google/wiki40b huggingface dataset:
Hana Hegerová

Rodinné zázemie

Jej otec Ján Farkaš bol bankovým úradníkom. Z matkinej strany pochádza zo starej a významnej zemianskej rodiny z obce Čelkova Lehota, ktorá sa nachádza v severozápadnom Slovensku, v okrese Považská Bystrica. Nevlastný brat Ramón je z prvého manželstva jej otca Jána. Druhý nevlastný brat Peter Pažitný je z druhého manželstva jej mamy Márie s MUDr. P. Pažitným. Má jedného syna Matúša.

Štúdiá

V roku 1950 zmaturovala na gymnáziu v Komárne. Chcela pokračovať v štúdiu na vysokej škole, no z kádrových dôvodov jej to nebolo umožnené. Krátko chodila do baletnej prípravky SND v Bratislave. Potom navštevovala súkromné hodiny spevu u profesora R. Rosnera.
Krátko pracovala ako účtovníčka v Škodových závodoch v Komárne i ako pedagóg na miestnom odbornom učilišti. V rokoch 1951 – 1953 absolvovala dramatický odbor na Konzervatóriu v Bratislave. Učil ju aj Ladislav Chudík.

Umelecká kariéra

V rokoch 1953 – 1958 mala angažmán v Divadle Petra Jilemnického v Žiline. V roku 1957 si ju všimol Juraj Berczeller, kapelník orchestra legendárnej bratislavskej Tatra revue. Ponúkol jej post speváčky a tak ju vlastne objavil pre túto scénu. Potom prišiel konkurz do pražského divadla Rokoko, kde pôsobila v rokoch 1958 – 1961. Ako divadelná a filmová herečka využívala šansón tak od domácich ako aj zahraničných  autorov, ako boli napríklad Édith Piaf, Jacquesa Brela a ďalší. Jej dramatická interpretácia piesní zaujala nielen publikum, ale aj odbornú kritiku.
V rokoch 1961 – 1966 pôsobila v pražskom divadle Semafor. V roku 1965 mala s Miroslavom Horníčkom recitál  H & H´65. Po skončení angažmánu v divadle sa venovala sólovým koncertom najmä v zahraničí (Belgicko, SRN, Švajčiarsko). V roku 1963 v čitateľskej ankete Zlatý slávik, ktorú každoročne vyhlasoval český hudobný mesačník Melodie, sa umiestnila na druhom mieste, hneď za Evou Pilarovou. V roku 1964 účinkovala v legendárnom českom muzikálovom filme Kdyby tisíc klarinetů, ktorý režíroval Ján Roháč.
V rokoch 1967 – 1969 vystupovala v parížskej Olympii. V nasledujúcich rokoch mala koncerty napríklad v Argentíne, Kanade, Poľsku i Sovietskom zväze. Ako pozoruhodná stálica šansónu je uznávaná hlavne v nemecky hovoriacich krajinách, kde často koncertovala. V čase československej komunistickej normalizácie jej koncertná činnosť bola obmedzovaná.
Na prelome 70. a 80. rokov strávila pol roka vo väzení. Na jej účet omylom prišla vyššia finančná čiastka, ktorá v skutočnosti patrila Karlovi Gottovi. Hegerová sa podľa vlastných slov domnievala, že ide o honorár z Nemecka a nechala si ho, čo súd vyhodnotil ako spreneveru.
11. augusta 2011 Hana Hegerová oznámila médiám, že končí so svojou speváckou kariérou. Krátko predtým zrušila všetky svoje plánované koncerty vrátane oslavy svojich 80. narodenín v Divadle Hybernia v Prahe. I keď sa v médiách špekulovalo o tom, že je herečka vážne chorá, ona sama tieto chýry vyvrátila.
Loison

Poloha

Obec má rozlohu 14,18 km². Najvyšší bod je položený 253 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carlo Maderno

