google/wiki40b huggingface dataset:
František Nemeš

Životopis

Základnú školu navštevoval v Banskej Bystrici. V rokoch 1911-1916 študoval na lýceu v Bratislave, 1916-1917 na lekárskej fakulte univerzity v Budapešti. Po návrate z vojny v štúdiu medicíny nepokračoval. Roku 1935 získal vysvedčenie učiteľskej spôsobilosti pre meštianske, 1937 pre ľudové školy. Bol učiteľom na základných a meštianskych školách, metodikom a didaktikom. Riaditeľ 1. základnej odbornej školy pre výchovu učňovského dorastu. Člen metodickej sekcie učňovských škôl pri ministerstve hospodárstva. Autor divadelných hier a jednoaktoviek veseloherného charakteru. Publikoval články o problematike ochotníckeho divadla, spolupracoval s mládežníckym časopisom Természet és technika ako prekladateľ.
La Saulsotte

Poloha

Obec má rozlohu 18,93 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 648 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Loup-Nantouard

Poloha

Obec má rozlohu 7,64 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ahe

Geografia atolu

Jeho lagúnu obklopuje pás nepravidelne roztrúsených väčších aj menších ostrovčekov po útesovom prstenci. Na severne strane sa tiahne súvislý, takmer 20 km dlhý pás súše s bohatou vegetáciou. Tú tvoria väčšinou kokosové palmy a iné menšie tropické stromy alebo kry. Do lagúny vedie jediný splavný vstup, široký zhruba 150 m a označený námornými navigačnými bójami.
Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku 2,76 km a jej vek sa odhaduje na 57,7 až 60,9 mil. rokov.

História

Prvou písomnou zmienkou o návšteve atolu je od holandských cestovateľov Willema Schoutena a Jacoba Le Maireho z roku 1616. Atol pomenovali "Vliegen Eyland". Po nich to bol 11. decembra 1840 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842. Atol nazval Peacock Island, po jednej z lodí expedície.
V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím.
Významnou miestnou osobnosťou je francúzsky námorník, dobrodruh a spisovateľ Bernard Moitessier, ktorý na atole žil od roku 1975. Jeho inšpiráciou bol Novozélanďan Tom Neale, ktorého osobne navštívil na atole Suwarrow a videl, ako tam žije sám a sebestačne. S partnerkou Ileanou Drăghiciovou sa preto usadil na južnej časti atolového prstenca, na opustenom ostrovčeku Poro Poro a začal pestovať ovocie a zeleninu. Podarilo sa mu dokázať, že aj v týchto odľahlých končinách je možná potravinová a existenčná sebestačnosť. Na ostrovčeku vybudoval cestu a infraštruktúru. V roku 1978 sa Bernard presťahoval na ostrov Moorea.
V súčasnosti je Poro Poro najhustejšie obývaným "motu" z celého atolu. Nachádza sa tu komunitné centrum Tenukupara s približne 200 obyvateľmi.

Fauna

Na atole sa vyskytuje endemický druh Ptilope des Tuamotu (lat. Ptilinopus coralensis, angl. Atoll Fruit Dove – atolový ovocný holub).

Administratívne začlenenie

Geograficky patrí atol Ahe k subskupine ostrovov kráľa Georga (angl. King George Islands, franc. Îles du Roi Georges) spoločne s atolmi Manihi, Takapoto, Takaroa a Tikei.
Saint-Romain-de-Surieu

Poloha

Obec má rozlohu 4,71 km². Najvyšší bod je položený 402 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 335 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ammerschwihr

Poloha

Obec má rozlohu 19,66 km². Najvyšší bod je položený 882 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 889 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-des-Champs (Yvelines)

Poloha

Obec má rozlohu 6,21 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 324 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sabinovčan (folklórny súbor)

Premiérové programy FS Sabinovčan

1987 - 5. výročie
1992 - 10. výročie 23.10. Parobčene mojo
1997 - 15. výročie 22.11.
2000 - Ked mi prišla kartka narukovac 22.12.
2002 - Šarišani jak še mace 9.11.
2009 - Znam ja dobre znam
2012 - Spomienky - slávnostný program k 30. výročiu založenia FS
2018 - 35. výročie  ´´ A bez ženoch še mi domu nevracajce! ´´

