google/wiki40b huggingface dataset:
Černínsky palác

Černínsky palác je veľká palácová, pôvodne ranobaroková budova nachádzajúca sa v Prahe 1 na Hradčanoch na Loretánskom námestí (fakticky naproti Lorete). Po mnoho rokov tento palác, presne od roku 1934, slúži ako sídlo Ministerstva zahraničných vecí niekdajšieho Česko-Slovenska i Česka.

Dejiny

Palác dal postaviť rakúsky diplomat gróf Humprecht Jan Černín z Chudenic – odtiaľ je jeho názov. Ide o jednu z najväčších barokových budov v Prahe vôbec. Stavba bola zničená počas vojny o rakúske dedičstvo v 40. rokoch 18. storočia, znovu potom v roku 1757 kedy ho poškodila pruská delostreľba. Palác tiež vďaka tomu prešiel radou neskorobarokových prestavieb a dodatočných rekonštrukcií. Počas druhej svetovej vojny ho prebudovali i nacisti.
Od roku 1777 palác už neslúžil svojmu pôvodnému určeniu a bol používaný na rôzne iné účely, okrem iného ako lazaret s lekárňou, útulok pre chudobných, nájomný dom, dielne, kasárne či výtvarná galéria. V rokoch 1928 až 1934 bol čiastočne prestavaný pod vedením architekta Pavla Janáka. V rokoch 1933 až 1939 potom došlo k novodobému rozšíreniu paláca o tzv. Janákovu prístavbu, kde dodnes sídli prevážna väčšina administratívnych útvarov Ministerstva zahraničných vecí ČR.
Palác sám má z hľadiska novodobých českých dejín dosť pochmúrnu históriu, v období Protektorátu Čechy a Morava v rokoch 1939 až 1945 tu bolo umiestnené sídlo úradujúceho Protektora pre Čechy a Moravu, dňa 10. marca 1948 tu za dodnes nie úplne jasných okolností skončil svoj život niekdajší minister zahraničných vecí Česko-slovenskej republiky Jan Masaryk, ktorý tu mal veľa rokov tiež svoj byt. Bol ráno nájdený na terajšom Nádvorí Jana Masaryka, asi spadol z okna alebo ho niekto z okna zhodil. Na začiatku deväťdesiatych rokov 20. storočia práve tu došlo k podpisu zmluvy o rozpustení Varšavskej zmluvy.

Zaujímavosti

Do dnešnej doby sa v Janákovej prístavbe zachoval funkčný výťah pater noster.
Gaius Licinius Mucianus

Gaius Licinius Mucianus bol vojvodca, štátnik a spisovateľ žijúci počas 1. storočia.

Životopis

Mucianovo meno dokladá, že pochádzal z rodu Muciov (gens Mucia) ale adopciou bol prijatý do rodu Liciniov (gens Licinia). Okolo roku 55 vyslal cisár Claudius Muciana kvôli podozreniu z dôverného styku s jeho manželkou Messalinou spolu s iným vojvodcom, Gnaeom Domitiom Corbulonom, do Arménie. Cisársku priazeň si získal nazad počas panovania cisára Nerona a roku 65 dokonca dosiahol úrad konzula.
V čase vypuknutia Židovského povstania (66) zastával Mucianus úrad prokonzula v Sýrii. Po jeho neúspechu bol na východ vyslaný Flavius Vespasianus, aby ho vystriedal vo velení a povstanie potlačil. Obaja zaslúžili generáli, Mucianus aj Vespasianus, sa stále zdržovali na východe, keď k ním dorazila správa o smrti cisára Galbu (69). V politických nepokojoch po jeho smrti pôvodne Mucianus aj Vespasianus sľúbili vernosť Othonovi, ale keď sa proti tomu postavil iný kandidát o trón, Vitellius, Mucianus presvedčil Vespasiana, aby proti nemu vojensky zasiahol. Podľa dohody mal Vespasianus zostať na východe a postarať sa o situáciu tam, kým Mucianus tiahol rýchlo Malou Áziou a Thrákiou, aby udrel na uzurpátora. Rím dosiahol deň po tom, čo Vitellius spáchal samovraždu. Prevzal mesto od Vespasianovho syna Domitiana a staral sa o záležitosti ríše až do príchodu Vespasiana.
Mucianus v oddanosti Vespasianovi nikdy nezakolísal. Spomína sa ako konzul v rokoch 70 a 72. Podľa chýbajúcich zmienok z obdobia vlády cisárov Tita a neskôr Domitiana sa predpokladá, že zomrel ešte za panovania Vespasiana.

