google/wiki40b huggingface dataset:
Hus divá

Opis

Hus divá meria 75 – 90 cm, rozpätie krídel má 147 – 180 cm a váži 3 – 4 kg. Samec je väčší ako samica, obaja majú plavé farby so sivou, svetlý zobák a ružové nohy. Na prsiach majú drobné tmavé škvrnky. Brucho a podchvostové krovky sú biele. Na krídlach majú zhora nápadné striebrosivé plochy a zdola svetlý predný okraj.

Hlas

Hlas
33 s.
Vo svojom hlasovom repertoári majú viac ako tucet rôznych zvukov. Najznámejšie je "ga-ga-ga-ga", pretože tento hlas poznáme u domácich husí. Vydávajú tiché kňučavé zvuky, syčavé až po silné trúbivé hlasy ako striedavý duet dvoch jedincov.

Výskyt a stav na Slovensku

Niva rieky Moravy na Slovensku spolu s riekou Dyje a priľahlými rybníkmi na južnej Morave tvoria najvýznamnejšie hniezdisko v strednej Európe a súčasne je to aj územie s nadregionálnym významom pre migráciu a zimovanie. Na Záhorí hniezdia od roku 1961. Okrem ramennej sústavy rieky Moravy sú to i rybníky a štrkoviská. Výnimočne zahniezdia aj na Podunajsku a východnom Slovensku.
Počas migrácie a zimovania sa najviac pasú na slovenskej strane pri Moravskom Sv. Jáne a pri Vysokej pri Morave.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 1980 – 1999 bol 15 – 80, zimujúcich jedincov 2 000 – 3 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala vykazovali mierny pokles o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 E – ohrozený druh. V roku 1998 EN:B1, EN – ohrozený. V roku 2001 EN - ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2008 – 2012 bol 50 – 100 párov, zimujúcich jedincov 2100 – 2500. Krátkodobý trend hniezdnej populácie za posledných 12 rokov (2000 – 2012) aj dlhodobý trend od roku 1980 (1980 – 2012) boli stúpajúce. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola stúpajúca. Krátkodobý trend zimujúcej populácie za posledných 12 rokov (2000 – 2012) bol klesajúci, dlhodobý trend bol neznámy.  V roku 2014 LC* D1 - menej dotknutý. Dôvodom preradenia do nižšej kategórie môže byť niektorý z nasledujúcich dôvodov: zvýšenie počtu rozmnožujúcich sa jedincov, rastúci trend populácie, zväčšovanie areálu alebo aj možnosti pozitívneho ovplyvnenia populácií z okolitých krajín. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2013 – 2018 bol 50 – 150 párov, zimujúcich jedincov 1000 – 8000. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (2008 – 2018) aj dlhodobý trend od roku 1980 (1980 – 2018) boli stúpajúce. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola stúpajúca. Krátkodobý trend zimujúcej populácie za posledných 12 rokov (2008 – 2018) aj dlhodobý trend boli stúpajúce.
Polyainos (Macedónia)

Polyainos (starogr. Πoλυαινoς – Polyainos, lat. Polyaenus) bol macedónsky právnik, rečník a spisovateľ v 2. storočí.

Životopis

Polyainos sa narodil pravdepodobne v meste Nikaia v Bytýnii. Jeho rodina bola macedónskeho pôvodu. V polovici druhého storočia pôsobil v Ríme ako právnik a rečník. Ako dlho žil v Ríme nie je známe, ale keďže žil tam nejakú dobu mal iste aj rímske občianstvo a latinčinu ovládal rovnako dobre ako gréčtinu. Informácie o živote a dielach Polyaina nám podáva byzantský encyklopedický slovník Suda, ktorý napísal neznámy autor okolo roku 1000. Tam sa píše, že Polyainos napísal počas panovania cisárov Marka Aurelia a Lucia Vera v Ríme v roku 161 svoju prvú knihu zvanú Stratégie a venoval im ju pri príležitosti partskej vojny. V tomto písomnom diele Polyainos uviedol príklady strategických úskokov a ľstí v dejinách vojenstva, použitých či už počas útoku, alebo obrany. Suda a tiež aj iní antickí autori (napr.Stobaeus) sa zmieňujú aj o jeho ďalších dielach, ktoré sú už ale stratené.
Saint-Priest-sous-Aixe

