úspechy

Česko-slovenské družstvo sa zúčastnilo siedmich olympijských hier, na ktorých skončilo vždy bez medaily. Najbližšie k nej bolo v roku 1960 v Ríme, kde obsadilo 5. miesto. Zúčastnilo sa tiež štyroch majstrovstiev sveta, kde rovnako nesiahlo na medailu. Jeho najlepším umiestnením bolo 6. miesto na turnaji v roku 1970 v Juhoslávii. Na majstrovstvách Európy sa zúčastnilo 24-krát a získalo na nich 12 medailí. Prvú medailu – bronzovú – dosiahlo hneď na prvom turnaji majstrovstiev Európy v roku 1935 vo Švajčiarsku. Tú najcennejšiu potom v roku 1946 vo švajčiarskej Ženeve, keď vyhralo všetky svoje zápasy a vo finále zvíťazilo nad Talianskom.
Lepuia’i

Geografia

Dedina sa nachádza na južnom pobreží ostrova Manono. Na severozápad od dediny sa nachádza dedina Apai a na juhovýchod dedina Faleu.
Kristína Lujza Öttingenská

Životopis

Narodila sa ako šieste dieťa grófa Albrechta Arnošta I. a jeho manželky Kristíny Frederiky Württemberskej. Matka zomrela 9. novembra 1674 a otec sa 30. apríla 1682 oženil s jej sestrou Eberhardinou Katarínou, ktorá zomrela krátko po pôrode svojho prvého dieťaťa, chlapčeka Albrechta Arnošta († 1684), v roku 1683.
Z piatich Kristíniných súrodencov sa dospelosti dožil brat Albrecht Arnošt II. (* 1669 – † 1731), a sestry Eberhardina Sofia (* 1666 – † 1700) a Henrietta Dorota (* 1672 – † 1728).
Štefan Zermegh

Životopis

Pochádzal zo šľachtického rodu.Roku 1809 vstúpil do piaristickej rehole, noviciát absolvoval v Prievidzi a v Brezne, 1815 z rehole vystúpil.

Študoval na strednej škole v Trenčine, filozofiu na univerzite v Budapešti.

Bol menovaný za stoličného vicenotára, 1828 – 1840 preceptor a 1832 – 1848 aj podvýberca daní v Trenčianskej stolici. Prívrženec mladej bernolákovskej generácie.
Literárne činný, 1827 knižne vydal latinskú oslavnú báseň, v rukopsie sa zachovalo ďalšie jeho dielo v bernolákovčine Jóba príklady a divadelná hra v 3 dejstvách.
Bezmiâlem Sultán

Pôvod

Podľa záznamov z háremovej knihy pochádzala z Gruzínska, jej rodné meno nie je známe. Bola privedená do háremu sultána Esmou Sultan, sestrou Mahmúda II.

Život

Predtým, ako bola zajatá a privlečená do háremu, chcela práve v kúpeľoch háremu pracovat. Mala veľmi krásnu tvár a snehobiele ruky. V roku 1822 ju vydali za sultána Mahmúda II. Ako matka sultána Abdülmecida I. zastávala funkciu valide sultan (1839 – 1853) a stala sa veľmi populárnou a uznávanou ženou, ktorá mierne zasahovala do vtedajšej politiky.
Jeden zo zdrojov uvádza, že Mahmud II. bol alkoholik a na predávkovanie alkoholom zomrel (tiež sa špekuluje o tuberkulóze).
MC Erik & Barbara

História

Skupina bola založená v marci roku 1995, keď už nevystupovali so skupinou Maduar. Skupinu tvorili skladateľ a spevák Erik Aresta a speváčka Barbara Haščáková. V tom istom roku Erik a Barbara podpísali s firmou PolyGram zmluvu na vydanie troch albumov do roku 1997 a vydali prvý spoločný singel „I'm Free“, za ktorým nasledoval singel „U Can't Stop“ a album s rovnakým názvom, ktoré sa stalo bestsellerom v celej Európe.
V marci roku 1996 MC Erik & Barbara vydávajú singel „Save the Jungle“, sprevádzaný videoklipom, situovaným do sci-fi prostredia, v auguste zaznamenávajú veľký úspech s reedíciou albumu U Can't Stop v Nemecku, Belgicku, Fínsku a Švajčiarsku. V tom istom roku usporiadajú rozsiahle turné po Európe.
V roku 1997 Erik s Barbarou zaznamenávajú ohromný úspech v Japonsku a nahrávajú videoklipy pre singly „U Can't Stop“, „Summer Nights '95“, „Keď príde láska“, „Save the Jungle“, „Anjel II“, „It's Your Day“, „Dancing Queen“, „Never Gonna“ a „Sen“.
Kvôli nezhodám sa hudobné duo v decembri 1998 rozpadlo. Spolupráca Erika a Barbary upadla a každý sa začal venovať svojim sólovým projektom.
V roku 2010 vydali Erik a Barbara nové CD s názvom 2010, v spoločnosti TRUSTIA, obsahujúce štrnásť songov – sedem novo nahraných najväčších hitov, päť nových skladieb a dva remixy.
Deep Purple (album)

