google/wiki40b huggingface dataset:
Pamätník na víchricu

História

Pamätník stojí na tomto mieste od roku 2005 a bol odovzdaný do užívania verejnosti, pri spomienke na 1. výročie ničivej víchrice. Má pripomínať víchricu z večera 19. novembra 2004, ktorá dosahovala rýchlosť okolo 160 km za hodinu. V dĺžke 50 až 60 kilometrov od Podbanského v Liptove až po Tatranskú Lomnicu na Spiši vyvrátila na ploche dvanásť až trinásťtisíc hektárov 2,5 až 3 milióny kubických metrov drevnej hmoty v šírke 2,5 až päť kilometrov.

Opis

Pamätník má tvar kruhu, v strede ktorého stojí kovový strom. Jeho konáre sú pospájané oceľovými drôtmi. Na severnom okraji tohto priestranstva, oproti kovovému stromu, sú na žulových doskách, v dvoch radoch, umiestnené pamätné tabuľky darcov. Dosky svojou rôznou výškou, pripomínajú končiare Vysokých Tatier. Po obvode kruhu, v jeho južnej časti, sú nainštalované lavičky. Celý areál pamätníka je v noci osvetlený.

Prístupová cesta

Zo železničnej stanice Starý Smokovec sa k pamätníku dostaneme chodníkom, ktorý vedie k stanici lanovky na Hrebienok. Je jasne viditeľný na ľavej strane chodníka, pred bývalým Domom služieb. Cesta k nemu trvá asi 2 minúty chôdze.
Trebostovo

Občianska vybavenosť

Nachádza sa tu materská škôlka, futbalové ihrisko s tímom FK Trebostovo a súčasťou obce je aj malá vojenská budova.
Jeanne Moreauová

Životopis

Je dcérou britskej tanečnice a francúzskeho majiteľa reštaurácie. Keď mala 11 rokov, rodičia sa rozviedli.
Od roku 1946 študovala na parížskom konzervatóriu Conservatoire national supérieur d'art dramatique a už v rokoch 1948 – 1952 pokračovala a hrala v divadle Comédie-Française. V roku 1952 odišla do experimentálneho Théâtre National Populaire, ale pôsobila aj na iných scénach, vrátane Broadwaya.
V 50. rokoch získala niekoľko divadelných cien. K najoceňovanejším patrili jej úloha v Pygmalionovi GB Shawa a v Pekelnom stroji Jeana Cocteaua z roku 1954.
V roku 1948 debutovala vo filme. Po menších rolách, ako bola napr. snímka Nesiahajte na prachy s Jeanom Gabinom z roku 1953, mala prvý väčší úspech vo filmoch Výťah na popravisko (1957) a Milenci (1958) v réžii Louisa Malle a postupne sa presadila ako významná filmová herečka.
Najmä v 60. rokoch nasledovali početné hlavnej role vo francúzskych i medzinárodných produkciách mnohých významných režisérov, ako napríklad Michelangelo Antonioni (Noc), Orson Welles (Proces), Luis Buñuel (Denník komornej), François Truffaut (Nevesta bola v čiernom), Roger Vadim (Nebezpečné známosti), Tony Richardson (Slečna učiteľka), alebo Peter Brook (Moderato Cantabile). Veľkú známosť získala úlohou Cathérine v Truffautovovom filme Jules a Jim z roku 1962.
V ďalších rokoch spolupracovala napríklad v roku 1982 s R. W. Fassbinderom vo filme Querelle, alebo s Wimom Wendersom v snímke Až na koniec sveta z roku 1991.
Súbežne s filmovou tvorbou aj naďalej hrala v divadle. Na dvoch filmoch sa podieľala ako režisérka. Vo Francúzsku je populárna aj ako speváčka a v roku 1964 získala cenu Grand Prix du Disque.
Bola dvakrát vydatá. Z prvého manželstva (1949 – 1951) s hercom Jean-Louisom Richardom sa narodil syn Jérôme Duvon, ktorý je dnes úspešným maliarom. V rokoch 1977 – 1980 bola vydatá za režiséra Williama Friedkina.
Apoštolský nuncius na Slovensku