FS Sabinovčan-Vytrvalci

Umelecké teleso, ktoré pracuje pri Mestskom kultúrnom stredisku v Sabinove. Vzniklo pred piatimi rokmi pri príležitosti 30. výročia FS Sabinovčan. 
Jeho základňu tvoria bývalí tanečníci FS Sabinovčan. V súčasnosti má 16 členov. Umeleckým vedúcim je Ladislav Trojanovič.
Majú pestrý hudobný program. Čerpajú námety z regiónov Šariša, Zemplína a Spiša.
Montereau-Fault-Yonne

Poloha

Obec má rozlohu 9,1 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 16 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chimay

Obyvateľstvo

Mesto má približne 9 854 obyvateľov (2010).
Miloš Rehák

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy, neskóroval.
Fornex

Poloha

Obec má rozlohu 9,62 km². Najvyšší bod je položený 422 m n. m. a najnižší bod 233 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 107 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gymnázium (Nové Zámky, M. R. Štefánika 16)

Z histórie

Začiatkom 19. storočia dochádza k rýchlemu rozmachu Nových Zámkov. Industrializácia a rozvíjajúci sa hospodársky život podnietili aj zintenzívnenie duchovného života, výrazne stúpol záujem o oblasť vzdelávania, čo viedlo v 30. rokoch 19.storočia k úsiliu o založenie gymnázia. Najväčšiu zásluhu na jeho vzniku mal učiteľ József Zibrényi, ktorý zorganizoval verejnú finančnú zbierku na podporu založenia gymnázia.

Súčasnosť (2011)

Aktuálne na gymnáziu študuje vyše 800 žiakov v 30 triedach. V škole sa nachádza biologické, chemické a fyzikálne laboratórium, 5 jazykových učební, 4 učebne výpočtovej techniky a špecializovaná trieda výchovných predmetov, kde sa vyučujú hodiny estetickej, etickej a náboženskej výchovy. Žiakom je prístupná aj školská knižnica a učebne výpočtovej techniky. Škola je dnes zameraná najmä na štúdium jazykov (4 i 8 ročné štúdium). Momentálne si žiaci môžu vybrať zo 6 cudzích jazykov: angličtiny, nemčiny, taliančiny, francúzštiny, španielčiny a ruštiny. Gymnázium poskytuje možnosť certifikácie vzdelávania v nemeckom jazyku. Každoročne žiaci absolvujú DSD skúšku (Deutsches Sprach Diplom).
Momentálne sa na škole nachádzajú aj zahraniční študenti z USA a Mexika. Naopak žiaci gymnázia sa zúčastňujú zahraničných stáží v Anglicku, Spojených štátov amerických a Nemecku.
Viacerí žiaci sú úspešní v mimoškolských aktivitách, olympiádach a medzinárodných súťažiach (Boris Garami – fyzikálne súťaže a skonštruovanie robota, Erik Andris – chemické súťaže a olympiády, Andrea Baloghová – medzinárodné kolo olympiády v španielskom jazyku a ďalší).
Port-en-Bessin-Huppain

Poloha

Obec má rozlohu 7,56 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2141 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šútovce

Poloha

Nachádzajú sa na styku Hornonitrianskej kotliny a Malej Magury, geomorfologického podcelku Strážovských vrchov, asi 5 km západne od Bojníc. Obcou preteká Trebianka, prameniaca na južných svahoch Boškovho lazu (935 m n. m.), dominanty okolia. 
Cez Šútovce vedie cesta III. triedy z Bojníc do Nitrianskeho Rudna.

Dejiny

Šútovce sú starou zemianskou osadou z 12. storočia. Súčasná obec vznikla až v roku 1922 spojením samostatných osád - Horných a Dolných Šútoviec. 
Horné Šútovce sú písomne doložené v roku 1310, kedy boli majetkom rodu Diviackovcov. Neskôr ich vlastnili Rudnayovci, Ujfalusiovci a napokon známy rod Pálfyovcov. V roku 1675 žilo v osade 96 obyvateľov v 14 poddanských a 2 želiarskych rodinách. O storočie neskôr, v roku 1778 už mali Horné Šútovce 220 obyvateľov, ktorí sa živili najmä poľnohospodárstvom, ovocinárstvom a nádenníctvom.
Písomné pramene dokladajú existenciu osady Dolné Šútovce až v 16. storočí, no jej vznik sa predpokladá o dve storočia skôr. Osada mala v roku 1675 spolu 77 obyvateľov v 9 poddanských a 1 želiarskej rodine. Rovnako ako obyvatelia susednej osady, aj dolnošútovčania sa živili najmä poľnohospodárstvom a nádenníctvom. 
Po spojení osád bol po II. svetovej vojne vybudovaný verejný vodovod a od roku 1954 bola zavedená pravidelná autobusová linka, ktorá zjednodušila dopravu obyvateľov za prácou. V roku 1960 bola dokončená elektrifikácia obce a bol otvorený miestny lom.
Neuviller-sur-Moselle

