Beloveža

Polohopis

Beloveža sa nachádza 10 km severovýchodne od Bardejova v Nízkych Beskydách, v doline potoka ústiaceho do rieky Topľa. Susedí s obcami Hažlín, Šarišské Čierne, Andrejová, Bardejovská Nová Ves, Komárov a Hrabovec.
Celková výmera katastra obce je 1 015 ha. Z toho je 341 ha lesa, 75 ha zastavanej plochy, 23 ha vodných plôch (všetky potoky s okolím) a 48 ha ostatných plôch. Lesy sú tu prevažne listnaté.
Priemerná nadmorská výška obce je 290 m. Zimy sú tu chladné, letá mierne. Vykurovacie obdobie trvá v priemere 230 dní v roku.
Obec Beloveža je stredne veľká obec s počtom 295 rodinných domov a v priemere 800 trvale žijúcimi obyvateľmi. Prevláda tu gréckokatolícke náboženstvo.

Dejiny

Beloveža patrí medzi najstaršie dediny v okolí. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z 28. júna 1355. Vtedy Jagerská kapitula z poverenia kráľa Ľudovíta I. potvrdila vymedzenie majetkov panstva Smilno pre zemepánov Tekulovcov. Majetkovou súčasťou panstva bola aj Beloveža. Vznik obce sa kladie do druhej štvrtiny 14. storočia. Vybudovali ju usadlíci užívajúci zákupné roľnícke právo so šoltýsom.
Písomné pramene od 14. storočia uvádzajú obec Beloveža zväčša v nasledovných pravopisných obmenách – roku 1355 Belawese, 1492 Belawesa, 1736 Belovescha, 1808 Belowese, koncom 19. a začiatkom 20. storočia po maďarsky Belavezsa a po rusínsky Biloveža.
Zdá sa, že motívom názvu pre obec bola biela veža. Mohla ňou byť strážna veža v pohraničí v 11. a 12. storočí, prípadne, ako uvádza historik Ferdinand Uličný, murovaná veža benediktínskeho kláštora, podľa ktorej dostalo názov tunajšie údolie. Keď tu vznikla dedina, názov dostala podľa názvu údolia. O takomto pôvode svedčí jej vývin a ráz v 15. – 16. storočí.
Existuje aj ďalšia verzia pôvodu názvu obce, a to podľa pomenovania veže na tunajšej cerkvi. Ani tento pôvod však nie je vierohodne dokázaný.
Beloveža sa ďalej spomína v listinách kráľa Žigmunda z rokov 1414 a 1416, ktorými potvrdil Czudarovcom vlastníctvo majetkov panstva Makovica, a v súpise dedín Šarišskej stolice z roku 1427. V tomto roku bola Beloveža zdanená od 24 alebo 28 port (poddanské usadlostí), takže bola počtom usadlostí, ale aj rozlohou chotára stredne veľkou dedinou makovického panstva. Iný prameň uvádza, že v roku 1427 bola obec majetkom rodiny Czudarovej a mala 29 „orekov“. Ďalší údaj uvádza Vlastivedný slovník obcí na Slovensku, kde sa uvádza, že v roku 1427 mala obec 52 port.
V druhej polovici 15. storočia sa väčšina domácností z Beloveže odsťahovala, v roku 1492 tu hospodárili len tri. 20 usadlosti bolo len nedávno úplne opustených, ako uvádza dobový archívny materiál. Pravdepodobnou príčinou vyľudnenia bolo aj spustošenie obce poľským vojskom roku 1472.
V rokoch 1548, 1567 boli sedliaci zdanení od 2,3 a 2,5 porty. V roku 1567 tu hospodárila jedna domácnosť na celej a štyri na polovičných usadlostiach. V roku 1600 bolo v obci 10 poddanských domov. Bývali tu aj šoltýske rodiny a osadenstvo fary. 
Beloveža sa z úpadku koncom 15. a 16. storočia pozviechala a charakter prosperujúcej stredne veľkej dediny si uchovala až po dnešné časy. Svedčia o tom aj údaje o počtoch obyvateľov a domov v jednotlivých rokoch. Kým napríklad v roku 1787 mala obec 75 domov a 452 obyvateľov, v roku 1828 to už bolo 585 obyvateľov v 79 domoch, v roku 1970 972 obyvateľov a 211 domov. V roku 2005 to bolo 803 obyvateľov a 295 domov.
Belovežania sa do povedomia širokého okolia dostali ako obchodníci – košikári. Košikárstvo a podomový obchod v obci má dlhú a bohatú tradíciu. Maďarský písaný prameň z roku 1883 uvádza, že „z Beloveže ročne mnoho tisíc košíkov exportujú do Ruska a Nemecka“.
Podomovému obchodu v 19. a v prvej polovici 20. storočia priala aj doba, v ktorej sa realizoval. Boli do neho zapojení jednotlivci, ale aj celé rodiny. Podomový obchod (tunajší názov „chodenie do drahy“) sa v značnom rozsahu rozvíjal až do polovice 80. rokov 20. storočia, kedy táto miestna tradícia pomaly zaniká.
V obci má svoju dlhoročnú tradíciu i včelárstvo. Po druhej svetovej vojne sa chovom včiel zaoberalo niekoľko obyvateľov, neskôr však nadlho zaniklo, až v posledných rokoch sa znova dostáva do povedomia.
V roku 1933 bola založená obecná kronika.
V roku 1953 po dvojročnom úsilí bola daná do užívania prvá administratívna budova spojená s požiarnou zbrojnicou.
V roku 1965 sa začína svojpomocná výstavba kultúrno-správnej budovy (tzv. Akcia „Z“), do užívania bola odovzdaná v roku 1969 a stala sa sídlom MNV a materskej školy.
Do roku 1975 sa v obci na pôde hospodárilo súkromne. Podľa vtedajších zákonov každý súkromne hospodáriaci roľník bol povinný odovzdávať štátu naturálne dane (kontingenty), ktoré boli stanovené podľa výmery pôdy. Ako jedna z posledných obcí vstúpila Beloveža v roku 1975 do Jednotného roľníckeho družstva; bola pričlenená do JRD so sídlom v Bardejovskej Novej Vsi. V obci bol zriadený hospodársky dvor v lokalite Pod Ostrou, kde boli vybudované 3 maštale pre hovädzí dobytok v počte asi 400 kusov.
V roku 1978 bolo v sále kultúrneho domu zriadené stále kino („Kino SNP“). 
V roku 1981 bola ukončená výstavba futbalového ihriska, v roku 1983 materskej školy.