Apoštolský nuncius na Slovensku, skrátene nuncius (z lat. nuntius - posol), je veľvyslanec Svätej stolice akreditovaný na Slovensku. Sídlom nuncia na Slovensku je Apoštolská nunciatúra - Veľvyslanectvo Svätej stolice v Slovenskej republike - na Nekrasovovej ulici č. 17 v Bratislave. Od apríla 2017 je apoštolským nunciom na Slovensku Mons. Giacomo Guido Ottonello.
V slovenskom diplomatickom zbore zastáva podľa Pravidiel diplomatického protokolu v Slovenskej republike apoštolský nuncius funkciu doyena. Z tejto pocty vyplýva, že nuncius "vždy stojí na prvom mieste medzi diplomatickými zástupcami“. Znamená to napr. výslovné oslovenie nuncia v prezidentských príhovoroch v prípade, keď sa spolu stretáva celý diplomatický zbor.
Lézignan-la-Cèbe

Poloha

Obec má rozlohu 6,13 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 373 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milorad Pavić

Život

Narodil sa v Belehrade. Vyštudoval na Belehradskej univerzite fakultu filozofie. Stal sa na nej neskôr profesorom. Študoval aj v Záhrebe, v Paríži na Sorbonne a vo Viedni. Preložil G.G.Byrona a A.S.Puškina. Publikoval 50 autorských diel, romány, poviedky, básne a divadelné hry. Prežil dve bombardovania: Prvé ako dvanásťročný, druhé ako pätnásťročný. Počas nemeckej okupácie Srbska sa naučil nemecky. Ruské lekcie bral od jedného ruského emigranta a anglické od Brita zdržiavajúceho sa v okupovanom Belehrade. Vyučoval literatúru v Novom Sade, Freiburgu, Regensburgu a Belehrade.
Do roku 1984 bol podľa vlastných slov najnečítanejším autorom, po ňom bol najčítanejším srbským spisovateľom. Je aktuálne najprekladanejším spisovateľom Balkánu do mnohých svetových jazykov.

Dielo

Pavićov prínos do literatúry spočíva hlavne vo formálnych experimentoch a inováciách. Zmenil štruktúru románu tak, že do neho transplantoval iné žánre písomníctva, napríklad lexikón (Chazarský slovník) alebo krížovku (Krajinka maľovaná čajom) či hru v taroty, použil tiež štruktúru klepsydry (vodné hodiny). Narušil časovú kontinuitu románu tak, že nemal začiatok ani koniec alebo vytvoril množstvo koncov toho istého príbehu. Ďalšie experimenty s formou uskutočnil v románe-antológii, keď sa pohrával s fiktívnym autorstvom príbehov (román Papírové divadlo) alebo s osobou rozprávača zo záhrobia (román Druhé telo). Tematicky sa Pavić tiež vymyká z hlavného prúdu prozaickej európskej tvorby. Adoptoval si mystiku a históriu Balkánu a Orientu, z ktorých navaril mimoriadne silný elixír autorskej fikcie.
Cambridge Business School

Cambridge Business School je vzdelávacia inštitúcia, ktorá poskytuje profesné manažérske vzdelanie v programoch MBA, BBA a LLM. Bola založená v roku 2010 a sídli v Prahe.
Conségudes

Poloha

Obec má rozlohu 12,47 km². Najvyšší bod je položený 1 464 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Abeokuta

Dejiny

Podľa tradície mesto založil v roku 1830 kmeň Egba z ibadanskej oblasti, ktorý musel opustiť svoje územie zničené otrokármi. V Abeokute preto od jeho založenia vládol veľký odpor voči obchodu s otrokmi. K britskej korune sa pripojilo po príchode kresťanských misionárov v roku 1842.
Leschères-sur-le-Blaiseron

Poloha

Obec má rozlohu 14,93 km². Najvyšší bod je položený 388 m n. m. a najnižší bod 246 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 98 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chaufour-lès-Bonnières

Poloha

Obec má rozlohu 3,02 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boissey (Calvados)