Poloha

Obec má rozlohu 6,71 km². Najvyšší bod je položený 360 m n. m. a najnižší bod 239 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 249 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labkáň stepný

Výskyt a stav na Slovensku

Labkáň stepný hniezdil v minulosti viac na západ aj v Povolží, v tom čase sa invazívne zatúlal aj na Slovensko. Do roku 1908 poznáme 23 pozorovaní. Po roku 1908 ani období mapovania v rokoch 1980 - 1999 nebol zaznamenaný. Rovnako v 21. storočí nie je žiadne nové pozorovanie ani zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii  a ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Capelle-Fermont

Poloha

Obec má rozlohu 2,96 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy

Chránené územia

V správe CHKO sa nachádzajú tieto maloplošné chránené územia:
Roman Broniš

Peking 2008

Na letných olympijských hrách 2008 nedokončil preteky s hromandým štartom spolu s Matejom Jurčom, keď 245 km dlhú trať vzdali približne na 195 km.

Pôsobenie v Česku

Roman Broniš má skúsenosti aj s pôsobením v českých profesionálnych tímoch. Jedným z nich je napríklad AC Sparta Praha cycling, kde dosiahol niekoľko úspechov.
Milan Jurčina

Klubový hokej

Už ako 17-ročný začal hrať v Severnej Amerike, v juniorskej súťaži QMJHL, za mužstvo Halifax Mooseheads. V roku 2001 si ho v úvodnom drafte NHL klubom Boston Bruins v ôsmom kole ako 241. v poradí. Po opustení juniorskej súťaže hral dve sezóny v AHL za farmárske mužstvo Bostonu Providence Bruins. Až v sezóne 2005/06 odohral 8. októbra 2005 svoj prvý zápas v NHL. Na túto sezónu mal uzavretú zmluvu na 513 tisíc dolárov. V priebehu nasledujúcej bol vymenený do klubu Washington Capitals, kde odohral 30 zápasov, a bol jedným z najvyťaženejších hráčov.V priebehu ročníka 2009/10 prestúpil do Columbus Blue Jackets, od nasledujúceho bol hráčom New York Islanders. Počas lockoutu v NHL (2012/13) pôsobil v českom klube HC Piráti Chomutov, sezónu dokončil vo fínskom Lukko Rauma. 2016 Eisbären Berlin, Nemecko. Od roku 2016 je hráčom Thomas Sabo Eice Tigers, Norimberg, Nemecko. Zmluvu má do roku 2019. Hrá s číslom 68.

Reprezentácia

Milan Jurčina debutoval v reprezentácii na ZOH 2006 v Turíne. Nosí reprezentačný dres s číslom 68.

ZOH 2006

Slovensko skončilo na zimnej olympiáde v roku 2006 na piatom mieste. Po kvalityných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Jurčina hral vo všetkých 6 zápasoch Slovenska, získal 1 bod za prihrávku.

MS 2006

Tréner František Hossa ho nominoval aj na svetový šampionát v lotyšskej Rige. Slovensko prehralo vo štvrťfinále s Kanadou. Jurčina zaznamenal dva góly, prihrávku a sedem plusových budov.

MS 2007

Prijal pozvánku reprezentačného trénera Júliusa Šuplera na svetový šampionát v Rusku, s bývalým spoluhráčom z Bostonu Zdenom Chárom boli jedinými zástupcami NHL v obrane tohto slovenského výberu. Mužstvo vypadlo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto. Jurčina zaznamenal 6 plusových bodov, čo bolo spolu s Mariánom Gáboríkom najviac spomedzi slovenských hráčov.

ZOH 2010

Slovensko dosiahlo 4. miesto, čo bol najlepší výsledok v histórii, v semifinále prehralo s domácou Kanadou a v zápase o bronz s Fínskom Jurčina odohral všetkých sedem zápasov, nebodoval.

