google/wiki40b huggingface dataset:
Rotterdamské metro

Rotterdamské metro je systém podzemnej rýchlodráhy v Rotterdame. Prevádzkuje ho spoločnosť RET. Prvá linka s názvom Noord - Zuidlijn (severojužná linka) bola otvorená v roku 1968 a viedla od stanice Centraal na Zuidplein, cez rieku Nieuwe v tuneli. Bolo to prvé metro v Holandsku a svojho času aj jedno z najkratších na svete, s dĺžkou iba 5,9 km.
V roku 1982 bola otvorená druhá linka, takzvaná Oost - Westlijn (východo-západná linka). Koncom 90. rokov boli linky pomenované po známych rotterdamských rodákoch, Desiderius Erasmus a Pieter Caland.
Gustav Hoepfner (1872 – 1932)

Zo života

Bol synom Gustava Hoepfnera levočského finančníka. Po absolvovaní ekonomických štúdií v Budapešti pracoval v Uhorskej všeobecnej úverovej banke. Po uplynutí desiatich rokov, ktoré sa zaviazal po ukončení štúdií odpracovať v tomto finančnom ústave a po smrti svojho otca sa v roku 1902 vrátil do Levoče a začal pracovať v Spišskej úverovej banke, ako jeho otec. Pokračoval v jeho šľapajach a zakrátko sa stal propagátorom zimných športov vo Vysokých Tatrách. Bol pri založení Zväzu tatranských kúpeľov a sanatórií a zastupiteľstiev tatranských stredísk cestovného ruchu v zahraničí. Pomáhal pri príprave výstavby Tatranskej elektrickej železnice a pozemnej lanovky na Hrebienok. Zaslúžil sa o výstavu Grandhotela v Starom Smokovci, Sanatórium Tatra, hotel Hoepfnerov dom, dnes hotel Smokovec. Projektantom bol jeho brat Quidó Hoepfner. Levočská banka jeho zásluhou financovala aj ďalšie tatranské budovy, medzi inými Grandhotel v Tatranskej Lomnici, hotely Hviezdoslav a Kriváň na Štrbskom Plese, Tatranský domov v Tatranskej Polianke, ktorý bol postavený podľa projektu jeho brata Quida.
Zomrel v Budapešti. Pochovaný je na levočskom evanjelickom cintoríne.
Loja (Ekvádor)

Loja je hlavné mesto provincie Loja v Ekvádore. Založil ho Alonso de Mercadillo v roku 1548 a bolo to prvé mestom v krajine, ktoré bolo pripojené na elektrickú sieť napájanú vodnou elektrárňou, ktorá bola dokončená v roku 1896.
Loja je známa tým, že ju navštívil Simón Bolívar v rámci jeho kampane za zjednotenie Veľkej Kolumbie.
V súčasnosti počet obyvateľov dosahuje približne 140 tisíc. Mesto leží na Panamerickej diaľnici.
Loja sa stalo turistickou atrakciou pre peknú architektúru svojho historického centra, s úzkymi uličkami, domami, ktorých fasády sú pomaľované sýtymi farbami, ktoré pútajú pozornosť návštevníkov.
Južne od mesta, ale stále ešte na území provincie, sa vo výške 1 400 m n. m., nachádza dedina Vilcabamba, kde počas celého roka prevládajú teploty od 18 do 22 °C.
Loja je známa ako Capital Musical del Ecuador (Hudobné hlavné mesto Ekvádora) a „Ciudad doblemente universitaria“ (Dvojnásobne univerzitné mesto).
Loja je mestom kultúry. Miestne porekadlo znie : „Ten, kto nehrá na gitaru, môže spievať pieseň ; ten, kto nespieva pieseň, môže napísať verš; ten, kto nepíše verše, číta knihu.“
Saint-Vincent-du-Boulay

Poloha

Obec má rozlohu 6,56 km². Najvyšší bod je položený 195 m n. m. a najnižší bod 164 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 307 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fouquenies

Poloha

Obec má rozlohu 6,35 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 447 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Náhoda