Charakteristika albumu

Tretí album Deep Purple vyšiel len niekoľko mesiacov po predchádzajúcom The Book of Taliesyn a stal sa zároveň aj labuťou piesňou zostavy s Rodom Evansom a Nickom Simperom. Aj pri počúvaní sa dá vytušiť, že veľké zmeny sú už predo dvermi. Nekompromisná "The Bird Has Flown" by s drobnými kozmetickými úpravami pokojne zapadla na neskorší Fireball. Album Deep Purple tak logicky a nielen z časového hľadiska uzatvára etapu kapely rokov šesťdesiatych a otvára dvere k jej charakteristickému hardrocku siedmej dekády.
Alexej Archipovič Leonov

Život

Narodil sa v mnohopočetnej rodine v obci Listvianka v Kemerovskej oblasti. V roku 1947 sa s rodičmi presťahoval do Kaliningradu. V roku 1955 absolvoval začiatočný letecký výcvik leteckej škole v meste Kremenčug. V roku 1957 skončil vojenský letecký výcvik v meste Čugujev.
V roku 1960 sa dostal do prvej skupiny sovietskych kozmonautov. V roku 1965 pri lete kozmickou loďou Voschod 2 vystúpil ako prvý človek z družice do voľného priestoru. Vzdialil sa od lode pripútaný lanom na vzdialenosť 5,35 metrov. Výstup trval dovedna 20 minút, z toho 12 minút mimo kozmickej lode.
Neskôr bol v rámci sovietskeho mesačného programu cvičený za veliteľa lunárneho modulu a podľa viacerých zdrojov sa v prípade jeho úspechu mal stať prvým človekom na Mesiaci. Celý program bol ale zrušený a poslednou kozmickou misiou, na ktorej sa Leonov zúčastnil, bol medzinárodný experiment kozmických lodí Apollo a Sojuz 19 (na ktorej bol Leonov veliteľom) na obežnej dráhe okolo Zeme v dňoch 15. – 24. júla 1975, uskutočnenom pod názvami  „Apollo Sojuz Test Project“ (ASTP) a „Experimentaľnyj Poľot Apollon Sojuz“ (EPAS).
Leonov sa tiež podieľal na vyšetrovaní havárie a smrti prvého kozmonauta J. Gagarina a napokon v roku 2013 zverejnil ako prvý z kompetentných informácie o okolnostiach jeho smrti.
Nonville (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 8,91 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 233 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plourivo

Poloha

Obec má rozlohu 28,35 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 190 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dominik Šimčák

Klubový hokej

Odchovanec košického hokeja. Kariéru začal v sezóne 2006/07 a v sezóne 2009/10 sa zapojil do projektu HK Orange 20.
Podanie (tenis)

