google/wiki40b huggingface dataset:
Stanislav Griga

Klubová kariéra

S futbalom začínal v rodnej Žiline, v sezóne 1980/1981 sa stal s 25 gólmi najlepším strelcom Slovenskej národnej ligy. Najúspešnejšiu časť kariéry absolvoval v Sparte Praha, kde pôsobil v rokoch 1981 – 1990 s výnimkou vojenskej služby v Dukle Praha. So Spartou získal päť majstrovských titulov a trikrát vyhral Česko-slovenský pohár. V česko-slovenskej lige strelil 123 gólov. V drese Feyenoordu Rotterdam sa podieľal na dvoch triumfoch v Holandskom pohári, prispel aj k zisku Holandského Superpohára. Hráčsku kariéru ukončil v Rapide Viedeň. Griga je jediný česko-slovenský futbalista, ktorý dokázal streliť gól Realu Madrid aj FC Barcelona.

Reprezentačná kariéra

V reprezntácii Česko-Slovenska debutoval 26. októbra 1983 v Prahe proti Bulharsku (1:2). Pvý reprezentačný gól strelil vo svojom druhom zápase 28. marca 1984 v Erfurte reprezentácii Nemeckej demokratickej republiky (1:2). Reprezntačný dres obliekol v 34 zápasoch, strelil 8 gólov. Zúčastnil sa záverečného turnaja MS 1990 v Taliansku, vo štvťfinálovom stretnutí s Nemeckom (0:1) sa rozlúčil s reprezentáciou.
Jeremy Rifkin

Profil

Titul z ekonómie získal na Wharton School of Finance and Commerce na University of Pensylvania v USA. Titul z medzinárodných vzťahov získal na Fletcher School of Law and Diplomacy na Tufts University v USA. Je zakladateľom a súčasným prezidentom Foundation on Economic Trends so sídlom vo Washingtone DC v USA. Je autorom šestnástich kníh pojednávajúcich o dopadoch technologických zmien na ekonomiku, pracovnú silu, spoločnosť a životné prostredie. Zaoberá sa mapovaním dlhodobých trendov rozvoja a analýzou hlavných problémových oblastí spoločnosti a civilizácie. Je predstaviteľom ekonomickej teoretickej školy nová ekonómia.
LG Spectrum

LG Spectrum VS920 je androidový smartfón, ktorý vyrábala spoločnosť LG Electronics. Predstavili a uviedli ho v januári 2012.
Obsahuje IPS LCD kapacitný dotykový displej s uhlopriečkou 4,5 palcov s rozlíšením 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 326 ppi a operačný systém Android 2.3.
Používa systém na čipe Qualcomm MSM8660 Snapdragon S3 s procesorom Dual-core 1,5 GHz Scorpion a grafický procesor Adreno 220. Kapacita vnútorného úložiska je 4 GB, rozšíriteľná microSD kartou do 32 GB, pričom 16 GB karta je súčasťou dodávky a pamäť RAM je 1 GB.
Primárna kamera má rozlíšenie 8 MP, sekundárna 1,3 MP. Batéria je odnímateľná typu Li-Ion s kapacitou 1830 mAh.
Četnické letecké hliadky

Četnické leteckej hliadky alebo Četnické letecké hlídky (ČLH) bol názov prvého leteckého policajného útvaru, ktorý existoval v rokoch 1935 až 1939 na území Česko-Slovenska. Útvar zanikol v roku 1939 s príchodom druhej svetovej vojny, po vojne bol obnovený pod názvom Bezpečnostné letectvo.

