Milan Dobeš

Život

V rokoch 1951 – 1956 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (prof. Čemický, prof. Hoffstädter a prof. Milly). V rokoch 1956 - 1960 pôsobil ako scénograf vo Vysokoškolskom umeleckom súbore. V roku 1958 mal – ako úplne prvý absolvent Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave – samostatnú výstavu v Galérii Cypriána Majerníka. V roku 1961 napísal svoj prvý umelecký manifest o Svetle a pohybe. V roku 1965 mal v Galérii Cypriána Majerníka prvú kinetickú výstavu na území bývalého Československa a v tom istom roku mal samostatnú výstavu v Prahe, ktorou sa dostal do medzinárodného povedomia. V roku 1971 absolvoval s americkým dychovým orchestrom turné po USA, v ktorom sa mu podarilo spojiť vizuálno-kinetické zložky výtvarného umenia so zvukom (hudbou). V roku [1988] napísal svoj druhý umelecký manifest o Dynamickom konštruktivizme. V roku 2001 bolo otvorené Múzeum Milana Dobeša v Bratislave.

Tvorba

Svoju profesionálnu tvorbu začal na oddelení krajinárskeho maliarstva (1951 — 1956) na VŠVU v Bratislave, kde sa naučil dokonalú abecedu kresby a vyváženej kompozície. V rokoch 1957 — 1959 prišlo tzv. modré obdobie, v rámci ktorého sa venoval obrazom s námetom ostrovov, mestských architektúr a prístavov nachádzajúcich sa uprostred modrých oceánov. V ich centre, na ostrovoch, sa sústreďovali kubisticky rozložené tvary. Milan Dobeš začínal impresionistickými pohľadmi na mestá a prírodu, postupne sa prikláňal k abstrakcii a až neskôr prechádzal ku konštruktivizmu a kinetizmu. Popri modrých obrazoch vznikali aj čiernobiele geometrické maľby.
Milanov Dobešov záujem o rozklad a analýzu tvaru a hmoty spôsobenú svetelnými reflexmi a tiež zmeny v prírode spôsobené svetlom a počasím vzrastal. Pri jednej z realizácií vitráží objavil silu svetla, technologické možnosti zachytenia svetla a zrkadlá, ku ktorým neskôr pribudol pohyb, ktorý do objektov zakomponoval.
Pre Milana Dobeša bolo dôležité  vyjadrenie pohybu v rámci výtvarného diela, i jeho reálne a iluzívne pôsobenie na diváka, ktorého odraz bol mierne deformovaný na konvexných a konkávnych tvarov objektu. Rovnako dôležité je i využitie prirodzeného ako aj umelého svetla. Milan Dobeš tvary analyzoval z rôznych pohľadov, rušil perspektívu, vytváral si relativizovaný obrazový priestor. Stal sa jedným z našich prvých umelcov, ktorý postavil koncepciu umeleckého diela ako novej skutočnosti, nezávislej od predmetného sveta. Cez riešenie otázky vzťahu svetla a výtvarného diela dospel k novej animovanej podobe jeho využitia. Svetlo prirodzené, či umelé sa stalo v spojení s virtuálnym, mechanickým či motorickým pohybom primárnym konštrukčným elementom priestorových vizuálno - kinetických a svetelno - kinetických objektov. Svoje prvé svetelno-kinetické objekty vytvoril v roku 1960. Pri vytváraní celkového dojmu objektov veľmi citlivo uplatnil materiálové vlastnosti skla, šošoviek, zrkadiel, ktoré spoluvytvárali celkový charakter prác. Napísal manifesty O svetle a pohybe a O dynamickom konštruktivizme.
"Milan Dobeš patrí k umelcom, ktorí uviedli svetlo a pohyb do výtvarného umenia šesťdesiatych rokov... Celé Dobešovo dielo je neoddeliteľnou súčasťou neokonštruktívnych smerovaní, ktoré - niekedy ako jedna z dominantných tendencií, inokedy ako nevyhnutný kontrapunkt - prechádzajú celými dejinami moderného umenia," napísal v úvodnej štúdii s názvom Kontext novej senzibility v monografii o přerovskom rodákovi Milanovi Dobešovi (1929) renomovaný brniansky znalec moderného umenia Jiří Valoch.
Základným problémom tvorby Milana Dobeša sa stala integrácia kategórie pohybu do výtvarného diela a v jej dôsledku premena vizuálneho charakteru obrazovej štruktúry. Bol jedným z našich prvých umelcov, ktorý postavil koncepciu umeleckého diela ako novej skutočnosti, nezávislej od predmetného sveta. Cez riešenie otázky vzťahu svetla a výtvarného diela dospel k novej animovanej podobe jeho využitia. Svetlo prirodzené, či umelé sa stalo v spojení s virtuálnym, mechanickým či motorickým pohybom primárnym konštrukčným elementom priestorových vizuálno - kinetických a svetelno - kinetických objektov. Pri vytváraní celkového dojmu objektov veľmi citlivo uplatnil materiálové vlastnosti skla, šošoviek, zrkadiel, ktoré spoluvytvárali celkový charakter prác.