Život a dielo

Maderno začal svoju kariéru v mramorových lomoch. V roku 1588 sa so svojimi štyrmi bratmi presťahoval do Ríma, kde sa stali spolupracovníkmi svojho strýka Domenica Fontanu. Spočiatku pracoval ako tesár mramoru. Jeho prvým samostatným dielom bola v roku 1596 úplne suverénne a vyzreté priečelie pre kostol Santa Susanna (1597 - 1603); bolo to jedno z prvých barokových priečelí, rušiace manieristické zvyklosti. Stavba má dynamický rytmus stĺpov a pilastrov s vystupujúcou centrálnou loďou.
Priečelie kostola Santa Susanna vzbudilo pozornosť pápeža Pavla V., ktorý Maderna v roku 1603 vymenoval za hlavného architekta baziliky sv. Petra. Maderno bol poverený zmenou Michelangelových plánov baziliky a dodaním návrhov pre rozšírenú loď s palácovým priečelím. Priečelie, dokončené v roku 1612, je postavené s balkónom (pre pápežské žehnanie) nad centrálnou bránou. Toto ďalšie rozšírenie baziliky (ktorá z Michelangelovho pôdorysu gréckeho kríža prešla na súčasný latinský kríž) býva kritizované, pretože prekáža pohľadu na dóm z námestia, často ignorujúce fakt, že prístupová cesta bola postavená v modernej dobe. Maderno nemal pri návrhu tejto stavby toľko voľnosti ako u ostatných projektov.
Väčšina Madernovej práce boli prestavby už existujúcich budov. Jedinou stavbou, ktorú navrhol a bola postavená pod jeho dozorom, je Santa Maria della Vittoria (1608 - 1620), kde jeho prácu často zatieňuje Berniniho kaplnka Cornaro a súsošie Videnie sv. Terézie. Dokonca Madernove majstrovské dielo, kostol Sant'Andrea della Valle, nie je pôvodne jeho. Navrhol priečelie a kupolu, druhú najväčšiu v Ríme. Kostol sám bol navrhnutý Giuseppe Francesco Grimaldim a Giacomom della Portom v roku 1540. V dobe Madernovej smrti bola postavená len polovica priečelia; dielo dokončil podľa pôvodných návrhov Carlo Fontana.
Medzi jeho ďalšie práce patria rímske kostoly Gesù e Maria, San Giacomo degli Incurabili a San Giovanni dei Fiorentini (kde je pochovaný). Pracoval tiež v Kvirinálskom paláci, pápežskom paláci v Castel Gandolfo a paláci Barberini. Podieľal sa tiež na návrhoch pre kaplnku sv. Vavrinca v kostole San Paolo fuori le Mura a kaplnku Caetani v kostole Santa Pudenziana.
Amions

Poloha

Obec má rozlohu 17,01 km². Najvyšší bod je položený 525 m n. m. a najnižší bod 359 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 288 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-Viel

Poloha

Obec má rozlohu 11,79 km². Najvyšší bod je položený 274 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 291 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mystery Writers of America

Mystery Writers of America je stavovská organizácia amerických spisovateľov detektívok so sídlom v New Yorku s počtom viac ako 3000 členov. Združuje väčšinu spisovateľov literatúry faktu a detektívky, vydavateľov, redaktorov, scenáristov, literárnych agentov a iných odborníkov z danej oblasti.
Organizáciu založili 26. marca 1945 v New Yorku spisovatelia Clayton Rawson, Anthony Boucher, Lawrence Treat, a Brett Halliday.
V roku 2010 predsedá organizácii spisovateľka Laura Lippmanová.
Helmuth Plessner

Helmuth Plessner (* 4. september 1892, Wiesbaden – † 12. jún 1985, Zürich) bol nemecký filozof, jeden zo zakladateľov filozofickej antropológie.
Ságelský potok

Prameň

Pramení v Borskej nížine západne od kóty 296,9 m, na území obce Borský Mikuláš, v nadmorskej výške približne 255 m n. m.

Smer toku

Na hornom toku tečie severozápadným smerom, na západnom okraji intravilánu Borského Mikuláša tečie na krátkom úseku na sever. Za obcou pokračuje sprvu západoseverozápadným, tesne pred ústím opäť severozápadným smerom.

