google/wiki40b huggingface dataset:
Eternit

História

Vláknami vystužené cementové dosky vynašiel na konci 19. storočia Ludwig Hatschek, Rakúšan pôvodom z Moravy, vo svojej továrni Ersten österreichisch-ungarischen Asbestwarenfabrik Ludwig Hatschek, založenej roku 1894 vo Vöcklabrucku v Hornom Rakúsku (súčasný názov podniku je Eternit-Werke Ludwig Hatschek AG). Zmiešal 90% cementu a 10% azbestových vlákien s vodou a zmes spracoval na stroji na výrobu kartónu. Roku 1900 si tento výrobný postup dal patentovať; patent mal názov "Výroba dosiek z umelého kameňa s hydraulickými spojivami". Roku 1903 dal novému výrobku obchodný názov Eternit.
Eternit sa úspešne presadil v stavebníctve ako nehorľavá, mrazuvzdorná, ľahká, trvanlivá a lacná strešná krytina a obkladové dosky. Neskôr sa z azbestocementu začali vyrábať aj rúry.
Hatschek nezakladal v zahraničí vlastné výrobne (s výnimkou Nyergesújfalu pri Ostrihome v Maďarsku), ale uspokojil sa s príjmami z licenčných poplatkov a licencií na výrobu predaných do celého sveta. Do roku 1910, teda v priebehu desiatich rokov od registrácie patentu, vznikli továrne na Eternit v mnohých štátoch, vrátane Francúzska, Švajčiarska, Nemecka, Rakúska, Maďarska, Belgicka, Holandska, Portugalska, Talianska, Spojeného kráľovstva, Švédska, Dánska, Rumunska, Ruska, USA a Kanady. Len v Rakúsko-uhorskej monarchii zabezpečovalo predaj Eternitu 300 až 400 firiem.
Keď sa v 70. rokoch 20. storočia zistilo, že azbest škodí zdraviu, lebo je karcinogénny (vdychovanie jeho vlákien spôsobuje azbestózu a prípadne rakovinu pľúc), jeho použitie bolo postupne v jednotlivých štátoch zakázané. Vo vláknocementových výrobkoch sa v 80. rokoch 20. storočia začal azbest nahrádzať celulózovými alebo sklenými vláknami.
Blangy-le-Château

Poloha

Obec má rozlohu 10,62 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 678 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-Aubareil

Poloha

Obec má rozlohu 19,85 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 496 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antonov An-225

Vývoj

Antonov An-225 bol navrhnutý na transport raketových motorov pre raketu Energija a raketoplánu Buran pre Sovietsky kozmický program. Bol vyvinutý ako náhrada lietadla Mjasiščev VM-T. Pôvodná misia a zameranie lietadla AN-225 je podobná s americkými Shuttle Carrier Aircraft.
Prvý let Antonova An-225 sa uskutočnil dňa 21. decembra 1988, pričom išlo o 74-minútový let z Kyjeva. Lietadlo sa tiež zúčastnilo statickej leteckej prehliadky Paris Air Show v roku 1989 a lietalo počas leteckej prehliadky Farnborough Airshow v roku 1990. Pôvodne mali byť skonštruované dve lietadlá An-225, ale iba jedno (označenie CCCP-82060 neskôr UR-82060) bolo dokončené. Lietadlo môže transportovať extrémne ťažké a nadrozmerné náklady až do hmotnosti 250 ton (v trupe) alebo do 200 ton (na trupe). Náklad na trupe môže dosahovať dĺžku až 70 metrov.
Dňa 30. augusta 2016 bola medzi spoločnosťami Antonov a Aviation Industry Corporation of China podpísaná dohoda o obnovení výroby lietadiel An-225. Táto zmluva dáva Číne prístup k plánom a technológiám pre účely tuzemskej výroby lietadla. Čína nezverejnila, koľko týchto strategických dopravných lietadiel plánuje celkovo vyrobiť, ale prvé z nich by malo vzlietnuť do roku 2019. Plánovaný prevod technológií a výroba ďalších lietadiel v Číne však môže byť právne problematická, keďže existujúce typové osvedčenie pre An-225 sa vzťahuje len na jediné vyrobené lietadlo, a to na stroj s poradovým číslom 01-01 (palubné číslo 86 060).