Literárna dráha

Mucianus bol jedným z predchodcov neskorších encyklopedistov. Spísal zbierku podivuhodností (mirabilia), ktoré zažil sám vo východných provinciách alebo sa tu o nich dopočul. V jeho diele sa striedali seriózne geografické, historické a etnografické poznatky s fantastickými, v Ríme exoticky pôsobiacimi historkami, ktorými si Mucianus ako autor získal veľkú popularitu. Z Mucianovho zborníku sa zachovalo len niekoľko zlomkov – o zázračných fontánach, cvičených slonoch, lastúrach a vplyve mesiaca na správanie opíc.
Práca Gaia Licinia Muciana sa stala jedným z prameňov encyklopedistu Plínia Staršieho.
You Know I’m No Good

Klip

Klip sa dostal do hudobných kanálov na konci novembra 2006. Video ukazuje Winehouse v rôznych prostrediach, vrátane baru, spálne a vane. Dej je založený na Amynho fiktívneho osobného vzťahu s mužom na videu.
Montromant

Poloha

Obec má rozlohu 10,99 km². Najvyšší bod je položený 911 m n. m. a najnižší bod 370 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 435 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Harsault

Poloha

Obec má rozlohu 10,85 km². Najvyšší bod je položený 443 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mauna Loa

Geologický vývoj

Vek vulkánu sa odhaduje na 700 000 až 1 000 000 rokov a nad morskú hladinu sa vynoril pred 400 000 rokmi. Pôvodcom vulkanizmu Havajského súostrovia je hotspot v pacifickej platni, kde dochádza k výstupu plášťového materiálu na povrch.

Erupcie

Sopka má tri erupčné centrá, prvým je vrcholový kráter (alebo kaldera s rozmermi 3 × 5 km, ktorá vznikla približne pred 1 500 rokmi prepadom dna krátera po vyprázdnení magmatického rezervoára po väčšej erupcii), ostatné dve sú rifové zóny, tiahnuce sa severovýchodne a juhozápadne od vrcholu. Percentuálne pripadá na kráter 38 % všetkých erucpií za posledné dve storočia, na severovýchodný rift 31 % a na juhozápadný 25 %. Zvyšné erupcie boli lokalizované severozápadne od vrcholu mimo riftových zón. Zaujímavosťou erupcií sopky sú cykly opakujúce sa v niekoľkostoročných intervaloch, v ktorých sa aktivita presúva z krátera na riftové zóny a naopak. Dva takéto cykly boli zdokumentované za posledných 2 000 rokov.
Pôvodní obyvatelia Havajských ostrovov evidujú záznamy v podobe ústnych podaní za niekoľko storočí, systematické pozorovanie a dokumentácia erupcií sa začalo začiatkom 19. storočia, čo robí zo sopky jednu z najsledovanejších na Zemi.
V súčasnosti (od roku 1984) sa sopka javí ako spiaca, no od roku 2002 je pozorovaný nárast seizmickej aktivity, ako je pohyb kalderových stien a dna (steny kaldery sa mierne rozťahujú - asi 5 cm ročne), čo má zrejme súvis s napĺňaním magmatického rezervoára. Napriek tomu však sopečná aktivita za posledných 100 000 rokov utlmuje svoju činnosť a pomaly sa presúva južnejšie.

Vulkanické ohrozenie

Najčastejšie sa vyskytujúcim typom vulkanického ohrozenia sú lávové prúdy stekajúce po svahoch. Tieto však, až na zopár výnimiek si nevyžiadali žiadne obete na životoch, na druhej strane, dosť často ničia obydlia a infraštruktúru. Omnoho nebezpečnejším faktorom je možný kolaps vrcholu sopky, kedy by došlo k náhlemu uvoľneniu veľkého objemu materiálu a jeho zosuvom po svahoch. Takýto kolaps by mohol byť spustený väčším zemetrasením, príp. erupciou, no jeho výskyt je oveľa menej pravdepodobný.