Ústie

Do Myjavy sa vlieva východne od mesta Šaštín-Stráže v nadmorskej výške 169,2 m n. m.
Beaulieu (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 7,73 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 683 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Silvester Silvestrovič Gogockij

Silvester Silvestrovič Gogockij (* 1813 – † 1889) bol ruský filozof. Úlohu filozofie videl v zobrazovaní ideý boha ako rozumového a tvorivého princípu sveta. Poznanie boha je vrodené, idea boha je neoddeliteľná od ľudského poznania.
Esbarres

Poloha

Obec má rozlohu 15,86 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 746 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Faktor grafu

Faktor grafu G alebo faktorový podgraf je taký podgraf grafu G, ktorý obsahuje všetky vrcholy grafu G.
Podgraf H je faktor grafu G, ak množina vrcholov grafu H je totožná s množinou vrcholov grafu G.

k-faktor grafu

Definícia: Nech je G = (V, E) graf a nech je H = (V, F) podgraf grafu G. Ak je H pravidelný graf stupňa k, tak H nazývame k-faktor grafu G.
Kompletné párovanie je 1-faktor grafu, a teda pravidelný párny graf stupňa p možno rozložit na p 1-faktorov. Ak graf nie je párny, tak nie vždy je možné rozložit pravidelný graf na 1-faktory, pretože tento graf nemusí obsahovat žiaden 1-faktor.

Petersenova veta

Pre 2-faktory platí nasledujúce tvrdenie, ktoré dokázal Julius Petersen v roku 1891.
Petersenova veta: Nech je G = (V, E) pravidelný graf stupňa 2p. Potom množinu hrán E možno rozložit na p 2-faktorov grafu G.
Baigts-de-Béarn

Poloha

Obec má rozlohu 13,53 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 805 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grossvenediger

Výstup cez pražské chaty

Najčastejšia výstupová cesta na Großvenediger začína od parkovisku pri Matreier Tauernhaus vo výške 1 512 m n. m. Prvých pohodlných päť kilometrov vedie údolím potoka Tauernbach po cestičke a neskôr širokej ceste cez niekoľko horských osád. Až na krátky úsek okolo perejí pri osade Außergschlöß stúpa cesta len veľmi mierne. To sa zmení pri sútoku s potokom Karlesbach v 1 735 m n. m., v miestach kde v 19. storočí končil ľadovec. Novo preznačená cesta 902B odbočuje, vedie cez most, takmer sa stráca a neskôr sa napojí na zreteľnú pôvodnú trasu 902B. Chodník vedie po svahu bočného údolia Karlesbachu a ostro stúpa až na Starú pražskú chatu (2 489 m n. m.) a ďalej už o niečo miernejšie na Novú pražskú chatu (2 796 m n. m.), kde väčšina turistov prenocuje. Nad chatou sa chodník postupne stráca, značka vedie po suti a cez snehové pole traverzom pod hrebeňom Niederer Zaun k ľadovcu Schlatenkees. Vzhľadom k veľkému množstvu trhlín je nevyhnutnosťou základná ľadovcová výbava, takisto je potrebné počítať s obtiažnou orientáciou pri zhoršenej viditeľnosti. Technicky je cesta po ľadovci pomerne nenáročná, iba v spodnej časti je krátke prudšie miesto. Na citlivejších jedincov už môže pôsobiť nadmorská výška (únava, zadýchanie, nevoľnosť, bolesti hlavy). Na záver cesta opúšťa ľadovec a vedie po krátkom úzkom snehovom hrebienku s možnosťou pádu na obe strany až k vrcholu s krížom.
Saint-Amadou

Poloha

Obec má rozlohu 4,64 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 253 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Marcellin (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 7,81 km². Najvyšší bod je položený 454 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 041 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Léger

Obyvateľstvo

Obec má približne 3 302 obyvateľov (2010).
Brux

Poloha

Obec má rozlohu 35,91 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 707 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tiraspol

História

Tiraspol bol založený roku 1792 Alexandrom Suvorovom. Názov pochádza z gréckych slov Tyras (staroveký názov pre rieku Dnester) a polis – mesto. V rokoch 1929 – 1940 bolo do Tiraspolu prenesené hlavné mesto Moldavskej ASSR, autonómneho celku v rámci Ukrajinskej SSR, sídliaceho od svojho vzniku roku 1924 v Balte. V roku 1940 obsadil Besarábiu Sovietsky zväz, ale od augusta 1941 do apríla 1944 bola opäť okupovaná fašistickým Rumunskom. Potom sa mesto stalo natrvalo súčasťou Moldavskej SSR až do roku 1990, kedy tu bola vyhlásená neuznaná nezávislosť Podnesterska. 
Tvár mesta, ktoré je tvorené predovšetkým blokmi panelových sídlisk a reprezentatívnymi budovami v sovietskom štýle, sa od dôb ZSSR takmer nezmenila. Mesto leží na dôležitej cestnej a železničnej spojnici Odesa-Kišiňov. Kvôli problémom s príslušníkmi tamojšej colnej správy a neústretovosťou podnesterských úradov bola však v marci 2007 osobná železničná doprava zastavená a niektoré autobusové spoje boli presmerované cez mesto Căușeni, aby sa vyhli podnesterskému územiu.
Po rusko-gruzínskom konflikte roku 2008 uzavrel Tiraspol, hlavné mesto neuznaného štátu, partnerstvo s mestami Suchumi a Cchinvali, sídlami ďalších medzinárodne neuznávaných štátov podporovaných Ruskom.