Dizajn

Jeho základ je v lietadle Antonov An-124, pričom An-225 má rozšírený trup v tvare valca pred a za krídlami. Krídla boli tiež v základoch predĺžené čím sa zväčšilo aj rozpätie. Dva dodatočné turboventilátorové motory Ivchenko Progress D18T boli namontované do nových koreňov krídel a tak celkovo má lietadlo šesť motorov. Podvozok lietadla má 32 kolies, pričom niektoré z nich sú riaditeľné a dovoľujú lietadlu otočiť sa na 60 metrov širokej pristávacej ploche. podobne ako jeho predchodca An-124, aj An-225 má predný podvozok funkciu poklesu, a tak sa môže náklad ľahšie vykladať a nakladať. Dvojité chvostové krídlo je použité predovšetkým kvôli transportom ťažkých nákladov na trupe, ktoré by pri klasickom chvostovom krídle mohli zapríčiniť porušenie obtoku vzduchu.
Pôvodne bol Antonov An-225 konštruovaný na celkovú hmotnosť 600 ton, avšak v rokoch 2000 až 2001 podstúpil úpravy, najmä zosilnenie podlahy, čím sa zvýšila celková hmotnosť na 640 ton.
Obidve hodnoty jeho maximálnej vzletovej hmotnosti, mu priniesli titul najťažšieho lietadla na svete, pričom je ťažšie ako dvojpodlažný Airbus A380, hoci Airbus plánuje na svojom lietadle A380 zvýšiť maximálnu vzletovú hmotnosť na 591,7 ton. Lietadlo Boeing 747 Dreamlifter má väčší objem nákladového priestoru 1840 m³. Lietadlo Hughes H-4 Hercules známe ako "Spruce Goose" má väčšie rozpätie krídel a tiež väčšiu celkovú výšku, ale je o 20% kratšie, a kvôli použitým konštrukčným materiálom je aj ľahšie. Okrem toho lietadlo "Spruce Goose" letelo len jediný raz, a tak je An-225 najväčším lietadlom na svete, ktoré letelo viackrát.
Objem nákladného priestoru je 1300 m³ a jeho rozmery sú 6,4 metra (šírka), 4,4 metra (výška) a 43,35 metra (dĺžka).
Le Mesnil-Saint-Firmin

Poloha

Obec má rozlohu 4,14 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenská hokejová liga 2019/2020

Hrací plán

V sezóne 2019/2020 sa hralo v jednej spoločnej skupine. Liga mala 10 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 18 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou SR 18. Každé družstvo odohralo v základnej časti 36 stretnutí. Po základnej časti sa tabuľka rozdelí na dve polovice nadstavby skupiny A a B. Tímy na 1. – 6. mieste po základnej časti postúpia do nadstavby skupiny A kde odohrajú 10 stretnutí. Tímy na 7. – 10. mieste po základnej časti pôjdu do nadstavby skupiny B kde odohrajú 12 stretnutí. Prvých osem tímov postúpi do Play-off. Víťaz Slovenskej hokejovej ligy postúpi priamo do Tipsport ligy.
Saint-Ellier-les-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 13,68 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 254 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Julien-sur-Dheune

Poloha

Obec má rozlohu 5,32 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 252 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 249 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Danka Barteková

Medzinárodný olympijský výbor

Barteková sa 3. júla 2013 oficiálne stala členkou Medzinárodného olympijského výboru za komisiu športovcov. Do funkcie bola zvolená už počas Olympiády v Londýne, ale menovanie sa odložilo kvôli protestom diskvalifikovaných kandidátov. Barteková je najmladšou členkou a zároveň dostala najviac bodov, 75 z 80.

Ocenenia

2012 – Krištáľové krídlo v kategórii šport za bronzovú medailu v streľbe na skeet na Olympiáde v Londýne a členstvo v Medzinárodnom olympijskom výbore
Mentalita

Mentalita je v užšom zmysle zmýšľanie, spôsob myslenia a zmýšľania jednotlivca, v širšom zmysle súhrn psychických vlastností a procesov (najmä spôsobu reagovania na vonkajšie podnety) typický pre nejakú osobu, skupinu osôb či dobu.

