google/wiki40b huggingface dataset:
Bulvár (ulica)

Etymológia

Slovo bulvár pochádza z francúzskeho slova boulevard [vyslov: bulvár], ktoré znamená bulvár, ochranný val, hradba, mestské hradby z brvien, opevnenie, bašta. Toto francúzske slovo pochádza z holandského slova bolwerc [vyslov: bolverk], ktoré znamená drevená ochranná ohrada chrániaca isté územie, hradba, opevnenie, bašta.
Morey

Poloha

Obec má rozlohu 13,32 km². Najvyšší bod je položený 438 m n. m. a najnižší bod 242 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 194 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blessac

Poloha

Obec má rozlohu 17,75 km². Najvyšší bod je položený 665 m n. m. a najnižší bod 406 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 524 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argenton

Poloha

Obec má rozlohu 12,14 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kysucké Beskydy

Vymedzenie

Pohorie nadväzuje na Oravské Beskydy, ktoré sa tiahnu pohraničím východným smerom. Severne pokračuje Beskid Żywiecki a Jablunkovské medzihorie, západne susedí Turzovská vrchovina a Kysucká vrchovina, ktorá pokračuje južným smerom Bystrickou dolinou až po sedlo Demänová.
Hlavný hrebeň tvorí štátnu hranicu s Poľskom. Pohorie sa skladá z dvoch geomorfologických podcelkov Javorský Beskyd a Rača, ktoré oddeľuje dolina Oščadnice. Toto flyšové a bradlové pásmo charakterizujú najmä zosuvy pôdy.
Afeidas (syn Oxynta)

Afeidas (starogr. Ἀφείδας – Afeidas, lat. Apheidas) je v gréckej mytológii nástupca aténskeho kráľa Oxynta.
Afeidas, syn Oxynta, nastúpil na aténsky trón okolo roku 1135 pred Kr. a po ročnej vláde ho zavraždil jeho mladší brat Thymoites a zmocnil sa vlády v krajine. O vláde kráľa Afeida antickí autori nič bližšieho neuvádzajú.
Awadži (provincia)

Provincia Awadži (jap. 淡路国 – Awadži no kuni, pôvodne 淡道) bola stará japonská provincia, ktorá pokrývala ostrov Awadži medzi Honšú a Šikoku. Dnes je to súčasť prefektúry Hjógo. Niekedy je nazývaná aj Tanšu (淡州).
Bola založená v 7. storočí ako časť Nankaidó. Provincia Awadži sa nachádzala medzi provinciami Kii a Awa. Awadži doslovne znamená "Cesta do Awa", čo je cesta do provincie Awa z centrálnej časti Japonska. Provincia Awadži bola rozdelená na dva okresy: Cuna no Kóri na severe a Mihara no Kóri v južnej časti.
Provinčná vláda bola pravdepodobne v súčasnom Minamiawadži, Hjógo ale dôkazy o tom ešte neboli nájdené.
Provincia Awadži bola obvyklým miesto na politický exil. Cisár Džunnin bol v exile v provincii Awadži po svojej abdikácií až do smrti.
V období Edo bola provincia Awadži ovládaná klanom Hačisuka z Tokušimy, provincia Awa. Keď bol rušený systém hanov a boli vytvorené prefektúry, obyvatelia provincia Awadži uprednostnili pripojenie k prefektúre Hjógo pred prefektúrou Tokušima kvôli politickému konfliktu medzi Tokušimou a Awadži.
Boeing C-17 Globemaster III