Polohopis

Boissey má rozlohu 5,28 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Boissey má 215 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Žakýlsky hrad

Dejiny

Prvá písomná zmienka o existencii Žakýlskeho hradu pochádza z roku 1560, no vzhľadom na podobnosť s ostatnými blízkymi hradmi Pohronia sa predpokladá existencia hradu už od 13. storočia. Prvá a zároveň aj posledná nepriama zmienka o hrade je až z roku 1560, kedy dal cisár Ferdinand I. vypočuť svedkov, ktorí pri hraničných sporoch zhodne označili za medzník chotárnu studničku pod „starým hradom“. Rozloha hradu a obdobie jeho existencie napovedá, že vznikol spolu s rozmachom ťažby striebra v Banskej Štiavnici. Túto možnosť predostrel vo svojej práci Sitno a čo z neho vidieť aj Andrej Kmeť, ktorý uviedol, že F. R. Osvald upozornil ma na cestu do hradu vedúcu, po ktorej vraj kedysi (dľa podania ľudového) vozievali striebornú fúru z Kremnice do Štiavnice, a tak potom ďalej do Viedne. Cesta tá vraj išla od kremnickej hradskej, tam, kde sa táto vyše Sv. Kríža spája s hronskou hradskou, cez Hron, hore na Močiar, popri Pustom hrade, dolu do Teplej. V chotáre močaranskom značí sa vraj dosť dobre, miestami vidieť ešte dlažbu kamennú. Na hradskej tejto mohol hrad podať striebornej fúre cez noc bezpečný útulok. Zánik a existencia hradu čaká stále na hlbšie preskúmanie.

Súčasný stav

Po Žakýlskom hrade zostali len nepatrné pozostatky múrov, hradných terás a priekop uprostred lesa na území z rozsahom 200x20 metrov.
Future Factory

Future Factory (slov. Továreň budúcnosti) je roguelike videohra z roku 2015. Vytvorilo ju česko-slovenské štúdio Fun 2 Robots. Hra je inšpirovaná dielom R.u.r. od Karla Čapka.

Hrateľnosť a príbeh

Hráčovou úlohou je uniknúť z titulnej továrne. Pritom musí prechádzať náhodne generovanými levelmi plnými nepriateľov a pascí. Hra je zhora videnou strieľačkou, kedy hráč bojuje s nepriateľmi, vyhýba sa pasciam a zbiera rôzne predmety. Každá úroveň je jedno poschodie továrne. Keď hráč zomrie, tak začína od prvého levelu.
Dramelay

Poloha

Obec má rozlohu 6,53 km². Najvyšší bod je položený 629 m n. m. a najnižší bod 340 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Christopher Cowan

Profil

Je spolutvorcom koncepctu špirálovitej dynamiky - Spiral Dynamics. Spolupracuje s Donom E. Beckom. Vyučoval na University of North Texas. Je spoluzakladateľom National Values Center, Inc. a riaditeľom National Values Center Consulting v Santa Barbare v Kalifornii v USA.
Sire Records

História

Firmu založili Seymour Stein a Richard Gottenhrer v roku 1966. Pôvodne sa spoločnosť volala Sire Productions. Jej prvé nahrávky distribuovala spoločnosť London Records. Na začiatku svojej kariéry firma otvorila dvere na americký trh mnohým britským underground umelcom.
V rokoch 1970 ~ 1971 obstarala distribúciu firma Polydor Records. Počas tejto éry bolo vytvorené logo spoločnosti.
Chavéria

Poloha

Obec má rozlohu 10,22 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 380 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sepvigny

Poloha

Obec má rozlohu 6,31 km². Najvyšší bod je položený 382 m n. m. a najnižší bod 252 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gretz-Armainvilliers

Poloha

Obec má rozlohu 13,51 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 925 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Atlas motýlů střední Evropy