Mentalita doby

Mentalita je sociálnopsychický stav doby, ktorý určuje právny poriadok, hospodársky systém, umeleckú i vedeckú výrazovú schopnosť. Pojem mentality v tomto zmysle zaviedol do reflexie dejín Karl Lamprecht. Historický pohyb, podľa neho, sa uskutočňuje striedaním vývojových stupňov dobových mentalít.
Hromadný bod

Hromadný bod množiny M je bod, v okolí ktorého sa hromadí nekonečne veľa bodov množiny M. Podstata hromadného bodu nachádza svoj zmysel pri definovaní spojitých štruktúr. Príkladom môže byť limita a derivácia, ktoré vo svojej definícií obsahujú pojem hromadného bodu, v ktorého okolí má zmysel uvažovať proces približovania sa k určitej hodnote.

Definícia hromadného bodu

Nech x_0\in\mathbb{R}. Hovoríme, že x_0 je hromadný bod množiny M práve vtedy, keď pre každé jeho prstencové okolie \mathcal{P}(x_0) existuje bod x\in M s vlastnosťou x\in\mathcal{P}\cap M a zároveň x\ne x_0.
Definíciu možno chápať tak, že v ľubovoľne malom okolí hromadného bodu, vždy existujú body množiny M. V samotnej definícii limity sa pod zápisom \lim_{x\to a}f(x) myslí, že bod a je hromadný bod definičného oboru funkcie f. Problém by mohol nastať v prípade, že bod a by nebol hromadným bodom definičného oboru funkcie. V tomto prípade by bolo nezmyselné definovať proces približovania k nejakej hodnote, pre ktorú funkcia nie je definovaná.

Príklad

Možno dokázať, že množina M=\{1/n;\;n\in\mathbb{N}\} má hromadný bod n_0=0. Stačí podľa definície zvoliť prstencové okolie bodu 0, \mathcal{P}(0):=(0;\xi). Dokážeme, že pre ľubovoľne malé \xi>0 existuje prvok m\in M s vlastnosťami podľa definície. Majú platiť nasledovné nerovnosti
0<\frac{1}{n}<\xi
Keďže množina je obmedzená pre prirodzené čísla, stačí písať jednu nerovnosť
\frac{1}{n}<\xi
Jednoduchou úvahou možno zistiť, že
\frac{1}{\xi}<n
Preto stačí zvoliť vyhovujúci bod
m=\frac{1}{\left\lceil\frac{1}{\xi}\right\rceil+1}
Týmto spôsobom sa našlo vyhovujúce m\in M, ktoré leží v ľubovoľnom okolí bodu 0 a zároveň nie je rovné 0.
Bytčianska ulica (Žilina)

Priebeh

Pomenovaná je podľa slovenského mesta Bytča a prechádza ako cesta II/507 mestskými časťami Budatín a Považský Chlmec. Nadväzuje na Estakádu za premostením Váhu v Budatíne a pokračuje križovatkou s cestou I/11 (smer Čadca), za ktorou mostom prekonáva Kysucu a vchádza do Považského Chlmca. Vedie celou mestskou časťou a neskôr lemuje priemyselné podniky. Končí na hranici mesta, kde pokračuje ako cesta II/507.
Roche-la-Molière

Poloha

Obec má rozlohu 17,44 km². Najvyšší bod je položený 700 m n. m. a najnižší bod 469 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 330 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bar (Corrèze)

Poloha

Obec má rozlohu 20,82 km². Najvyšší bod je položený 562 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 322 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Parco della Musica auditorium

Auditorium Parco della Musica je koncertná sála v Ríme, navrhnutá Renzom Pianom v architektonickej súťaži v roku 1994.