Vývoj

Prototyp (87-0025) prvýkrát vzlietol 15. septembra 1991 z továrenského letiska v Long Beach s továrenským pilotom W. Caseyom a podplukovníkom USAF G. Londonom. Let bol zakončený na základni Edwards, kde sa skúšala ovládateľnosť lietadla, vypínanie a spúšťanie motorov počas letu a vzdušné tankovanie. Prvý sériový stroj, označený továrňou P-1, prvýkrát vzlietol 18. mája 1992 a na Edwards prebehli jeho skúšky, vrátane letov s nákladom. Dňa 21. júna 1992 vzlietol druhý produkčný exemplár P-2 a na základni Edwards sa potom skúšal jeho dolet a veľkosť najvyššieho nákladu aj zlepšená palubná elektronika. Už 7. septembra 1992 priletelo na Edwards lietadlo P-3, 30. januára toho roku stroj P-4 preniesol 72 914 kg nákladu na vzdialenosť 5 162 km bez medzipristátia aj bez tankovania za letu. Ešte koncom roka 1992 prototyp C-17 začal so skúškami zhodenia nákladov aj výsadkárov a vyťahovanie nákladov z lietadla v prízemných výškach padákom. Dňa 5. februára 1993 dostal C-17 oficiálne meno Globemaster III. Piaty vyrobený kus prvýkrát vzlietol 9. decembra 1992, ako prvý stroj bez akýchkoľvek skúšobných prístrojov. Bol určený predovšetkým pre výcvik vojenských posádok a neskôr po sedem mesiacov slúžil pri vyhodnocovaní a operačných testoch typu u USAF na základni Kirtland v Novom Mexiku. Šiesty vyrobený stroj, P-5, vzlietol prvýkrát 6. marca 1993 a bol odovzdaný USAF o šesť dní neskôr. Čoskoro preletel do námorného leteckého výzbrojného strediska na základni Patuxent River v štáte Maryland, kde sa skúšali jeho elektromagnetické vlastnosti, predovšetkým odolnosť proti bleskom a takisto aj radarové systémy.
V roku 1994 vykonal P-4 rad predvádzacích nakladaní na mnohých základniach USAF, US Marines a US Army, aby sa ich osádky zoznámili s novým typom lietadla. 28. júla 1993 uskutočnil prvý let ôsmy C-17A – prvý stroj tretej série a zároveň druhý, určený pre operačnú jednotku, 17. letku 437. wingu, sídliacu v Južnej Karolíne. Tej bol odovzdaný v auguste. 1. februára 1994 prvýkrát vzlietol desiaty sériový stroj P-10, o týždeň neskôr bol odovzdaný na základňu Charleston. Tým skončila dodávka tretej série. Následne prevzala Globemaster III tiež jednotka 62. dopravného krídla v McChord a 315. dopravného krídla (Asociate Reserve).
V roku 2001 začali prevádzku štyri prenajaté C-17A u 99. perute RAF.
Sainte-Christine (Maine-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 9,52 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 793 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coggia

Poloha

Obec má rozlohu 31,33 km². Najvyšší bod je položený 917 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 821 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexander Mucha

Život

Narodil sa 17. septembra 1919 v Prešove. V rokoch 1941 – 1943 bol vojakom základnej služby a zároveň žiakom Vojenskej pechotnej školy v Pezinku a Školy dôstojníkov v zálohe v Bratislave.
V roku 1943 bol poslaný na východný front, kde zbehol k jednotkám Červenej armády, aby ho následne v roku 1944 poslali k 2. československej samostatnej paradesantnej brigáde v ZSSR. Zúčastnil sa bojov na Dukle a v Slovenskom národnom povstaní.
V roku 1949 bol vyslaný na dvojročné štúdium do Vojenskej akadémie K. Gottwalda v Prahe a v roku 1952 úspešne absolvoval aj Akadémiu Generálneho štábu Ozbrojených síl Poľskej republiky generála K. Swierczewského vo Varšave. Svoje vzdelávanie dovŕšil na Vojenskej akadémii Generálneho štábu Ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v roku 1958 v Moskve.
Po oslobodení pôsobil v čs. armáde najprv ako záložný dôstojník a od roku 1947 ako dôstojník z povolania v rôznych funkciách orgánov obranného spravodajstva. Po absolvovaní štúdia v Poľsku bol ustanovený do funkcie na veliteľstve 18. streleckej divízie v Košiciach, kde zastával funkciu náčelníka štábu a následne aj veliteľa tejto divízie. Absolvovanie štúdia v Moskve mu otvorilo cestu na výkon funkcii v štábe 1. armády v Prahe, ktorý bol neskôr premiestnený do mesta Příbram a tu postupne vykonával funkciu náčelníka štábu, zástupcu veliteľa a nakoniec aj veliteľa 1. armády. Medzitým bol 5. novembra 1959 vymenovaný do prvej generálskej hodnosti – generálmajor.
Koncom roka 1964 sa stal veliteľom – rektorom Vojenskej akadémie A. Zápotockého v Brne, kde pôsobil do roku 1968, a potom bol ustanovený do funkcie náčelníka Hlavnej správy pozemných vojsk – zástupcu ministra národnej obrany pre bojovú prípravu vojsk.
Jeho úspešnú vojenskú kariéru prerušila roku 1971 tragická dopravná nehoda v Prahe. Patril k uznávaným vojenským odborníkom a pre svoje rozsiahle operačno-taktické vojenské znalosti bol aj na vtedajšom území Západu hodnotený ako jeden z najpripravenejších a najschopnejších generálov vtedajšej čs. armády.
Do hodnosti generálporučík bol povýšený 1. mája 1966.
Ovláda poľský a ruský jazyk.