Atlas motýlů střední Evropy je ilustrovaná kniha s lepidopterologickou tematikou. Autorom práce je stredoškolský profesor, botanik a entomológ (hlavne lepidopterológ) Jan John. Práca vyšla v nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe v roku 1900. Obsahuje 50 litografických farebných tabulí motýľov a XXIII + 196 strán textu v českom jazyku. Patrí dnes k jedným z najvzácnejších kníh s touto tematikou z územia Čiech.
Tabule motýľov do tejto práce boli z väčšej časti prevzaté z diela nemeckého entomológa, profesora Ernsta Hoffmana (1837 - 1892), ktoré vyšlo pod názvom: Die Schmetterlinge Europas.
Maďarský variant tejto práce napísal Lajos Abafi-Aigner spoločne s profesorom Gézom Horváthom pod názvom Magyarország lepkéi (v preklade Motýle Uhorska) z roku 1907. Aj v tejto práci boli použité z väčšej časti tabule z diela už spomínaného nemeckého entomológa Ernsta Hoffmana. Práca bola vydaná v nakladateľstve Athenaeum v Budapešti. Obsahuje XXXII + 137 strán textu v maďarčine, jednu čierno-bielu litografickú tabuľu a 50 farebných tabulí z obrázkami motýľov.
Kolmica

Kolmica je v geometrii priamka, polpriamka alebo úsečka, ktorá pretína inú priamku, polpriamku alebo úsečku a zviera s ňou uhol 90° (pravý uhol).
Kolmicu možno v rovine najľahšie narysovať pomocou trojuholníka s ryskou a to tak, že sa ryska priloží na priamku a podľa hrany trojuholníka sa narysuje kolmica k tejto priamke. Iným spôsobom je použitie kružidla a pravítka alebo trojuholníka bez rysky. Na prvej priamke sa zvolia dva rôzne body rovnako ďaleko od bodu, kde sa kolmice majú pretínať. Tieto body potom poslúžia ako stredy pre kružnice s polomermi väčšími ako je vzdialenosť ich stredov od bodu prieniku budúcich kolmíc. Spojenie prienikov takto vytvorených kružníc vytvorí kolmicu na priamku.
Dve priamky, ktoré sú kolmé na nejakú tretiu priamku a súčasne obe ležia v jednej rovine, sú rovnobežky.
Kolmica je veľmi dôležitým geometrickým útvarom, pretože systémy čiar zložených z kolmíc majú niektoré dôležité vlastnosti z kolmosti (ortogonality) plynúce.
Jozef Fornet

Životopis

Narodil sa vo francúzskej hugenotskej rodine manželom Jurajovi a Márii Alžbete Fornetovcom. Študoval v Kremnici, v Banskej Bystrici, v Gemeri, v Kežmarku, v Bratislave a od roku 1756 na univerzite v Jene. Pôsobil ako evanjelický farár vo Fancsale, od roku 1759 v Levoči a od roku 1784 v Štrbe.

Tvorba

Je autorom barokových, obranných, náboženských a filozofických spisov. Venoval sa aj národopisu.
Július Botto

 Životopis

Jeho otec bol Ján Štúr, prísediaci stoličného súdu v Trenčíne a matka Amália, rodená Dráškociová.
Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote, v Levoči a v Spišskej Novej Vsi, teológiu študoval na kolégiu v Prešove. V rokoch 1869 – 1870 a 1871 – 1874 bol výpomocným profesorom na Prvom slovenskom gymnáziu v Revúcej. Medzitým absolvoval právnické štúdiá v Prešove. V roku 1876 zložil v Pešti advokátsku skúšku. Bol členom ústredia Slovenskej národnej strany a pracoval v evanjelickom a v cirkevnom zbore. V rokoch 1876 – 1920 bol advokátom v Revúcej. V rokoch 1914 – 1918 bol súdne stíhaný za prácu Krátka história Slovákov. Od 14. októbra 1920 do 1. novembra 1922 správcom a v rokoch 1922 – 1924 externým profesorom na Československom štátnom reálnom gymnáziu v Revúcej. Od 1. novembra 1922 bol verejným notárom v Revúcej. 
Venoval sa výskumu slovenskej histórie, kriticky študoval diela súvekých maďarských historikov a prehodnocoval ich s ohľadom na slovenské pomery.
Vojna v Abcházsku (1998)

