Silverstone Circuit

Charakteristika trate

Silverstone sa nachádza asi 115 km severne od Londýna. Okruh stojí na základoch bývalého vojenského letiska pre bombardéry Kráľovského letectva. Tri pristávacie dráhy usporiadané v typickom trojuholníku postavené v roku 1943 v súčasnosti ležia v strede pretekárskej trate. V roku 1949 dostal okruh podobu, ktorá tvorí základ dnešnej trate. O dva roky neskôr získala okruh do prenájmu Britská asociácia pretekárov (BRDC) a prišlo k mnohým zmenám. Okrem iného boli boxy presunuté z rovinky Farm na rovinku medzi Woodcote a Copse. V roku 1971 BRDC kúpila všetky pozemky na ktorých sa okruh nachádza a znovu došlo na úpravy. Postavili nové boxy, vo Woodcote bola postavená nová zákruta a celá trať bola upravená tak, aby sa na nej dalo lepšie predbiehať. Tieto stavebné úpravy však neboli zďaleka posledné. Trať sa upravovala aj v nasledujúcich rokoch. Cieľom bolo znížiť rýchlosti, ktoré sa na naj dosahovali. V roku 1991 bol spomalený a predĺžený výstavbou dodatočných zákrut. Napriek tomu sa priemerná rýchlosť stále pohybuje na hodnote 235 km/h. Veľa sa investovalo aj do vybavenosti okruhu, pričom tu bola založená i pretekárska škola.
Dnešný Silverstone aj naďalej patrí k najbezpečnejším okruhom. Má kvalitný a rovný asfaltový povrch so strednou náročnosťou na pneumatiky a ešte o niečo ohľaduplnejší je voči brzdám. Tvorí ho sedem ľavotočivých a desať pravotočivých zákrut.
Pokojný vidiecky kraj sa počas víkendových pretekov mení na rušné turistické centrum a kvôli nedostatočnej cestnej infraštruktúre miestna doprava kolabuje a tvoria sa dopravné zápchy. Tento problém sa však z väčšej časti podarilo odstrániť výstavbou obchvatu A43 Silverstone. Veľká cena Veľkej Británie sa koná zvyčajne v lete, no v roku 2000 sa presunula na apríl. Toto riešenie sa však ukázalo ako veľmi nešťastné, keď sa kvôli silným dažďom zmenili polia, na ktorých diváci zaparkovali svoje autá, na obrovské močariská. Mnohí návštevníci sa na okruh dopravujú prostredníctvom helikoptér, a preto sa Silverstonský heliport v tento deň stáva najvyťaženejším letiskom v Británii.

História

Priestory letiska Silverstone za druhej svetovej vojny slúžili na výcvik pilotov bombardérov. Do tej doby najznámejší anglický okruh Brooklands s vyhlásenou klopenou dráhou bol počas náletov zničený a absencia pretekania prinútila riaditeľstvo spoločnosti Brooklands (Weybridge) Ltd., aby celý areál predalo za 330 tisíc libier leteckej továrni Vickers-Armstrong. Kráľovský automobilový klub (RAC) potom získal ako náhradu od ministerstva letectva vojenské letisko neďaleko dedinky Silverstone v grófstve Northamptonshire. Silverstone onedlho predstavoval pre Britov novú automobilovú legendu. Veľká cena sa tu konala už v roku 1948 a práve tu sa začala 13. mája 1950 písať história seriálu majstrovstiev sveta Formuly 1.
Prvá zmienka o pretekoch v Silverstone pochádza zo septembra 1947. Jednalo sa o veľmi neformálne a dokonca ilegálne preteky známe ako Mutton Grand Prix. O rok neskôr sa na Silverstonské letisko preteky znovu vrátili, no tento raz v podobe Veľkej ceny Veľkej Británie, ktorú zorganizoval Kráľovský automobilový klub. Tá sa jazdila na pristávacích dráhach, pričom dlhé rovinky ukončovali úzke vlásenky a trať ohraničovali balíky slamy. Aj v roku 1949 sa pretekalo na tejto trati, no pre preteky International Trophy sa organizátori rozhodli jazdiť na okružnej dráhe. Tá slúžila i Veľkým cenám v rokoch 1950 a 1951. Od roku 1952 sa štartová čiara presunula z Farm Straight na dnešnú cieľovú rovinku a táto konfigurácia zostala ďalších 35 rokov prakticky nezmenená.
Silverstone zaznamenal významné úspechy britských jazdcov a tímov, no skvelé spomienky naň majú aj ostatné hviezdy Formuly 1. Taliansky tím Ferrari na tomto okruhu v roku 1951 oslavoval vďaka Froilainovi Gonzalesovi svoje prvé víťazstvo vo Veľkej cene. V roku 1979 si tu Clay Regazzoni prišiel po premiérové víťazstvo tímu Franka Williamsa a tento tím v Silverstone v roku 1997 zaznamenal s Jacquesom Villeneuvom svoj 100. triumf. Jacquesov otec Gilles na tomto tradičnom okruhu v roku 1977 debutoval vo Formule 1. Silverstone spoločne s Monzou, bývalým rakúskym Österreichringom a okruhom v Spa-Francorchamps dodnes patrí k najrýchlejším tratiam.
Britská Veľká cena sa v priebehu svojej histórie zo Silverstone presunula do Aintree či Brands Hatch, ale v roku 1987 sa na dlhú dobu vrátila späť. Motoristický šport má v tejto krajine obrovskú tradíciu a nikto si nedokáže kalendár Formuly 1 predstaviť bez miestnej Veľkej ceny. Unavujúce sú však dlhotrvajúce spory o jej budúcnosť. Bernie Ecclestone každoročne tlačí organizátorov k zdokonaleniu nedostatočnej infraštruktúry. V roku 2009 dokonca hrozilo, že Silverstone zmizne z kalendáru a preteky sa presťahujú do Doningtonu. Ten ale nedokázal včas zahájiť potrebnú rekonštrukciu a Silverstone sa znovu dostal do hry. Rokovania však boli zložité a Ecclestone dlho tvrdil, že radšej zruší Britskú Veľkú cenu. Nakoniec sa ale dohodli na radikálnej prestavbe a uzavreli 17 ročný kontrakt, ktorý mal pôvodne patriť Donington Parku. Súčasťou dohody bola výstavba novej boxovej uličky, boxov a paddoku. Rekonštrukcia tiež zahŕňa nové tribúny a infraštruktúru okruhu.
Premena trate trvala päť mesiacov a stála päť miliónov libier. Úpravy sa dotkli šiestich zákrut a okruh sa predĺžil z pôvodných 5 141 na 5 901 metrov. Z Abbey Corner už jazdci nepôjdu do Farm Straight, Bridge a Priory, ale zatočia doprava a potom ich bude čakať päť nových zákrut a na pôvodnú trať sa znovu vrátia až v Luffield.