Ocenenia

Trikrát mu bol udelený Československý vojnový kríž, Rad Slovenského národného povstania I. triedy a ďalšie.
Gánovce

Polohopis

Obec leží v južnej časti Vrbovskej pahorkatiny, geomorfológickej časti Podtatranskej kotliny, na severnom okraji Kozích chrbtov. Okraj mesta Poprad je vzdialený približne 1 km severozápadne, centrum mesta 5 km, Spišská Nová Ves je vzdialená 23 km a Kežmarok 18 km. Južným okrajom vedie železničná trať Žilina – Košice, severne prebieha trasa cesty I/18 z Liptova na Prešov.

Dejiny

Archeologické nálezy dokladajú pohyb človeka v Spiši už v strednom paleolite (250 000 - 40 000 pred Kr.). Potvrdzuje to napríklad nález skamenenej výplne lebky neandertálca v travertínovej kope Hrádok, ktorým sa Gánovce stali známymi. Teplé minerálne pramene lákali ľudí i zver, ktorých pozostatky sú nachádzané v takýchto travertínových kopách dodnes. Súčasné Gánovce vznikli z osady „Villa Ganau“, písomne doloženej v roku 1317, no staršie osídlenie dokladá ranogotický kostol z polovice 13. storočia. Jedným z majiteľov územia bol Bazilius, syn Gaana, podľa ktorého bola obec pomenovaná. Súčasťou obce je i časť Filice, pomenovaná podľa kolonistu Filu, ktorému uhorský kráľ Belo IV. daroval tunajšie pozemky už v roku 1236. Názov obce sa postupne menil a tak sa v písomných dokumentoch spomína v roku 1473 ako Ganfal, v roku 1521 ako Ganovecz a v roku 1808 sa objavuje dnešná podoba. Osady sa spojili v roku 1924. 
Obe obce patrili medzi kopijnické - zemianske obce, ktoré tvorili Stolicu X. spišských kopijníkov. V stredoveku kopijníci zabezpečovali ochranu územia, preto mali priznané určité výsady. Počet obyvateľov bol dlhodobo do 300 obyvateľov, ktorí sa živili poľnohospodárstvom a ovocinárstvom. V súvislosti s minerálnymi prameňmi sa spomínajú ich liečebné účinky už v roku 1549, preto v ich blízkosti vznikla kúpeľná osada. Tú dal v roku 1852 Augustín Korponaj zbúrať a na jej mieste vybudoval letohrádok, kúpeľný dom, reštauráciu a spoločenský pavilón. Artézsku studňu dal v rokoch 1877-79 prehĺbiť na 184 m, neskôr pribudol krytý bazén. Po znárodnení v roku 1948 boli vojnou značne poškodené kúpele čiastočne zrekonštruované a až do roku 1992 slúžili verejnosti. 
Výraznou zmenou v živote ľudí bolo otvorenie Košicko-bohumínskej železnice v decembri 1871, ktorej zastávka na okraji obce umožnila zjednodušenie prepravy tovaru i osôb. Rozšírená bola i cesta z Popradu na Prešov, na ktorú je miestnou komunikáciou napojená aj obec. Slovenský hydrometeorologický ústav má v Gánovciach vybudované okrem meteorologickej stanice aj aerologické a radiačné centrum.