Náhoda je moment nejakej skutočnosti, ktorý je vzhľadom na jej substanciálny základ (podstatu a zákon) niečím iba možným; je to niečo skutočne existujúce, čo však vzhľadom na podstatu predmetu môže byť aj nebyť, môže byť takým alebo iným; niečo, čo sa podstatou daného predmetu alebo predpokladá ako možná forma jej prejavu, alebo sa ňou aspoň nevylučuje ako niečo nemožné.
Náhoda je formou realizácie náhodnej možnosti, a tá je daná nielen vnútorne nevyhnutou povahou systému, ale aj okolnosťami času a priestoru; to, či sa realizuje, alebo nie, závisí nielen od rozlíšenej podstaty systému, ale aj od druhotných podmienok daného systému.
Náhoda je protikladom relatívnej nevyhnutnosti a spolu s ňou predstavuje nezastupiteľný moment v procese premeny reálnej možnosti na skutočnosť. Relatívna nevyhnutnosť je spôsob premeny reálnej možnosti na skutočnosť a náhoda je spôsob, ktorým sa relatívna nevyhnutnosť presadzuje v mnohotvárnych javových formách skutočnosti.
Náhoda je práve ten chýbajúci moment, ktorým sa relatívna nevyhnutnosť (určená základnými podmienkami systému) mení na absolútnu nevyhnutnosť (určenú základnými i druhotnými podmienkami systému). Je to forma, v ktorej sa relatívna nevyhnutnosť prejavuje v bezprostrednej skutočnosti.

Aristoteles

Podľa Aristotela je náhoda to, čo môže byť takým, ale aj niečím iným; to, čo môže nejakej veci práve tak patriť, ako aj nepatriť.

indeterminizmus

Indeterminizmus hovorí, že náhoda je bezpríčinná udalosť.

mechanistický determinizmus

Mechanistický determinizmus považuje náhodu za nepoznanú príčinu.
Náhoda je formálnologické vyjadrenie absencie znalosti príčin zmeny posudzovanej skutočnosti v jej možnú formu v závislosti na jej substanciálnom základe v čase a priestore.
Aristofanes

Aristofanes alebo Aristofanés (starogr. Ἀριστοφάνης – Aristofanes/iný prepis: Aristofanés; *asi 445 pred Kr., Atény – †380 pred Kr., tamže) bol najvýznamnejší antický tvorca komédií. Je považovaný za zakladateľa politickej komédie. Aristofanes vo svojej tvorbe kritizoval politikov, vážených občanov mesta, rétorov aj sofistov. Bol milovaný národom pre jeho schopnosť verne vykresliť život a city.
Jeho najznámejšie diela: Oblaky, Jazdci, Lysistrata.
Darovanie krvi

Darovanie krvi je činnosť, počas ktorej je darcovi krvi odobraná krv pre medicínske účely – najčastejšie pre krvnú transfúziu.

Typy a miesta odberov

Odber krvi od dobrovoľných darcov je uskutočňovaný v transfúznych staniciach a iných zdravotníckych zariadeniach. Počas jedného odberu je väčšinou darované 450 ml krvi. Môžu byť tiež odobrané iba vybrané krvné zložky (krvná plazma, krvné doštičky, biele krvinky). Krv môže byť darovaná za úplatu alebo zdarma (tzv. „bezpríspevkový odber“).
La Tour-en-Jarez

Poloha

Obec má rozlohu 5,05 km². Najvyšší bod je položený 698 m n. m. a najnižší bod 453 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-sur-Ocre (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 4,58 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Manto (dcéra Teiresia)

Manto alebo Mantó (starogr. Μαντώ – Manto; iný prepis: Mantó, lat. Manto) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho veštca Teiresia. Sama sa stala tiež známou veštkyňou.
Do mýtov sa zapísala najmä jedným svojím príbehom. Bola veľkou obdivovateľkou bohyne Artemis a boha Apolóna a preto raz vyzvala všetky ženy z Téb, aby priniesli obeť ich matke bohyni Léto. Urobili tak všetky – až na kráľovnú Niobé, ktorá to pyšne odmietla s poznámkou, že prečo by ju mala uctievať kým ona má sedem synov a sedem dcér a bohyňa má len dve deti.
Léto túto urážku nezniesla a kruto sa pomstila tak, že naviedla svoje deti, aby Niobe deti zahubili. Syn Apolón potom zastrelil všetkých jej synov a Artemis všetky jej dcéry. Manžel Nioby, kráľ Amfión následne z hrôzy spáchal samovraždu (iná verzia uvádza, že Amfión zaútočil na Apolónovu svätyňu a bol pritom zabitý).
Manto bola matkou presláveného veštca Mopsa.
Saint-Cosme-en-Vairais