MS 2011

Glen Hanlon ho nominoval šampionát v Bratislave. Slovensko nepostúpilo do vyraďovacích bojov a obsadilo 10. miesto. Jurčina na podujatí zaznamenal dve prihrávky.

MS 2013

Vladimír Vůjtek ho nominoval na MS 2013 vo Fínsku a Švédsku, Slovensko prehralo vo štvrťfinále s Fínskom a obsadilo 8. miesto. Jurčina zaznamenal na podujatí dve asistencie.
Šimpanz

Posledný spoločný predok s človekom

Posledný spoločný predok šimpanza a človeka žil zhruba pred 4,8 - 7 (Wildman 2003, Bailey 1992) / 3,6 - 4,43 (Easteal 1997, Adachi 1995) / 10,4 (Arnason 1996) miliónmi rokov. Šimpanz bonobo sa od šimpanza učenlivého oddelil azda pred 1 až 2 miliónmi rokov.

Genetický výskum

Šimpanz patrí medzi živočíchy, u ktorých sa číta ich DNA - nahrubo prečítaný genóm šimpanza bol zverejnený v auguste roku 2005, s analýzou sa začalo v roku 2002.
Hoci sa všeobecne tvrdí, že DNA ľudí a šimpanzov sa zhoduje v 98,8% (podľa výskumu Mary-Claire King z roku 1973), nie je to presné - neberú sa totiž do úvahy zmeny v dlhších úsekoch DNA (ich vypadnutie alebo zmnoženie). To pridáva k odlišnosti ďalších 2,7%. Štúdie z posledných rokov používajúce výstižnejšiu metodiku hovoria len o 98 až 94% podobnosti genómu šimpanza a človeka.  Rozdiely nie sú len v nejakých špeciálnych génoch, ale aj v spôsobe, akým sú gény usporiadané a vzájomne „zapínané“ či „vypínané“ a v ich odlišnej aktivite. 
Veľmi prekvapivé sú posledné štúdie, ktoré sa zaoberali porovnávaním chromozómu Y u človeka a šimpanza. Zistilo sa, že ich celková štruktúra (rozloženie sekvenčných kategórií) je zásadne odlišná. Dokonca aj medzi jednotlivými kategóriami boli veľké rozdiely. Ak odhliadneme od rozloženia génov a zaoberáme sa len ich počtom, vedci zistili, že šimpanzy na chromozóme Y približne polovicu ľudských génov nemajú.
Charita

Charita (z latinského výrazu caritas = zľutovanie, zmilovanie) zvyčajne označuje dobrovoľné dobročinné akcie na pomoc trpiacim ľuďom, deťom, starým ľuďom, sociálne slabým, chorým a podobne. V praxi môže mať rôzne formy, počínajúc peňažitými aj vecnými darmi až po prácu vykonávanú zadarmo pre nejakú dobročinnú, humanitárnu či charitatívnu organizáciu.
Kórejčania

Kórejčania sú východoázijskou etnickou skupinou, ktorá obýva Kórejský polostrov. Ich jazykom je kórejčina.
Etnogenéza Kórejčanov je sporná. Predpokladá sa, že Kórejčania sú potomkami altajských kmeňov (čo ich spája s Mongolmi a Tunguzmi), ktoré na Kórejský polostrov prišli z oblasti strednej Sibíri približne medzi neolitom a dobou bronzovou a zmiešali sa so starším paleoázijským obyvateľstvom a prisťahovalcami z južnej Číny a Malajského polostrova.
Na počiatku nášho letopočtu obývalo Kórejský polostrov viacero „kórejských“ kmeňov, ktoré sa neskôr zjednotili v kráľovstve Silla (신라). To dalo impulz ku postupnému zjednoteniu kmeňov do jedného národa používajúceho jeden spoločný jazyk.
Celkový počet obyvateľov na polostrove dosahuje okolo 71 miliónov. Spolu s Kórejčanmi žijúcimi v ostatných krajinách (Čína, Kazachstan, Japonsko, USA, Kanada) je to okolo 75 miliónov (asi 16. miesto na svete v počte obyvateľov).
Kórejčania (na juhu polostrova) sami seba označujú menom „ľud Han“. Pôvod tohto názvu môžeme hľadať v kmeňoch, tvoriacich tzv. Samhan (삼한, „Tri Han“) t. j. federácie miništátov Mahan (마한), Činhan (진한) a Pjonhan (변한), formujúcich sa na juhu polostrova – južne od rieky Han-gang (한강). Spoločné meno týchto kmeňov (Han) je pravdepodobne odvodené od slova „han“ (한) t. j. vodca, vládca. Neskôr bol k tomuto rýdzo kórejskému slovu „priradený“ čínsky znak 韓 a odvtedy znamená „kórejský“.
Treba mať na pamäti, že aj Číňania sami seba volajú Han (92% populácie Číny t. j. okolo 1,3 miliardy ľudí sa hlási k etniku Han). Ale čínsky znak sa líši 漢, hoci výslovnosť je tá istá. Pôvod čínskeho Han je v čínskej dynastii Han (206 pred Kr. – 220 nl.).
Vladimír Bárta

