RONA

Založenie

Skláreň založil v roku 1892 podnikateľ Jozef Schreiber ako poslednú a najväčšiu skláreň viedenskej spoločnosti Schreiber und Neffen, ktorá mala na svoju dobu najmodernejšie technické vybavenie. Skláreň v Lednických Rovniach je najúspešnejšia slovenská skláreň v histórii a v súčasnosti už však jediná (údaj  z roku 2017).
Začínala výrobou plochého skla, neskôr lisovaného skla pod značkou Kaiserkristall, ktoré firma zaviedla ako prvá v Rakúsko-Uhorsku. Toto bolo na prelome storočí veľmi populárne nielen v súvislosti s čoraz vzrastajúcou obľubou skla, ale aj vzhľadom na cenu a skutočnosť, že napodobovalo produkty luxusného brúseného krištáľového skla. Tento tovar sa predával pod názvom "cisársky krištáľ". Popri lisovanom skle sa vyrábalo ručne fúkané sklo pod značkou Rona Crystal so zameraním na nápojové sklo a súpravy pre hotely, liečebné ústavy, kaviarne... ako aj úžitkového skla pre domácnosť.
Popri čírom skle je skláreň známa aj svojimi dekoračnými technikami a to brúsenie, diaryt, guilloche, maľovanie, striekanie, sieťotlač, tampóprint, automatické ciachovanie laserom, no najväčší ohlas si získali dekory realizované technikou pantografu. Skláreň v Lednických Rovniach zaviedla v roku 1896 pantografy anglickej výroby ako prvá na kontinente. V 40-tych rokoch 20. storočia spolupracuje skláreň pri tvorbe dekorov s profesionálnymi výtvarníkmi Vincentom Hložníkom a Martinom Benkom.
Archivované zbierky a dokumenty sú dôkazom, že výrobný sortiment sklárne bol od začiatku veľmi široký a mnohotvárny. Obsahuje historizujúce, často bohato zdobené ako aj plnofarebné kusy, kým v čase funkcionalizmu dochádza k vývoju jednoduchých elegantných tvarov kalíškov prevažne z číreho hladkého skla, ktoré  plne zodpovedajú zásadám tohto minimalistického a funkčného štýlu. Práve tieto línie boli ešte viac zdôraznené a rozvinuté patentovaním novej technológie ručnej výroby, tzv. ťahanej nohy v roku 1956, ktorá dodnes patrí k ikonickým znakom sklárskych produktov z Lednických Rovní .
Históriu a produkciu sklárne vo svojich publikáciách zdokumentovali mnohí odborníci, historici a publicisti ako Jan Bárta (1883–1959), Ján Mondok, Eduard Toran, Igor Didov, Karol, Hetteš, Jindra Bakošová, Agáta Žáčková, Jarmila Račeková a iný. Takisto články v odborných časopisoch ako Glassrevue, Sklář a keramik, Sklářske rozhledy, Umění a řemesla, Arte Regalo (španielsky časopis), Tableware International, Offrir International, Casastile (taliansky časopis),... dokumentujú produkciu a vývoj sklárne.
Začiatkom 20. storočia bola skláreň najväčším a najmodernejším sklárskym podnikom spoločnosti Schreiber und Neffen.

Dizajnéri

Vzájomnú informovanosť, výmenu skúseností a popularizáciu výsledkov v tejto oblasti uľahčujú aj početné výstavy a sympózia, ktoré sa stali medzinárodnými tvorivými stretnutiami sklárskych umelcov. Do histórie slovenského sklárskeho dizajnu sa zapísali predovšetkým Karol Hološko (1912 – 1978), Jaroslav Taraba (1932), Ladislav Pagáč (1949), Jozef Kolembus (1955), Juraj Steinhübel (1958), Patrik Illo (1973), Miloš Janků (1955), Peter Šípoš (1963), Mária Berkyová-Račeková (1983) . V roku 1957 v sklárni bolo založené Výtvarno-technické oddelenie. Koncepciu a spôsob fungovania oddelenia, ako potrebného kreatívneho medzičlánku na ceste od návrhu k realizácii vo výrobe, vypracoval Karol Hološko, prvý známy slovenský dizajnér, ktorý pôsobil v sklárni v období 1947 až 1971.

Múzeum

Dôležitým znakom spojenia dnešnej modernej sklárne s jej historickými koreňmi je aj Slovenské sklárske múzeum založené v roku 1988 ako jediná inštitúcia s touto profiláciou na Slovensku. Sídlom múzea je zámok – kaštieľ, ktorý bol bývalým sídlom zakladateľov sklárne, a koncom 80. rokov 20. storočia bol zrekonštruovaný a je využívaný aj na komerčné účely a slúži ako administratívno-obchodné centrum. Časť zámku slúži ako vzorkovňa produktov a priestory pre rokovanie so zákazníkmi. Cieľom múzea je sprostredkovať obraz o dejinách, ktoré pomáhajú šíriť povesť o kvalite tradičného sklárstva nielen regiónu, ale celého Slovenska. Z iniciatívy sklárne a združenia sklárskych výtvarníkov našli svoje miesto v Lednických Rovniach i pravidelné bienálne medzinárodné sklárske sympózia, ktoré pomáhajú šíriť povesť o kvalite slovenského sklárstva.
Históriu sklárskej produkcie z Lednických Rovní dokumentujú aj početné kolekcie uložené depozitároch galérií a múzeí a to Slovenské národné múzeum – Historické múzeum v Bratislave, Stredoslovenské múzeum v Banskej Bystrici, Slovenské národné múzeum– Etnografické múzeum v Martine, Slovenská národná galéria v Bratislave, Umeleckopriemyselné múzeum v Prahe, Corning Museum of Glass v New Yorku.