Turizmus

Turisticky atraktívnou je lokalita travertínov, no  turistický chodník vedie z centra Popradu obcou cez Kvetnicu na vrch Zámčisko (921 m n. m.).
Biččú

Provincia Biččú (jap. 備中国 – Biččú no kuni) bola stará japonská provincia na západe ostrova Honšú, na ktorej území sa dnes rozkladá západná časť prefektúry Okajama. Provincia hraničila s provinciami Hóki, Mimasaka, Bizen a Bingo.
Starobylé hlavné mesto a kláštor bol postavený v okolí mesta Soja. Po väčšiu časť obdobia Muromači bol v provincii dominantný klan Hosokawa, ktorý sídlil na Šikoku a dovoľovať provincii určitý stupeň nezávislosti. V období Sengoku bojovalo o nadvládu nad provinciou niekoľko ďalších klanov. V dobe svojej smrti bojoval o provinciu Nobunaga Oda s Terumotom Morim, čo viedlo k rozdeleniu provincie. Po roku 1600 bola provincia rozdelená medzi rôzne han (panstvá) včítane množstva hradov. Časom boli provincie reorganizované do prefektúr a dominantným mestom sa stal prístav Kurašiki.
Champeaux-et-la-Chapelle-Pommier

Poloha

Obec má rozlohu 23,48 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 154 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rigvéda

Rigvéda (iné názvy: Rgvéda, R(i)gvéd, R(i)gvédah; sanskritský kmeň: ऋग्वेद - rgvéda/iný prepis rigvéda, sanskritský nominatív: r(i)gvédah, hindská výslovnosť: r(i)gvéd; význam: vedenie o veršoch) je najstaršia a najdôležitejšia skupina textov tvoriacich védy, ktorá pozostáva zo zbierky hymnov vznikajúcej pomerne dlhú dobu a redigovanej pravdepodobne v 12. storočí pred Kr. Rigvéda obsahuje viac než 10 000 veršov usporiadaných do 1 028 hymnov a hádankových piesní v desiatich piesňových cykloch (mandaly). Základ védskeho náboženstva.
Rigvéda je najstarší prameň poznania predstáv o bohu a mytológii védskych Árijov.
Baon

Poloha

Obec má rozlohu 8,57 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Romestaing

Poloha

Obec má rozlohu 15,46 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 151 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chaudenay-la-Ville

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 551 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 40 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rozsutce

Vymedzenie

Územie tvorí hrebeň, rozdelený úžinou Tiesňavy na dve časti, ktorý od zvyšku pohoria vymedzuje údolie Veľká Bránica, sedlo Príslop, Štefanovská kotlina a sedlo Medziholie. Južným okrajom susedí v rámci Krivánskej Fatry s časťami Krivánske Veterné hole, Štefanovská kotlina a Osnica, ktorá Rozsutce obopína i z východu. Zo severu územie ohraničuje Zázrivská brázda (časť podcelku Kysucké bradlá) a Varínske podolie, podcelok Žilinskej kotliny.

Ochrana územia

Prakticky celé územie tejto časti Krivánskej Fatry leží v Národnom parku Malá Fatra a veľkú časť zaberajú osobitne chránené lokality: národná prírodná rezervácia Tiesňavy a Rozsutec.