Dejiny

Branný bezpečnostný výbor poslaneckej snemovne rozhodol 12. júna 1935 o zriadení Československej leteckej polície (ČSLP). Československá letecká polícia mala organizačne spadať pod štátnu políciu a jej právomoci mali zahŕňať celé územie štátu, teda ako mestá, tak aj vidiecke oblasti. Štátna polícia v 30. rokoch plnila svoje úlohy iba v štatutárnych mestách a na vidieku pôsobilo Česko-slovenské četníctvo, ktoré sa svojím charakterom podobalo skôr vojenským útvarom. Vo väčšine európskych krajín letecká polícia neexistovala, iba vo Spojenom kráľovstve, Francúzsku a Nemecku. Ministerstvo vnútra rozhodlo nakoniec o zriadení četnických leteckých hliadok, ktoré spadali organizačne pod žandárstvo. Zaradenie leteckej polície pod žandárstvo bolo finančne menej nákladné. K 1. júlu 1935 bolo zriadených päť četníckych hliadok, a to v Chebe, Ruzodole I pri Liberci, Hradci Králové, Dolnom Benešove a v Bratislave. Četnické letecké hliadky mali vlastných pilotov, telegrafistov, vodičov a kancelárskych pomocníkov. Do roku 1939 malo byť zriadených celkom 15 četnických leteckých hliadok. Do vyhlásenia všeobecnej mobilizácie v septembri 1938 sa stihlo vybudovať iba 11 četnických hliadok, ktorých činnosť bola pozastavená do prijatia Mníchovskej dohody. Po obsadení československého pohraničia v roku 1938 došlo k presunu četnických hliadok, ktoré novo slúžili v Prahe, Brne, Českých Budějoviciach a Klatovoch. Niektoré žandárske hliadky boli presunuté na „dočasné“ stanovište do Prahy, Milovic, Vysokého Mýta a Nemeckého Brodu. Výhľadovo mali vzniknúť ďalšie pôsobiská četnických leteckých hliadok, k tomu ale už nedošlo. Medzi hlavné úlohy četnických leteckých hliadok patrilo chrániť zvrchovanosť česko-slovenského vzdušného priestoru, spolupráca s pozemnými jednotkami, dozor nad dodržiavaním leteckých predpisov, pomoc pri živelných pohromách a leteckých nehodách, hlásna služba v pohraničných oblastiach a ďalšie činnosti.

Lietadlá

U četnických leteckých hliadok slúžili spočiatku lietadlá Aero AP-32 a Škoda D-1, ktoré boli zapožičané od vojenského letectva. Tieto lietadlá však boli málo výkonné a nedokázali vyvinúť dostatočnú rýchlosť, preto vedenie četnických leteckých hliadok objednalo šesť strojov Letov Š-528 a dvanásť lietadiel Beneš Mráz Be-51B. Neskôr slúžili aj lietadlá Avia B-534. Lietadlá Letov Š-528 boli neskôr vymenené za menej výkonné stroje Letov Š-328. Príležitostne u četnických leteckých hliadok lietali tiež civilné alebo vojenské lietadlá Beneš Mráz Be-50, Beneš Mráz Be-550, Aero A-100, Aero A-211 alebo Praga E-39.
Pluguffan

Poloha

Obec má rozlohu 32,09 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 464 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clessy

Poloha

Obec má rozlohu 16,99 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 242 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 263 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivdeľ (mesto)

Ivdeľ (rus. Ивдель) je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku. Leží na rieke Ivdeľ (prítok Obu), 535 km severne od Jekaterinburgu. Počet obyvateľov je 19 324 (2002). V roku 1989 19 014.
Velická próba