Okolnosti stavby

Rímska filharmónia účinkovala do začiatku deväťdesiatich rokov v nevyhovujúcich a provizórnych priestoroch. Uznesenie z roku 1993 rozhodlo o vybudovaní novej koncertnej sály. Tá mala povzniesť mesto na jemu príslušnú európskou úroveň a vyjadrovať kultúrne zameranie Ríma. Inštrumentálna hudba mala nájsť svoje stále sídlo v ambicióznom komplexe s názvom Parco della Musica.
V roku 1995 sa začalo s výkopovými prácami, ktoré museli byť prerušené z dôvodu nájdenia vykopávok rímskej osady. Nasledujúce roky bolo nutné projekt upraviť. Roky trvajúci archeologický prieskum oddialil plánované ukončenie. Neplánovane narástli aj náklady. Aj vďaka sporom so stavebnými firmami sa rozpočet vyšplhal na 150 miliónov eur.
Posledná časť Parco della Musica bola otvorená pred Vianocami 21. decembra v roku 2002.

Lokalita

V urbanistickom priestore je stavba citlivo zasadená do okolitého prostredia a stala sa dôležitým orientačným prvkom. Stavba bola postavená na dlho nevyužívanom pozemku, v areáli bývalého olympijského športoviska, v severnej časti mesta.

Funkcia

Trojica koncertných sál prioritne určených pre Rímsku filharmóniu (Accademia Nazionale di Santa Cecilia). Súčasťou objektu je aj päť skúšobní rôznych veľkostí a správna budova.

Zaujímavosti

Za niekoľko rokov od otvorenia sa Parco della Musica stal jedným zo svetovo najnavštevovanejších hudobných zariadení. Ročne ho navštívi viac než jeden milión divákov.

Adresa

Viale Pietro de Coubertin 30, Rím, Taliansko
Eugène Belgrand

Životopis

V roku1829 vyštudoval École Polytechnique. Od roku 1852 do 1870 sa zúčastňoval modernizácie Paríža vedenej prefektom Haussmanom spoločne s architektmi Alphandom a Barillet-Deschampsom. Podieľal sa najmä na výstavbe parížskej kanalizačnej siete, akvaduktu a vodného rezervoáru Montsouris na juhu Paríža. V roku 1871 bol zvolený za člena Francúzskej akadémie vied.
Sergej Michajlovič Prokudin-Gorskij

Životopis

Vyštudoval chémiu, bol žiakom významných vedcov v Petrohrade, Berlíne a Paríži. Vyvinul ranú technológiu pre farebnú fotografiu.
Vlastný výskum mu priniesol patenty na reprodukciu farebných diapozitívov a projekciu farebného filmu. Okolo roku 1905 si Prokudin-Gorskij naplánoval, že s pomocou nových pokročilých postupov pre vytváranie farebnej fotografie systematicky zdokumentuje ruskú ríšu. Cieľom tohoto ambiciózneho projektu bolo zoznámiť školákov po celom Rusku pomocou jeho „farebnej optickej projekcie“ s rozľahlou a rozmanitou históriou, kultúrou a modernizáciou v ríši.
Pre svoj postup používal fotoaparát, ktorý v rýchlom slede za sebou exponoval 3 čiernobiele snímky na sklenené dosky, každý cez iný farebný filter. Ak sa súčasne premietli všetky tri svetlom príslušnej farby, zobrazila sa scéna v pravých farbách. Prokudin-Gorskij ale nemal k dispozícii žiadny spôsob, ako zo záberov vytvoriť farebné papierové fotografie.
Vybavený tmavou komorou v špeciálne zariadenom železničnom vagóne, ktorý poskytol cár Mikuláš II., dvoma priepustkami, ktoré mu zaručovali vstup do zakázaných oblastí a podporou zo strany úradov, Prokudin-Gorskij v rokoch 1909 až 1915 dokumentoval Rusko. Jeho snímky zachytávajú široké spektrum námetov od stredovekých kostolov a kláštorov, cez železnice, továrne až po každodenný život a prácu všetkých vrstiev ruského obyvateľstva. O svojej práci usporiadal mnoho prednášok spojených s premietaním.
V roku 1918, po októbrovej revolúcii z Ruska odišiel, najskôr do Nórska, potom do Anglicka a nakoniec sa usadil v Paríži, kde v roku 1944 zomrel.
Jeho unikátne snímky Ruska, vyhotovené tesne pred revolúciou, zachytené na sklenených doskách, v roku 1948 od jeho dedičov zakúpila Knižnica Kongresu USA. V roku 2001 usporiadala výstavu, pre ktorú bolo vytvorených niekoľko desiatok fotografií oskenovaním dosiek a zložením farebných zložiek do jedného celku v počítači. Všetky snímky boli digitálne vyčistené, farby aj kontrast boli upravené a nakoniec boli zábery lokálne retušované tak, aby sa odstránilo prípadné poškodenie pôvodných fotografických dosiek. V roku 2004 dala Knižnica Kongresu vyrobiť digitálne obrazy vo vysokom rozlíšení zo všetkých 1902 záberov.
Valigny