Poloha

Obec má rozlohu 23,15 km². Najvyšší bod je položený 383 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 582 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dopamín

Funkcia

Dopamín hrá významnú úlohu v motorických funkciách mozgu. Má rozhodujúci význam pri spracovaní informácií v čelovom laloku mozgu v kognitívnych funkciách mozgu.
Dopamín je spájaný so systémom príjemných vnemov, a s motiváciou k rôznym aktivitám. V určitých častiach v mozgu sa uvoľňuje pri prirodzených príjemných aktivitách, ako je napríklad príjem potravy, sex alebo fyzická aktivita. O tejto teórii sa často diskutuje v súvislosti s mechanizmom pôsobenia drog, ako sú kokaín alebo amfetamíny, ktoré vedú priamo alebo nepriamo k zvýšenej hladine dopamínu v súvisiacich častiach mozgu. Teória je súčasťou neurobiologického výkladu mechanizmu vzniku drogovej závislosti.
Ale teória, podľa ktorej je dopamín jednoducho „motivujúca chemikália,“ ktorá bola v raných fázach výskumu bežná, je teraz pokladaná za príliš zjednodušenú. Dopamín sa totiž v mozgu uvoľňuje aj pri nepríjemných podnetoch. Súčasný výskum naznačuje význam dopamínu skôr ako mechanizmus predvídania odmeny. Ako taký by mohol byť spájaný skôr s túžbou ako s potešením.
Presidential Gold Set

Presidential Gold Set je unikátna (jediná svojho druhu) sada štyroch zlatých mincí (dukátov) z roku 1934, v nominálnych hodnotách 1, 2, 5 a 10. Bol vyrobený jediný exemplár tejto sady. Sada je darom Tomáša Garrigue Masaryka, prvého prezidenta Česko-slovenskej republiky.
Celá produkcia dukátov Svätá Katarína bola realizovaná v Mincovni Kremnica v roku 1934 v celkovom náklade 585 kusov. Unikátnosť špeciálnej 4-mincovej sady spočíva v technologickom procese jej výroby. Razba štyroch mincí špeciálnej sady bola totiž technologicky prevedená tzv. vzorkovou razbou, t.j. razbou aplikovanou zvýšeným tlakom stroja a viacnásobne, na leštené planzety (oproti zvyšku nákladu vyprodukovanému v bežnej kvalite, ktorý je jednorazový, na bežné neleštené pliešky - surový kov). Odborne sa to nazýva tzv. proof quality.
Americká numizmatická asociácia (ANA) túto sadu certifikovala ako originálnu razbu, s poistným krytím správnosti certifikátu v plnej výške kúpnej hodnoty sady prostredníctvom Numismatic Guaranty Corporation (NGC).
Vidaillat

Poloha

Obec má rozlohu 23,59 km². Najvyšší bod je položený 760 m n. m. a najnižší bod 444 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 169 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
BT-7