Podanie v tenise je úder, ktorým sa začína každá hra.
V súčasnom profesionálnom tenise sa využíva takmer výlučne podanie, pri ktorom hráč vyhodí loptičku do vzduchu a udrie ju raketou tak, aby smerovala krížom od hráča do poľa podania. Ak sa loptička dotkne siete a padne do poľa podania hlási sa "let" a podanie sa opakuje. V profesionálnom tenise sa loptička pri prvom podaní hrá priamo (silovo bez akejkoľvek rotácie) pri druhom sa zvykne zatočiť (zarotovat hornou, bočnou alebo najčastejšie kombinovanou rotáciou), aby po dopade na kurt zmenila smer a rýchlosť. Hráč má k dispozícii dve podania, pokiaľ obe podania skazí, ide o dvojchybu a bod získava protihráč.
Podanie je jediný tenisový úder na ktorý nemá vplyv protihráč. Protihráč nemôže do podania nijak zasahovať. Podávajúci hráč si sám vyberie spôsob akým podá (silu, rotáciu, či podá protihráčovi do forhendu, bekhendu alebo na telo). Hráč pri podaní nesmie pred stretom rakety a loptičky prekročiť hociktorou nohou čiaru podania, v inom prípade sa hlási prešľap a podanie je neplatné a nemôže sa opakovať.
Pre nováčikov je to jeden z najzložitejších úderov, ak je však dobre natrénované, môže sa stať pre hráča veľkou výhodou. Pokročilí hráči dokážu podať rôznym spôsobom a používajú svoje podanie ako príležitosť získať bod, (eso - returnujúci hráč sa nesmie žiadnou časťou rakety dotknúť loptičky) alebo ako získať prevahu v hre - zatlačením protihráča do pozície z ktorej môže zahrať iba obranný úder. Z tohto dôvodu profesionálni tenisti vyhrávajú väčšinu svojich podaní a okamih, keď protihráč prelomí podanie súpera (break) hrá kľúčovú úlohu v zápase.
Hráč podáva z ľavej alebo pravej polovice svojej strany dvorca, do opačnej štvrtiny súpera, ľavú a pravú polovicu postupne strieda. V prípade štvorhry sa hráči na podaní postupne striedajú, pri podaní hráč podáva do tej istej časti dvorca, ako v dvojhre, ostatné údery platia na rozšírenom dvorci, vyznačenom čiarami.

Taktika

Podanie pri dvojhre - hráč podáva vždy na kríž a stojí čím bližšie ku stredu dvorca. Prvé podanie sa väčšinou podáva silovo, úspešné prvé podanie je veľkou výhodou pre podávajúceho hráča. Druhé podanie má funkciu sťažiť returnujúcemu hráčovi vrátenie loptičky. Hráč by nemal druhé podanie často kaziť, mohlo by to viezť ku breaku, ktorý býva najmä na tvrdom povrchu rozhodujúci. Druhým podaním sa dá veľmi dobre taktizovať. Najúčinnejšie druhé podanie praváka do forhendovej strany protihráča je von z dvorca. Do bekhendovej strany je najúčinnejšie podanie do súperovho bekhendu - rotovaná loptička má tendenciu sa stočiť do protihráčovho tela.
Podanie pri štvorhre - hráč taktiež podáva na kríž, ale stojí viac von z dvorca, teda niekde pri strete bočnej dvojhrovej čiary so základnou čiarou. Najdôležitejšiou úlohou podávajúceho hráča pri štvorhre je podať tak, aby umožnil svojmu spoluhráčovi na sieti ukončiť odreturnovanú loptičku.
Dolné Semerovce

Dejiny

Obec Dolné Semerovce vznikla v roku 1260 v časoch vlády kráľa Bela IV. Obyvatelia sa venovali hlavne poľnohospodárstvu. Darilo sa a stále sa výborne darí obilninám, viniču a ovocným stromom. Vpádom Turkov bolo pôvodné územie Dolných Semeroviec zničené. Občania našli záchranu v kamenných pivniciach za kopcom Dobok, kde v roku 1715 založili novú obec. Na pôvodnom mieste ostala len osada Pustá Ves. O silnom duchovnom založení miestneho obyvateľstva svedčí fakt, že bola do konca druhej svetovej vojny sídlom Rádu milosrdných sestier. Zachoval sa kláštor milosrdných sestier zo 17. storočia, ktorý slúžil ako nemocnica. Dnes v tejto budove sídli obecný úrad. Rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa z konca 18. storočia je bohato zdobený sakrálnymi pamiatkami. V roku 1860 na ňom prebehla rekonštrukcia. Svojou krásou zaujme pomník Károlya Viszolajszkého v miestnom cintoríne, no aj pamätník v strede obce. V poslednom období sa darí rozvoju agroturistiky, najmä chovu jazdeckých koní.
Boury-en-Vexin

Poloha

Obec má rozlohu 11,09 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
The Early Years Live

The Early Years Live je video album z rôznych živých vystúpení Dead Kennedys, natočené od 1978 do 1981 Joe Reisom, majiteľom punk-centric video štúdia Target Video. Oficiálne vydanie na VHS bolo v júli 1987 a na DVD v roku 2001.
Príslovka

Príslovka alebo adverbium je neohybný slovný druh bližšie určujúci prídavné mená alebo slovesá.
Jozef Jarín Kmeť