Príčiny vojny

Rovnako ako v celom Abcházsku aj v okrese Gali prebiehali po vojne v roku 1993 etnické čistky mierené proti gruzínskemu obyvateľstvu. Kvôli tomu väčšina Gruzíncov utiekla, ale na rozdiel od zvyšku Abcházska sa sem v roku 1994 takmer všetci vrátili. V okrese Gali žilo aj po vojne viac ako 90% Gruzíncov, ktorí boli nespokojní s tým, že podliehajú vláde Abcházcov. Skoro začali vznikať partizánske a záškodnícke skupiny, ktoré sa niekedy v roku 1996 spojili a vytvorili tzv. Bielu légiu. O niečo neskôr vznikla druhá skupina, tzv. Lesní bratia. V Suchumi odhadli ich počet na 300 a ich činnosť označili za záškodnícku. Údajne mali títo povstalci presviedčať gruzínske obyvateľstvo, hlavne ženy s deťmi, aby rýchlo opustili krajinu pretože sa blíži ďalšia vojna.

Jar 1998

Na jar 1998 sa útoky gruzínskych partizánov začali stupňovať. Začali útočiť na abcházsku armádu, ktorá nakoniec stratila kontrolu nad okresom. K najväčšiemu útoku došlo 18. mája v dedine Repi. Bolo pri ňom zabitých 17 miestnych policajtov. Pre abcházsku vládu to bola posledná kvapka trpezlivosti a okamžite vyslala do okresu armádu.

Vojna

Abcházska invázia začala 20. mája. Zúčastnilo sa jej niečo medzi 1500 a 4600 dobre vyzbrojených jednotiek. Mali k dispozícii tanky T-55 a T-72, BVP aj delostrelectvo s delami kalibru 122 mm. Povstalcov bolo okolo 300 a boli vyzbrojení len ručnými zbraňami a granátometmi, s ktorými sa snažili viesť proti Abcházcom zákopovú vojnu. K najväčším bojom došlo v dedinách Kchumuškuri, Kvemo Bardžebi, Saberio a Sida. Boje skončili po šiestich dňoch 26. mája, kedy abcházska armáda obsadila celý okres Gali. Už 25. mája bola podpísaná mierová dohoda a povstalci sa začali vzdávať. Na ich odzbrojovaní dohliadali zástupcovia Organizácia Spojených národov.

Straty

Po odzbrojení začalo sčítavanie škôd a strát. Podľa abcházskych odhadov padlo okolo 160 Gruzíncov, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť iba 8 mŕtvych a 17 zranených. Podľa gruzínskych odhadov na gruzínskej strane padlo len 17 povstalcov, 6 bolo nezvestných a 24 zranených, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť až 300 mŕtvych a veľké množstvo ranených.
Počas vojny bolo 1695 domov zrovnaných so zemou a z krajiny utieklo na 30 až 40 tisíc Gruzíncov, ale po krátkej dobe sa zase vrátili. Ešte počas konfliktu sa špekulovalo o tom, kto za týmto povstaním stojí a Abcházci začali podozrievať centrálnu vládu v Tbilisi. 22. mája sa zišli zástupcovia oboch národov, aby sa dohodol okamžitý mier. Eduard Ševardnadze potom uistil Abcházsko, že on ani jeho vláda s povstalcami nemá nič spoločné.
Železná Ruda

Prírodné

V okolí sa nachádza napr. Černé a Čertovo jazero a hora Špičák (1 202 m). Pri cintoríne na južnom okraji mesta je chránené stromoradie 13 javorov.

Historické

Barokový kostol Panny Márie Pomocnej z Hvězdy (s dvojitou kopulou), kaplnka sv. Barbory, krížová cesta atď. Miestne múzeum a informačné centrum sídli v bývalom rodinnom dome jednej významnej rodiny sklárov a disponuje celoročnou výstavou vzťahujúcou sa k histórii mesta, ktorá bola úzko spätá so sklárstvom.

Technické

Špičácký tunel, do roku 2007 najdlhší železničný tunel (1 747 m) v Česku, vedúci pod Špičákom.