Observatóriá

Sopka je v súčasnosti intenzívne monitorovaná Havajským vulkanologickým observatóriom (HVO - Hawaiian Volcanologic Observatory). Na svahoch sopky sa nachádzajú aj observatóriá na pozorovanie atmosféry (konkrétne merania obsahu CO₂ v atmosfére) a slnečnej (pre zmenu jeho atmosféry).
La Pommeraye (Maine-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 39 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 990 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vitellius

Vitellius alebo Aulus Vitellius Germanicus (* 12 al. 15 po Kr. – † 20. december 69) bol rímskym cisárom od 2. januára/17. apríla 69 do 20. decembra 69, tretím cisárom v roku Štyroch cisárov.
Aulus Vitellius syn Lucia Vitellia a Sestilie sa narodil okolo roku 15 v Apúlii. Otec mal za sebou veľmi úspešnú politickú kariéru, trikrát bol konzulom, hlavným radcom a spolucenzorom za cisára Claudia, ktorý bol jeho priateľom. Aj on užíval priazeň cisárov Caligulu, Claudia a aj Nerona na cisárskom dvore a zastával vysoké štátne funkcie. Bol kurátorom zodpovedným za verejné práce, v roku 48 konzulom, okolo roku 55 – 60 prokonzulom v provicii Africa a zastával dve vysoké kňazské funkcie (Fratres Arvales, Quindecemviri sacris faciundis). Po smrti cisára Nera (8.7.68) sa stal cisárom Galba, ktorý ho vymenoval za veliteľa vojsk v Dolnej Germánii. V Hornej Germánii velil vojsku Galba, ktorému 1. 1. 69 légie vypovedali poslušnosť. 2. 1. 69 bol Vitellius svojími jednotkami vyhlásený za cisára. 15. 1. 69 v Hornej Germánii zavraždili cisára Galbu, jeho vraždu zosnoval bývalý prívrženec Nerov Otho. Otha vymenovalo vojsko za cisára. 14. 4. 69 došlo k rozhodujúcej bitke medzi jednotkami Otha a Vitellia pri Bedriacu, kde bolo Othovo vojsko porazené a Vitellius bol o tri dni zvrchovaným cisárom Ríma schváleným senátom. Udalosti posledných rokov plného bezprávia, keď vojsko plienilo a vraždilo, nemohúcnosť nového cisára zabrániť ďalšiemu bezpráviu znášal Rím veľmi ťažko. Východné légie spočiatku naklonené Vitelliovi boli znepokojené udalosťami na západe a presvedčili Vespasiana, aby sa stal cisárom. 3. 7. 69 zložilo vojsko v Judei prísahu Vespasianovi. V Judei bolo v tom čase povstanie, ktoré mal potlačiť, preto prenechal velenie svojmu synovi Titovi na dokončenie vojny a on s vojskom vyrazil do Itálie. V bitke pri Cremone bolo vojsko Vitellia porazené a Vitellius 20. 12. 69 na Rímskom fóre popravený.
Gápel

Gápel (nem. Gabel) je osada založená v 18. storočí, od roku 1960 časť obce Valaská Belá, pred rokom 1960 (okrem rokov cca 1873-82) súčasť obce Zliechov.
V minulosti sa preslávila najmä sklárskou výrobou. Za posledných 100 rokov sa počet jej obyvateľov radikálne znížil po tom, čo bola v roku 1956 ukončená výroba v tunajšej sklárni a jej prevádzka bola presunutá do Valaskej Belej.
Kalendár Pirelli

Kalendár Pirelli je nepredajný exkluzívny kalendár s umeleckými fotografiami aktov známych herečiek a modeliek.