História

Traduje sa, že prvým známym človekom, ktorý stál na vrchole Gerlachovského štítu, bol pravdepodobne učiteľ Ján Still v roku 1834. Ale samotný Still to nepotvrdil, lebo vyhlásil, že na Gerlachovský štít začal vodiť turistov až v roku 1872, keď ho predbehol horský vodca Martin Spitzkopf - Urban. Ale ani to nemusí byť pravda. Dňa 11. augusta 1855 boli na Gerlachovskom štíte poľskí botanici Zygmunt Bósniacki a Wojciech Gzegorzek, ktorých sprevádzali, pravdepodobne zakopanskí horskí vodcovia. Nie je známe kade vystúpili. Ako spomína tatranský historik Ivan Bohuš, možno ich cesta viedla cez Gerlachovský kotol, ale ani to nie je isté. Nie je známe či vôbec dosiahli vrchol.
Určite však boli na končiari v roku 1868 rakúski vojenskí geodeti. V roku 1875 horskí vodcovia Ján Pastrnák a Ján Ruman Driečny mladší uskutočnili prvovýstup cez Batizovskú próbu.
Ukázalo sa však, že ľahší výstup na vrchol štítu bude z jeho východnej strany. Vysoké Tatry v roku 1874 navštívil maďarský geograf, horolezec a cestovateľ Mór Déchy. Spolu s Antonom Döllerom, Pavlom Schwartzom, Jozefom Schäferlingom, Jánom Stillom a nosičom Samuelom Horvayom 31. augusta 1874 ako prví našli cestu na vrchol povestnou Velickou próbou. Ako uvádza v časopise Vysoké Tatry, v článku nazvanom Dr. Déchy Mór v Tatrách jeho autor Jaroslav Ondříček: " O štvrtej ráno vyrazili zo Starého Smokovca na túru. Vyšli k Velickému plesu, postupovali Kvetnicou po suťovom kuželi k žlabu (prvovýstup neskôr nazývanou Velickou próbou, trochu iným smerom ako dnes), cez Sedielko nad Kotlom prešli na západnú stranu a postupovali po skalných rebrách. Prešli štrbinou pod Kotlovým štítom a vysneženým žľabom, ktorý tvoril prirodzenú výstupovú cestu, o 12,35 hod. dosiahli hlavný vrchol Gerlachu". Na štíte boli hodinu. Déchy meral teplotu a tlak vzduchu. Potom do kamennej pyramídy vložili správu o výstupe aj s menami. Správu, v ktorej opísal svoje dojmy a skúsenosti uverejnil Mór Déchy v VI. zväzku najznámejšieho rakúsko-nemeckého horolezeckého časopisu Zeitschrift des Deutschen und Österreichischen Alpenvereins. Bol to, v tomto časopise, ktorý vychádzal od roku 1870, prvý článok o Vysokých Tatrách. Prvý výstup v zimných podmienkach uskutočnili 29. decembra 1908 Ernst Dubke, Ján Breuer a Ján Franz senior.
Prvé reťaze na Velickej próbe boli umiestnené v roku 1880. V roku 1891 vytýčil cestu cez próbu Dr. Kühl. V priebehu nasledujúcich rokoch bola vytýčená cesta niekoľkokrát mierne zmenená, na skalu boli pripevnené kramle a reťaze. Z Velickej próby boli niekoľkokrát ukradnuté reťaze. Napríklad v roku 2004. Na podnet prezidenta Slovenskej republiky Rudolfa Schustera boli vo Velickej próbe namontované nové reťaze. V roku 2010 ich však niekto znovu odstránil. Ani v roku 2015 vo Velickej próbe neboli reťaze. Novinári to nazvali „Vojnou sprievodcov“.
Zubácka brázda

Polohopis

Územie sa nachádza na severe pohoria Biele Karpaty a zaberá severnú časť podcelku Kobylináč. Má podlhovastý tvar západo-východnej orientácie, ktorého centrálnu os vytvára riečka Zubák. Veľkú časť brázdy zaberá intravilán obce Zubák s viacerými samotami. Vnútrohorská kotlina susedí len s časťami Bielych Karpát, konkrétne na juhu s materským podcelkom Kobylináč, na východe a severe geomorfologická časť Hladké vrchy. Severozápadným smerom nadväzuje pohorie podcelkom Kýčerská hornatina. 
Táto časť Bielych Karpát patrí do povodia Váhu a východným smerom do rieky Váh smeruje aj potok Zubák, ktorý na území Zubáckej brázdy priberá viaceré menšie prítoky. Kotlinové územie je prístupné údolím potoka po ceste III/1951 z Lednických Rovní, kde odbočuje z cesty II/507 (Púchov – Nemšová).

