Ľudovít IX. (Francúzsko)

Detstvo a mladosť

Narodil sa ako tretí z početného potomstva Ľudovíta VIII. (1187 – 1226) a Blanky Kastílskej (1188 – 1252), dcéry kastílskeho kráľa Alfonza VIII.
Bol druhým menom známym synom svojich rodičov. Jeho starší brat Filip, ktorý sa narodil v roku 1209, zomrel ako deväťročný a štvorročný Ľudovít sa v roku 1218 stal následníkom trónu. Podľa dobových svedectiev princ zdedil blond vlasy a jemný vzhľad po rode z Hainaut. V detskom veku mu najmä matka dopriala starostlivú výchovu a veľa času trávil aj so starým otcom Filipom II., ktorý po víťazstve v bitke pri Bouvines prenechal bojovanie i správu kráľovstva synovi Ľudovítovi VIII. a skúseným kráľovským radcom.
Bol starším bratom sicílskeho a neapolského kráľa Karola I. (1227 – 1285), grófa z Anjou a Provence.
Ľudovít mal iba 12 rokov keď jeho otec pri návrate z križiackej výpravy proti albigéncom nečakane zomrel 8. novembra 1226 na úplavicu. 29. novembra 1226 v Reims ho biskup zo Soissons, Jacques de Bazoches, pomazal a korunoval za kráľa. Regentkou sa stala jeho matka, Blanka Kastílska Vzhľadom na jeho vek nemohol vládnuť samostatne. Pri ceste do Reims bol Ľudovít pri zastávke v Soissons pasovaný na rytiera. Ihneď po pohrebe svojho manžela sa kráľovná matka ujala bránenia práv svojho syna. Pri správe kráľovstva Blanka Kastílska mohla počítať s podporou skupiny verných kastelánskych rodov z ktorých okruhu pochádzali arcibiskup v Sens Gautier Cornut, kráľovský veliteľ Matúš II. z Montmorency alebo kráľovský maršalek Jean III. Clément. Podporovali ju i senliský biskup a kancelár Guérin a komorník Bartolomej z Roye.

Cesta do Svätej zeme

Po zaplatení polovice výkupného a po prepustení všetkých významných zajatcov odplával Ľudovít z Egypta do Akkonu, kde pristál 12., alebo 13. mája. Čoskoro po pristátí zvolal v Akkone poradu svojich lénnikov o budúcich plánoch. Blanka Kastílska totiž v liste vyzývala svojho syna k urýchlenému návratu do Francúzska. Ľudovítovi bratia a flanderský gróf radili návrat. 3. júla oznámil kráľ svoje rozhodnutie. Jeho bratia a každý, kto sa chcel vrátiť, sa mali vrátiť domov. Samotný kráľ, spolu s tými čo nechceli odísť, sa rozhodol zostať v Palestíne. Kráľovi bratia sa vydali domov asi v polovici júla. S kráľom zostalo len asi 1 400 mužov. Je možné, že dôvodom zotrvania v Svätej zemi nebola len zbožnosť, ale aj snaha napraviť neúspechom poškodenú povesť francúzskeho kráľa. V nasledujúcich rokoch Ľudovít vynaložil veľké finančné sumy na obnovu opevnenia Jaffy, Caesareje, Sidonu a Akkonu. V Jaffe navštívil Ľudovíta i nový antiochijský knieža Bohemund VI. Aj jemu venoval potrebné financie na posilnenie opevnenia Antiochie. Počas pobytu v Svätej zemi Ľudovít dosiahol prepustenie všetkých križiakov držaných v egyptskom zajatí. Okrem zajatcov získal od vodcu egyptských mamelukov darom i zebru a slona. 27. novembra zomrela Ľudovítova matka Blanka Kastílska. Správa o jej smrti sa dostala k Ľudovítovi až na jar roku 1253.
Hoci Ľudovítova križiacka výprava bola najlepšie naplánovanou a zorganizovanou križiackou výpravou na východ, skončila nezdarom. Ani jej neúspech však neviedol k zániku nadšení pre križiacku vec v ďalších rokoch.

Mincové reformy

Ku koncu svojej vlády (v rokoch 1262 – 1270) vykonal Ľudovít niekoľko dôležitých mincových reforiem. Nariadením z roku 1262 zaviedol kráľovské mince ako jediné obeživo vo Francúzsku a zakázal ich napodobňovanie a falšovanie. Výnimku mali mince šľachticov s právom razby mincí. Ich obeh však bol obmedzený len na ich vlastné panstvo. Ďalšie dve nariadenia z rokov 1262 – 1265 žiadali od všetkých kráľovských poddaných prísahu, že nebudú používať anglické mince esterliny. Ako najneskorší termín ich použitia bol stanovený august 1266. V júli 1266 bola ďalším nariadením obnovená razba parížskeho denára a bola novo stanovená jeho váha a obsah drahého kovu v ňom. Bola tiež vyhlásená i razba novej mince tourského groša. Niekedy v rokoch 1266 – 1270 potom vydal nariadenie, ktorým zaviedol novú mincu zlatý denár so štítom (deniers d’or à l’écu) nazývaný skrátene écu. Razba zlatých mincí vo vtedajšej Európe patrila skôr k výnimkám. Zatiaľ čo obnovený parížsky denár a écu sa neujali, tourský groš sa tešil veľkej obľube i na medzinárodnom trhu a používal sa i v 14. storočí.

Hodnotenie

Po prekonaní ťažkostí v začiatkoch svojej vlády sa Ľudovítovi podarilo rozšíriť svoju jurisdikciu na nezávislé kráľovské léna za hranicami jeho korunnej domény. Tu všade napomáhal vymáhaniu práva, dodržiavaniu mieru a ochraňoval cirkev. Za jeho vlády tak bol položený základ pre právnu jednotu neskoršieho francúzskeho národa.
V neskoršom období svojej vlády prijal Ľudovít za svoj asketický spôsob života. To vzbudilo kritiku osôb, ktoré sa domnievali, že taký spôsob života je nezlučiteľný s hodnosťou kráľa.
V dobe úmrtia Ľudovíta IX. bolo Francúzsko najbohatšou krajinou Európy.