Kalendár

Začiatky kalendára siahajú do roku 1964 kedy oddelenie marketingu britskej pobočky talianskej spoločnosti Pirelli (výrobca pneumatík) vydalo kalendár pre klientov firmy ako darček pri príležítosti končiaceho sa roka. Prvým fotografom, ktorý pre kalendár fotil bol Robert Freeman, dvorný fotograf skupiny Beatles. Časom sa kalendár stal renomovaným, v obmedzenom množstve dostupným hlavne pre vybrané VIP (hlavy štátov, kráľovstiev) a pre klientov firmy Pirelli.
V roku 1974 vzhľadom na ropnú krízu sa spoločnosť Pirelli rozhodla zastaviť vydávanie kalendára, ale po desiatich rokoch sa objavila nová edícia a odvtedy je uvedenie novej edície prestížnou kultúrno-spoločenskou akciou.
Témy fotografií ako aj lokality, kde fotografie vznikajú, sa menia každý rok.

Charitatívne dražby

Každoročne sú s kalendárom spojené aj charitatívne dražby. Výťažok z dražieb ide zvyčajne na projekty zamerané na starostlivosť o choré či chudobné deti, výskum liečby AIDS, či rakoviny. Na Slovensku so spoločnosťou Pirelli exkluzívne spolupracuje server Pravda.sk s denníkom Pravda. 15. decembra 2009 sa uskutočnila v poradí šiesta dražba jediného výtlačku kalendára Pirelli na Slovensku, výťažok z ktorej získala mimovládna nezisková organizácia Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar.

Ženy na fotografiách

Slávni fotografi, ktorí sú vybraní, aby vyfotografovali svoju umeleckú predstavu ženského tela berú túto príležitosť ako poctu, rovnako ako modelky a známe ženy, ktoré fotografom pózujú. V priebehu rokov sa v kalendároch Pirelli objavili aj Sienna Miller, Naomi Campbell, Gisele Bündchen, Kate Moss, Cindy Crawford, Selma Blair, Lauren Bush, Laetitia Casta, Rachel Leigh Cook, Milla Jovovich, Heidi Klumová, Sophia Loren, Penélope Cruz, Brittany Murphy, Amy Smart, Julia Stiles, Karolína Kurková,Raica Oliveira, Adriana Lima, Bridget Moynahan, Shannyn Sossamon, Mena Suvari, Monet Mazur, Aurelie Claudel, Fernanda Tavares, Frankie Rayder, Angela Lindvall, Hilary Swank a Yamila Díaz.
Ivo Hlaváček (diplomat)

Životopis

Po štúdiách na Právnickej fakulte Kolumbijskej univerzity v New Yorku v USA  pôsobil na Federálnom ministerstve zahraničných vecí ČSFR na medzinárodno právnom odbore, krátko na to sa zúčastnil druhej Následnej schôdzky KBSE v Helsinkách 1992, ako právny expert Československej delegácie. Po zániku ČSFR nastúpil na MZV SR na medzinárodno právny odbor, neskôr bol menovaný do funkcie riaditeľa sekcie medzinárodno právnej a konzulárnej. Za jeho pôsobenia vo funkcii inštitucionalizoval Odbor ľudských práv a národnostných menšín a Odbor pre Medzinárodný súdny dvor (MSD), ktorý poskytoval odborné zázemie pre riešenie súdneho sporu o sústavu vodných diel Gabčíkovo Nagymaros s Maďarskou republikou. Osobne sa zasadil o inštitucionalizáciu a zásadného systémového riešenia tohto súdneho sporu a menovanie JUDr. Petra Tomku, CSc. (v tom čase na Stálej misii SR pri OSN v New Yorku) za agenta pre zastupovanie Slovenska pred MSD a JUDr. Václava Mikulku, CSc. za jeho zástupcu. I. Hlaváček zodpovedal aj za úspešný proces sukcesie Slovenska, ako nástupníckeho štátu po ČSFR do medzinárodných zmlúv a medzinárodných organizácií. Zúčastňoval sa v tom čase pre Slovensko celého radu významných a pre Slovensko kľúčových konferencií a iných medzinárodných podujatí a rokovaní (napr. Celosvetová konferencia o ľudských právach vo Viedni v r. 1993, Summity Rady Európy a pod.), bol členom rôznych právnych, kodifikačných a pod. komisií v rámci Rady Európy, Stredoeurópskej iniciatívy, KBSE/OBSE, výborov OSN a pod.
V rokoch 1994 – 1999 pôsobil ako generálny konzul, radca vyslanec v tureckom Istanbule. Od začiatku r. 1999 pôsobil ako riaditeľ Správy služieb diplomatickému zboru, príspevkovej organizácie MZV SR. V roku 2001 po transformácii na akciovú spoločnosť sa stal jej predsedom predstavenstva a generálnym riaditeľom.
V roku 2005 – 2008  pôsobil ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR na Kube a pre štáty  Karibskej oblasti. Na Kube aktívne podporoval a pomáhal aktivitám disidentského hnutia a pomáhal rodinám politických väzňov, za čo ho kubánske úrady kritizovali. Bol prvým slovenským veľvyslancom v štátoch Karibiku ako napr. Bahamské spoločenstvo, Haiti, Barbados, Grenada. Pôsobil ako veľvyslanec v Dominikánskej republike, Jamajke a ďalších.
Od novembra 2008 do konca roku 2010 pôsobil, ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR v Štáte Izrael. Po návrate na Slovensko odišiel z MZV SR a prednášal medzinárodné vzťahy, diplomaciu a medzinárodné právo na niekoľkých vysokých školách na Slovensku aj v zahraničí.
I. Hlaváček je autorom alebo spoluautorom niekoľkých odborných monografií z medzinárodného práva, medzinárodných vzťahov, publikuje výlučne v renomovaných zahraničných odborných časopisoch, po návrate zo Štátu Izrael najmä o problematike Blízkovýchodného mierového procesu a súvisiacich otázkach. Je členom redakčnej rady medzinárodného časopisu pre verejné právo EPLO (Euroepan Public Law Organisation) Central and Eastern European Legal Studies (CEELS).
Étrépigny