Životopis

Roku 1841 skončil štúdium práva v Bratislave, potom trvalo pôsobil ako advokát v Ľubietovej, od 1876 sa venoval hospodáreniu na rodinnom majetku. Ako príslušník štúrovskej generácie obhajoval právo používať slovenský jazyk v mestských i župných úradoch v hornouhorských stoliciach. V marci 1848 ako člen rev. výboru v Ľubietovej zostavil memorandum proti národnostnému útlaku, v 60. rokoch sa opäť angažoval proti maďarizácii vo verejnom živote, s Júliusom Plošicom viac ráz vystúpil proti rodu Radvanskovcov na zasadnutiach župného výboru v Banskej Bystrici. Uverejňoval správy zo života mesta a okolia v Slovenských národných novinách a v Obzore, propagátor slovenskej tlače. Literárnej tvorbe sa venoval od roku 1876, v rukopise sa zachovalo 12 ponáškových básní príležitostného charakteru, ktoré venoval občanom Ľubietovej, a 6 krátkych próz, väčšinou prekladov z nemčiny. Zakladajúci člen Matice slovenskej.
Sýkorka čiernohlavá

Opis

Sýkorka čiernohlavá meria 11 - 11 5 cm a váži 11 - 11,4 g . Sýkorka čiernohlavá sa veľmi podobá na sýkorku hôrnu. Odlišuje sa tým, že čiernu farbu na hlave nemá lesklú, čiernu škvrnu na brade má väčšiu a nemá ju ostro ohraničenú. Letky na krídlach majú biele lemovanie. Boky na spodku tela má tmavšie.

Hlas

Volanie "déé déé" a kontaktný hlas "zi-zizi"
29 s, Nemecko, na konci nahrávky počuť aj kontaktné hlasy "zi-zizi"
Spev "Siü-siü-siü-siü siü"
14 s, Rusko
Sýkorka čiernohlavá má typické drsné volanie "déé déé déé déé déé" alebo "ci-ci déé déé déé". Kontaktný hlas znie ako "ti-ti", "sti-ti" alebo "zi-zizi". Spev sa podobá spevu kolibiarika sykavého alebo časti spevu slávika obyčajného a znie ako flautovité "Siü-siü-siü-siü siü" alebo "tsi-tsi tsi tsi" a v strednej Európe ostáva v jednej výške

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 60 000 - 150 000, zimujúcich jedincov 200 000 - 500 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Bell AH-1Z Viper

Konštrukcia

Hlavný rotor vrtuľníka je štvorlistý a vyrobený z kompozitných materiálov. Poháňa ho dvojica turbohriadeľových motorov T700-GE-401C, z ktorých každý má výkon 1 800 koní. Vrtuľník dosahuje maximálnu rýchlosť 370 km/h a s externými palivovými nádržami preletí až 685 km. Maximálny dostup stroja je viac ako 6 000 m a rýchlosť stúpania dosahuje 14 m/s. 
Kabína posádky má tandemové usporiadanie, pričom vrtuľník môže byť pilotovaný zo sedadla v prednej aj zadnej časti. Všetky relevantné parametre misie sú zobrazené prostredníctvom farebných displejov. Digitálna 3D mapa umožňuje posádke lepšiu navigáciu. Jedným z kľúčových vylepšení, ktorým sa Viper odlišuje od predchodcov z rodiny vrtuľníkov Cobra, je prilbový zameriavač Top Owl od spoločnosti THALES. Tieto helmy zobrazujú pilotom informácie o misii, letové údaje a sú prepojené s palubnými zbraňovými systémami, ktorým dodávajú súradnice cieľa.
Základnú výzbroj vrtuľníka tvorí trojhlavňový rotačný kanón M197 kalibru 20 mm s palebným priemerom 750 nábojov. Na konce krídel AH-1Z je možné umiestniť dvojicu rakiet vzduch-vzduch AIM-9 Sidewinder. Na štyroch závesných bodoch pod krídlami môžu byť nesené bloky neriadených rakiet vzduch-zem Hydra70 kalibru 70 mm, riadené rakety vzduch-zem AGM-114 Hellfire alebo zápalné bomby Mk 77.
Jedným z najdôležitejších prvkov avioniky AH-1Z je Target Sight System (TSS), ktorý obsahuje infračervený systém (FLIR) tretej generácie. Zo všetkých vrtuľníkových avionických systémov sveta TSS údajne poskytuje najdlhší dosah, najmenšie chvenie a najvyššiu presnosť zbraní. Vrtuľník však môže byť vybavený aj ďalším senzorom, ktorým je rádiolokátor AN/APG-78.
AH-1Z Viper zdieľa až 84% svojich súčiastok (vrátane avioniky) s užitkovým vrtuľníkom UH-1Y Venom, ktorý je tiež v službe USMC, čo významne znižuje náklady na údržbu.