Životopis

V r. 1988-1993 absolvoval SOU elektrotechnické v Banskej Bystrici. Od r. 1996 pôsobí ako fotograf v slobodnom povolaní. V r. 1996 získal 1. miesto v súťaži Najkrajšie knihy Slovenska za publikáciu Slovenská republika (spoluaut.) a v r. 1997 v súťaži Kniha roka 3. miesto za publikáciu Tatry a Spiš (spoluaut.). Vystavoval na samostatných autorských súťažiach doma i v zahraničí. Autor a spoluautor obrazových vlastivedných publikácií. Je členom Klubu fotopublicistov Slov. syndikátu novinárov (1998).
Saint-Christoly-de-Blaye

Poloha

Obec má rozlohu 28,06 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 937 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čistiaci prostriedok

Čistiaci prostriedok (tiež čistiaci prípravok) je prípravok určený na čistenie. K tomu účelu je to teda akákoľvek mechanická pomôcka alebo chemická látka - detergent.

Prenesené významy

Niekedy sa ako čistiace prostriedky označujú aj látky, ktoré sú zložitejšie než obyčajné zmesi chemických zlúčenín: Napríklad o zeleru sa dá povedať, že je detergentný pre zuby.
Licey-sur-Vingeanne

Poloha

Obec má rozlohu 3,39 km². Najvyšší bod je položený 266 m n. m. a najnižší bod 212 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ouarville

Poloha

Obec má rozlohu 20,13 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 562 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rogues

Poloha

Obec má rozlohu 30,22 km². Najvyšší bod je položený 685 m n. m. a najnižší bod 215 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Estemmenosuchus

Opis

Estemmenosuchus mal zavalité telo a krátky chvost. Bol približné 4 m dlhý a 1 m vysoký. Jeho charakteristickým rysom je nezvyčajná korunka zo štyroch rohovinových výrastkov - dvoch po bokoch tváre a dvoch na vrchu hlavy. Tieto výrastky možno slúžili na obranu, boli však krátke a tupé a pravdepodobnejším vysvetlením je, že slúžili na predvádzanie sa živočíchov v parení. Skamenelé fragmenty kože naznačujú, že telo estemmenosucha bolo hladké a bez šupín.
Le Bosc-Renoult

Poloha

Obec má rozlohu 12,7 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Classun

Poloha

Obec má rozlohu 8,82 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 76 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 251 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oysonville

Poloha

Obec má rozlohu 9,63 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 501 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Makris

Makris (starogr. Μάκρις - Makris, lat. Macris) je v gréckej mytológii dcéra Aristaia a jeho manželky Autonoy, dcéry tébskeho kráľa Kadma.
Makris bola sestrou slávneho lovca Aktaióna, ktorý náhodou uvidel nahú kúpajúcu sa bohyňu Artemis. Bohyňa ho preto za trest premenila na jeleňa, ktorého roztrhali vlastní psi.
Podľa antického autora Apollónia Rhodského sa Makris vydala za prvého kráľa Fajákov, Nausithoa. Keď najvyšší boh Zeus prikázal bohovi Hermovi, aby mu ukryl syna Dionýza pred jeho žiarlivou manželkou Hérou, Hermes dal dieťa do opatery Makride, na ostrov Fajákov (ostrov Scheria, dnes Korfu). Makris sa potom s dieťaťom ukryla v jaskyni, kde sa oň starala aj napriek nebezpečenstvu, ktoré jej hrozilo zo strany bohyne Héry. Ostrov vtedy navštívila aj bohyňa Démétér, ktorá naučila miestnych ľudí obrábať polia.
Enlli