Vznik a vývoj

Konštrukcia tankov BT (bystrochodnyj tank - rýchky tank) začala vznikať v roku 1931. Odvíjala sa od konštrukcie amerického inžiniera Christieho, na ktorú Sovieti zakúpili licenciu. Iróniou je, že Christieho koncepcia bola Americkou armádou napriek svojim kvalitám odmietnutá. Prvé tanky tejto kategórie sa zúčastnili prehliadky na Červenom námestí v deň výročia revolúcie 7. novembra 1931. Tanky BT používali kolopásový podvozok, čo znamenalo, že sa mohli pohybovať na pásoch aj na kolesách, ktoré mali potiahnuté gumou. Zmena pohonu aj s rozpojením pásov trvala posádke asi 30 minút. Tanky boli v porovnení so svojimi súčasníkmi výrazne rýchlejšie. Prvými verziami rýchlych tankov boli BT-2 a BT-5.
V januári 1933 prebiehali v Charkovskom traktorovom závode konštrukčné práce nad prototypom tanku BT-5. Konštrukčná kancelária však dostala nové zadanie na vývoj vylepšenej verzie tanku, v ktorej by boli odstránené nedostatky predošlých verzií. Sériová výroba typu BT-7 sa začala v roku 1936 a trvala do roku 1940. Tanky tejto konštrukčnej rady dosiahli typom BT-7 svoj zenit. Neskôr bolo rozhodnuté o výrobe nových perspektívnejších stredných tankov T-34, ktoré nemali kolopásové usporiadanie.

Nasadenie

Tank si čoskoro získal obľubu medzi posádkami pre svoje dobré jazdné vlastnosti a ovládateľnosť. Tankmi boli vybavené hlavne tankové a jazdecké jednotky. Nasadený bol počas útoku na Poľsko, pohraničných bojov s Japonskom aj v zimnej vojne. Počas bojov s Nacistickým Nemeckom sa plne prejavili slabiny tanku, ktorými bolo predovšetkým slabé pancierovanie. Tanky boli sťahované k prieskumným jednotkám, kde slúžili až do roku 1944.
Charmauvillers

Poloha

Obec má rozlohu 10,47 km². Najvyšší bod je položený 1 007 m n. m. a najnižší bod 500 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 259 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stredoeurópske Fórum

Stredoeurópske Fórum je medzinárodné podujatie organizované neziskovou organizáciou Projekt Fórum, ktoré sa koná v Bratislave.
Hlavnou aktivitou je panelová diskusia s hosťami z celého sveta, voľne prístupná širšej verejnosti. Prvému Stredoeurópskemu Fóru (2009) sa podarilo zozbierať 25 osobností - spisovateľov (ruský autor Viktor Jerofejev, nemecký Ingo Schulze, rakúsky Robert Menasse, maďarský György Konrád, slovinský esejista Aleš Debeljak), historikov (Američania Timothy D. Snyder a Marci Shore), politológov (Francúz českého pôvodu Jacques Rupnik, Slovák Miroslav Kusý, britská profesorka Mary Kaldor), filozofov (maďarská profesorka Ágnes Heller), lídrov tretieho sektora (Wendy Luers), politikov (Václav Havel, Karel Schwarzenberg, belgický prezident EPP Wilfried Martens, bývalá slovenská ministerka financií, súčasná viceprezidentka EBRD Brigita Schmögnerová) a žurnalistov (poľský žurnalista, historik a disident Adam Michnik, zakladateľ a šéfredaktor Gazety Wyborczej). Ústrednou témou Stredoeurópskeho fóra 2009 bola otázka "Čo sa stalo s demokraciou?" a panelisti diskutovali o štyroch okruhoch problémov: "Kde sa začína západ?"; "Otvorená spoločnosť uprostred krízy"; "Druhý život totalitných štruktúr"; a "Únava z demokracie".
Hlavným cieľom Stredoeurópskeho Fóra 2009 bolo na počesť Zamatovej revolúcie sprostredkovať serióznu, otvorenú debatu, ktorá bude mať dlhotrvajúci pozitívny efekt na intelektuálny diskurz v krajinách strednej a východnej Európy. Sekundárnymi cieľmi boli prepojenie a konfrontácia intelektuálov z postkomunistických krajín s ich kolegami zo západu, tvárou v tvár rastúcej únave z demokracie a rozmachu populizmu v regióne; propagovať hodnoty demokracie, ľudských práv, tolerancie a solidarity; formulovať inovatívne prístupy, ktoré by pomohli strednej Európe prekonať problémy spojené s politickými otázkami a globálnou ekonomickou krízou.
V novembri 2010 sa bude v Bratislave konať Stredoeurópske fórum 2010. Jeho hlavnou témou bude otázka "Ako zostať slobodní?"
Juraj Rohoň