Poloha

Obec má rozlohu 4,23 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 259 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Evanjelický kostol augsburského vyznania v Senici

História

Senický evanjelici si vystavali v roku 1631 kostol ktorý stojí na Námestí oslobodenia. Od roku 1654 sa stal katolíckym. Terajší kostol sa im podarilo postaviť až po 130 rokoch. Bolo to v období ukončenia Protireformácie a vďaka Tolerančnému patentu ktorý vyhlásil Jozef II. 13. októbra 1781. Medzi významné osobnosti zboru patrili Štefan Pilárik, Viliam Paulíny, Martin Braxatoris Sládkovičov, ktorým spolu s ďalšími 18 farármi pôsobiacimi v zbore odhalili pamätnú tabuľu na tamojšej fare 15. mája 2011 pri príležitosti 420 výročia cirkevného zboru.

Budova

Obdĺžniková budova kostola s dodatočne dostavanou vežou, ma jednoradové okná s polkruhovým ukončením. Nahradili pôvodné dvojradové v roku 1884. Vonkajšia fasáda je hladká s pásovou rustikou a ukončená podstrešnou rímsou. Na priečelí má kordónovú rímsu. Pozdĺžny sieňový priestor je zaklenutý valenou segmentovou klenbou a medziklenbovými pásmi. Z troch strán je murovaná pilierová empora s dreveným parapetom, pilastrami a geometricky delenými kazetami. Bielej farbe kontrastuje zlatá.

Oltár

Oltár je drevený, polychrómovaný, klasickej stĺpovej architektúry, ukončenej kladím s nástavcom v ktorého strede je kazateľnica, ktorá má rezonančnú striešku. Oltár je zo strán opticky podopieraný vertikálnymi meandrovými volútami. Oltárny obraz je olejomaľba na plátne z roku 1884, namaľoval ju maliar Oeser a jej námetom je ukrižované Kristovo telo. Obraz ma dramatickú, svetelne kontrastnú kompozíciu.

Organ

Podľa venovania pochádza z roku 1829 a daroval ho Michal Žarnócsay. Organ je drevený, polychrómovaný a má klasicistickú dvojdielnu skriňu. Organovú skriňu nesie vysoký podstavec.

Krstiteľnica

Krstiteľnica pochádza z obdobia vzniku kostola, je kamenná, okrúhla s hnedo zelenou polychrómiou. Kalich lupeňovej profilácie je prikrytý dreveným vrchnákom, zdobený plastickou skupinou krstu Krista.