Enlli (ang. Bardsey) je ostrov ležiaci 3,1 kilometra od polostrova Llŷn v grófstve Gwynedd v severnom Walese.
Ostrov je 1 kilometer široký a 1,6 kilometra dlhý. Na severozápadnej strane strmo stúpa od mora do výšky 167 metrov na Mynydd Enlli. Západná časť je naopak veľmi nízka a nachádza sa tu obrábateľná pôda. Na juhu sa nachádza šija, ktorá ostrov spája s polostrovom. Od roku 1974 ostrov patrí k obci Aberdaron. Jeho plochá činí približne 206 hektárov a ide o štvrtý najväčší waleský ostrov.
Ostrov bol významným náboženským miestom od čias, kedy tu v roku 516 postavil svätý Cadfan kláštor. V stredoveku išlo o významné pútnické miesto a počnúc rokom 1212 tu bola pravidelne usporiadaná púť augustiniských kanonikov. V roku 1537 bol kláštor zrušený a jeho budovy Henrichom VIII. zbúrané. Ostrov však naďalej zostal pútnickým miestom. Ostrov je známy pre svoje zastúpenie divej zveri a drsnej scenérie. V roku 1953 tu bolo založené observatórium pre pozorovanie vtáctva a to predovšetkým kvôli svojej polohe, ktorá sa nachádza na dôležitej migračnej trase vtáctva. Európskemu významu sa ostrovu dostalo vďaka hniezdiskám vtákov Puffinus puffinus a Pyrrhocorax a rovnako aj pre biotopy vzácnych rastlín.
Arue (Landes)

Poloha

Obec má rozlohu 48,11 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Polystyrén

História

Polystyrén bol prvýkrát pripravený náhodou v roku 1839 nemeckým lekárnikom Eduardom Simonom. Pri destilácii styraxu (živica ambrovníka východného — Liquidambar orientalis) získal olejovitú kvapalinu, ktorú pomenoval styrol. O niekoľko dní neskôr si Simon všimol, že olej stuhol. Predpokladal, že išlo o oxidáciu styrolu vzdušným kyslíkom, a tak tuhú látku pomenoval styroloxid. V roku 1845 však anglický chemik John Blyth a nemecký chemik August Wilhelm von Hofmann zistili, že rovnaká premena styrolu prebehne aj bez prítomnosti kyslíka a produkt pomenovali metastyrol. Neskoršia analýza preukázala, že metastyrol a styroloxid sú identické zlúčeniny. V roku 1866 Marcelin Berthelot správne určil, že metastyrol vznikol zo styrolu polymerizáciou.
Neskôr bolo zistené, že len samotným zahriatím styrolu nastáva reťazová reakcia, ktorej produktom je makromolekulová látka. Tento fakt viedol ku dnešnému pomenovaniu zlúčeniny — polystyrén. Nemecká spoločnosť IG Farben začala s výrobou polystyrénu okolo roku 1931.

Vlastnosti

Polystyrén je priehľadný tvrdý a zároveň veľmi krehký plast.Nie je odolný voči benzínu, ketónom (napríklad acetón) a aldehydom (polystyrén je všeobecne málo odolný voči organickým rozpúšťadlám). Okrem toho je pomerne citlivý na UV žiarenie. Hustota štandardného polystyrénu sa pohybuje v rozmedzí 1,04 až 1,09 g/cm³. Pri penovom, kde väčšinu objemu tvorí vzduch, je to len 0,02 až 0,06 g/cm³.
Štandardný polystyrén je tvrdý, citlivý na náraz a jeho vlastnosti sa časom a poveternostnými vplyvmi rýchlo zhoršujú (krehne, vytvára mnoho trhlín). Odolnosť voči teplote je tiež veľmi nízka — použiteľný je do 70 °C, pre rýchle starnutie sa však používa len do teploty 55 °C. Topenie kryštálov nastáva už pri teplote 90 °C, sklovitý prechod pri 95 °C.
Polystyrén horí žltým, veľmi dymivým plameňom sprevádzaným sladkým zápachom po benzéne. Produkty horenia sú pri vdychovaní zdraviu škodlivé.
Penový polystyrén má v porovnaní s klasickým polystyrénom ešte nižšiu mechanickú pevnosť a elasticitu. Je biely, nepriehľadný a vyznačuje sa veľmi nízkou tepelnou vodivosťou a hustotou.

Fyziologické účinky

Polystyrén je zdravotne neškodný (pri normálnych teplotách), a preto našiel využitie ako obalový materiál na potraviny (penový aj štandardný polystrén).