Životopis

Pochádzal z roľníckej rodiny a vzdelanie získaval v Banskej Štiavnici. Väčšinu života prežil na Dolnej zemi. Po ukončení štúdia pôsobil ako vychovávateľ v Petrovci, v rokoch 1793 – 1801 bol rodinným učiteľom v Kulpíne, od roku 1802 pôsobil ako farár v Hložanoch a v rokoch 1827 – 1831 bol seniorom báčsko-sriemskeho seniorátu. Udržiaval osobné kontakty s Pavlom Jozefom Šafárikom a Jánom Kollárom, účastnil sa na organizovaní tamojšieho národného života a šíril osvetu. Zomrel v roku 1831 na mor.

Tvorba

Prvé literárne diela napísal už počas svojich štúdií, kedy vznikli oslavné básne na jeho profesora. Písal básne po slovensky, latinsky a po maďarsky. Jánovi Kollárovi dal k dispozícii veľkú zbierku ľudových piesní. Vydal viacero prác obraňujúcich Slovákov pred znevažovaním.
Renault 5 Turbo

Dizajn

V reakcii na úspech Lancie Stratos v rely, ktorá mala motor v strede, viceprezident výroby v automobilke Renault, Jean Terramorsi sa opýtal Marca Deschampsa z dizajnového štúdia Bertone či by navrhol novú športovú verziu Renaultu 5 Alpine. Charakteristickým prvkom bola nová zadná karoséria, ktorú navrhol Marcello Gandini z Bertone.
Hoci štandardný Renault 5 mal motor umiestnený vpredu, 5 Turbo mal v strede umiestnený 1397 cm³ Cleón prepĺňaný motor za prednými sedadlami v modifikovanom podvozku Renaultu 5. V štandardnej forme motor poskytoval výkon 118 kW/160 koní a 221 Nm krútiaceho momentu.
Hoci používa modifikovanú karosériu Renaultu 5 a bol značený ako Renault 5, mechanika bola radikálne odlišná. Najviditeľnejší rozdiel je zadný náhon oproti normálnej verzii, ktorá ná predný náhon. V čase jeho spustenia predaja to bolo najvýkonnejšie produkčné francúzske auto. Prvých 400 vyrobených 5 Turbo boli vyrobené v súlade s Group 4 homologáciou aby konkurovalo na medzinárodných rely pretekoch, a bolo vyrábané v Alpine továrni v Dieppe.

Renault 5 Turbo 2

Hneď ako boli vyrobené homologované modely, druhá verzia s názvom Turbo 2 bola predstavená s použitím viacerých Renault 5 dielov, ktoré nahradili rad ľahkozliatinových komponentov v pôvodnej Turbo verzii. Turbo 2 bol lacnejší, ale blízko rovnakej výkonovej úrovne, maximálna rýchlosť 200 km/h a zrýchlenie z 0 na 100 km/h za 6,6 sekundy. Pri spätnom pohľade originálny Turbo 5 bol nazývaný "Turbo 1".
Koncept malého Renaultu s motorom v strede sa vrátil v roku 1998 informáciami o Renaulte Clio V6.

Preteky

Všetky pretekárske deriváty sa opierali o Turbo 1. Motory mali výkon až 132 kW/180 koní pre Critérium des Cévennes a 154 kW/210 koní pre Tour de Corse a 257 kW/350 koní pre 5 Turbo Maxi. Riadený Jeanom Ragnottim v roku 1981, R5 Turbo vyhral Monte Carlo Rally v jeho prvých pretekoch v Majstrovstvách sveta v rely. 2WD R5 čoskoro začal čeliť konkurencii nových Group B vozidiel s pohonom 4WD, ktoré boli rýchlejšie na hline.
V roku 2004 Sports Car International vymenoval R5 Turbo na #9 v zozname Top Sport Cars of the 1980s.
Renault Estafette

Renault Estafette je úžitkový voz vyrábaný francúzskou automobilkou Renault. Má pohon predných kolies. Motor je chladený vodou. Renault Estafette bol prvýkrát predstavený v roku 1959. Výroba skončila v júli 1980.

R2130, R2131

Vyrábal sa od mája 1959 do mája 1962. Objem valcov je 845 cm³, výkon 24 kW. Váži 600 kg.

R2132, R2133, R2134, R2135

Vyrábal sa od januára 1962. Objem valcov je 1108 cm³, výkon je 34 kW. Váži 800 kg. Výroba bola ukončená v novembri 1968.
Étalle (Belgicko)

Obyvateľstvo

Obec má približne 5 537 obyvateľov (2010).
Gottlob Berger

Život

Berger sa dobrovoľne prihlásil do armády na začiatku prvej svetovej vojny, v ktorej dosiahol hodnosť podporučíka pechoty. Bol viackrát zranený a vyznamenaný železným krížom I. a II. triedy. Po vojne bol v roku 1919 prepustený z armády. V roku 1922 vstúpil do nacistickej strany. Stal sa členom SA a v roku 1936 aj členom SS.
Bol spoluautorom Himlerovho rasistického pamfletu Der Untermensch (Podčlovek) a rovnako i propagátor pamfletu Mit Schwert und Wiege (Mečom a kolískou) pre verbovanie príslušníkov iných národností do SS. Od roku 1940 bol veliteľom štábu vojska SS a jedným z najdôležitejších predstaviteľov vojenského velenia Waffen SS. Bol krstným otcom SS-Sturmbannführera Karla Lieba, veliteľa Nórskeho regrutačného úradu v Drammensveiene v Oslo.
Od 31. augusta do 19. septembra 1944 velil nemeckým okupačným vojskám, ktoré zasiahli proti SNP. Pre pomalé tempo vedenia operácií ho vo funkcii veliteľa nemeckých ozbrojených síl na Slovensku (Deutscher Befehlshaber in der Slowakei) aj vyššieho veliteľa SS a Nemeckej polície (HSSPF) na Slovensku vystriedal Hermann Höfle. Vojnu viedol nevojenským, neľudským spôsobom. 22. decembra 1944 bol Tisom vyznamenaný radom Vojenského víťazného kríža I. triedy s mečmi.
V máji 1945 bol Berger zajatý americkými jednotkami. Následne bol počas súdu z vojnovými zločincami v Norimbergu odsúdený medzi rokmi 1947 a 1949 na 25 rokov väzenia. Tento rozsudok neskôr znížili na 10 rokov a následne bol v roku 1951 prepustený na slobodu.
Intoxikácia

Prvá pomoc

Prerušiť kontakt s jedom a pokúsiť sa zistiť o aký jed išlo, ideálne zabezpečiť napríklad obaly z liekov alebo značku chemikálie. Kontrolovať prítomnosť dýchania a vedomia. Pri bezvedomí, ale zachovalom dýchaní uložiť postihnutého do stabilizovanej polohy. Ak je postihnutý pri vedomí, niekedy je vhodné vyvolávať zvracanie, ale nie v prípade otravy žieravinami alebo inými leptajúcimi látkami.
Kvety zla