Poloha

Obec má rozlohu 32,63 km². Najvyšší bod je položený 180 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 001 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
The Long Road

Produkcia

Za výrobu albumu bol zodpovedný frontman skupiny Chad Kroeger a Joe Moi, ktorý predtým pracoval so skupinou pri nahrávaní albumu Silver Side Up. Skupina tiež spolupracovala s Randym Staubom, ktorý bol zodpovedný za mixovanie, a Georgom Marinom, ktorý bol zodpovedný za mastering. Mastering bol urobený v Sterling Sound a mixovanie v The Warehouse Studios vo Vancouveri.

Úspech

Album si neodniesol taký úspech ako predchádzajúci, Silver Side Up. Debutoval v USA na #6 v rebríčku Billboard 200. Vo Veľkej Británii o päť dní po premiére, teda 27. septembra získal zlatú platňu. Okrem toho v USA album získal trojnásobnú platinu za predaj 3 486 687 kópií, a v Kanade získal štvornásobnú platinu za predaj 400 000 kópií. V Austrálii sa albumu predalo v množstve 210 000 kópií za čo získal trojnásobnú platinu. Vo Veľkej Británii sa predalo 300 000 kópií, v Nemecku to bolo 200 000 kópií kde získal platinu. V Rakúsku sa predalo 15,000 kópií za čo album získal zlatú platňu a na Novom Zélande sa predal v množstve 15,000 kópií za čo získal platinovú platňu.
Album bol v roku 2004 nominovaný na cenu Grammy v kategórii Najlepší rockový album. V tom istom roku bol takisto nominovaný na dve ceny Juno Awards v kategóriách Album of the Year a Rock Album of the Year. Album The Long Road je jediným albumom skupiny Nickelback (nepočítajúc albumy Curb a The State), ktorý nezískal žiadne ceny Juno Awards.
Album získal trojnásobnú platinu od RIAA v marci 2005. Do dňa 28. januára 2009 bolo predaných 3 470 373 kópií albumu. V marci roku 2010 podľa asociácie Canadian Recording Industry Association predaj v USA prekročil 500 000 kópií albumu, vďaka čomu album získal päťnásobnú platinu.
Melikertes

Melikertes alebo Melikertés (starogr. Μελικέρτης – Melikertes/iný prepis Melikertés, lat. Melicertes) je v gréckej mytológii syn orchomenského kráľa Athamanta.
Jeho matkou bola Ino, druhá manželka kráľa Athamanta, jeho brat sa volal Learchos. Kým vlastné deti kráľovná milovala, deti z prvého manželstva, Frixos a Hellé jej boli tŕňom v oku a intrigovala tak dlho, až museli v ohrození života ujsť na baranovi so zlatým rúnom do ďalekej Kolchidy. Malá Hellé sa ale do Kolchidy nedostala, lebo sa cestou utopila v mori.
Keď sa potom Ino ujala výchovy maličkého boha Dionýza, ktorého rodičmi boli Zeus a Semelé, pohnevali si Diovu žiarlivú manželku Héru, ktorá z pomsty zoslala na kráľa Athamanta šialenstvo. Athamas potom v záchvate zlosti zabil svojho syna Learcha. Ohrozoval aj Melikerta, ale Ino ho chytila ​​do náručia a skočila s ním do mora. Najvyšší boh Zeus (podľa inej verzie Poseidón) im však život zachránil a povýšil na morských bohov. Ino potom prijala meno Leukothea a z Melikerta sa stal Palaimón.
Starovekí Rimania Melikerta čiže Palaimóna uctievali ako ochranného boha námorníkov, ktorý vo svojej funkcii často splýval s bohom Portunom.
Masová kultúra

Masová kultúra je typický produkt masovej spoločnosti vyznačujúci sa organizovaným spotrebným priemyslom a široko rozvetvenou sieťou masmédií. Znakmi masovej kultúry majú byť podľa poľskej sociologičky Antoniny Kłoskowskej kvantita na úkor kvality, štandardizácia, masový príjemca, komercializácia, uniformita a najmä chápanie diela ako predajného tovaru. Podľa A. Plecnera ide o súhrn produktov a druhov zábavy, ktoré sa rozširujú alebo vyrábajú prostriedkami masovej komunikácie a produkcie, predávajú sa ako tovar a sú určené na spotrebu masovým publikom. Na pojem masovej kultúry nadväzuje pojem populárna kultúra, ale nie je synonymný.

Masová kultúra podľa U. Eca

Podľa Umberta Eca je masová kultúra antikultúra. Vzniká v dobe, keď účasť más na živote pospolitosti sa stáva stále zrejmejším javom historického kontextu, preto nie je prechodnou a obmedzenou úchylkou, ale stáva sa dokladom neodčiniteľného úpadku, o ktorom kulturne založený človek (pozostatok prehistórie, tvor na vyhynutie) nemôže podať svedectvo ináč ako v polohe úplnej skepsy a apokalypsy.
Rion-des-Landes

Poloha

Obec má rozlohu 118,25 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 360 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fotón

Fotón (z gréckeho: φως (fos), svetlo) je vo fyzike elementárna častica, kvantum elektromagnetického poľa a základná "jednotka" svetla a všetkých ostatných foriem elektromagnetického žiarenia.
Fotón je jedným z kalibračných bozónov. Má nulovú pokojovú hmotnosť a šíri sa rýchlosťou svetla. Má aj časticové, aj vlnové vlastnosti, ale nie je ani vlnou, ani časticou. Fotóny sa pôvodne nazývali „kvantá energie“.

Vlastnosti

Všetko elektromagnetické vlnenie, od rádiových vĺn po gama žiarenie, je kvantované na fotóny, ktoré popisuje vlnová dĺžka, frekvencia, energia a hybnosť. Životnosť fotónu je nekonečná, v zmysle nekonečného polčasu rozpadu. Fotón je teda stabilná častica. Môže vznikať a zanikať pri interakciách. Fotón má spin 1 a jeho elektrický náboj je nulový. Vo vákuu sa všetky fotóny pohybujú rýchlosťou svetla c, ktorá je rovná 299 792 458 metrov za sekundu (m/s). Ako všetky elementárne častice, aj fotón sa riadi kvantovou mechanikou. Moderná koncepcia fotónu bola rozvinutá Albertom Einsteinom, ktorý vysvetlil experimentálne pozorovania, ktoré sa nezhodovali s klasickým vlnovým modelom svetla. Pozri fotoelektrický jav.
Časticové vlastnosti elektromagnetického žiarenia sa prejavujú predovšetkým pri vysokých frekvenciách (teda pri vysokých energiách fotónu), v opačnom prípade prevažujú vlnové vlastnosti elektromagnetického žiarenia, tzn. žiarenie sa prejavuje ako vlnenie.

Energia, hmotnosť

Fotón existuje iba v pohybe, pričom sa vždy (v súlade s postulátom špeciálnej teórie relativity) pohybuje rýchlosťou svetla. Má preto nulovú pokojovú hmotnosť. Dôsledkom jeho neustáleho pohybu je však nenulová energia, ktorá je definovaná vzťahom:
,
kde  je Planckova konštanta,  je frekvencia,  je rýchlosť svetla vo vákuu a  je vlnová dĺžka.
Na základe relativistického vzťahu ekvivalencie energie a hmotnosti, tzn. , je možné fotónu priradiť tiež určitú hmotnosť (nejde však o pokojovú hmotnosť, ktorá je nulová, ale o pohybovú hmotnosť), ktorá sa prejavuje zotrvačnými a gravitačnými vlastnosťami. Táto energia (a teda aj hmotnosť) spôsobuje, že na fotón pôsobi gravitácia podľa všeobecnej teórie relativity a on sám gravitačne pôsobi na okolie. Tieto javy boli potvrdené pozorovaním (napr. pozorovanie ohybu žiarenia okolo kozmických telies).

Hybnosť fotónu

Pomocou relativistického vzťahu pre energiu pohybujúcej sa častice  a zo skutočnosti, že pokojová hmotnosť fotónu je nulová, tzn. , je možné hybnosť fotónu  vyjadriť nasledujúcim spôsobom:
Napriek tomu, že pokojová hmotnosť fotónu je nulová, môžeme určiť jeho relativistickú hmotnosť z predchádzajúceho vzťahu. Pokiaľ uvážime, že , platí:
Tvrtko Vujity

Tvrtko Vujity (* 24. september 1972, Pécs, Maďarsko) je maďarský reportér a spisovateľ.

Život

Otec bol baník a matka dedinská učiteľka. Vďaka náhode sa ako 19-ročný stal vojnovým spravodajcom, keď sa ocitol obkľúčený v meste Osijek v čase juhoslovanskej vojny. Novinárstvo vyštudoval v Miami v Spojených štátoch amerických. 
Za svoju neúnavnú a často nebezpečnú prácu získal množstvo ocenení, okrem iných i maďarskú Pulitzerovu cenu a štátne vyznamenanie Kríž za zásluhy. Jeho videozáznamy z miest, pre bežného človeka často nedostupných, preberajú aj medzinárodné televízne stanice, ako sú CNN a BBC. Prednáša na univerzitách v Maďarsku i v zahraničí. Založil nadáciu Každodenný hrdina a cenu tejto nadácie udeľujú každý rok hrdinom všedných dní: obyčajným ľuďom i deťom.
Pred niekoľkými rokmi sa oženil, stal sa otcom synov Benjamína, Barnabáša a Bendegúza. Istý čas bol na "materskej dovolenke", aby sa manželka opäť mohla venovať basketbalu, v ktorom patrila medzi domácu špičku, no ako naslovo vzatý reportér a dobrodruh časom opäť zatúžil po neobyčajných cestách. Tvrtko Vujity je veľvyslancom mesta Pécs, Európskeho hlavného mesta kultúry v roku 2010.
Knihy Trvtka Vujitya sa vo veľmi krátkom čase stali v Maďarsku bestsellermi. Boli preložené do viacerých jazykov a výber reportáží z kníh "pekelných príbehov" sa predstavil aj slovenskému čitateľovi s názvom Videl som peklo, Videl som peklo 2, (Ne)obmedzený diktátor, Posledná cesta do pekla a Útek z pekla.
Viktor IV. (1159 – 1164)

Viktor IV. (lat. Victor Quartus), vl. menom Octaviano de’ Crescenzi Ottaviani de Monticelli (* 1095, Tivoli – † 20. apríl 1164, Lucca) bol protipápežom od 7. septembra 1159 do 20. apríla 1164.
Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Dostal kňazské vzdelanie a rysovala sa mu skvelá cirkevná kariéra. V roku 1138 sa stal kardinálom (jeho titulárnym kostolom sa stala bazilika Santa Cecilia in Trastevere) a vyslancom pápežov Celestína II. a Lucia II.
Na čelo rímskej cirkvi ho vyniesli sporné voľby, ktoré sa konali v septembri 1159 po smrti pápeža Hadriána IV. Konkláve väčšinou hlasov zvolilo pápežom kardinála Orlanda Bandinelliho (ako Alexander III.) no malá skupina opozičných kardinálov ovplyvnených cisárom Fridrichom I. Barbarossom hlasovala za kardinála Ottaviana Monticelliho. Vzápätí po voľbe sa rozpútali násilnosti a prišlo ku kurióznej situácii, kedy stúpenci kardinála Monticelliho vtrhli do zhromaždenia, samotný Monticelli strhol z novozvoleného Alexandra III. plášť, prinútil ho odísť a sám sa nechal intronizovať. Výsledkom bola osemnásťmesačná schizma kedy mala cirkev na čele dvoch pápežov (pritom pri vyhlásení Viktora IV. sa vôbec neprihliadalo na to, že v roku 1138 bol (proti)pápežom iný Viktor IV.). V cisárskom opátstve Farfa sa 4. októbra 1159 konala pápežská vysviacka.
S cieľom rozhodnúť, ktorý z pápežov je legitímnym, zišla sa vo februári 1160 synoda v Pavii, na ktorej asi päťdesiati biskupi z Nemecka a Talianska dali (pod vplyvom Fridricha I.) prednosť Viktorovi. V októbri toho istého roku sa však v Toulouse zišli episkopáty a kláštorné rády západoeurópskych krajín za účasti anglického (Henricha II.) a francúzskeho kráľa (Ľudovíta VII.), rozhodli v prospech Alexandra III. a Viktora IV. dali do kliatby. Ani toto rozhodnutie však spor nevyriešilo.
Pozícia Viktora IV. bola priamo závislá na podpore cisára Fridricha I. V roku 1162 si cisár upevnil svoj vplyv v severnom Taliansku a Pápežskom štáte a Viktorove vyhliadky sa posilňovali. No o krátky čas sa však situácia začala komplikovať a pre protesty celej Európy Fridrich I. musel uznať, že zlyhalo jeho úsilie pre získanie všeobecnej podpory pre jeho chránenca.
Právoplatnosť voľby Alexandra III. sa potvrdila a Viktor IV. po tom, ako začali odpadávať i jeho najvernejší prívrženci, bol nútený ustúpiť. Stiahol sa do ústrania no svoj titul si ponechal až do smrti. Zomrel po krátkej chorobe 20. apríla 1164 v toskánskom meste Lucca.
Noidant-le-Rocheux

Poloha

Obec má rozlohu 16,49 km². Najvyšší bod je položený 455 m n. m. a najnižší bod 377 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 223 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jan Křesadlo

Životopis

Po invázii v roku 1968 emigroval so svojou ženou a štyrmi deťmi do Spojeného kráľovstva. Pracoval ako klinický psychológ, vedúci oddelenia. Po predčasnom odchode na dôchodok v roku 1982 sa úplne venoval umeleckej tvorbe. Za svoju prvotinu, román Mrchopěvci, ktorú vydalo nakladateľstvo ’68 Publishers, získal Cenu Egona Hostovského roku 1984.

Tvorba

Svoj pseudonym si vybral čiastočne aj preto, že mu v občianskom mene chýbalo rýdzo české ř. Pseudonymy mal v obľube napríklad presmyčkový Jake Rolands (autor rodokapsu), ale aj J. K. Klement (prekladateľ), Juraj Hron (slovácky autor), Ferdinand Lučovický z Lučovic a na Suchým dole (skladateľ), Kamil Troud (ilustrátor), a ďalší.
Angažoval sa v kostolnej muzike, komponoval hudbu, a okrem iného aj Glagolskú omšu. Okrem umeleckej činnosti a svojho občianskeho pôsobenia úspešne publikoval v matematickej logike, kde vynašiel celú triedu viachodnotových logík.
Ako tzv. renesančný muž, polyhistor, si rád kládol náročné prekážky a úlohy. So svojou dcérou preložil do angličtiny Seifertov Věnec sonetů a k tomu si doprial aj vlastný polemický Vzdorověnec.
Vydal zbierku básní v siedmich jazykoch, Sedmihlásek. Celkovo napísal, vrátane niekoľkých sonetových vencov, vyše sto sonetov.
Jeho vrcholné literárne dielo je nepochybne ΆΣΤΡΟΝΑΥΤΙΛÍΑ, Astronautilía-Hvězdoplavba, netypický vedecko-fantastický román, 6575 veršov v homérskej starogréčtine s paralelným českým prekladom. Táto kniha vyšla iba krátko po jeho smrti.
Jeho pozostatky sú uložené pod pomníkom od jeho syna Jana Pinkavu, na Vinohradskom cintoríne v Prahe.
Meteor (raketa vzduch-vzduch)

Vývoj

V decembri 2002 podpísalo Britské ministerstvo obrany so spoločnosťou MBDA kontrakt na vývoj strely Meteor. Zmluva bola podpísaná v mene všetkých partnerských krajín programu Meteor - Spojeného kráľovstva, Nemecka, Talianska, Francúzska, Španielska a Švédska. V roku 2003 bol schválený predbežný návrh a špecifikácie novej strely. O rok neskôr podstúpila raketa testy v aerodynamickom tuneli a v roku 2005 uskutočnila stíhačka Rafale so zaveseným Meteorom niekoľko vzletov a pristátí na palube lietadlovej lode Charles de Gaulle. Prvé odpaly striel Meteor boli vykonané v roku 2006 na strelnici Vidsel vo Švédsku z lietadla Gripen.
V septembri 2010 získala spoločnosť Saab 47.76 mil. USD na ďalšie testovanie, vývoj a integráciu rakety do stíhačiek Gripen. Táto séria skúšok bola úspešne ukončená v roku 2012 a v júni 2013 podpísalo konzorcium MBDA zmluvu s firmou Thales na vývoj a počiatočnú produkciu aktívneho radarového zameriavača. V júli 2016 oznámilo Švédsko, že vrámci štandardu MS20 integrovalo strelu Meteor do svojich lietadiel Gripen. Švédske vzdušné sily tak boli prvým letectvom sveta, ktoré malo túto modernú raketu vo výzbroji.
Testy odpalov rakety Meteor zo stíhačky Typhoon začali v decembri 2014. Toto testovanie bolo súčasťou série vylepšení P2E (Phase 2 Enhancements), ktoré by mali byť integrované do lietadiel Typhoon. Prvé z bojových lietadiel Eurofighter Typhoon, ktoré vrámci projektu P2E získalo novú výzbroj (rakety Meteor a strely Storm Shadow), bolo RAF dodané v júli 2018.
Prvé ostré odpaly rakety Meteor z lietadla Rafale proti vzdušným cieľom boli úspešne vykonané v apríli 2015. Testovanie prebiehalo na vojenskej základni DGA Essais de Missiles (predtým Centre d’Essais des Landes) v Biscarosse (Francúzsko).
Integrácia týchto rakiet bola zavŕšená v októbri 2018 v rámci štandardu F3-R.

Konštrukcia a vlastnosti

Strela Meteor je dlhá 3,7 m, jej priemer je 17,8 cm a je konštruovaná tak, aby bola kompatibilná so závesníkmi pre AIM-120. Jej trieštivo-trhavá bojová časť je dodávaná nemeckou spoločnosťou TDW. 
V počiatočnej fáze letu je strela navádzaná inerciálnym navádzacím systémom. Raketa je vybavená datalinkom, ktorý umožňuje obojsmerný prenos dát. Pilot tak môže poslať rakete aktualizované informácie o polohe cieľa aj po jej vystrelení alebo ju nasmerovať na úplne nový cieľ. V záverečnej fáze letu sa zapne aktívne radarové navádzanie Meteoru, ktoré nasmeruje raketu na určený cieľ. 
Strela je poháňaná náporovým motorom na pevné palivo od spoločnosti Bayern-Chemie. Tento motor poskytuje rakete schopnosť udržiavať neustále vysokú rýchlosť a zničiť aj rýchlo sa pohybujúce obratné ciele. Meteor má pohonnú riadiacu jednotku, ktorá upravuje prívod vzduchu podľa toho akou rýchlosťou a v akej výške sa cieľ nachádza. To umožňuje efektívnejšie využitie paliva a predĺženie doletu.
Fesques

Poloha

Obec má rozlohu 8,8 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monsanto

Monsanto je medzinárodná, v Spojených štátoch založená agrochemická spoločnosť, pôsobiaca v sektore poľnohospodárstva. Jej hlavným zameraním je produkcia osív, agrochémie a biotechnológií. Je to najväčší svetový producent herbicídu glyfosát, predávaného pod obchodnou značkou Roundup, ako aj líder v oblasti GMO plodín.
Od roku 2018 je súčasťou koncernu Bayer AG.

Kritika a kontroverzie

V minulosti bola firma významným producentom polychlórovaných bifenylov a zmesi pesticídov s názvom Agent Orange, ktoré boli vo Vietnamskej vojne využité ako chemická zbraň. Na následky použitia tejto látky vo vojne zomrelo niekoľko sto tisíc ľudí a tisícom detí táto látka spôsobila vývojové vady.

Spoločnosť bola taktiež kritizovaná za to, že v dôsledku záplavy indického trhu geneticky modifikovanými semenami bavlny zapríčinila masové samovraždy farmárov.