Turizmus

Rozsutce patria do prísne chránených národných prírodných rezervácií, preto pohyb turistov je vo veľkej časti obmedzený na pár značených trás. Výnimkou je východná časť v širšom okolí masívu dominantného Veľkého Rozsutca s významným sedlom Medziholie, čoby križovatky trás na Veľký Rozsutec, Malý Rozsutec, Osnicu či Stoh. Druhým významným je sedlo Medzirozsutce, kde sa stretáva viacero značených chodníkov a veľmi atraktívne sú neďaleké Jánošíkove diery a Tiesňavy, sprístupňujúce zároveň celú Vrátnu.
Astra (raketa vzduch-vzduch)

Vznik a vývoj

V roku 1990 sa v Indii zrealizovala štúdia uskutočniteľnosti, ktorá sa zaoberala vývojom vlastnej strely typu vzduch-vzduch. Vývojom strely sa zaoberala indická vládny agentúra Defence Research and Development Organisation (DRDO), ktorá ju oficiálne predstavila verejnosti v roku 1998 na výstave Aero India. India uviedla, že 85% technológií, použitých na rakete, pochádza z domáceho výskumu. Pôvodne bola určená pre ľahké bojové lietadlo Tédžas, ktoré bolo vtedy vo vývoji. Sériovú výrobu týchto stíhačiek sa však dodnes nepodarilo rozbehnúť a koncom roku 2018 mala India iba  9 lietadiel vo verzii Mark I.
Projekt Astra bol schválený indickou vládou v marci 2004, pričom počiatočné náklady boli odhadnuté na 340 mil. dolárov. Kvôli technickým problémom bol však termín testovania niekoľkokrát odložený a k prvému skúšobnému odpalu došlo až v máji 2014. Testovanie bolo úspešne ukončené v októbri 2018 a v nasledujúcom roku by mala byť zavedená do výzbroje Su-30MKI.

Konštrukcia a vlastnosti

Astra je jednostupňová raketa na pevné palivo, ktorá má dĺžku 3,57 m a priemer 17,8 cm. Jej celková hmotnosť je 154 kg, pričom 15 kg pripadá na bojovú hlavicu. Má aktívne radarové navádzanie, systém elektronických protiopatrení a pohon, ktorý zanecháva minimálnu tepelnú stopu. Strela je schopná zostreliť vysoko rýchlostné ciele zo zadnej polosféry na vzdialenosť 20 km a z prednej polosféry až na 80 km. Na úrovni mora má dosah 20 km, od nadmorskej výšky 8 000 m je to 40 km a ak je vystrelená v nadmorskej výške 15 000 m, tak môže mať dolet až 80 km.
Astra by mala byť čoskoro integrovaná do indických stíhačiek Su-30MKI a v budúcnosti by mala stať súčasťou výzbroje aj Mirage 2000H, MiG-29, Tédžas. Plánuje sa, že sa stane základnou domácou protilietadlovou strelou pre boj mimo vizuálny kontakt.
Les Albres

Poloha

Obec má rozlohu 15,22 km². Najvyšší bod je položený 541 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bytnosť

Bytnosť je vo filozofii podstata.
U Aristotela je to to, čo vec v svojej podstate je, čím sa stáva, čo sa o nej nevypovedá, ale o čom podľa ďalších kategórií možno vypovedať všetko ostatné (kvantitu, kvalitu, vzťah, miesto, čas, polohu, vlastníctvo, činnosť a trpnosť).
Ján Brokoff

Rodinné zázemie

Rodina Brokoff pôvodne pochádzala zo Spišského Podhradia, odkiaľ presídlila do Spišskej Soboty. Ján pochádzal z rodiny spišskosobotského obuvníka Ondreja Brokoffa. Bol ženatý a mal 7 detí, z nich 5 synov. Manželka – Alžbeta rod. Spinglerová.Synovia Jána Brokoffa Michal Jan Josef Brokoff a Ferdinand Maxmilián Brokoff boli tiež sochári. Syn Anton Šebastián Brokoff bol dvorný básnik vo Viedni. Neskôr rodina presídlila do Čiech.

Štúdiá

Nizšie školy vychodil vo svojom rodisku. Od roku 1672 na vandrovkách. Výučný list rezbára získal pravdepodobne v Regensburgu.