Poloha

Valigny má rozlohu 21,18 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Valigny má 391 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Piblange

Poloha

Obec má rozlohu 9,59 km². Najvyšší bod je položený 317 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 952 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Glyptotéka (Mníchov)

Glyptotéka v Mníchove je múzeum, ktoré vzniklo poverením bavorského kráľa Ľudovíta I. Spravuje zbierku gréckych a rímskych sochárskych diel (odtiaľ γλυπτο- glypto-„socha“, z gréckeho slova γλύφειν glyphein „vytesať“). Budovu navrhol Leo von Klenze v neoklasicistickom štýle. Výstavba prebiehala v rokoch 1816 až 1830. V súčasnosti je múzeum časťou Kunstareal, muzeálnej štvrti v centre Mníchova.

Budova

Návrh komplexu na námestí Königsplatz, kde sa budova nachádza, vytvorili architekti Karl von Fischer a Leo von Klenze v roku 1815. Neskôr bolo námestie navrhnuté v štýle fóra s Glyptotékou na severe. Farebné fresky a štuky vytvorili významní umelci ako Peter von Cornelius, Clemens von Zimmermann a Wilhelm von Kaulbach vyzdobil steny múzea. Budova bola pôvodne celá postavená z mramoru, ale počas 2. svetovej vojny bola bombardovaná a neskôr rekonštruovaná. Vnútorné steny sú tehlové s omietkou.

Zbierka

Múzeum obsahuje zbierku sôch z obdobia približne 650 pred Kr. až do rímskeho obdobia cca 550 po Kr. Nachádzajú sa tu významné sochy, reliéfy a mozaiky. Okrem iných sa tu nachádzajú napríklad rímske busty cisárov (Octavianus Augustus (cca rok 40), Nero (65), Septimius Severus (200)), alebo socha mladíka z Attiky (archaické obdobie) a socha opitého Satyra.
Krídlovec ohnivý

Krídlovec ohnivý alebo pterois ohnivý alebo (nesprávne?) perutýn/perutín ohnivý (lat. Pterois volitans) je druh ryby z čeľade skorpénovité.
Je to veľmi známa, obľúbená, ale taktiež obávaná morská ryba. Svoju popularitu si získal najmä kvôli atraktívnemu zovňajšku. Disponuje aj jedom, ktorý má identické zloženie ako jed kobry. V prírode táto dravá ryba obýva 50 metrové hĺbky, ale aj pobrežné lokality.
Dospelý dorastá do dĺžky 35 cm. Jeho telo je pomerne zavalité, uspôsobené pomalému a rozvážnemu pohybu. Všetky jeho plutvy sú výrazne predĺžené a majú charakteristické usporiadanie. Dravému spôsobu života zodpovedá veľká tlama, ktorou krídlovce lapajú živé ryby a mäkkýše. Klenba hlavy vytvára v oblasti očí nadočnicové výrastky v tvare typických rožkov. Nemenej nápadné je samostatné zafarbenie, pri ktorom pretínajú biele základné sfarbenie nepravidelné červenohnedé zvislé prúžky.
Ska-pra šupina