Židia a antisemitizmus

Tiraspol mal význačnú židovskú komunitu (29 % v roku 1926), ktorá sa mnohokrát stala predmetom antisemitských útokov. Tie sa znovu objavili v roku 2001 a 2004, kedy bolo zničených 70 náhrobkov na židovskom cintoríne (miestne úrady sa odmietli podieľať na náprave škôd) a tiež pokus o podpálenie miestnej synagógy.
Montfort-sur-Risle (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 3,94 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 791 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ernő Rubik

Ernő Rubik, maď.  Rubik Ernő (* 13. júl 1944, Budapešť) je maďarský vynálezca, sochár a architekt. Jeho najznámejším vynálezom je Rubikova kocka. Kocku zostavenú z farebných štvorcov možno otáčať okolo troch osí, čím je možné dosiahnúť až štyridsaťtri miliárd farebných kombinácií. Hlavolam sa stal populárny po celom svete.
Skolecit

Charakteristika

Tento zeolitový minerál vytvára tenké, pozdĺžne ryhované prizmatické kryštály. Vyskytuje sa aj v podobe vláknitých, lúčovite usporiadaných agregátov. Je priehľadný až priesvitný. Má sklený alebo hodvábny lesk.

Vznik

Vzniká v dutinách bazaltov.

Poznávanie

Skolecit sa pri zahrievaní ohýba do červovitých útvarov a taví sa.
Rhoikos zo Samosu

Rhoikos (starogr. Ῥοῖκος) bol grécky sochár a architekt v 6. storočí pred Kr.
Rhoikos, syn Filea (alebo Fileia), pochádzal zo Samu. Činný bol v 1. polovici 6. storočia pred Kr. Podľa Pausania bol jedným z prvých sochárov, ktorý odlieval kovové sochy (najstaršie bronzové sochy boli nitované z bronzových plátov pripravených na drevené jadro, odlievanie z bronzu poznali Gréci už pred 6. stor. pred Kr.). Staroveký historik Herodotos ho uvádza ako staviteľa chrámu bohyne Héry (Héraion, postavený približne v roku 560 pred Kr.) na ostrove Samos: „Tretie ich dielo je chrám najväčší zo všetkých, aký poznáme, ktorého prvým staviteľom bol ich krajan Rhoikos, syn Fileov.“
V antike sa mu pripisovala i socha bohyne Nyx umiestnená v Artemidinom chráme v Efeze. Jeho meno bolo nájdené na fragmente vázy, venovanej ako votívny dar bohyni Afrodite v egyptskej Naukratide. Rhoikos bol podľa Diogena Laertia otec architekta Theodóra zo Samosu (Theodóros bol podľa iných antických autorov synom Téleklea).
Bettborn (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 6,57 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 430 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medailové poradie na Letných olympijských hrách 2012

Toto je kompletné medailové poradie na Letných olympijských hrách 2012 konajúcich sa v Londýne podľa Medzinárodného olympijského výboru.
Mašková (potok)

Mašková je potok na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresu Lučenec. Je to pravostranný prítok Ipľa dlhý 25 km a je tokom III. rádu.
Prameň: v pohorí Ostrôžky, na východnom úpätí Timravského vrchu (670,6 m n. m.), v nadmorskej výške 639 m n. m.
Smer toku: prevažne juhovýchodný, od obce Veľká nad Ipľom juhozápadný
Geomorfologické celky: 1.Ostrôžky, 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Lučenská kotlina, časť Jelšovská pahorkatina
Prítoky: sprava Klenický potok, Velický potok, Ronok, Dáľovský potok, zľava Jelšovík
Ústie: do Ipľa, na katastrálnom území obce Trenč, v nadmorskej výške okolo 165 m n. m.
Obce: Polichno, Lupoč, Mašková, Jelšovec a Veľká nad Ipľom
Quelmes