Stallum

Stallum je dvojsedadlové, drevené a polychromované. Na parapete je zdobené dvoma kazetami s volútami a rokajom. Podobné ozdobné prvky sa objavujú aj na bokoch bohato zdobeného organu.
Boutavent

Poloha

Obec má rozlohu 4,37 km². Najvyšší bod je položený 226 m n. m. a najnižší bod 203 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monzavous Edwards

2004

V októbri 2004 dostal od Americkej antidopingovej agentúry verejné varovanie potom, čo mu bol zistený pozitívny test na marihuanu po pretekoch "Norwich Union International".

2009

V júni 2009 skončil na treťom mieste v americkej kvalifikácií, ktorá je zároveň Majstrovstvami USA, v behu na 100 metrov časom 10,00 s a kvalifikoval sa tak na Majstrovstvá sveta 2009 v Berlíne.
South African Airways

South African Airways je najväčšia letecká spoločnosť v Juhoafrickej republike a národný vlajkový dopravca, so sídlom v Airways Parku na Medzinárodnom letisku OR Tambo v Kemptom Parku, Ekurhuleni, Gauteng. Lieta do 37 destinácií po celom svete z hlavného letiska spoločnosti - Medzinárodného letiska OR Tambo.

Destinácie a spoločnosti

South African Airways lieta do 30 medzinárodných destinácií v 26 krajinách v Afrike, Európe, Amerike, Ázii a Austrálii. Spolu s Air France, British Airways, Delta Air Lines, Emirates, Korean Air, Qantas, Qatar Airways, Singapur Airlines a United Airlines, lieta na všetkých 6 obývaných kontinentov. Spoločnosť má silné zastúpenie v južnej Afrike, kým v Juhoafrickej republike lieta len do 5 miest.
V decembri roku 2010 spoločnosť oznámila, že začne lety do nových destinácií, ktorými sú Cotonou, Benin, Abuja, Nigéria, Madagaskar, Konžská republika, Kamerun a Burundi. Od 1. septembra 2011 začala spoločnosť lietať tiež do Pekingu v Číne.
Kôstkovica

Kôstkovica (lat. drupa) je jedno- alebo viacplodolistový dužinatý plod, ktorý má vonkajšie oplodie blanisté (exokarp), stredné oplodie mäsité (mezokarp) a vnútorné oplodie kamenné (endokarp) – tzv. kôstku, v ktorej je obyčajne jedno semeno. Kôstka môže byť hladká (čerešňa vtáčia, čerešňa mahalebková), drsná (slivka obyčajná), vráskovitá (broskyňa obyčajná) alebo dvojpuzdrová (drieň obyčajný).
ISO 3166-2:CL

Kódy ISO 3166-2 pre Čile identifikujú 13 regiónov. Prvá časť (CL) je medzinárodný kód pre Čile, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.

Zoznam kódov

CL-AI Aisén (Coyhaique) 
CL-AN Antofagasta (Antofagasta) 
CL-AR Araucanía (Temuco) 
CL-AT Atacama (Copiapó) 
CL-BI Bío-Bío (Concepción) 
CL-CO Coquimbo (La Serena) 
CL-LI O'Higgins (Rancagua) 
CL-LL Los Lagos (Puerto Montt) 
CL-MA Magallanes y la Antártica Chilena (Punta Arenas) 
CL-ML Maule (Talca) 
CL-RM Santiago (Santiago) 
CL-TA Tarapacá (Iquique) 
CL-VS Valparaíso (Valparaíso)
Manufaktúra (história)

