google/wiki40b huggingface dataset:
Pavol Kuna

Životopis

Maturoval na Vyššej obchodnej škole v Kežmarku. Neskôr pôsobil ako bankový úradník v Ružomberku a dôstojník čs. armády. V 1. svetovej vojne dôstojník česko-slovenských légií v Rusku. Od roku 1944 s Vojenským ústredím SNR sa zúčastnil na príprave SNP. Po vypuknutí povstania veliteľ 3. taktickej skupiny povstaleckej armády a neskôr aj 1. čs. armádneho zboru v ZSSR. Viedol oslobodzovacie boje na Liptove. Po oslobodení prispel k výstavbe čs. armády. V rokoch 1945 – 1947 zástupca veliteľa zboru Ministerstva národnej obrany v Banskej Bystrici. Neskôr prepustený a zbavený hodností.
Salles-Curan

Poloha

Obec má rozlohu 93,9 km². Najvyšší bod je položený 1 084 m n. m. a najnižší bod 547 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1067 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dionýz Andráši

Životopis

Bol synom grófa Juraja IV. Andrášiho (1797 – 1872) a Františky von Königsegg-Aulendorf (1814 – 1871). Mal dve sestry a mladšieho brata. Detstvo prežil v rodnom kaštieli v Krásnohorskom Podhradí, univerzitné vzdelanie získal na viedenskej Orientálnej akadémii. Napriek kvalitnému právnicko-diplomatickému vzdelaniu sa gróf venoval najmä súkromným záujmom (bol aktívnym maliarom) a dobročinnosti. Amatérsky sa zaoberal skúmaním v oblasti genealógie a heraldiky.
V roku 1866 sa v talianskej Pise zosobášil s opernou speváčkou Františkou Hablawetzovou (1838 – 1902), dcérou riaditeľa viedenského konzervatória, ktorý bol sám českého pôvodu. Sobáš bol stavovsky nerovný, takže Dionýz prišiel o značnú časť dedičstva v prospech mladšieho brata Juraja V. Andrášiho (1846 – 1871). Po bratovej predčasnej smrti sa však stal jediným dedičom veľkého majetku, ktorý tvorilo 61 000 jutár ornej pôdy, 29 000 jutár lesov, vinice, viaceré železiarne, železorudné bane a osem kaštieľov v Gemerskej, Abovskej, Šarišskej a Nitrianskej župe. Do vlastníctva mu pripadol aj hrad Krásna Hôrka. Manželia však trvalo sídlili v Döblingu pri Viedni, kde mali honosnú vilu (neskôr ju venovali pre potreby viedenských sirôt). Ich manželstvo sa vyznačovalo pozoruhodnou emocionálnou vrúcnosťou a stálosťou.
Dionýz Andráši sa venoval maľovaniu a zbieraniu umeleckých diel. S manželkou nemali deti a spoločne podporovali mnoho dobročinných aktivít. Manželia finančne podporili desiatky nemocníc, starobincov, sirotincov, základných a stredných škôl v Michalovciach, Košiciach, Rožňave, Rimavskej Sobote, Lučenci, ale napríklad aj v Liptovskom Mikuláši, vo Viedni a v Budapešti). Gróf v roku 1898 založil pre svojich zamestnancov aj penzijný fond, jeden z prvých súkromných penzijných fondov v Uhorsku. Ako významný zberateľ obrazov podporil aj umeleckú akadémiu v Budapešti, ktorej prispel sumou 223 000 korún na štipendiá pre nadaných študentov maliarstva. Svoj veľkostatok v Monoku v roku 1908 venoval Lige na ochranu detí.
Po smrti manželky Františky (zomrela 26. októbra 1902 v bavorskom Mníchove) dal pre jej pozostatky v rokoch 1903 – 1904 vytvoriť secesné pohrebné mauzóleum v Krásnohorskom Podhradí, do ktorého bola Františka Andrášiová pochovaná 26. októbra 1904. Manželku prežil o jedenásť rokov, pričom sa často zdržiaval v Taliansku, kde napokon v Palerme dňa 23. februára 1913 zomrel. Pochovaný je vedľa svojej milovanej manželky.
Bol tiež členom uhorského parlamentu, riadiacej rady Uhorskej akadémie vied (Magyar Tudományos Akadémia) a neskôr prezidentom Uhorskej heraldickej a genealogickej spoločnosti (Magyar Heraldikai és Genealógiai Társaság).
Perkusný hudobný nástroj

Perkusný (hudobný) nástroj (iné názvy: perkusívny (hudobný) nástroj, [pomnožne] perkusie) je doplnkový, menej obvyklý bicí nástroj, na ktorý sa hrá udieraním, alebo trením, škrabaním, hrkaním, presýpaním; inak povedané: bicí nástroj iný než nástroj z klasickej, akustickej bicej súpravy (a prípadne aj iný než paličkový nástroj, napr. xylofón). V širšom zmysle ide o akýkoľvek bicí nástroj . Nasledujúci text je len o spomínanom doplnkovom nástroji.

Charakteristika

Perkusný nástroj zväčša oživuje rytmickú zložku hudby, ale používa sa aj na zvukomalebné nerytmické ozvláštnenie atmosféry hudby. Niektoré perkusné nástroje sú zostavené a ladené tak, aby sa na ne dalo hrať aj melodicky a harmonicky.
Tak ako všetky bicie nástroje, perkusné nástroje sa delia na membrafóny, idiofóny a zvukomalebné nástroje. Príklady perkusných nástrojov sú kastanety, bubny bongo či konga, na ktoré sa hrá udieraním rúk. Perkusné nástroje sa vyskytujú typicky napr. v latinskoamerickej hudbe – v jej dynamických tancoch.
Blanzy-lès-Fismes

Polohopis

Blanzy-lès-Fismes má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Blanzy-lès-Fismes má 92 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Lairoux

Poloha

Obec má rozlohu 13,19 km². Najvyšší bod je položený 32 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 605 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louppy-le-Château

Poloha

Obec má rozlohu 18,76 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 168 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bazilika Saint-Denis

Bazilika Saint-Denis je gotický kostol v Saint-Denis (dnes na severe metropolitnej oblasti Paríža) a historické sídlo rovnomenného opátstva. Po stáročia slúžil ako pohrebisko francúzskych kráľov. V roku 1966 sa kostol stal sídlom biskupa a získal tak štatút katedrály. Budova má veľký historický a architektonický význam.

Architektúra

Bazilika Saint-Denis bola prvou významnou stavbou, ktorej prevažná časť bola postavená v gotickom slohu. Vzhľadovo i stavebne sa odlíšila od románskej architektúry natoľko, že sa pre stavby postavené v podobnom duchu začal používať pojem „francúzsky sloh“ (Opus Francigenum). Pojem gotika sa rozšíril až neskôr.
V dnešnej podobe má pôdorys kostola tvar kríža ako veľa iných bazilík: do hlavnej lode ústia nižšie lode a nad nimi okná. Na severnej strane stavby je ďalšia priečna loď tvorená radom kaplniek. Na západnej strane baziliky sa nachádzajú tri portály a kruhové okno, na južnej strane veža. Východnú loď lemujú z oboch strán arkády a je zakončená apsidou s deviatimi kaplnkami. Pod touto loďou sú krypty.
Neufchef

Poloha

Obec má rozlohu 16,74 km². Najvyšší bod je položený 365 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 533 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Galeria Krakowska

Galeria Krakowska je nákupné centrum v Krakove na ulici Pawia oproti hlavnej krakovskej železničnej stanici a niekoľko minút od Starého Mesta. Je súčasťou komplexu budov, ktoré tvoria novú modernú zástavbu.
Jej výstavba sa začala 12. októbra 2004, dokončená bola 28. septembra 2006. Na otváracej ceremónii sa zúčastnilo 53-tisíc ľudí. Nachádza sa tu 237 obchodov, 11 prevádzok služieb a 22 reštaurácií a kaviarní. Pre zákazníkov je k dispozícii 1400 parkovacích miest.
Galéria má 3 podlažia, z ktorých jedno je podzemné a prepojené s hlavnou železničnou stanicou, každé poschodie je rozdelené na dve 325-metrové nákupné pasáže.
Bailly (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 4,26 km². Najvyšší bod je položený 50 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 647 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courcité

Poloha

Obec má rozlohu 30,69 km². Najvyšší bod je položený 269 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 936 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baktériová spóra

Baktériové spóry alebo spóry alebo výtrusy sú mimoriadne rezistentné pokojové formy baktérií s minimálnym metabolizmom. Vytvárajú ich za určitých podmienok niektoré bakteriálne druhy, najmä bacily a klostrídie. Tvorba spór sa nazýva sporulácia.
Jack O’Neill

Film

Vo filme bol stvárnený ako plukovník vzdušných síl USA vo výslužbe, s ťažkými depresiami zo smrti syna, ktorý sa zastrelil jeho služobnou zbraňou. Do novovzniknutého, tajného projektu Hviezdna brána bol povolaný ako vojenský dôstojník so skúsenosťami v špeciálnych jednotkách. Bol jedným z prvých cestovateľov zariadením hviezdna brána. Spolu s doktorom Danielom Jacksonom a ďalšími členmi viedol expedíciu na planétu Abydos, kde čelili hrozbe Goa’ulda Ra.
Charakter postavy je vykreslený odlišne ako v seriáloch. O'Neill je uzavretá postava, s minimom zmyslu pre humor a silnými militantnými zvyklosťami. Rodinné problémy (smrť syna, odchod manželky) ho predurčili na možnú "jednocestnú misiu", keď pri nepriaznivom vývoji situácie na Abydose mal zostať a odpáliť nukleárnu zbraň. Vytvorí si však vzťah so Skaarom, ktorý mu pripomína jeho syna.
Many (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 8,22 km². Najvyšší bod je položený 328 m n. m. a najnižší bod 242 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 264 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Come To Grief

Come to Grief (v češtine V nemilosti) je jednou z kníh z cyklu detektínych príbehov Dicka Francisa, v ktorom sa objavuje bývalý šampión prekážkových jazdcov Sid Halley. Román bol v roku 1996 v USA ocenený Cenou E. A. Poea.

Obsah

Ako amatérsky detektív sa v tomto príbehu zapletie so svojim bývalým súperom z dostihových dráh, z ktorého sa stala televízna hviezda zábavných programov a na ostrovoch teší sa veľkej obľube. Preto sa Sid dostane pod zničujúcu paľbu kritiky, keď svojho niekdajšieho priateľa obviní zo série trestných činov, pri ktorých trpeli nemé obete - poníky a dostihové kone.
Aischylos (syn Agaméstora)

Aischylos (starogr. Αἰσχύλος – Aischylos, lat. Aeschylus) je syn a následník aténskeho archónta Agaméstora.(pravdepodbne mýtický)
Aischylos, syn Agaméstora, bol posledným archóntom, ktorý svoj úrad zastával až do svojej smrti. Podľa antického autora Hieronyma, vládol od roku 778 pred Kr. do roku 755 pred Kr.
Staroveký autor Eusebios z Kaisareie uvádza, že počas jeho 23 ročnej vlády sa konali prvé olympijské hry, na ktorých v behu na jedno stadion zvíťazil Koroibos z Élidy. Do tejto udalosti od vlády prvého aténskeho kráľa Kekrópa ubehlo 780 rokov. Dátum prvých olypijských hier (776 pred Kr.) sa potom stal začiatkom gréckeho kalendára. Nástupcom Aischyla sa stal Alkmaión, ktorý vládol len dva roky a potom Aténčania obmedzili dĺžku panovania archóntov na desať rokov.
Krates z Alexandrie

Krates alebo Kratés (starogr. Κράτης – Krates, iný prepis Kratés) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.
Krates z Alexandrie bol na 142. olympijských hrách v roku 212 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. Zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi zostavili koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.
Zoznam olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), a to i meno olympionika Kratea, uvádza historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Hatice Şendilová

Životopis

V roku 2001 vyhrala Miss Turecka. Na Slovensku je známa vďaka seriálom Dila a Kúsok zo mňa.
Kdepim

Kdepim je balík softvéru z projektu KDE (projekt KDE PIM - Personal Information Management), ktorý je určený pre správu osobných údajov (kontakty, emaily , ...).
Fugacita

Fugacita je všeobecná termodynamická veličina vyjadrujúca zmenu chemického potenciálu (parciálnej voľnej entalpie) pri termodynamických pochodoch. Bola definovaná G. Lewisom všeobecne pre všetky skupenstvá. Na základe fugacity bola definovaná aj termodynamická veličina aktivita.
Saint-Martin-l’Aiguillon

Poloha

Obec má rozlohu 14,61 km². Najvyšší bod je položený 324 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyšná Zubrica

História

Vyšná Zubrica do konca prvej svetovej vojny patrila Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patrila Česko-Slovensku, následne však pripadla Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 po rozpade Poľska obec pripadla Slovenskej republike, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.
Charly (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 25,66 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 229 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louvaines

Poloha

Obec má rozlohu 15,07 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 532 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peter z Tarentaise

Životopis

V roku 1121 vstúpil do cisterciánskeho kláštora Bonnevaux v Lieudieu.
V roku 1132 sa stal opátom kláštora v Plancherine, dcérskeho káštora kláštora Cîteaux. V roku 1142 bol požiadaný, aby sa ujal ako arcibiskup opustenej arcidiecézy Tarentaise.
Zomrel v roku 1174 a už v roku 1191 bol kanonizovaný
Trajánovo fórum

Trajánovo fórum (lat. Forum Traiani) je chronologicky posledným z cisárskych fór (Fori Imperiali). Jeho autorom bol starogrécky architekt Apollodoros z Damasku.
Fórum bolo postavené na príkaz cisára Trajána a financované zo zisku z dobytia Dácie, ktoré skončilo v roku 106. Fórum bolo dokončené v roku 112 Trajánov stĺp o rok neskôr. Pre takýto rozsiahly komplex boli nutné rozsiahle základy. Boli upravené svahy kopcov Quirinale a Campidoglio, ktoré ohraničovali údolie kde sa rozkladal Campus Martius. Je pravdepodobné, že základy boli pripravované na príkaz cisára Domiciána, pričom celý projekt bol prisúdený Apollodorosovi z Damasku, ktorý sprevádzal Trajána na výprave do Dácie.
Stavba sa skladala z veľkého stĺporadia obkolesujúceho piazzu pôdorysu 200 x 120 m s exedrami na dvoch stranách. Hlavný vchod je na južnej strane a tvorí ho víťazný oblúk so sochou Trajána na koči so šesť záprahom. Na severe piazzy ležala Bazilika Ulpia, ktorá bola dláždená trojuholníkovou dlažbou z bieleho mramora a dekorovaná veľkou jazdeckou sochou Trajána.
Na sever od baziliky bola menšia piazza s chrámom zasväteným božskému Trajánovi. Priamo na sever od Baziliky Ulpia boli na každej strane fóra dve knižnice. V jednej boli latinské dokumenty a v druhej grécke. Medzi knižnicami bol 38 m vysoký Trajánov stĺp.
Gemmelaincourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,42 km². Najvyšší bod je položený 431 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ethernet

Dejiny

Počiatky Ethernetu siahajú do roku 1973, kedy vo výskumnom stredisku PARC (Palo Alto Research Center) firmy Xerox skupina odborníkov okolo Roberta Metcalfa pracovala na vývoji prenosovej technológie vhodnej pre potreby lokálnych počítačových sieti.
V roku 1976 Metcalfe a jeho asistent David Boggs publikovali článok s názvom Ethernet: Distributed Packet-Switching For Local Computer Networks (Ethernet: Distribuované prepínanie paketov pre lokálne počítačové siete).
Prvá verzia Ethernetu prilákala pozornosť firiem DEC a Intel a v roku 1979 ďalší vývoj pokračoval v ich spoločnom projekte spolu s firmou Xerox.
V roku 1980 bola koncepcia Ethernetu predložená spoločnosti IEEE a jej pracovnej skupine IEEE 802.3802.3. Tá ju s drobnými úpravami prevzala a vydala ako svoj štandard.
Zároveň však vývoj pokračoval aj v stredisku PARC, a v roku 1982 vyústil do novej verzie označovanej ako Ethernet II či DIX Ethernet (Digital-Intel-Xerox), ktorá nie je celkom zhodná s verziou IEEE 802.3.
Biefvillers-lès-Bapaume

Poloha

Obec má rozlohu 4,04 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 105 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oxid uhličitý