Poloha

Obec má rozlohu 9,86 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 567 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Baume

Poloha

Obec má rozlohu 16,91 km². Najvyšší bod je položený 1 890 m n. m. a najnižší bod 636 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Deryck Whibley

Sum 41

Bol členom niekoľkých kapiel do okamihu, než na strednej škole stretol Stevea Jocza. Deryck a Steve sa stali dobrými priateľmi a založili skupinu Kaspir, v ktorej okrem frontamna Whibleyho a bubeníka Jocza účinkovali aj basgitarista Mark Spicoluk a gitarista Marc Costanzo. Neskôr vyhodili problematického Spicoluka, Costanzo odišiel do popovej skupiny Len a na jeho miesto prišiel Dave Baksh. Súčasne skupina zmenila svoje meno na Sum 41.

Profesná dráha

Vedľa Sum 41 si Whibley vybudoval v hudobnom priemysle kariéru producenta a manažéra. V Bunk Rock Productions spoluprodukoval niekoľko dosiek skupiny Treble Charger Greiga Noriho, na albume Detox naspieval vedľajšie vokály. Na začiatku roku 2005 svoj podiel v spoločnosti predal.
Počas tvorivej pauzy Sum 41 v rokoch 2005 a 2006 spolupracoval s Tommym Lee na albume Tommyland: The Ride a s Iggy Popom na doske A Million in Prizes: The Antology.
V súčasnosti pracuje ako producent prvého albumu vedľajšieho projektu svojho kolegu Cona McCaslina The Operation M.D.. Podieľal sa tiež na doske Avril Lavigne The Best Damn Thing, ktorú nielen produkoval, ale hral tu na gitaru, nahrával vedľajšie hlasy a písal hudbu pre rockovo a punk-rockovo orientované piesne.
Okrem svojej hudobnej kariéry vystupuje príležitostne aj ako herec. Zahral si napríklad Tonyho v snímku Dirty Love a sám seba vo filme King Of the Hill

Súkromný život

V roku 2003 údajne pol roka chodil s Paris Hilton.
V januári 2004 začal chodiť so speváčkou Avril Lavigne. Počas jej európskeho turné spoločne podnikli cestu do Benátok, kde sa zasnúbili. Svadba s tradičným obradom sa konala 15. júla 2006 v súkromnom sídle v kalifornskom pobrežnom meste Montecito (140 kilometrov severozápadne od Los Angeles).
Ján Cirák

Životopis

Narodil sa v Zlatých Moravciach. V roku 1981 úspešne dokončil štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V tom istom roku zložil rigoróznu skúšku a získal titul doktor práv (JUDr.). Bezprostredne po skončení štúdia začal na tejto fakulte aj pôsobiť a venoval sa občianskemu právu hmotnému. V roku 1992 získal titul Kandidát vied (CSc.) v odbore občianske právo. V roku 1997 začal vyučovať taktiež na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela, kde pôsobí až do súčasnosti. V odbore občianske právo habilitoval v roku 1999 na docenta. V rokoch 2003 až 2006 pôsobil ako tzv. mimoriadny profesor na Právnickej fakulte Univerzity Komenského. V roku 2007 ukončil svoje pôsobenie na Právnickej fakulte Univerzity Komenského a v nasledujúcom roku začal vyučovať na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy. Tu sa podobne ako na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela zaoberal viacerými právnymi odvetviami. Teda okrem občianskeho práva aj rodinným právom, európskym súkromným právom, právom duševného vlastníctva a zmenkovým právom . 26. novembra 2013 ho prezident Ivan Gašparovič vymenoval za profesora v odbore občianske právo.
Bol členom Rekodifikačnej komisie Ministerstva spravodlivosti pre nový Občiansky súdny poriadok. Taktiež patrí k členom Komisie pre rekodifikáciu súkromného práva, ktorá pripravuje nový Občiansky zákonník. Profesor Cirák je súčasne zapísaný v zozname advokátov Slovenskej advokátskej komory.
Limbach

Poloha a prírodné pomery

Obec Limbach sa rozkladá na južnom podhorí Malých Karpát (západná časť katastra obce zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty).  
Limbachom preteká Limbašský potok, ktorý na území obce priberá dva prítoky: Račí potok a potok Lúčanka.
V katastrálnom území obce ležia aj dve chránené územia - súčasti CHKO Malé Karpaty - prírodná rezervácia Nad Šenkárkou so vzácnymi rašeliniskovými druhmi rastlín, a prírodná pamiatka Limbašská vyvieračka.