Použité zdroje

Facebook. Facebook
TRAPPIST-1

Trappist-1, tiež známa pod označením 2MASS J23062928-0502285, je mimoriadne chladný červený trpaslík, hviezda spektrálneho typu M8V. Nachádza sa v súhvezdí Vodnára v pomerne blízkom susedstve Slnka, od ktorého je hviezda vzdialená 12 parsekov (približne 39 svetelných rokov).
Hviezdu počas putovania vesmírom sprevádza sedemčlenný planetárny systém. Všetkých sedem exoplanét označovaných alfabetickými symbolmi Trappist-1b, c, d, e, f, g, h je považovaných za planéty terestrického typu s veľkosťou porovnateľnou so Zemou. Celkove tri z nich (e, f, g) obiehajú materskú hviezdu v obývateľnej zóne, čo je najväčší počet objavených planét k roku 2017 okolo jedinej hviezdy. Podľa záverov NASA by sa pri vhodných atmosférických podmienkach mohla na všetkých siedmich exoplanétach sústavy Trappist-1 nachádzať voda v kvapalnom skupenstve.

Objav a pomenovanie

Hviezda s označením 2MASS J23062928-0502285 sa prvýkrát pozorovala v októbri 2013 teleskopom Trappist, ktorý je prevádzkovaný v juhoamerickom Čile a po ktorom získal tento systém svoje alternatívne pomenovanie Trappist-1. Pozorovanie, ktoré viedol tím belgických astronómov na čele s Michaelom Gillonom, prebiehalo celkovo 245 hodín (cez 62 nocí medzi 17. septembrom a 28. decembrom 2016). Sledované boli zmeny v jasnosti hviezdy v blízkom infračervenom spektre (asi 900 nm). V máji roku 2016 boli potvrdené tri exoplanéty s označením Trappist-1b, c, d (označenie a sa používa pre hviezdu samotnú).
K malej hviezde napokon uprelo pozornosť viacero teleskopov. Ďalšie merania boli vykonané na jeseň 2016 na Very Large Telescope, UKIRT a hlavne na Spitzerovom vesmírnom ďalekohľade, ktorý potvrdil prítomnosť dvoch predtým objavených exoplanét a pridal päť ďalších.

Hviezdne špecifikácie

Trappist-1 je červený trpaslík spektrálneho typu M8V. Jeho hmotnosť dosahuje len 8 % slnečnej, polomer 11,5 % Slnka a celkový žiarivý výkon len 0,05 %. Hviezda žiari najviac v infračervenom (tepelnom) spektre. V porovnaní s najväčšou planétou slnečnej sústavy, Jupiterom, je hmotnosť červeného trpaslíka približne 84-násobná, čo je predpokladaná spodná hranica pre možnosť zapálenia termonukleárnej reakcie v jadre hviezdy (medzi 13 a 80 hmotnosťami Jupitera ide o hnedého trpaslíka). Teplota povrchu trpaslíka je mimoriadne nízka. Získaná hodnota je 2 550 K, Trappist-1 býva preto zatriedený medzi veľmi chladné trpaslíky. Vek hviezdy sa odhaduje na vyše 500 miliónov rokov.
Trappist-1 je jednou z bližších hviezd. Od Slnka ju delí 39 svetelných rokov medzihviezdneho priestoru (12 parsekov). Hviezda sa nachádza v súhvezdí Vodnára, na východ od hlavného obrazca, v blízkosti hviezd lambda a psí Aquarii. So zdanlivou hviezdnou veľkosťou 18,8 magnitúda nie je pozorovateľná ani voľným okom, ani väčšími amatérskymi ďalekohľadmi.
Anita Soul

Zo života

Účinkovala napríklad v programoch Bailando, Hit storočia a Môj najmilší hit, kde pravidelne vystupovala ako speváčka.
Momentálne je tehotná s Eugenom Vizvárym .
Louerre

Poloha

Obec má rozlohu 14,44 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 458 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierny orol (Košice)