Ekonomika

Tunajšie podnikanie je značne závislé od cestovného ruchu, pretože Železná Ruda je najväčším lyžiarskym strediskom Šumavy a Plzenského kraja a tiež dobrý východiskový bod pre mnoho výletov. V zime do Železnej Rudy jazdí veľké množstvo turistov, predovšetkým vďaka výborným snehovým podmienkam. Preto je tu na počet obyvateľov nebývalé množstvo hotelov, penziónov, reštauračných zariadení, kasín, nočných a iných zábavných podnikov.

Lyžiarsky areál Železná Ruda - Špičák

Lyžiarsky areál sa rozprestiera v nadmorskej výške 865 až 1 202 m na juhovýchodnom svahu hory Špičák. Nachádza sa tu 17 zjazdárskych tratí rôznej obtiažnosti s celkovou dĺžkou 8,4 km. Je tu 10 vlekov a sedačková lanová dráha na Pancíř.
Železnorudsko taktiež ponúka desiatky kilometrov rolbou upravovaných bežkárskych tratí.
Ľubečský zjazd

Ľubečský zjazd sa konal v roku 1097 v meste Ľubeč ležiacom na Dnepri. Jeho cieľom bolo uzatvorenie zmluvy o skončení bojov medzi kniežatami, ktoré bojovali o zisk vplyvu v jednotlivých udelných kniežatstvách. Účastníci zjazdu - ruské kniežatá - sa sústredili aj na boj proti Polovcom, ktorí na ruské územie úzočili z juhu. Zjazd však negarantoval splnenie týchto cieľov, pretože ihneď po jeho skončení oslepením Vasiľka Rostislaviča boje medzi panovníkmi jednotlivých kniežatstiev pokračovali.
Na zjazde sa stanovil princíp dedenia následníctva trónu. Synovia kniežat mali právo na trón po smrti svojho otca. Takéto riešenie vyprovokovalo vznik veľkého feudálneho pozemkového vlastníctva.
Sony Ericsson K800i

Opis

Je vybavený fotoaparátom Cyber-shot s rozlíšením 3,2 megapixelov a bol jeden z prvých mobilných telefónov s xenónovým bleskom. Pre lepšie zaostrenie v tme je pri blesku inštalovaná pomocná červená dióda. Medzi jeho funkcie patrí aj BestPic, kedy fotoaparát zachytí v rýchlom slede 9 snímok, z ktorých prvé sú z doby tesne pred stlačením spúšte a posledná tesne po stlačení. Vie nahrávať videá v 3GP s rozlíšením 176 x 144 bodov.
Prehrávač Walkman podporuje hudobné súbory typu MP3, AAC, AAC+, eAAC+ a WMA a videá typu 3GP a MPEG-4. Vo výbave je FM rádio s RDS. Dátové prenosy vykonáva cez Bluetooth a infračervený port. Pamäť je možné rozšíriť pamäťovou kartou Memory Stick Micro (M2) s podporou do 4 GB. Tento telefón používal aj James Bond vo filme Casino Royale.
K800i je k dispozícii v troch rôznych farbách, ktoré sú označované ako Čierna, Hnedá a Casino Royale (biela). Balenie okrem telefónu a batérie obsahuje nabíjačku, stereo súpravu handsfree, dátový kábel, kožené ramienko, CD so softvérom a návod, neobsahuje však pamäťovú kartu s kapacitou 8 GB.

Sony Ericsson K790i

Rozdiel medzi K800 a K790 spočíva v tom, že K790 podporuje EDGE, zatiaľ čo K800 podporuje UMTS, vďaka ktorej možno vykonávať videohovory. Jeho nasledovník je 5 megapixelový K850.
Initialis Science Park

Initialis Science Park (franc. Parc Scientifique d'Initialis) je belgický vedecký park. Nachádza sa v Mons v provincii Hainaut, vo Valónsku v Belgicku. Park spolupracuje s univerzitami Université de Mons-Hainaut, Faculté Polytechnique de Mons a Facultés universitaires catholiques de Mons. Skladá sa z dvoch centier, z centra Multitel, ktoré je zoskupením zameraným na telekomunikácie a spracovanie obrazu a z centra Materia Nova, ktoré zoskupuje výskum a vývoj nových materiálov, ako napríklad keramika.
Belvedér (Viedeň)