Symboly obce

Symboly obce sú zapísané v Heraldickom registri Slovenskej republiky.

Erb

Štít: Neskorogotický.

Pečať

Podkladom pre tento návrh bola obecná pečať Beloveže, pochádzajúca z druhej polovice 18. storočia. Odtlačok typária z roku 1762 je uložený v zbierke mestských a obecných pečatí v Budapešti. Na pečati s kruhopisom SIGIL:/LUM/BELOWESZA 1762 /pečať obce Beloveža/ je ako obecné znamenie vyobrazený kostol s vežami a na pažiti /pate/ sú kamene. Obdobné znamenie obsahuje aj mladšia pečať z roku 1868. V prípade oboch pečatí Beloveže ide o tzv. hovoriace znamenie poukazujúce na meno obce. Hovoriace symboly sú v mestskej a obecnej heraldike pomerne bežné. Vzhľadom na autentickosť a vek tohto symbolu bolo odporučené, aby svoje pôvodné znamenie využila obec i v súčasnosti, pri tvorbe vlastného erbu.

Hudba

Obec už viac ako štvrťstoročie úspešne reprezentuje folklórna spevácka skupina „Bilovežanka“, ktorej vedúcou je Mária Baroláková. Členky súboru reprezentovali obec aj na regionálnej súťaži „Makovická struna“.

Náboženstvo

História cirkvi je úzko spätá s históriou obce a jej obyvateľov. Prvý kostol (cerkov) bol v obci vybudovaný už v prvej polovici 14. storočia. Z doložených prameňov je známe, že ešte koncom 15. storočia bol kostol drevený a pravdepodobne taký ostal až do roku 1778.
V tomto roku bol postavený murovaný, barokovo-klasicistický kostol, ktorý je výnimočný svojim päťvežovým architektonickým riešením. Je zaradený do „Zoznamu kultúrnych pamiatok Slovenska“. Kostol je zasvätený pamiatke sv. Michala archanjela. Najväčšiu zásluhu na jeho výstavbe mal pravdepodobne vtedajší duchovný Andrej Petrík, ktorý v obci pôsobil v rokoch 1759 – 1804 (45 rokov). Pred ním v rokoch 1754 – 1759 tu pôsobili pravdepodobne jeho príbuzní Ján a Michal Petríkovci.
V 80. rokoch minulého storočia schátralú plechovú krytinu na kostole nahradila krytina medená.

Doprava

Do obce Beloveža dochádza pravidelná autobusová doprava z mesta Bardejov.