História

Bývalý hotel Čierny orol je vzdialený pár krokov od Dómu sv. Alžbety a len sto metrov k východu z mesta, južnej bráne mestských hradieb, ktoré pripomínajú podzemné múzeum. Čierny orol bol postavený v roku 1782, čiže v období, keď sa veľa budovalo, lebo po konfliktoch medzi katolíkmi a protestantmi nastal konečne pokoj. Tiež už boli zavedené do praxe nové osvietenské reformy Márie Terézie a Jozefa II. (nocoval v hoteli, keď 4. júla 1783 navštívil Košice). Táto klasicisticko – baroková budova v sebe ukrývala prepychové apartmány orientované na Hlavnú ulicu a menej honosné izby smerom do dvora. Čierny orol bol hotelom necelých 70 rokov. V roku 1849 tam bola väznica a od roku 1860 stratil svoju strategickú polohu, lebo do Košíc prišiel prvý vlak. Odvtedy bola Mlynská ulica ešte dôležitejšou než predtým, lebo sa stala spojnicou stanice a centra, ktorá spĺňa svoj účel dodnes. Na nej vyrástlo niekoľko nových konkurenčných hotelov.
Neskôr, za prvej Československej republiky, sa tam nachádzala ľudová kuchyňa pre chudobných. Zmena mala nastať až za socializmu, keď sa komunisti rozhodli, že susednú budovu, bývalý Župný dom, premenujú na Dom Košického vládneho programu. Ani to im však na potreby propagandy nestačilo, preto v Čiernom orlovi zriadili expozíciu revolučných tradícií mesta Košice. Z vtedajšieho antikvariátu na prízemí sa mala stať predajňa politickej literatúry.
Nežná revolúcia stihla zachrániť aj túto budovu pred blížiacou sa nezmyselnou rekonštrukciou. Po nej tam vznikla prvá vynovená pasáž.
Logron

Poloha

Obec má rozlohu 22,64 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 578 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edgar (Anglicko)

Život

Edgar osirel vo veľmi nízkom veku a tak starostlivosť o neho prevzal ealdorman Aethelstan Half-King s manželkou Aelfwinn. Keďže boli podporovateľmi kláštorných reforiem, zverili Edgarovu výchovu do rúk vedúcej osobnosti tohto hnutia svätému Aethelwoldovi, opátovi z Abingdonu.
Počas vlády svojho brata Edwyho bol nespokojnou šľachtou prehlásený kráľom Mercie a Northumbrie (957). Po smrti Edwyho († 15. október 959) sa stal kráľom celého Anglicka. Okamžite povolal z exilu svätého Dunstana, ktorý sa stal jeho radcom. Dunstanovi zveril biskupstvo vo Worcesteri a neskôr v Londýne, a v roku 961 obsadil Dunstan miesto canterburského arcibiskupa.
Vláda Edgara bola obdobím pokoja. Edgar bol podporovateľom kláštornej reformy, na ktorej spolupracoval nielen s Dunstanom, ale aj Oswaldom z Worcesteru a svojím učiteľom z detstva Aethelwoldom. Boli zriaďované nové benediktínske kláštory po celej krajine, zo starých kláštorov boli vyhnaní kňazi a kanonici, ktorých disciplína bola uvoľnená, a boli nahradení mníchmi, riadiacimi sa regulou sv. Benedikta. Okrem toho vydal zákony, ktoré boli uznávané nasledujúcimi generáciami. Zaviedol jednotnú menu v celej krajine. Uskutočnil reorganizáciu anglického loďstva, ktoré malo chrániť brehy Anglicka pred dánskymi vpádmi.
Roku 973 sa uskutočnila Edgarova korunovácia v Bathe. Táto majestátna ceremónia však nebola chápaná ako iniciácia, ale ako vyvrcholenie jeho vlády. Bola zaznamenaná v básni v Anglosaskej kronike a na jej základe sú dodnes založené korunovácie britských panovníkov. Po tejto korunovácii sa odobral Edgar do Chesteru, kde sa stretol so šiestimi alebo (podľa neskorších kronikárov) s ôsmimi kráľmi, vrátane kráľov zo Škótska a Strathclyde, ktorí mu to zložili sľub vernosti, s tým že budú jeho vazalmi na zemi aj na mori.
Edgar zomrel na vrchole moci 8. júla 975 vo Winchesteri. Pochovaný bol v opátstve Glastonbury v Somersete. Jeho nástupcom sa stal jeho syn z prvého manželstva Eduard II. Mučeník.