Budúci používatelia

Bahrajn - v novembri objednal 12 vrtuľníkov v hodnote 912 miliónov dolárov. Dodávky by mali začať v roku 2022 a Bahrajn plánuje k vrtuľníkom objednať aj výzbroj v podobe riadených striel AGM-114 Hellfire.
Lironville

Poloha

Obec má rozlohu 8,99 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Privat-d’Allier

Poloha

Obec má rozlohu 29,96 km². Najvyšší bod je položený 1 221 m n. m. a najnižší bod 547 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 405 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Protest

Protest sa vníma ako prejavenie nesúhlasu, pričom sa používajú ústne, alebo písomné prostriedky.

Ústny protest

Ústne protesty sa považujú za najčastejšie používané formy protestu. Protestujúci dav používa na vyjadrenie nesúhlasu transparenty, pokriky a skandovanie.
Lasse (Pyrénées-Atlantiques)

Poloha

Obec má rozlohu 14,79 km². Najvyšší bod je položený 1 247 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 281 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štyri posledné piesne

Vznik

Dielo je cyklus štyroch piesní pre soprán a orchester, ktoré skladateľ skomponoval v roku 1948 ako samostatné kusy. Nie je známe, či Strauss zamýšľal vytvoriť cyklus a aký rozsiahly. Piesne vydali pod súhrnným názvom Štyri posledné piesne až po jeho smrti vo vydavateľstve Boosey & Hawkes, čo bol nápad šéfredaktora a Straussovho priateľa Ernsta Rotha.
Piesne sú zhudobnením básni dvoch nemecky píšucich básnikov. Ako prvú Strauss dokončil pieseň Im Abendrot na text Josepha von Eichendorffa, neskôr ho zaujali básne Hermanna Hesseho, z ktorého pera pochádzajú zvyšné tri zhudobnené básne. V Straussových plánoch bolo zhudobniť ešte minimálne jednu Hesseho báseň, avšak v septembri 1949 ho ako 85 ročného zastihla smrť. Dielo malo premiéru až v roku 1950 v Londýne so slávnou sopranistkou Kirsten Flagstad a Filharmonickým orchestrom pod vedením legendárneho dirigenta Wilhelma Furtwänglera.

Charakter hudby

Básne sa zaoberajú témami, ktoré sa Straussa na sklonku života dotýkali - predovšetkým otázkou odchádzania, smrti a spomienkami. Dielo má neskororomantický charakter, so širokou harmonickou paletou, avšak v dobe jeho kompozície už považovaný za nemoderný. Sopránový part sa vyznačuje lyrickým a mimoriadne citlivým vedením melódie s krásnymi nuansami vystihujúcimi obsah textu. Sólový hlas je vedený v popredí bohatého a majstrovsky inštrumentovaného partu pre veľký orchester, s význačným postavením lesných rohov. Napriek myšlienkovému okruhu básni dielo nevyznieva tragicky, ale naopak zmierlivo a vyrovnane.
Martin Gartner

Životopis

Pôsobil v Banskej Bystrici, kde ho prijali za mešťana (1749).
Umelecká beseda slovenská (budova)

Charakteristika

Umelecká beseda slovenská je názov spolku, ktorý bol založený v roku 1921, aby združoval všetky umelecké odbory. Rovnomenný pavilón, slúžiaci ako výstavný a klubový objekt postavila dvojica mladých architektov Alois Balán a Jiří Grossman na pozemku v blízkosti Dunaja. Objekt spadá do prelomového obdobia ich tvorby. Približne od roku 1925 môžeme sledovať odklon od dekorativizmu a čoraz väčší vplyv funkcionalistických tendencií v tvorbe tejto dvojice.