Životné osudy a umelecká tvorba

V roku 1675 Ján Brokoff počas svojej vandrovky prišiel prvýkrát do Prahy. V rokoch 1680 – 1682 pôsobil na hrade Ronsberg (južné Čechy). Pravdepodobne sa tu zrodila myšlienky odísť do Čiech natrvalo. Pracoval na rôznych miestach najmä v západných Čechách napríklad v rokoch 1682-1685 v Manětíne neďaleko Plzne. V roku 1682 konvertoval ku katolíckej viere. Po morovej epidémii, v roku 1692 sa usadil na Starom Meste pražskom, kde si otvoril dielňu na rohu Skořepky a Uhelného trhu, neskôr v (dnes už neexistujúcom) dome U Salátů na Národní třídě. Ferdinand Maxmilián po otcovej smrti prevzali vedenie rodinnej sochárskej dielne. V rokoch 1706-1709 realizoval niekoľko plastík pre bebediktínsky klaštor v Broumove. 
Jan Brokoff svoje rané práce vytváral samostatne, na neskorších dielach spolupracovali aj jeho synovia. Medzi najznámejšie diela Jana Brokoffa patrí socha sv. Jána Nepomuckého na Karolovom moste a ďalšie sochy z pôvodnej sochárskej výzdoby mosta: súsošie Pieta, ktoré bolo v roku 1859 presunuté do nemocnice Milosrdných sestier sv. Karola Boromejského (nemocnica pod Petřínom), sochy Sv. Jozef a Krst Krista, obe boli zničené počas revolúcie roku 1848, ich torza sú dnes súčasťou zbierok Lapidária v Národním muzeu v Prahe.
So svojimi synmi pracoval na sochárskej výzdobe Toskánskeho paláca na Hradčanoch, sú autormi alegórie Siedmich slobodných umení na atike a dvoch erbov na priečelí. Jan Brokoff vytvoril aj mnoho ďalších umeleckých diel na rôznych miestach v Čechách, napríklad vyrezávané sochy svätých v kostole Sv. Barbory v Manětíne, plastiky na zámku v Klášterci nad Ohří a Červenom Hrádku, výzdobu krbu v Saturnovej sále na zámku v Libochoviciach, hlavný oltár v kostole sv. Vojtecha benediktinského kláštora v Broumove a ďalšie.

Pamätná tabuľa

Na dome č. 1165 v Spišskej Sobote je umiestnená bronzová pamätná tabuľa, pripomínajúca jeho miesto narodenia,  odhalená v roku 1985, jej autorom je popradský umelec Imrich Svitana.
Fight the Fury

EP

Still Breathing (2018)
Miloš Zeman

Prezident Českej republiky

Miloš Zeman bol v januári 2013 zvolený za prezidenta Českej republiky. Boli to prvé prezidentské voľby kde hlavu štátu volili občania priamou voľbou. V prvom kole Zeman získal prvé miesto. Hlas mu odovzdalo 24,2 % voličov, voči druhému Schwarzenbergovi získal len o 0,81 % viac. Obaja kandidáti postúpili do druhého kola. V druhom kole, konanom 25. a 24. januára 2013 získal 54,80 % hlasov, Karel Schwarzenberg 45,19 %. Miloš Zeman sa tak stal novým prezidentom Česka. Vládu premiéra Petra Nečasa kritizoval ešte večer po vyhlásení výsledkov a vyzval na predčasné voľby.
Prezidentská inaugurácia bola naplánovaná na 8. marca 2013 počas spoločného zasadania Senátu a Poslaneckej snemovne. Nový prezident svoj sľub zložil vo Vladislavskej sále. Je to kokot
Svoj prezidentský post sa rozhodol obhajovať v nasledujúcich prezidentských voľbách 2018, v ktorých sa spolu s Jiřím Drahošom dostal do druhého kola. V druhom kole volieb za účasti 66,60% získal 51,36% hlasov a porazil tak Jiřího Drahoša.
Škoda 17Tr

Škoda 17Tr je model trolejbusu spoločnosti Škoda klasickej koncepcie, nekĺbový so štandardne vysokou podlahou.
Tento model nebol sériovo vyrábaný, objavil sa iba prototyp a ďalšie dve vozidlá. Spolu s autobusom typu Karosa B 831 mal tvoriť jeden unifikovaný rad, vzhľadom na nezáujem dopravcov sa však celý tento koncept neujal. Prvý 17Tr, prototyp sa objavil v roku 1988, maximálny výkon bol 100 kW, dosahoval rýchlosť 65 km/h a odviezdol až 80 cestujúcich.
Podľa pôvodného konceptu mali existovať aj kĺbové (Škoda 18Tr) a dvojkĺbové (Škoda 19Tr) verzie, vzhľadom na neúspech klasickej verzie sa tiež neujali.