Chránené územia

Táto časť pohoria leží mimo územia Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne osobitne chránené územia.

Turizmus

Severný okraj Bielych Karpát patrí skôr medzi pokojné a menej navštevované oblasti. Centrom obce Zubák vedie  zeleno značený chodník z južne situovanej Lednice (s rovnomennou ruinou hradu), pokračujúci severovýchodným smerom do Záriečia. Necelý kilometer východne od Zubáckej brázdy je na Tlstej hore (651 m n. m.) vybudovaná rozhľadňa.
Bouze-lès-Beaune

Poloha

Obec má rozlohu 6,91 km². Najvyšší bod je položený 540 m n. m. a najnižší bod 317 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 336 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Falsafa

Falsafa (arab. فلسفة – falsafa  – filozofia) je arabská stredoveká filozofia. Ide o určitú adaptáciu doktríny neoplatónskeho typu, pokračovanie synkretizmu, ktorý bol charakteristický už pre helenistické myslenie. Zásluhu na jej vzniku nesú prekladateľské snahy hlavne sýrskych kresťanov. Falsafa dosiahla svoj vrchol v Iraku a Iráne počas 9. – 11. storočia, v Andalúzii (Španielsko) počas 11. – 12. storočia.
Najvýznamnejšími predstaviteľmi falsafy boli Abú Nasr Muhammad al-Fárábí, Ibn Síná a Ibn Rušd.
John Olivas

Rodinný život

John Olivas je ženatý a má päť detí.

Kariéra

Predtým ako nastúpil do NASA pracoval ako medicínsky technik. V tomto obore získal aj doktorát (Rice University). Roku 1998 byl Olivas vybraný pre kozmonautský výcvik. Odvtedy pracuje pre NASA a zúčastnil sa dvoch vesmírnych letov.
Júlia Hečková

Rodina

Júlia Hečková je mladšou sestrou producenta, hudobného vydavateľa, scenáristu, režiséra, speváka a skladateľa Petra Hečka. Vyštudovala umeleckú priemyslovku (textilné návrhárstvo) a filozofiu a teóriu kultúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.

Hudobná kariéra

Júlia Hečková patrila spolu s Marikou Gombitovou a Beátou Dubasovou medzi najvýraznejšie speváčky slovenskej populárnej hudby 80. rokov, kedy spolu s bratom Petrom a skupinami Knock Out, orchestrom Gustava Broma, či Felixa Slováčka absolvovala okolo 1 500 koncertných vystúpení na Slovensku, ale aj v zahraničí (Maďarsko, Taliansko, Maroko, Belgicko, Rusko, Poľsko, Nemecko, India a iné). Má veľký hlasový rozsah, dokáže naspievať aj náročnejšie spevácke party. Jej najznámejšími hitmi sú piesne „Kráľovná pavlačí a dvorov“, „Horúci mráz“, „Spútaná láskou“, „Maturitné tablo“, „Náhlenie“, „Keď cítiš lásku“, „Mesto snov“ a „Taliansky muzikál“. Autormi jej skladieb sú: Peter Hečko, Vašo Patejdl, Július Kinček, Pavol Hammel, Miro Žbirka, Laco Lučenič, Ľuboš Zeman, Daniel Mikletič, Milan Lasica a Kamil Peteraj. V roku 2006 vydala album vianočných piesní Christmas Diamonds na ktorý v latinčine a taliančine naspievala aj skladby od Verdiho, Mozarta, Gounoda, Bizeta, Pucciniho, Belliniho.

Výtvarníčka

Vo voľnom čase sa Júlia Hečková zaoberá maľovaním. Maľuje olejomaľby, akvarely a tempery.