Jedno kolo na modernom okruhu

Jazda v Silverstone sa začína prejazdom prvej veľmi rýchlej zákruty Copse, kde musia jazdci jemne pribrzdiť a naslepo nasmerovať auto do správnej jazdnej stopy. Jediným orientačným bodom je tu značka 50 metrov na ľavej strane trate. Ďalej nasleduje veľmi rýchla a obľúbená kombinácia zákrut Maggotts a Becketts. Pri prejazde ľavo-pravou dvojkombináciou musí pilot zostať maximálne sústredený a musí sa pokúsiť nepribrzdiť, aby udržal ideálnu stopu. Aj malá chyba môže stáť veľa času a prípadný zlý nájazd na rovinku Hangar Straight zas znamená nedostatok maximálnej rýchlosti na jej konci. Práve tam autá brzdia do zákruty Stowe. Je to veľmi rýchla a hrboľatá zákruta s dlhým a neprehľadným vrcholom. Brzdí sa tu relatívne neskoro a piloti si na výjazde často pomáhajú prejazdom cez obrubníky. Krátka rovinka s miernym klesaním privádza monoposty do úzkej šikany Vale, kde je kvôli zradným obrubníkom veľmi jednoduché stratiť kontrolu nad autom. Po tejto šikane jazdci pokračujú tiahlou pravotočivou zákrutou Club, ktorej profil bol pri rekonštrukcii v roku 2010 upravený. Na vrchole má opačný náklon ako predtým a vo výjazde sa klesá. V minulosti v Clube veľmi záležalo na pneumatikách. Ďalšia rovinka je pomerne dlhá. Naberá sa tu vysoká rýchlosť a toto tempo je veľmi dôležité pre nájazd do zákruty Abbey. Tá je v konfigurácii Arena, používanej od roku 2010, pravotočivá a jazdí sa v nej na šiestom rýchlostnom stupni rýchlosťou približne 250 km/h. Prvá časť zákruty sa zdá byť vcelku ostrá a navyše je tam hrboľ, ktorý auto rozhodí. Následne sa potom rozširuje a piloti akcelerujú do ďalšej ľavotočivej zákruty Farm, kde sa autá vrátia na ľavú stranu trate a tým vzniká príležitosť na predbiehanie. Nasleduje mierne stúpanie a pomalý úsek náročný na brzdy. V minulosti k týmto problémom nedochádzalo, no tento raz budú trpieť aj zadné pneumatiky. Trinásta zákruta Village aj The Loop, ktorá je pre zmenu na ľavú ruku, sa jazdí na dvojku. Vrchol je tu vcelku neskoro a následne príde rýchla zákruta Aintree. Autá sa držia na vonkajšej strane a potom sa pred nasledujúcou rovinkou zatočí dovnútra zákruty. Tá ústi na dlhej rovinke Wellington Straight. Za ňou sa brzdí do záverečnej sekcie okruhu – do zákrut Brooklands a Luffield. Brooklands je veľmi náročná zákruta, pretože jej vrchol prichádza relatívne neskoro a existuje tu niekoľko možných ideálnych stôp. Ponúka i výborné možnosti na predbiehanie. Dôležitý je takisto prejazd zákrutou Luffield. Dvojitá pravotočivá sa jazdí na druhý, prípadne tretí rýchlostný stupeň a nakoniec sa akceleruje do Woodcote na cieľovú rovinku.