Charakteristika a obsah

Táto zbierka obsahuje mnoho básní s viacerými príchuťami a dimenziami. Už úvodná báseň Čitateľovi (Au lecteur) v sugestívnych obrazoch evokuje ukrutný svet zla a jeho odraz v duši človeka. V Požehnaní (Bénédiction) popisuje autor sám seba ako básnika predurčeného Bohom, no na druhej strane nepochopeného, dokonca odmietaného aj vlastnou matkou. Baudelaire sa verejne obnažil v básni Šperky (Les Bijoux), čím pobúril veľkú časť meštianstva. Nájdeme tu aj škandalóznu Mrcinu (Une Charogne), ktorá má prvky naturalizmu. V Krásnej lodi (Le Beau Navire) prekračuje hranicu cudnosti opisujúc ženské vnady. Zbierka je ukončená skladbou Cesta (Le Voyage), na konci ktorej stojí „Smrť, starý kapitán“ („Ô Mort, vieux capitaine“). Baudelaire sa smrti neobáva, víta ju ako východisko z kráľovstva Zla, no i nádej nového poznania.

Reakcie

Reakcie na jeho zbierku boli všelijaké, kritika bola veľmi ostrá. Jules Valles v časopise La Situation opísal Baudelaira ako „fanfaróna nemravnosti, falošného prašivca, podvodníka, ohavu a pornografa“. Na margo jeho diela sa vyjadril „Je to len jed, nie vôňa.“ Po Baudelairovej smrti kritika vôbec nie je miernejšia, Jules Valles predpovedá básnikovi „dvojročnú nesmrteľnosť“ a praje mu, „nech má Satan jeho dušu“. Figaro hovorí o „skľučujúcej chudobe myšlienok básnika“, jeho poézia je podľa kritikov tohoto časopisu „škrofulózna, škaredá, ľadová, márnicová a bitúnková“, je to vraj „nemocnica otvorená všetkým demenciám ducha, všetkým hnilobám srdca“. Gustave Bourdin, literárny kritik, dokonca spochybňuje jeho mentálne zdravie. V liste ministrovi vnútra píšu o tejto zbierke, ako o „rukavici hodenej do tváre zákona, chrániaceho morálku a náboženstvo a výraz najpoburujúcejšej chlípnosti.“
Krátko po vydaní zbierky bol celý náklad 1300 výtlačkov zhabaný, 6 básní (Léthé, Tej, ktorá je príliš veselá, Lesbos, Šperky, Vampírove metamorfózy, Prekliate ženy) bolo zakázaných, Charles dostal pokutu 300 frankov, jeho nakladateľ musel zaplatiť 100 frankov. Kasačný súd zrušil zákaz týchto básní až v roku 1949. Medzi niektorými známymi spisovateľmi však Baudelaire našiel podporu. Gustave Flaubert mu píše v jednom z listov: „Úprimne sa mi to páči a okúzľuje ma to. Našli ste prostriedok, ako omladiť romantizmus. Nepodobáte sa nikomu (čo je prvá zo všetkých kvalít). Originálnosť štýlu vyviera z koncepcie. Veta je naplnená myšlienkou až na prasknutie. Mám rád vašu horkosť s jej jazykovými jemnôstkami, ktoré ju zdôrazňujú ako rytiny na jemnej čepeli. Aby som to zhrnul, čo sa mi najviac páči na vašej knihe je to, že v nej prevláda umenie. Ste odolný ako mramor a prenikavý ako anglická hmla.“ Victor Hugo zas napísal autorovi, že vytvoril „nový záchvev“. Sainte-Beuve sa zhodol s Gautierom (ktorému bolo dielo venované), že Baudelaire „objavil nie na tejto, ale na druhej strane romantizmu celú novú a nepreskúmanú krajinu, akúsi divú a neschodnú Kamčatku a tam kdesi vybudoval kiosk bizarnej architektúry.“
Veľká červená škvrna