Manufaktúra (z lat. manus = ruka + factura = robenie) bol (najmä v ranom novoveku) veľký podnik (dielňa), v ktorom sa tovar vyrábal do veľkej miery ručne, ale s intenzívnou špecializáciou (a príslušnou zložitou koooperáciou) a deľbou práce. Manufaktúra je aj označenie príslušnej formy (veľko)výroby.
V manufaktúrach pracovali schudobnení remeselníci a roľníci strácajúci pôdu na vidieku. Prvé manufaktúry vznikali v 14. storočí vo Flámsku a Florencii. Vyrábalo sa v nich prevažne súkno. V 19. storočí boli manufaktúry nahradené továrňami, ktoré sa od manufaktúr odlišujú tým, že sa v nich nevyrába prevažne ručne, ale pomocou strojov.
Známa bola manufaktúra v Šaštíne, ktorú v roku 1736 založil František Lotrinský, manžel Márie Terézie. Táto v svojej dobe najväčšia textilná manufaktúra na Slovensku zamestnávala viac ako 1000 ľudí.
Karol Kočí

Karol Kočí (= Kotschi, Kocsi)  (17. január 1879, Svojšice, Česko – 7. december 1956, Vrbové, Slovensko) bol známy a významný slovenský entomológ – koleopterológ a lesník českého pôvodu.

Biografia

Narodil sa v Svojšiciach v okrese Kolín v Česku v rodine dozorcu v cukrovare. Obecnú školu vychodil v rodisku, meštianku v Kouřimi. Za svoje povolanie si zvolil prácu lesníka, preto tri roky pracoval ako lesný praktikant. Po ukončení praxe absolvoval lesnícku školu v Aggsbachu v dolnom Rakúsku. Na základe odporúčania školy pracoval od roku 1898 až do roku 1902 ako lesný adjunkt v Starej Bystrici v okrese Čadca na pánstve grófky d´Harcourtovej. V roku 1902 bol ustanovený revírnym lesníkom pri lesnom úrade v Selci, kde pracoval až do roku 1908. V roku 1908 nastúpil na lesnú správu v Omšení v okrese Trenčín, neďaleko Trenčianských Teplíc, kde pracoval do roku 1910. V rokoch 1910 až 1912 pracoval na lesnej správe v Mníchovej Lehote. Z týchto polesí odchádza pracovať ako nadlesný v roku 1912 do Vrbového v okrese Piešťany, kde pracoval až d svojho dôchodku v roku 1950.

Entomologické aktivity

V ktorom období sa začína Karol Kočí zaujímať o entomológiu sa presne nevie. Podľa entomologických štítkov z jeho zbierky je to asi od roku 1902, v čase svojho pobytu v Selci. Zaoberal sa hlavne zberom chrobákov (Coleoptera), ale okrajove i iným skupinám hmyzu (napr. Diptera). Svoje entomologické zbery a faunistický prieskum vykonával v oblasti severozápadného a neskôr i stredného Slovenska – v mieste svojich pracovných pôsobísk: (Stará Bystrica, Selec, Omšenie, Mníchova Lehota a Vrbové). Svojimi zbermi významne prispel k entomologickému prieskumu Slovenska. Okrem toho prevádzal svoje zbery aj na území Bosny, kde zbieral hlavne v okolí Ilidže. Bol v úzkom styku s entomológmi z "Prírodovedného spolku župy trenčianskej", hlavne s Karolom Bančíkom a Josefom Lacom, ktorý pôsobil, ako matrikár v Bratislave. Týmto entomológom poskytom informácie o svojich nálezoch, vymieňal s nimi zbierkový materiál a na miestach svojich zberov vykonával pre nich zber hmyzieho materiálu z iných radov hmyzu.
Jeho zbierka chrobákov o počte 8480 kusov bola uložená na "Katedre zoológie" Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, odkiaľ bola v roku 1963 predisponovaná do Slovenského národného múzea v Bratislave.
Pančuchové nohavice pre mužov

Pančuchové nohavice alebo silonky sú časť oblečenia, nosená prevažne ženami. Tento trend sa však preniesol aj na mužov a čoraz viac výrobcov pančuchového tovaru ponúka tovar aj pre mužov.

Zdravotné dôvody

Kompresné pančuchové nohavice môžu pomôcť pri liečbe cievnych ochorení. Tie je možné už dlhšiu dobu zakúpiť v lekárňach alebo výdajniach zdravotníckych potrieb.

Výrobcovia

Na trhu je množstvo pančuchového tovaru pre mužov, medzi výrobcov patria aj slovenskí alebo českí výrobcovia ako Aries, ADRIAN, Evona...