Osobný život

Júlia Hečková desať rokov žije v Prahe, je vydatá, jej manžel je vyštudovaný ekonóm. Majú syna Tomáša (2005).
Ján Nepomuk Hummel

Životopis

Narodil sa ako Joannes Nepomuc Antone Humel v Bratislave. Jeho otec Ján Hummel bol divadelným kapelníkom v Bratislave a vo Viedni. Hummel bol žiakom F. P. Riglera v Bratislave, a v rokoch 1785 – 1787 svojho spolubývajúceho vo Viedni W. A. Mozarta, ktorý ho učil bezplatne.
Pôsobil určitý čas ako nástupca J. Haydna v Eisenstadte, potom v Stuttgarte a vo Weimare.
Preslávil sa brilantnou hrou a improvizáciou. Okrem početných skladieb pre klavír (sonáty, variácie, rondá, fantázie a klavírne koncerty), písal aj komorné skladby, opery, kantáty a omše. Jeho približne 130 skladieb sa vyznačuje skôr virtuóznou bravúrou a hravosťou ako citovou hĺbkou.
Jeho škola klavírnej hry (1828) ako jedna z prvých metodicky uplatňuje racionálny prstoklad. K jeho žiakom patril Carl Czerny, A. Henselt, Ferdinand Hiller, S. Thalber a Adolf von Henselt. Niekoľko lekcií dal aj Mendelssohnovi-Bartholdymu.
Hummel bol idol nemeckého biedermeieru, obdobia, v ktorom sa meštianstvo v úsilí spamätať sa z heroických hrôz napoleonských vojen vyhýbalo i v umení všetkému vzrušujúcemu, všetkému, čo viedlo do tajomných hlbín, a uspokojovalo sa s elegantnou uhladenosťou, pôvabnou duchaplnosťou a príjemnou zábavou.
Diaľnica A23 (Rakúsko)

Diaľnica A23 (nem. Autobahn A23; nem. Autobahn Südosttangente Wien) je 18 kilometrov dlhá rakúska diaľnica, ktorá tvorí prieťah Viedne v smere juhovýchod – juh. Ide o jednu z najkratších diaľnic v krajine, ale tiež s 170 000 prechádzajúcimi vozidlami za 24 hodín o najvyťaženejší rakúsky cestný úsek. Začína na juhu Viedne na križovatke s ulicou Altmannsdorfer Straße, prechádza juhovýchodne a východne od centra mesta, prekračuje po moste Dunaj a v Hirschstettene voľne prechádza do rýchlostnej cesty S2. V budúcnosti by sa diaľnica A23 mala stočiť na východ a viesť kúsok za hranice Viedne k Raasdorfu, kde by mala končiť križovatkou s rýchlostnou cestou S1.
Prvý úsek diaľnice A23 Inzersdorf – Favoriten bol sprevádzkovaný 19. decembra 1970, o tri dni neskôr došlo k otvoreniu úseku medzi križovatkami Kaisermühlen a Prater. Do roku 1978 boli tieto dve samostatné časti prepojené, postavený bol aj začiatok diaľnice s napojením na Altmannsdorfer Straße. Zatiaľ posledný úsek Kaisermühlen – Hirschstetten bol uvedený do prevádzky v roku 1993 spoločne s nadväzujúcou spolkovou cestou 302, ktorá spájala diaľnicu na Wagramer Straße. Táto cesta bola v roku 2003 prečíslovaná na rýchlostnú cestu S2. Do roku 2016 by mal byť dostavaný aj plánovaný úsek z Hirschstettenu do Raasdorfu.
Ludon-Médoc

Poloha

Obec má rozlohu 18,69 km². Najvyšší bod je položený 16 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 213 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tuviansko

Dejiny

Do 18. storočia krajinu kontrolovali Mongoli, potom ju ako súčasť Vonkajšieho Mongolska ovládla čchingská Čína, a to až do roku 1911. Od roku 1860 začalo na základe rusko-čínskej zmluvy ruské osídľovanie. Počas čínskej revolúcie v roku 1911 oblasť obsadila ruská armáda a Tuva sa stala formálne nezávislou pod ruským protektorátom. Počas ruskej občianskej vojny krajinu obsadili boľševici a v roku 1921 vyhlásili nezávislú Tuviansku ľudovú republiku (Tannu Tuva), ktorá existovala až do roku 1944, kedy ju anektovalo ZSSR. O legálnosti tohto činu sa v Tuve dodnes vedú spory.