Výskyt v prírode

Oxid uhličitý je bežnou súčasťou zemskej atmosféry, pričom jeho koncentrácia v ovzduší kolíše v závislosti na miestnych podmienkach, na nadmorskej výške a relatívnej vlhkosti vzduchu v ovzduší. V dôsledku hlavne emisií priemyslu jeho priemerná koncentrácia vo vzduchu stále rastie (pozri odsek „Vplyv oxidu uhličitého na globálne otepľovanie“).
Lokálne veľmi vysoká koncentrácia je v miestach jeho výronu zo zeme vo vulkanicky aktívnych oblastiach a v niektorých prírodných minerálnych vodách. Vzhľadom na to, že je ťažší než vzduch, môže sa v takýchto miestach hromadiť a predstavovať nebezpečnú pascu pre zvieratá i ľudí. Ročne takto vulkanické aktivity dodávajú do ovzdušia Zeme približne 130 až 230 Tg, čo predstavuje rádovo len 1 až 2 % produkcie CO₂ ľudstvom.
Oxid uhličitý bol tiež nájdený v medzihviezdnom priestore. Je hlavnou zložkou atmosfér planét Venuša a Mars. Spektroskopicky bol dokázaný i v kométach.

Oxid uhličitý a biomasa

Okrem spaľovania biomasy resp. bioplynu vzniká oxid uhličitý tiež počas kompostovania. Časť organickej hmoty zostáva na poli ako požatvové zvyšky a koreňový systém.
V priebehu kompostovania je veľká časť organickej hmoty premenená na stabilizované organo-minerálne hnojivo s vysokým podielom humusových látok, takže veľký podiel uhlíka zostáva dlhodobo fixovaný v humuse, ktorý zlepšuje vlastnosti pôd (vododržnosť, pufračnú kapacitu, a pod.). Navyše zlepšené vlastnosti pôdy majú za následok vyššie výnosy, a teda i intenzívnejšiu asimiláciu CO₂ počas fotosyntézy.

Historické súvislosti

Oxid uhličitý bol prvou chemickou zlúčeninou, ktorá bola popísaná ako plyn odlišný od vzduchu. V 17. storočí flámsky chemik Jan Baptist van Helmont zistil, že pri spaľovaní dreveného uhlia v uzatvorenej nádobe váha popola je menšia, než pôvodného uhlia. Vysvetlil to premenou časti uhlia na neviditeľnú substanciu, ktorú nazval plyn spiritus sylvestre.
V polovici 18. storočia vlastnosti tohto plynu študoval podrobnejšie škótsky lekár Joseph Black. Zistil, že zahrievaním vápenca alebo jeho reakciou s kyselinami vzniká plyn, ktorý nazval „fixovateľný vzduch“ („fixed air“), pretože ho bolo možné viazať silnými zásadami (napr. hydroxidom vápenatým). Zistil tiež, že je ťažší ako vzduch a že na rozdiel od normálneho vzduchu nepodporuje horenie a že zvieratá v ňom hynú. Viazanie na hydroxid vápenatý použil na dôkaz, že je vo vydychovanom vzduchu a tiež, že sa uvoľňuje pri procese kvasenia (fermentácii).
Babí lom (rozhľadňa)

História

Skalnatý chrbát Babího lomu je obľúbeným výletným miestom už od 19. storočia. Pôvodne tu stáli dva drevené vyhliadkové mostíky s chatkou a viedla sem značená turistická trasa. Drevenú rozhľadňu časom nahradila kamenná stavba, tá však bola zbúraná za druhej svetovej vojny. V rokoch 1959-1961 vybudovali turisti zo Sokola v Lelekoviciach novú rozhľadňu, slávnostné otvorenie sa konalo 15. mája 1961. Náklady na stavbu predstavovali 160 000 Kčs.

Súčasnosť

Súčasná rozhľadňa je 15 metrov vysoká betónová valcová veža so železnou ochodzou. Autorom je brniansky architekt Mojmír Korvas. Za optimálnych poveternostných podmienok sú z kruhovej ochodze vidieť obce Vranov, Lelekovice, mesto Kuřim, štatutárne mesto Brno (vrátane hradu Špilberk), Drahanská vrchovina, Žďárské vrchy a Českomoravská vrchovina, Ždánický les a Chřiby, Pálava, vysielač Kojál, Jadrová elektráreň Dukovany a za najjasnejšieho počasia i vrcholky Álp. Na rozhľadňu je celoročne voľný prístup.
Noha (v užšom zmysle)