História obce a pamätihodnosti

Dedina vznikla okolo roku 1350, keď vyľudnené územia po mongolskom vpáde do Uhorska osídľovali nemeckí osadníci na pozvanie kráľa Bela IV. Týchto po roku 1945 deportovali do Nemecka a začali sa tu usádzať obyvatelia slovenskej národnosti.

Pamätihodnosti

K pamätihodnostiam Limbachu patria dva kostoly, evanjelický z roku 1802 upravený v roku 1930 v klasicistickom štýle, s dominantnou vežou, stojaci priamo v centre obce, a rímskokatolícky Kostol svätého Teobalda, vypínajúci sa na miernom návrší na západnom okraji obce.
Gotický kostol, pochádzajúci z konca 15. storočia, je jedinou sakrálnou stavbou na Slovensku, zasvätenou tomuto svätcovi. Je to jednoloďová stavba s predstavanou vežou. Kostol bol v 17. storočí prestavaný, no zachovali sa pôvodné gotické prvky - napr. oporné piliere na sakristii či zamurovaný gotický portál na prízemí. V roku 2001 sa začala rozsiahla rekonštrukcia kostola, bolí vymaľované exteriéry i interiérové priestory. V roku 2006 prebehla generálna rekonštrukcia oltára.

Dopravné napojenie a hospodársky význam

Obec Limbach leží západne od okresného mesta a mimo hlavnej cestnej komunikácie spájajúcej obce južného podhoria Malých Karpát. Okrem uvedenej cesty je obec prístupná dvoma turistickými chodníkmi - modro a zeleno  značeným. Oba sú odbočkou z chodníka vedúceho hlavným malokarpatským hrebeňom.
Okrem vinohradníctva obec nemá väčší ekonomický význam.
Quié

Poloha

Obec má rozlohu 2,51 km². Najvyšší bod je položený 1 040 m n. m. a najnižší bod 475 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Freiburg im Breisgau

Poloha

Freiburg im Breisgau je mesto bez okresu (kreisfreie Stadt) a nachádza sa vo vládnom obvode Freiburg. Mesto je správnym sídlom regiónu Südlicher Oberrhein a krajinského okresu Breisgau-Hochschwarzwald, ktorý ho takmer celé obklopil. Najbližšie väčšie mestá sú francúzsky Mulhouse v Alsasku, asi 40 km juhozápadne, švajčiarsky Bazilej, asi 60 km južne, a Zürich, asi 86 km juhovýchodne, potom Štrasburg, asi 85 km a Karlsruhe, asi 140 km severne, ako aj Stuttgart, asi 200 km severovýchodne.

Dejiny

Pri staršej osade bolo v roku 1120 založené mesto, ktoré sa stalo metropolou breiskej župy (nem. Breisgau). Breiská župa pripadla roku 1368 habsburskému rodu a predstavovala tzv. Predné Rakúsko (nem. Vorderösterreich) s menšími prestávkami až do roku 1805, kedy bola pripojená k Bádensku. Schwarzwald a juhozápadné Nemecko vôbec bolo v roku 1513 dejiskom povstania spolku tzv. sedliackej črievice (nem. Bundschuh).

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov prekročil začiatkom roku 1930 hranicu 100 000, čím bol Freiburg priradený k veľkomestám. Dnes tu žije asi 215 000 ľudí, z ktorých je asi 30 000 študentov univerzít Univerzity Alberta Ludwiga (nem. Albert-Ludwigs-Universität), Vysokej školy hudby (nem. Musikhochschule), Vysokých odborných škôl (nem. Fachhochschulen) a Pedagogickej vysokej školy (nem. Pädagogische Hochschule).

Šport

Freiburg im Breisgau je domovom futbalového mužstva SC Freiburg. Ich domácim štadiónom je Badenova-Stadion. SC Freiburg je klub ktorý dosahoval úspech v 20. storočí, ale dnes pôsobí v nižších súťažiach.