Názvy

Pôvodný názov Tuvianskej republiky, ktorá vznikla v roku bol 1921, bol Tannu-Tuva, Tannu-Tuva Ulus, po tuviansky Tangdy-Tyva. Tento názov platil až do prijatia ústavy v roku 1926. Odvtedy sa používal názov Tuvianska aratská republika (skrátene TAR), ktorý sa do ruštiny zvyčajne prekladal ako Tuvinskaja Narosnaja Respublika – Tuvianska ľudová republika.

Prírodné pomery

Väčšia časť republiky sa nachádza na náhornej plošine s priemernou nadmorskou výškou 600 m n. m. Tú obklopujú vysoké hory – zo severnej strany Západný Sajan (pohorie Sajany) a z juhu pohorie Tannu-Ola s najvyšším vrcholom Mongun Tajga (3 351 m). Hlavnou riekou je Jenisej; jej dve zdrojnice Velký (Bolšoj) a Malý (Malyj) Jenisej sa zlievajú v Kyzyle. Západná časť Tuvy odvodňuje ďalší prítok rieky Jenisej, rieka Chemčik. Podnebie je drsné, kontinentálne, s priemernými teplotami −32 °C v januári a 18 °C v júli.

Obyvateľstvo

Asi 77% obyvateľov tvoria turkickí Tuvianci, Rusov je 21 % a majú prevahu hlavne v mestách. Medzi najrozšírenejšie náboženstvo patrí tibetský budhizmus, šamanizmus a pravoslávna cirkev.

Ekonomika

Okrem poľnohospodárstva (chovu sobov, jakov a ťiav) je v krajine rozvinutá aj ťažba nerastných surovín (hlavne uhlia, kobaltu, zlata, železnej rudy), kovospracujúci, drevospracujúci a potravinársky priemysel. Väčšina priemyslu sa nachádza okolo hlavného mesta a druhého najväčšieho mesta Ak-Dovurak.
Saint-Connec

Poloha

Obec má rozlohu 10,93 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 277 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Konštantín VI. (Byzantská ríša)

Konštantín VI. (varianty mena pozri v článku Konštantín VI.;* 771 – † 797) nastúpil ako deväťročný na byzantský trón po svojom otcovi Levovi IV. Zo začiatku za neho vykonávala vládu ako regentka jeho matka Irena, neskôr vládol sám.
V roku 787 uzatvoril spojenectvo s Karolom Veľkým, dokonca sa plánoval sobáš medzi Konštantínom a Karolovou dcérou Rotrud, ale nakoniec sa nekonal a Konštantín uzatvoril manželstvo s dcérou nižšieho šľachtica.
Konštantín mal vtedy 16 rokov a podľa všeobecnej mienky bol teda už dosť starý, aby mohol prevziať výkon vládnych záležitostí od svojej matky. Musel však ešte počkať až do povstania arménskych vojakov v byzantskej armáde v roku 790, ktoré bolo nasmerované proti Irene, kým skutočne získal moc. Irena si nechala titul cisárovnej a Konštantín musel najprv poraziť povstaleckých vojakov, než konečne akceptovala toto nové usporiadanie.
Znovu obnovil prenasledovanie ikonodulov. Musel tiež potlačiť povstanie svojho strýka Nikefora, ktorého potom vyhnal do kláštora, aby mu neprekážal vo vládnutí. Dal sa rozviesť a znovu sa oženil, čo mu spôsobilo ujmu na popularite, a možno to nebolo vôbec legálne, patriarcha to však ignoroval.
V roku 797 vypukla ďalšia vzbura, tentoraz zosnovaná Ireninými spojencami a s jej súhlasom, pri ktorej Konštantína uväznili a oslepili. Neskôr následkom týchto zranení podľahol. Jeho matka Irena získala všetku moc v ríši.
Doba Konštantínovej vlády sa vyznačovala povstaniami, nespokojnosťou obyvateľstva, palácovými intrigami a mravným úpadkom. Ešte počas vlády Michala II. (820 – 829) vystúpili dvaja uchádzači o trón, ktorí predstierali, že sú Konštantínom VI.
Beaufai

Poloha

Obec má rozlohu 12,9 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 372 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medzinárodná obchodná komora

Medzinárodná obchodná komora (skr. MOK; po anglicky International Chamber of Commerce - ICC; po francúzsky Chambre de Commerce Internationale – CCI) je celosvetová medzinárodná obchodná komora. Je to organizácia, ktorá presadzuje a podporuje celosvetový obchod. Slúži ako zástanca svetového obchodu v globálnej ekonomike so záujmom o ekonomický rast, vytváranie pracovných miest a prosperitu. Ako globálna obchodná organizácia tvorená členskými štátmi napomáha rozvoju obchodných záležitostí v medzinárodnom meradle. MOK má priamy prístup k národným vládam po celom svete prostredníctvom ich národných výborov.
Na dosiahnutie tohto cieľa MOK vyvinula širokú škálu aktivít. Medzinárodný arbitrážny súd MOK je najuznávanejší súd tohto druhu na celom svete. Jej pravidlá z oblasti obchodu sú vytvorené na princípe dobrovoľnosti a zahŕňajú najrôznejšie skúsenosti z oblasti bankovníctva, marketingu, protikorupčnej oblasti a environmentálneho manažmentu. Vďaka politike MOK a jej presadzovaniu sú národné vlády, Organizácia Spojených národov a ostatné globálne zoskupenia informované o stanoviskách k najvýznamnejším otázkam posledných dní.

Dejiny

Medzinárodná obchodná komora bola založená v roku 1919, aby slúžila obchodnému svetu na presadzovanie obchodu a investícií, otvorených trhov tovarov a služieb a voľnému pohybu kapitálu. Medzinárodný sekretariát organizácie bol založený v Paríži a Medzinárodný arbitrážny súd MOK vznikol v roku 1923.
Prvým predsedu MOK bol Étienne Clémentel. V decembri 2004 Svetová rada zvolila za predsedu MOK Jonga Sunga Pcharka, Marcus Wallenberg sa stal podpredsedom a Jean-Rene Fourtou čestným predsedom. V júni 2005 bol Guy Sebban zvolený Svetovou radou do funkcie medzinárodného tajomníka.
Na začiatku MOK reprezentovala súkromný sektor Belgicka, Anglicka, Francúzska, Talianska a Spojených štátov amerických. V súčasnosti reprezentuje svetové obchodné organizácie asi v 130 krajinách.

Svetová rada, Národné výbory a Medzinárodný sekretariát

Svetová rada sa podobá valnému zhromaždeniu veľkej medzivládnej organizácie, s tým rozdielom, že účastníkmi sú vedúce obchodné osobnosti menované do tejto rady národnými výbormi. Väčšinou sa stretávajú dvakrát ročne. Rada volí predsedu a podpredsedu na dvojročné obdobie. Rada volí Výkonný výbor na odporúčanie predsedu.
Generálny tajomník je na čele Medzinárodného sekretariátu. Generálny tajomník spolupracuje s národnými výbormi na vypracúvaní pracovných programov MOK. Vymenúva ho Svetová rada. Medzinárodný sekretariát MOK sídli v Paríži a je zodpovedný za prevádzku MOK. Pripravuje pracovný program schválený Svetovou radou a zásobuje medzivládne organizácie s novinkami z oblasti obchodu.
Výkonný výbor je zodpovedný za implementáciu politiky MOK. Výkonný výbor má 15 až 30 členov, ktorými sú obchodní lídri a čestní členovia. Funkčné obdobie je trojročné. Na konci každého roka končí funkčné obdobie 1/3 členov. Predseda, jeho bezprostredný predchodca a podpredseda tvoria Predsedníctvo.