Noha človeka

Aj noha človeka obsahuje vyššie uvedené časti horizontálneho delenia nohy, t.j. priehlavok, predpriehlavok, prsty a v širšom poňatí aj celý členok. O kostiach v ľudskej nohe pozri aj článok kostra nohy človeka.
Alternatívne sa noha (prípadne okrem prstovej časti) dá deliť vertikálne, a to na tzv. chrbát nohy/spaknožie/priehlavok (lat. dorsum pedis), t. j. vrchnú časť nohy, a chodidlo/stupaj (lat. planta pedis), t.j. spodnú, našľapovaciu časť nohy (pozri aj chodidlo).
Villevêque

Poloha

Obec má rozlohu 28,03 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 845 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Didier-de-Formans

Polohopis

Saint-Didier-de-Formans má rozlohu 6,53 km². Najvyšší bod je položený 258 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Didier-de-Formans má 1787 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Hilaire-Foissac

Poloha

Obec má rozlohu 36,92 km². Najvyšší bod je položený 673 m n. m. a najnižší bod 359 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Bukový

Životopis

Študoval stomatológiu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, potom asistent a odborný asistent na Stomatologickej klinike v Bratislave, lekár Československých štátnych kupeľov v Číži. Školiteľ predatestačných stomatológov Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov v Bratislave. Publikoval množstvo prác v odborných domácich i zahraničných časopisoch. Od roku 1943 stomatológ v Banskej Bystrici, prednosta Stomatologickeho oddelenia NsP KÚNZ v Banskej Bystrici (1956 – 1982), zároveň krajský stomatológ Stredoslovenského kraja. Držiteľ viacerých pamätných medailí.
Iaia z Kyziku

Iaia  (starogr. Ιαία) bola grécka maliarka v 1. storočí pred Kr.   
Iaia, grécka maliarka z Kyziku, podľa rímskeho spisovateľa Plínia tvorila najmä v Ríme a v Neapole počas rokov mladosti rímskeho vzdelanca M. Varona (narodeného v roku 116 pred Kr.), teda približne na konci 2. a v 1. polovici 1. stor. pred Kr. Okrem maľovania obrazov na vybielené tabule (boli zavesené na stenách v súkromných domoch alebo vo verejných budovách.) zhotovovala aj umelecké rytiny (obrazy) na slonovine.
Maľovala hlavne portréty žien, medzi ktorými vynikal jej veľký obraz znázorňujúci starú neapolskú ženu, alebo autoportrét realizovaný pred zrkadlom. Hovorilo sa, že zarábala viac ako jej mužskí konkurenti (Sopolis a Dionysios), lebo maľovala rýchlejšie a lepšie ako oni.
Predpokladá sa, že jej meno nebolo správne zaznamenané, mohla sa volať aj Lala, Laia alebo Maia, čo sa ale nedá dokázať z dôvodu nedostatku iných písomných zdrojov.
Saint-Vincent-Cramesnil

Poloha

Obec má rozlohu 4,77 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 606 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sint-Genesius-Rode

Obyvateľstvo

Obec má približne 18 028 obyvateľov (2010).
Thouars-sur-Arize

Poloha

Obec má rozlohu 2,34 km². Najvyšší bod je položený 320 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 51 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vitreux

Poloha

Obec má rozlohu 7,85 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Folies

Poloha

Obec má rozlohu 5,63 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 120 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lisková

Polohopis

Leží na západnom okraji Liptovskej kotliny, na pomedzí geomorfologických častí Liptovské nivy a Chočské podhorie, v tesnom susedstve mesta Ružomberok. Južne od obce preteká Váh, do ktorého sa vlievajú menšie vodné toky, pretekajúce obcou. 
Prístup do obce zabezpečuje cesta III/2213 z centra mesta, z južného smeru vedie cesta III/2214, odbočujúca z cesty I/18 (Žilina – Poprad). Južným okrajom obce vedie železničná trať Žilina – Košice, ktorá tu má vybudovanú zastávku. Okresné mesto leží 6 km západne, Liptovský Mikuláš je vzdialený 22 km východne a krajské mesto je 66 km na západ.
Michal Guťan

Životopis

Vychodil ľudovú školu v Tótkomlósi, 1949-51 sa učil za strojného zámočníka na STS v Galante. Roku 1951-82 strojný zámočník v Závodoch ťažkého strojárstva v Martine. Spoluzakladateľ, kmeňový herec a dlhoročný vedúci divadelného súboru Domu kultúry ROH ZŤS v Martine. Interpret výrazného prejavu, vytvoril okolo 30 úloh vo vyše 200 inscenáciách.