Význam budovy

Spomínaná budova Umeleckej besedy slovenskej na Dostojevského rade je významná z hľadiska funkčného ale i konceptuálneho. Potreba typu takejto stavby reflektovala nové potreby v oblasti reprezentácie a združovania sa umelcov. Koncepcia celej budovy je založená na odlišnom princípe ako doteraz realizované projekty tejto dvojice architektov. Upustenie od ornamentu, pozdvihnutie formy ale aj materiálu, to sú znaky novej, modernej architektúry. V tomto novom výtvarnom programe je koncipovaný aj pavilón Umeleckej besedy slovenskej. Pavilón je postavený na mieste, ktoré bolo pred reguláciou rieky Dunaj často zaplavované, preto dalo mesto pozemok spolku zadarmo. K pozemku patrí aj veľká záhrada, ktorá sa po čase stala populárnou ako Záhrada umelcov.

Vnútorné usporiadanie budovy

Budova Umeleckej besedy je trojpodlažná, čiastočne podpivničená. Hlavný vstup do objektu je zo Šafárikovho námestia cez predložené schodisko, vystupujúce z hmoty budovy. Vedie priamo do priestrannej haly, slúžiacej ako zhromažďovací priestor, ale aj na menšie výstavy. Prízemie pozostáva z dvoch výstavných siení. Veľká sieň bola prednostne koncipovaná na výstavy obrazov a malá, takzvaná „kamenná sála“ na výstavy sôch. Obe sú presvetlené zhora. V polozapustenom suteréne sa nachádzali pomocné prevádzky ako hospodárske priestory, sklady, archív, ale aj menšia zasadacia sieň. Na prvom nadzemnom podlaží sú priestory klubu, prístupné samostatným bočným vstupom a na druhom veľká zasadacia sieň s priestrannou terasou.

Architektonický výraz

Architektonický výraz tejto stavby je postavený na jednoduchosti radenia kubických hmôt, charakteristickej farebnosti prírodných materiálov a ich kontraste s inými materiálmi. Tento výraz si Umelecká beseda zachovala dodnes. Hmotová diferenciácia je podčiarknutá farebným kontrastom bielych hladkých plôch a červeného režného muriva. Znaky funkcionalistickej architektúry sú umocnené pravidelne členenými oknami, ale predovšetkým hlavným dvojpodlažným kubusom, nad vstupom do ktorého citlivo presahuje výstavná časť so svetlíkmi, s pravidelným rastrom presvetľujúcich strešných okien.

Konštrukčné riešenie

Konštrukčne je stavba riešená ako kombinácia železobetónového skeletu a muriva. Skelet výstavných siení má vo veľkej sieni rozpon 9 m a 7,5 m v malej sieni. Prestrešené sú rámovou konštrukciou stropu. Spoločenská časť je z tehlového muriva. Celá stavba je založená na betónových pásoch.
Pistoriho palác

Charakteristika

Pisztoryho palác bol vybudovaný v druhej polovici 19. storočia v eklektickom štýle. Názov dostal podľa lekárnika Pisztoryho. Počas socializmu slúžil ako sídlo Múzea Vladimíra Iľjiča Lenina, neskôr ako Dom zahraničných Slovákov.
V súčasnosti (2007) je majetkom mesta a spravuje ho mestská časť Bratislava-Staré Mesto. Dlhšiu dobu sa nevyužíva a postupne chátra. Staromestská samospráva ho plánuje revitalizovať a využívať na kultúrne účely.
Z čias, keď slúžil ako Leninovo múzeum sa zachovalo v prízemí niekoľko mramorových tabúľ. Na dvoch sú štátne znaky ČSSR a ZSSR, na dvoch ďalších sú nápisy:
"Všetko, čo je v proletariáte skuto- // čne veľké a hrdinské - odvážna myseľ, // železná, nezlomná, húževnatá a všetko // prekonávajúca vôľa, svätá nenávisť, // smrteľná nenávisť k otroctvu a útla- // ku, revolučný elán, ktorý hory prená- // ša, bezmedzná viera v tvorivé sily // más, obrovský organizačný génius - // to všetko bolo jedinečne stelesnené // v Leninovi, ktorého meno sa stalo // symbolom nového sveta od západu // na východ, od juhu na sever."
"Komunizmus plní histo- // rické poslanie - zbaviť // všetkých ľudí sociálnej // nerovnosti, všetkých fo- // riem útlaku a vykorisťo- // vania, vojnových hrôz - // a nastoľuje na svete mier, // prácu, slobodu, rovnopráv- // nosť, bratstvo a šťastie // všetkých národov."