GBU-43/B Massive Ordnance Air Blast

Vývoj

MOAB je projekt Air Force Research Laboratory (výskumné laboratórium letectva USA), ktorý začal v roku 2002 ako nasledovník projektu BLU-82 „Daisy cutter“. Podstúpil úspešný test v Eglin Air Force Base na Floride 11. mája 2003 a ďalšie 21. novembra toho istého roku.

Parametre

MOAB je bomba 30 stôp a 1,75 palca (9,17 m) dlhá, v priemere 40,5 palca (102,9 cm) a vážiaca 22 600 libier (9,5 tony, hoci US Air Force Research Laboratory tvrdia, že existuje aj väčšia verzia vážiaca 13 ton), z čoho 18 700 libier (8,4 ton) je explozívna náplň. Polomer výbuchu je 450 stôp (137,61 m), ale masívna tlaková vlna vytvorená výbuchom je schopná zničiť oblasť veľkú ako 9 mestských blokov. Kvôli svojim rozmerom a váhe musí byť bomba zhadzovaná z nákladného lietadla, zvyčajne C-130. Je nasmerovaná pomocou systému GPS a využíva padák na vytiahnutie z nákladového priestoru lietadla, teda môže byť zhadzovaná z väčšej výšky než jej predchodca BLU-82. Je to prvá americká zbraň využívajúca chvostové plochy ruského štýlu (známe ako „Belocerkovského mriežkové plutvy“) a je len o málo menšia než Grand Slam, britská bomba z druhej svetovej vojny.
MOAB používa 18 700 libier explozívnej náplne H6. So silou rovnou 1,35 násobku sily TNT je H6 jednou zo silnejších výbušnín používaných armádou Spojených štátov. H6 je výbušný mix RDX (cyklotrimethlylen trinitramin), TNT (trinitrotoluén) a hliníka. H6 je zvyčajne využívané armádou pre viacúčelové bomby a je výbušným plnivom vyrábaným v Austrálii. H6 je tiež široko používaným plnivom pre podvodné zbrane ako míny, hlbinné nálože a torpéda.
Hoci jej efekt bol často porovnávaný s jadrovou zbraňou, má iba zhruba tisícinu sily atómovej bomby zhodenej na Hirošimu, MOAB je ekvivalentom 11 ton TNT, pre porovnanie výbuch v Hirošime bol ekvivalentom 13 000 ton TNT a moderné jadrové bomby sú ešte oveľa silnejšie ako bomba z Hirošimy. Avšak svojou silou sa MOAB vyrovná najmenším jadrovým bombám ako napr. M-388 Davy Crockett.
Okrem 2 kusov MOAB vyrobených pre testy je známych 15 kusov z továrne McAlester Army Ammunition Plantin z roku 2003 na podporu operácie Iracká sloboda, došlo k prvému ostrému použitiu tejto bomby 13. apríla 2017. Bola zvrhnutá na afganskú oblasť Achin v provincii Nangarhár. Dôvodom tohto zvrhnutia je zasiahnutie oblasti s vysokou koncentráciou bojovníkov ISIS.

Využitie

Základný dizajn nesie znaky BLU-82 Daisy Cutter, ktorá bola použitá vo vojne vo Vietname a tiež v Afganistane - najviac pre čistenie veľkých zalesnených plôch na vtedajšej fronte a pre útoky na opevnené ciele. Na rozdiel od Daisy Cutter, MOAB je určená na ničenie cieľov opevnených popr. podzemných. MOAB je pomocou GPS navádzaná bomba zhadzovaná voľným pádom, naproti tomu Daisy Cutter je nenavádzaná padákom stabilizovaná a vyžaduje relatívne nízku výšku zhodenia.
Pentagon presadzoval svoj zámer použiť MOAB bomby ako zbraň proti pešiakom ako súčasť stratégie „shock and awe“ (šok a hrôza) v Iraku. Letectvo Spojených štátov realizovalo test, kde subjektom ukázali video výbuchu MOAB. Okrem skupiny jadrových vedcov všetci ostatní výbuch identifikovali ako jadrový (chybne). Tento test demonštroval potenciál MOAB bomby na vyvolanie psychologického strachu.
Hoci je MOAB primárne určená k deštrukcii opevnených a podzemných cieľov, možno ju tiež využiť proti ľahkým až stredným pozemným cieľom o veľkej rozlohe. Avšak viacnásobné údery zbraňami menšieho kalibru by mohli byť efektívnejšie, pretože tieto možno zhadzovať zo stíhačiek alebo bombardérov ako F-16, ktoré majú oveľa lepšiu manévrovateľnosť a prostriedky sebaobrany než lietadlá C-130 a C-17. Kobercové bombardovanie z veľkej výšky oveľa menšími 2000 alebo 1000 librovými bombami zhadzované z B-52 je tiež veľmi efektívne v pokrytí veľkých oblastí.
Dňa 13. apríla 2017 bola GBU-43 zhodená v Afganistane na podzemný systém tunelov Islamského štátu.