Veľká červená škvrna je atmosférický jav v horných vrstvách atmosféry Jupitera. Pozorovali ju už od vynájdenia ďalekohľadov schopných ju rozpoznať, čo znamená, že je staršia ako 300 rokov. V podstate ide o obrovský hurikán – anticyklónu, ale v oveľa väčšom priestorovom a časovom meradle.
Nachádza sa na južnej pologuli Jupitera, približne 22° pod rovníkom. Od severu na juh meria 15 000 km, čo je viac, ako priemer celej Zeme. Vo smere východ-západ sa jej dĺžka mení od 24 000 km do 50 000 km. Okrem rozmerov mení aj farbu, od bledoružovej po tehlovo červenú. Otáča sa v západnom smere (teda proti pohybu hodinových ručičiek), približne raz za týždeň. Jej vznik, pôvod, fyzikálne vysvetlenie a správanie nebolo do súčasnosti spoľahlivo objasnené a pre vedeckú obec je stále veľkou neznámou. Podľa jednej domnienky je spôsobená obrovským ľadovcom z amoniaku, ktorý pláva v mori molekulárneho vodíka, vyčnieva vysoko nad hladinu a narušuje cirkuláciu atmosféry. Aj napriek niekoľkostoročnému trvaniu nejaví búrková oblasť známky toho, že by dochádzalo k jej slabnutiu.
Veľká červená škvrna bola podrobne skúmaná sondami Voyager 1 a 2, ktoré okolo planéty prelietali a neskôr aj Hubbleovým vesmírnym ďalekohľadom, ktorý ju snímal. Pozorovania objavili, že Veľká červená škvrna nie je jediným búrkovým systémom v atmosfére planéty, ale že sa tam nachádza ďalšia červená škvrna a množstvo menších búrkových systémov. Nová červená škvrna je nazývaná Červená škvrna junior.
Veľká červená škrvna má najčastejšie vo viditeľnom spektre červenohnedú farbu, ktorá sa ale môže meniť. Nikto zatiaľ nebol schopný presvedčivo vysvetliť jej farbu. Všeobecne sa ale vedci zhodujú na tom, že vo vnútri škvrny sa vetry pohybujú rýchlosťami až 640 km/h. Jedna teória predpokladá, že tieto vetry vynášajú do vyšších oblastí materiál z nižších vrstiev atmosféry, ktorý je potom v kontakte s ultrafialovým žiarením, ktoré vyvoláva chemické reakcie a prejavujúce sa ako sčervenanie. V atmosfére Jupiteru bol detegovaný plyn, ktorý má laboratórne overené podobné vlastnosti v podobe fosfínu (PH₃). Chemickou reakciou sa uvoľňuje fosfor vo forme P₄, ktorý má červenú farbu. Okrem tejto teórie existujú aj zložitejšie teórie, ktoré predpokladajú zložitejšie reakcie s viacerými zlúčeninami ako je metán, či čpavok. Ďalšie štúdie predpokladajú sírnu alotropiu.
Poloha Veľkej červenej škvrny sa s časom mení. S periódou 90 dní osciluje okolo strednej jovigrafickej šírky 2 000 km na obidve strany. Pozvoľna sa posúva aj v jovigrafickej dĺžke.
Merania ukázali, že Veľká červená škvrna sa postupne zmenšuje. Jej hlavná os mala v minulom storočí dĺžku 40 000 km, no v súčasnosti má približne polovičný polomer. Priečna os sa takmer nezmenšila. Ak bude skracovanie dlhšej osi pokračovať, okolo roku 2040 nadobudne škvrna kruhový tvar.
Champtoceaux (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 15,54 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 387 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Champagnat (Creuse)

Poloha

Obec má rozlohu 28,82 km². Najvyšší bod je položený 663 m n. m. a najnižší bod 436 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 438 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľubomír Andrassy

Ing. Ľubomír Andrassy (* 25. február 1973, Levoča) je slovenský politik.
Ľubomír Andrassy bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ) vo volebnom období 1998-2002. Nastúpil do parlamentu ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Milana Ftáčnika, ktorý bol vymenovaný za člena vlády Slovenskej republiky.