Výskyt

S trolejbusmi typu 17Tr bolo možné sa stretnúť iba v Ostrave, jazdili tam tieto tri vozidlá.
Jozef Csaplár

Životopis

Narodil sa 14. augusta 1968 v Bratislave, ako najstarší z troch súrodencov. 
Absolvoval ZŠ Dudova 2 a Gymnázium Grösslingová 18 v Bratislave.
V roku 1995 ukončil vysokoškolské vzdelanie na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1995 pracuje v Slovenskom hydrometeorologickom ústave v Bratislave na predpovedi počasia. Je vedúcim Odboru Meteorologické predpovede a výstrahy na SHMÚ.
Je známy zo spolupráce s tlačovými, rozhlasovými či televíznymi médiami, najmä so Slovenským rozhlasom a RTVS.
Trenčanské noviny

Trenčanské noviny je týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku po prvej svetovej vojne. 
Noviny vychádzali v Trenčíne raz týždenne. Zodpovedným redaktorom a redaktorom bol Karol Štúr, neskôr Michal Dukát. Spoluredaktorom bol Vladimír Roy. Majiteľom bol K. Štúr.
V roku 1919 bol časopis pod vplyvom Slovenskej národnej strany, potom Slovenskej národnej a roľníckej strany, ďalej Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Zanikol 22. marca 1925, ďalej vychádzal ako Považské noviny.
Slnko, seno, jahody

Dej

Študent vysokej poľnohospodárskej školy Šimon Plánička prichádza na miestne družstvo na letnú brigádu. Rád by vyskúšal v praxi experiment - „dojivosť kráv v závislosti na kultúre prostredia“, čo sa však kompetentným nepáči. Po obdivuhodnom výsledku experimentu na farárovej krave sa Šimonovi otvárajú možnosti na družstve. Po dedinke sa rozšíria reči o príbuzenstve brigádnika a šéfa krajskej poľnohospodárskej správy. Tu nastupuje atraktívna Blažena, dcéra pani Škopkovej, u ktorej je Šimon ubytovaný, aby zistila pravdu. Tajnú misiu komplikuje žiarlivosť Blaženinho chlapca Vencu, ktorý si myslí, že Blažena čaká dieťa so Šimonom a nie s ním.
Štefan Mikulčík

Životopis

Pôsobil ako učiteľ. Účastník protifašistického odboja. Autor memoárových poviedok a článkov z obdobia SNP. Vykonával funkciu tajnej spojky medzi Banskou Bystricou a Bratislavou (1944).
Dorothy Chandler Pavilion

Dorothy Chandler Pavilion (slovensky Pavilón Dorothy Chandlerovej) je jedna z hál v Los Angeles Music Center – jedného z troch najväčších kultúrnych centier v USA. Pavilón má 3 197 sedadiel v štyroch poschodiach so závesnými lustrami, točitými schodmi a bohatou dekoráciou. Stavba začala 9. marca 1962 a skončila slávnostným otvorením v 27. septembra 1964. Pavilón bol pomenovaný podľa Dorothy Buffum Chandlerovej, ktorá „sa snažila vybudovať vhodný domov pre losangeleskú filharmóniu a chcela omladiť kultúru v Los Angeles. Výsledkom bol úspech pani Chandlerovej, Music Center of Los Angeles County (Hudobné centrum losangeleského kraja). Jej úporná deväťročná kampaň za Music Center priniesla viac než 19 miliónov dolárov v súkromných daroch“, poznamenal Albert Greenstein v 1999.
V Pavilóne Dorothy Chandlerovej sa okrem koncertov a iných kultúrnych podujatí konalo odovzdávanie ocenení Academy Award s prestávkami v rokoch 1969 až 1999.