Belvedér alebo Belvedéry (nem. (Schloss) Belvedere – (Zámok) Belvedér) je barokový palácový komplex – zámok (zámky) – postavený princom Eugenom Savojským vo Viedni, juhovýchodne od centra mesta.
Po kúpe pozemku v roku 1697 dal princ Eugen Savojský vytvoriť veľký park. Palác Belvedér bol pôvodne prímestskou vilou; začal sa stavať v roku 1714, kedy vznikla budova známa dnes ako Unteres Belvedere (Dolný Belvedér), no nešlo o palác, ale o záhradnú vilu s oranžériou a obrazovou galériou. Architektom sa stal Johann Lukas von Hildebrandt, jeden z najdôležitejších rakúskych barokových architektov, pre ktorého sa stal tento komplex budov jeho majstrovským dielom. Pomáhal mu pri tom benátsky sochár Giovanni Stanetti, ktorého priviedol do Viedne princ Eugen aj s celým jeho ateliérom a asistentmi. Dolný Belvedér bol dokončený v roku 1716.
V rokoch 1720 – 1723 bol postavený Oberes Belvedere (Horný Belvedér), pôvodne určený len na to, aby poskytol primerané ukončenie hlavnej záhradnej osi. Ako architekt sa tu realizoval opäť Johann Lukas von Hildebrandt.
V roku 1752 predali princovi dedičia komplex rakúskej cisárovnej Márii Terézii, ktorá ho ako prvá pomenovala "Belvedér". Ako majetok Habsburgovcov bol komplex ďalej rozširovaný. Od roku 1775 bol Belvedér domovom cisárskej obrazovej galérie. V roku 1890 tu vzniklo Umeleckohistorické múzeum (nem. Kunsthistorisches Museum). Posledný panovník, ktorý tu sídlil, bol veľkovojvoda František Ferdinand d’Este. Počas 2. svetovej vojny bola budova ťažko poškodená a po skončení vojny sa tu usídlila Rakúska galéria. Posledná rekonštrukcia komplexu bola dokončená v roku 2008.
Tatra T3R.PLF

Dejiny

Po úspešnom spustení výroby vozňovej skrine VarCB3 firmami ČKD Pragoimex a Krnovské opravny a strojírny (KOS) pre električky typov Tatra T3R.EV a Tatra T3R.PV, rovnaké spoločnosti vyvinuli čiastočne nízkopodlažnú skriňu VarCB3LF, ktorá bola použitá aj v ostravských vozidlách Vario LF. Pretože iní prevádzkovatelia električkovej dopravy nevyžadovali napríklad asynchrónnu elektrickú výbavu, bol skonštruovaný nový typ T3R.PLF.
V Liberci sa pre nové vozidlá chystalo vytvorenie čiastočne nízkopodlažných električkových súprav. Prvým vozidlom mala byť a aj je nízkopodlažná električka T3R.PLF. Tá nemohla byť spriahnutá s druhým vozidlom tohto typu, pretože je približne o 1 meter dlhšia ako pôvodné vozidlá T3, a tak by mohli vzniknúť prevádzkové problémy napríklad pri nedostatočnej dĺžke zastávkových ostrovčekov. Ako druhé vozidlo súpravy tak bolo určené T3R.PV, ktoré má rovnakú dĺžku ako T3.

Modernizácia

Na rozdiel od električiek Vario LF boli na vozidlá T3R.PLF namontované klasické čelá vozňov T3. Bolo to z toho dôvodu, aby súprava T3R.PLF + T3R.PV vytvorila vzhľadovo takmer zhodnú dvojicu električiek. Vozidlá T3R.PLF dostali elektrickú výbavu TV Progress a polopantograf. Stanovisko vodiča a interiér sú podľa posledných modernizovaných električiek T3. Istým prvkom modernizácie je aj nízkopodlažná stredná časť vozidla.
Castellar

Poloha

Obec má rozlohu 12,24 km². Najvyšší bod je položený 1 382 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 969 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE