google/wiki40b huggingface dataset:
Karol Ondriaš

RNDr. Karol Ondriaš, DrSc.  (* 30. marec 1952; Žitavany, okres Nitra) je bývalým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

Profesionálna kariéra

V rokoch 1958 až 1967 navštevoval ZDŠ v Zlatých Moravciach. Po skončení základnej školy sa učil za drevorubača na Lesníckom odbornom učilišti vo Veličnej v okrese Dolný Kubín. V roku 1968 nastúpil na Strednú lesnícku technickú školu v Liptovskom Hrádku. Štúdium ukončil maturitou. Na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave v rokoch 1972 až 1977 študoval odbor fyzika, špecializáciu biofyzika. V roku 1984 vykonal rigoróznu skúšku a bol mu udelený titul RNDr. O rok neskôr, 24. apríla 1985 obhájil kandidátsku dizertačnú prácu na tému „Biofyzikálna analýza membránových účinkov lokálnych anestetík“ a získal vedeckú hodnosť kandidát vied (CSc.).
19. októbra 1998 na Univerzite Komenského získal vedeckú hodnosť „doktor fyzikálno-matematických vied“ (DrSc.) za tému doktorskej dizertačnej práce „Antioxidačné vlastnosti niektorých farmakologicky aktívnych látok“.
1988-1990, študijný pobyt na "The Connecticut University Health Center, Dept. Medicine, CT, USA" v obore elektrofyziológia.
1992-1996, študijný a pracovný pobyt na "The Mount Sinai Medical Center, Dept. Molecular Medicine, New York, NY, USA" v obore molekulárna elektrofyziológia.
1997-2002, niekoľkotýždňové pozvané pobyty "Research assistant professor" na "Columbia University, New York, NY, USA" v obore molekulárna elektrofyziológia.
1996-až doteraz, pracuje na Ústave molekulárnej fyziológie a genetiky, SAV v Bratislave, ako vedúci vedecký pracovník vo funkcii vedúceho Laboratória vnútrobunkových iónových kanálov, ÚMFG SAV.
2008 - člen Učenej spoločnosti SAV
Spoluautor alebo autor >80 vedeckých prác, s citačným indexom >1500.

Politická kariéra

Karol Ondriaš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za KSS. Bol členom 
Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody a Výboru NR SR pre európske záležitosti. V rokoch 2002-2006 bol podpredsedom KSS. Po dvojročnom pôsobení ako radového člena strany bol v roku 2008 opätovne zvolený za člena Ústredného výboru KSS. Kandidát vo voľbách do Európskeho parlamentu dňa 6. júna 2009.
Zelení-Strana národnej prosperity

História

Zelení-Strana národnej prosperity bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 30. marca 1990, vtedy ešte pod názvom Strana národnej prosperity, skratka SNP. Názov strany bol zmenený na súčasný názov 14. marca 2006.

Volebné výsledky

Zelení-Strana národnej prosperity sa doteraz na parlamentných voľbách nezúčastnila.

Volebné preferencie

Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenskej republiky nezaznamenáva.
Všetatská černava

Predmet ochrany

Predmetom ochrany sú vápnité slatiniská s maricou pílkatou a druhmi zväzu Caricion davallianae s radom na ne viazaných zvlášť chránených a vzácnych druhov rastlín a živočíchov. Územie sa prekrýva s EVL Všetatská Černava (kód Natura CZ0210034). Celková výmera je 8,82ha.
Bonnaud

Poloha

Obec má rozlohu 1,65 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elektrofilná adícia

Elektrofilná adícia je typ adičnej reakcie v organickej chémii, pri ktorej dochádza k rozpadu π väzby medzi dvoma uhlíkmi na dve σ väzby. Nevyhnutným predpokladom reakcie je preto výskyt násobnej väzby v reaktante a elektrofilná adícia je typická pre nenasýtené uhľovodíky (alkény a alkíny). Druhým reaktantom, ako vyplýva z mechanizmu, je zlúčenina ktorá dokáže disociovať na kladnú a zápornú časticu (napr. voda, halogénvodíky, halogény v prítomnosti Lewisovej kyseliny ako katalyzátora a pod.). Tak rozlišujeme: adíciu vody, adíciu halogénov, adíciu halogénovodíkov, ozónolýzu a i.

Mechanizmus reakcie

Mechanizmus elektrofilnej adície je dvojstupňový. V prvom stupni dochádza k naviazaniu kladnej častice (nazývanej aj elektrofil) na π väzbu. Elektrónový pár dvojitej väzby vytvorí väzbu s kladnou časticou a na druhom uhlíku dvojitej väzby sa vytvorí čiastočný náboj. V druhom kroku dochádza k naviazaniu nukleofilnej častice (častice s voľným elektrónovým párom) na kladný uhlík.

Markovnikovovo pravidlo

V prípade adície na nesymetrický alkén (napr. propén) je možný vznik dvoch produktov, no vzniká prevažne ten, kde je kladná častica naviazaná na ten uhlík dvojitej väzby, kde je viac vodíkov. Tento fakt je známy ako Markovnikovovo pravidlo.
Noyalo

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 22 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 759 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Champagny-sous-Uxelles

Poloha

Obec má rozlohu 5,05 km². Najvyšší bod je položený 287 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
DFS 228

Vývoj

Počiatočný dizajn bol prevzatý z experimentálneho lietadla z medzivojnového obdobia, DFS 54, určeného pre let vo veľkých výškach. Projekt bol zastavený začiatkom vojny, ale v roku 1940 bol obnovený, keď RLM (Reichsluftfahrtministerium – Ríšske ministerstvo letectva) prednieslo DFS požiadavku na raketové prieskumné lietadlo. Projekt dal DFS príležitosť preskúmať dve oblasti s tým súvisiace- účinky šípovitosti krídel a nadzvukový let. Prvý prototyp bol dokončený v marci roku 1944, prechádzal testami v auguste, v lete ťahaný za Dornierom Do 217. Stroj mal dizajn vetroňa s dlhými, štíhlymi krídlami. Plánovalo sa namiesto kolies dať na podvozok pristávaciu lyžu. Nos lietadla by sa mal dať v prípade núdze oddeliť a v ňom mala byť umiestnený záchranná kapsula pre pilota, pre problémy s tlakovým systémom bol druhý prototyp prispôsobený a pilot bol v naklonenej pozícii. Asi 40 letov bolo spravených s prototypmi a inštalácia raketového motoru Walter HWK 109-509 mala nastať vo februári roku 1945, ale pre zhoršenú vojenskú situáciu bolo od projektu upustené a motor nebol nikdy vyrobený. Druhý prototyp bol zničený pri leteckom nálete v máji 1945 a prvý prototyp bol zhabaný Američanmi v júni. V roku 1946 bol poslaný do Británie na preskúmanie, kde bol zrejme v roku 1947 zošrotovaný.
Moncetz-l’Abbaye

Poloha

Obec má rozlohu 6,95 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Jean-les-Deux-Jumeaux

Poloha

Obec má rozlohu 13,26 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 142 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Racionalizmus (talianska architektúra)

Racionalizmus (tal. il Racionalismo) bol smer talianskej architektúry 20. a 30. rokov 20. storočia; prakticky oficiálny sloh Mussoliniho Talianska.
Druhá svetová vojna a dôvody ktoré ju zapríčinili sa reflektovali i na architektúru. V Taliansku fašizmus prichádza na moc už v roku 1923 a v počiatku je považovaný za revolučne hnutie v umení ktoré vychádza z futurizmu, no predsa máme niekoľko výnimočných stavieb ktoré sa môžu oddeliť z kontextu fašistického hnutia.
Zakladateľmi smeru boli mladí absolventi techniky v Miláne, ktorí roku 1926 vytvorili Gruppo 7. Odvolávali sa na W. Gropia, termínom architettura razionalista, chceli poukázať na programovú vecnosť svojej architektúry. Roku 1928 bola usporiadaná prvá výstava projektov racionalistickej architektúry, roku 1929 vznikla prvá racionalistická stavba – apartmány Novocum od Guiseppeho Terragniho, inšpirované ruským konštruktivizmom. Neskôr v racionalizme narástali tendencie k monumentalite (Poštový palác v Neapoli, 1931), Typická je prísna symetria, pravidelné rozmiestnenie malých okien tvoriacích plošný ornament, vykrojenie kubickej hmoty z hlavného bloku stavby (vzniká akási kockatá jaskyňa), opakovanie rovnakých architektonických prvkov, (okien, oblukov atď.). Tieto znaky sa vo vyhranenej podobe prejavujú napr. V budove rektorátu rímskej univerzity (1935, architekt Piacentini), v budove Chemicko-farmaceutického inštitútu rímskej univerzity (1935, architekt Capponi), V pavilóne Taliansko na Svetovej výstave v Bruseli (1935, Adalberto Libera), na verejných stavbách G. Cancellotiho, v nemocnici E. Caniggia. V štýle racionalizmu boli budované taktiež vybavenie talianskych dialníc (Giorgo Calza Bini). Neskôr vznikol monumentálny Pallazo della civita Italiana v Ríme (1942, architekti Guerini, La Padula, Romano), viacposchodová kubická budova s fasádou tvorenou radou oblúkov na každom poschodí.
Le Bô

Poloha

Obec má rozlohu 3,9 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arignac

Poloha

Obec má rozlohu 8,84 km². Najvyšší bod je položený 1 371 m n. m. a najnižší bod 467 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 706 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Remèze

Poloha

Saint-Remèze má rozlohu 42,69 km². Najvyšší bod je položený 663 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Remèze má 863 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Mentalizmus

Mentalizmus je učenie, v lingvistike smer, ktorý chápe rečový akt ako výsledok zložitého komplexu javov, založených na mentálnej činnosti hovoriaceho indivídua. Mentalistické stanovisko zaujíma napríklad Chomského generatívna gramatika. Mentalizmus pokladá jazyk za mentálny jav.
Dhuizel

Poloha

Obec má rozlohu 6,81 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rémondans-Vaivre

Poloha

Obec má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 772 m n. m. a najnižší bod 377 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jablonov nad Turňou

Polohopis

Nachádza sa v údolí Slovenského krasu, medzi Dolným a Horným vrchom.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1235, kde sa obec spomína ako sídlo s farou. Od polovice 14. storočia patrila Bubekovcom. V roku 1720 mala 13 zemianskych a 30 poddanských rodín. 
Prvý názov obce bol Almá (staroturecký pôvod), neskôr Almás - Szádalmás. Obyvatelia sa v 19. storočí okrem poľnohospodárstva zaoberali vinohradníctvom a ovocinárstvom.
Saint-Germain-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 14,76 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 535 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gogol Bordello

Gogol Bordello na Slovensku

V roku 2006 skupina vystupovala na hudobnom festivale Pohoda, 9. apríla 2008 koncertovala v Divadle Aréna v Bratislave.
Trnovka

Trnovka je potok na Hornom Považí, v okrese i meste Žilina a jej mestských častiach Trnové a Rosinky. Je to pravostranný prítok Rosinky.

Opis toku

Potok pramení v Lúčanskej Fatre na severnom úpätí vrchu Hoblík (933 m n. m.) vo výške asi 460 m n. m. v malej kotline medzi obcami Stráňavy a Višňové. Tečie prevažne severným smerom k Trnovému, kde priberá ľavostranný Chotárny potok a pokračuje obcou k Rosinkám. 
V mestskej časti Rosinky priberá ďalší ľavostranný prítok Breznícky potok a pravostranne ústi v nadmorskej výške cca 350 m n. m. do Rosinky.
Saint-Vit

Poloha

Obec má rozlohu 16,44 km². Najvyšší bod je položený 302 m n. m. a najnižší bod 210 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 649 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sauliac-sur-Célé

Poloha

Obec má rozlohu 25,13 km². Najvyšší bod je položený 379 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argonauti

Argonauti (z gr. argonautai - plaviaci sa na lodi Argo; gr. argo - rýchly) boli hrdinovia z gréckej mytológie, ktorí sa zúčastnili na dobrodružnej plavbe za zlatým rúnom.
Podľa starej gréckej báje chcel iólsky kráľ Peliás zabrániť tomu, aby jeho synovec Iasón prevzal kráľovský trón, ktorý mu právom patril. Preto vymyslel pre neho neuveriteľnú úlohu - na dôkaz, že je spôsobilý vládnuť, má Iasón priniesť z ďalekej Kolchidy (na dnešnom čiernomorskom pobreží Kaukazu - Západné Gruzínsko) od mocného kráľa Aiéta zlaté baranie rúno. Iasón Peliovu úlohu prijal, povolal si však najslávnejších hrdinov z celého Grécka ako Orfeus, aby ho na ceste sprevádzali.
Počas plavby zažili argonauti mnoho dobrodružstiev: príjemne prežili istý čas na "ženskom ostrove" Lémnos, v Propontide (Marmarské more), pobili šesťrukých obrov, zahnali položeny-polovtákov Harpye a vďaka pomoci bohyne Atény, ktorá sa s Hérou neúnavne pričiňovala o úspech výpravy, bezpečne preplávali medzi Symplégadami - dvomi skalami, ktoré strážili Bosporskú úžinu a neustále sa rozostupovali a zrážali. Po dlhej plavbe sa dostali k cieľu, no mocný kráľ sa rúna nechcel vzdať. Jeho dcéra Médeia sa zaľúbila do Iasóna a s jej pomocou sa argonauti rúna zmocnili. Cestou domov im Médeia preukázala ďalšie služby a tým im pomohla k šťastnému návratu domov.
Teroristický útok na redakciu Charlie Hebdo

Pozadie

Charlie Hebdo je francúzsky satirický týždenník, ktorý prináša karikatúry, správy, polemiky a vtipy. Satirický magazín čelil zo strany islamistov vyhrážkam za kontroverzné karikatúry proroka Mohameda.

Udalosť

Dňa 7. januára 2015 traja ozbrojenci spustili paľbu v parížskej kancelárii Charlie Hebdo, zahynulo najmenej 12 osôb a vážne zranili najmenej piatich ľudí. Dvaja mŕtvi boli policajti.

Reakcia

Útok odsúdili politickí predstavitelia, vrátane francúzskeho prezidenta Françoisa Hollandea, predsedu Európskej komisie Jean-Claude Junckera, nemeckej kancelárky Angely Merkelovej, talianskeho predsedu vlády Mattea Renziho, britského predsedu vlády Davida Camerona, ruského prezidenta Vladimira Putina, indického predsedu vlády Narendra Modiho a hovorcu Bieleho domu. Teroristický útok v Paríži odsúdil aj slovenský predseda vlády Robert Fico.
Bonnet (Meuse)

Poloha

Obec má rozlohu 29,06 km². Najvyšší bod je položený 408 m n. m. a najnižší bod 292 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Otto von Bismarck

Životopis

Narodil sa v luteránskej rodine v Schönhausene a študoval právo v Göttingene a Berlíne. V roku 1847 sa oženil s Johannou von Puttkamer, s ktorou mal v dlhom a šťastnom manželstve tri deti. Ich korešpondencia patrí k vrcholom listovej literatúry 19. storočia.
Po skončení revolúcie v roku 1848 bol v nasledujúcom roku zvolený do pruského parlamentu. Ako reprezentant Pruska vo Frankfurte bol Bismarck čoraz viac presvedčený, že Prusko by malo viesť zjednotený nemecký národ (to bolo považované za cieľ každého liberála v tej dobe). Následne pracoval ako veľvyslanec v Rusku a Paríži. V roku 1862 ho pruský kráľ Viliam I. vymenoval za ministerského predsedu a ministra zahraničných vecí Pruska, čím sa vyriešil konflikt medzi stále liberálnejším parlamentom a kráľom.
Bismarck zožal úspechy pri zjednocovaní Nemecka vďaka viacerým vojnám, ktoré vyprovokoval. Najprv, v spolupráci s Rakúskom, zaútočil na Dánsko – mierová zmluva bola podpísaná vo Viedni 30. októbra 1864. Hoci už v roku 1865 bolo Rakúsko nútené prenechať Prusku správu týchto severných zemí, v roku 1866 napadol Bismarck Rakúsko a dosiahol rýchle víťazstvo v bitke pri Königgratzi, čím vytvoril Severnú nemeckú konfederáciu. 
V roku 1870 sa vyostrili už tak napäté vzťahy s Francúzskom vinou emžskej depeše v ktorej zosmiešnil jednanie s Francúzskom. Bola mobilizovaná pruská armáda a vypukla francúzsko-pruská vojna. Južné nemecké štáty, považované Francúzskom za agresora, sa pripojili k severnej nemeckej konfederácii. Po obkľúčení francúzskej armády pri Sedane a niekoľkomesačnom obliehaní Paríža bolo Francúzsko donútené v máji 1871 podpísať mierovú zmluvu; bolo ňou anektované Alsasko a časť Lotrinska a navyše museli Francúzi zaplatiť penále 5 miliárd frankov.
18. januára 1871 bolo v Zrkadlovej sieni vo Versailles vyhlásené Nemecké cisárstvo, Viliam I. sa stal nemeckým cisárom a von Bismarck prvým nemeckým kancelárom.
Bismarck, oslavovaný ako národný hrdina, bol prvým ríšskym kancelárom novej Ríše. V zahraničnej politike sa teraz venoval udržiavaniu mieru medzi európskymi silami Francúzska, Rakúska, Nemecka a Ruska. Veril tomu, že v prípade vojny by Nemecko vďaka svojmu umiestneniu v strede Európy bolo zničené.
Vo vnútroštátnych záležitostiach ho znepokojoval vznik dvoch nových strán: Katolíckej strany a Sociálno-demokratickej strany. V roku 1872 sa začala kampaň proti katolicizmu, nazvaná „Kulturkampf“. Napadol tiež sociálnych demokratov dvoma spôsobmi: strana a jej organizovanie boli zakázané, zatiaľ čo robotnícka trieda bola upokojená veľmi progresívnou legislatívou, ktorá garantovala zdravotné a úrazové poistenie rovnako ako aj starobné dôchodky.
Vo voľbách roku 1890 mali ako katolícka, tak aj sociálno-demokratická strana veľký úspech a za vlády cisára Viliama II. (nastúpil na trón v roku 1888) 18. marca 1890 odstúpil.
Uchýlil sa na svoje statky, kde písal pamäte. V novembri 1894 zomrela jeho manželka Johanna, čo ho hlboko zasiahlo. On sám zomrel 30. júla 1898, krátko pred jedenástou hodinou večer. 
Na jeho počesť boli pomenované nemecká bojová loď Bismarck a mesto Bismarck v Severnej Dakote, USA.
Vallant-Saint-Georges

Poloha

Obec má rozlohu 17,86 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 388 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dorykleidas

Dorykleidas (starogr. Δορυκλεῖδας) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
Sochár Dorykleidas pochádzal zo Sparty. Činný bol v 6. storočí pred Kr. Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že bol autorom sochy bohyne Themidy nachádzajúcej sa medzi inými umeleckými dielami v chráme bohyne Héry v Olympii: „V chráme bohyne Héry je Diova socha, socha Héry sedí na tróne; stojí vedľa nej, má bradu a prilbu na hlave, sú to prosté umelecké diela. Hóry, ktoré sedia vedľa seba na tróne, vytvoril aiginsky Smilis; vedľa nich stojí socha Themidy, matky Hór, dielo Dorykleida, rodom Lakedaimončana, žiaka Dipoina a Skillida.“ V tomto chráme stála aj socha bohyne Atény, ktorú zhotovil Dorykleidov brat Medón.
V Olympii sa v blízkosti chrámu bohyne Héry našla obrovská ženská hlava z vápenca v archaickom slohu. Medzi dvomi vnútornými stĺpmi bol objavený podstavec trónu.
Nachsko-dagestanské jazyky

Nachsko-dagestanské jazyky (iné názvy: našsko-dagestanské jazyky, východokaukazské jazyky, východné kaukazské jazyky, severovýchodokaukazské jazyky, severovýchodné kaukazské jazyky, dagestanské jazyky, kaspické jazyky, čečensko-dagestanské jazyky, čečensko-lezginské jazyky) je jazyková rodina, a to v závislosti od autora buď úplne samostatná jazyková rodina alebo podskupina jazykovej rodiny kaukazské jazyky či podskupina jazykovej rodiny severokaukazské jazyky.
Remešský evanjeliár

Remešský evanjeliár (iné názvy: Remešský korunovačný evanjeliár, Remešský kódex, Sázavsko-emauzský evanjeliár, Remešské evanjelium, Sázavské evanjelium, Sázavsko-emauzské evanjelium, fr. Texte du sacre) je stredoveký hlaholský a cyrilský evanjeliár, na ktorý podľa legiend dlhé roky prisahali francúzski králi.
Skladá sa z dvoch častí: cyrilského rukopisu evanjelií, ktorého pôvod je neistý (zrejme pochádza z 11. storočia zo Sázavského kláštora, alebo pochádza z 11. storočia z Kyjevskej Rusi), a hlaholského sviatočného lekcionára, ktorý pochádza z Emauzského kláštora v Prahe z roku 1395. Vznikol tak, že Karol IV. daroval Emauzskému kláštoru cyrilskú časť, ktorá sa pokladala za autograf svätého Prokopa, ktorú neskôr mnísi zviazali v jeden celok s hlaholskou časťou do veľmi peknej väzby ozdobenej zlatom a drahokamami.

V 15. storočí sa tento evanjeliár dostal, asi v rámci rokovaní ultrakvistov s gréckou cirkvou, do Konštantínopola. Tam ho v druhej polovici 16. storočia predali reimskému arcibiskupovi Karolovi Lotrinskému, ktorý ju kúpil v mylnom presvedčení, že kupuje originál knihy napísanej svätým Hieronymom. Karol Lotrinský evanjeliár daroval reimskej katedrále. Vo Francúzsku potom podľa niektorých názorov francúzski králi až do začiatku 18. storočia slávnostne pri svojej korunovácii v reimskej katedrále prisahali na tento evanjeliár v domnienke, že prisahajú na knihu svätého Hieronyma. Podľa iných názorov je tvrdenie, že francúzski králi prisahali práve na túto knihu legenda. To, že je text písaný cyrilikou a teda nemôže byť od svätého Hieronyma, sa Francúzi dozvedeli vraj až začiatkom 18. storočia, keď evanjeliár ukázali pri oficiálnej štátnej návšteve ruskému panovníkovi Petrovi I., ktorý cyriliku pochopiteľne okamžite spoznal. Odvtedy francúzski králi prestali na evanjeliár prisahať.
Pentre Ifan

Pentre Ifan je starobylé panstvo v blízkosti dediny Nevern v grófstve Pembrokeshire vo Walese. Nachádza sa tu najväčší a najzachovalejší neolitický dolmen vo Walese.

Dejiny

Dolmen pochádza približne z roku 3 500 pred Kr. a pravdepodobne bol používaný ako pohrebisko. Zachované kamene tvoria portál a hlavné komory hrobky, ktoré boli pôvodne zakryté veľkým kamenným valom s rozmermi 36,6 m dĺžky a 17 m šírky. Niektoré z kameňov po rokoch zmenili svoju polohu, ale sedem z nich zostalo v pôvodnej polohe. Hlavný kameň je 5,1 metra dlhý, jeho najvyšší bod sa nachádza 5,1 metra nad zemou a jeho odhadovaná váha je 16 ton.
Archeologické vykopávky sa uskutočnili v rokoch 1936 a 1937 a znovu v rokoch 1958 a 1959. Oba výskumy viedol William Francis Grimes.
Vlastníkom a správcom dolmenu, ktorý sa nachádza približne sedemnásť kilometrov od Cardiganu, je Cadw.
Pissotte

Poloha

Obec má rozlohu 11,96 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 193 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barania dolinka

Názov

Pravdepodobne jej dali pastieri, ktorí v nižších polohách Čiernej doliny pásli ovce. Boli to predovšetkým obyvatelia poľského Jurgova. Ale dolinke mohli dať meno i pytliaci, ktorí tu lovili kamzíky. Podľa pohlavia ich delili na kozy a na capy, ale aj na barany.

Turistika

Dolinka nie je pre turistov prístupná. Nevedie cez ňu turistický chodník. S horským vodcom môže návštevník cez dolinku vystupovať na zaujímavé horolezecké túry napríklad na Baranie rohy alebo Čierny štít a Kolový štít, ktoré ju lemujú od juhovýchodu a východu.
Mignavillers

Poloha

Obec má rozlohu 7,59 km². Najvyšší bod je položený 444 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Estipouy

Poloha

Obec má rozlohu 11,69 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
HC VSŽ Košice v sezóne 1991/1992

Herný systém

Ligu hralo 14 klubov rozdelených do dvoch skupín po 7 (východ, západ), kde každý s každým v rámci skupiny odohral 2 zápasy vonku a 2 doma a zároveň medziskupinami každý s každým 1 zápas vonku a doma. Takže dokopy každý tím odohral 24 zápasov so súpermi so svojej skupiny a 12 zápasov so súpermi z druhej skupiny. Po 38. kolách sa základná časť ukončila a prví dvaja zo skupiny postupovali rovno do štvrťfinále. Ďalšie 4 tímy šli do kvalifikácie(osemfinále) formou 3 z východu hral proti 6 zo západu atď. Posledné tímy skupín hrali sériu na 3 víťazné zápasy. Porazený z tejto série zostúpil do II.ligy, víťaz hral prelínaciu kvalifikáciu.
V play-off sa pri nerozhodnom výsledku pokračovalo 10 minútovým predĺžením; ak sa ani potom nerozhodlo, nasledovali samostatné nájazdy. Z každého družstva išli do série 5 hráči, ak sa nerozhodlo, z každého jeden hráč až do rozhodnutia.

Štatistiky hráčov

Zdroj: eurohockey.com
Saint-Jean-de-la-Forêt

Poloha

Obec má rozlohu 9,37 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE