google/wiki40b huggingface dataset:
Agentúra pre riadenie dlhu a likvidity

Agentúra pre riadenie dlhu a likvidity (skr. ARDAL) je orgán štátnej správy Slovenskej republiky zabezpečujúcim riadenie štátneho dlhu a likvidity a rozpočtová organizácia. Agentúru zastupuje a riadi riaditeľ, ktorého vymenúva a odvoláva minister financií.

História

Agentúra pre riadenie dlhu a likvidity (ďalej „Agentúra“, „ARDAL“) vznikla ako súčasť reformy riadenia verejných financií. Cieľom bolo vytvoriť moderný systém riadenia štátneho dlhu a likvidity vychádzajúci z najlepšej medzinárodnej praxe krajín Európskej únie. Reforma tejto oblasti riadenia verejných financií začala v roku 2002. V rámci tejto reformy bol zriadený systém štátnej pokladnice, ktorý tvorí Ministerstvo financií SR, Štátna pokladnica, DataCentrum a Agentúra.
Agentúra bola zriadená podľa ustanovenia § 14 zákona č. 291/2002 Z.z. o Štátnej pokladnici a o zmene a doplnení niektorých zákonov v platnom znení ku dňu 1. februára 2003 ako rozpočtová organizácia zapojená na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Ministerstva financií SR. Agentúra je zároveň oprávnená na vykonávanie činností ako obchodník s cennými papiermi v zmysle zákona č. 566/2001 Z.z. o cenných papieroch a investičných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.

Riaditeľ Agentúry

Agentúru zastupuje a riadi riaditeľ, ktorého vymenováva minister financií SR. Súčasným riaditeľom ARDAL je od roku 2003 Daniel Bytčánek.

Sídlo Agentúry

Sídlom Agentúry je Bratislava.
Adresa: Radlinského 32, 813 19 Bratislava
Byron Lichtenberg

Zo života

Byron Lichtenberg absolvoval v roku 1969 Brown University v Providence v štáte Rhode Island, kde získal titul bakalára v odbore letecké inžinierstvo. V roku 1975 študoval strojné inžinierstvo na Massachusetts Institute of Technology, získal titul Master of Science , na rovnakej univerzite získal v roku 1979 titul Doktor vied (Doctor of Science- Sc.D.) v odbore biomedicínske inžinierstvo. 
Do tímu amerických astronautov sa hlásil v roku 1977, ale nebol vybraný. V roku 1978 bol prijatý a získal kvalifikáciu špecialista pre užitočné zaťaženie pre laboratórium Spacelab.
Filain (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 15,79 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boust

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 259 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 083 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suché Potoky (zaniknutá osada)

Suché Potoky je zaniknutá osada, ktorá sa nachádzala v doline medzi obcami Dobrá a Opatová.

Dejiny

Suché Potoky boli typickou zemianskou obcou, patriacou zemianskym rodinám, ako napr. Šimoniovci, Varšáňovci, Horvátovci, Rozvadskí, Tvrdomestickí či Mitickí.
Vznik usadlosti je dosť nejasný a pravdepodobne prvá zmienka pochádza z roku 1324, kde sa spomína aj zemianska rodina Šimoniovcov, pochádzajúca z Tekova. V období husitských vojen prišli Šimoniovci takmer o všetok svoj majetok. Imrich Šimony bol zajatý husitmi a jeho syn Felix, aby vykúpil svojho otca zo zajatia, musel dať do zálohu majetky v Dobrej a aj v Suchých Potokoch. Počas bojov medzi uhorskou a husitskou armádou trpeli najmä obyvatelia okolitých obcí, ktorí boli nútení opustiť svoje domovy a hľadať bezpečný úkryt. Niektorí obyvatelia Dobrej hľadali bezpečie v doline pri Suchých Potokoch. Okolo roku 1450 osada Suché Potoky zanikla.
Luxemburské záhrady

Luxemburské záhrady (francúzsky Jardin du Luxembourg) sú verejný park v Paríži. Rozkladajú sa na ľavom brehu Seiny v 6. obvode a sú sústredené okolo Luxemburského paláca, sídla senátu. Majú rozlohu 224 500 m² (22,5 hektáru) a sú druhým najväčším verejným parkom v Paríži.
Tarifit

Geografické rozšírenie

Tarifit sa hlavne používa v regióne Ríf v Maroku. Početné komunity mimo pohoria Ríf žijú v Wudžda (Oujda), Tandža (Tangier), Titwán (Tetouan), Al-Aráiš (Larache), Fás (Fès), Kasablanke a vo španielskej Melille. Komunity emigrantov žijú v Holandsku, Belgicku, Nemecku, Francúzsku a vo Španielsku.

Nárečia

Tarifit má veľké množstvo nárečí.

Písmo

Podobne ako iné berberské jazyky sa aj tarifit historicky zapisoval rôznymi typmi písma - arabským, latinkou a tifinagom. Do 20. storočia existuje len veľmi málo písomných prameňov v tarifite.
V počas 80. a 90. rokov 20. storočia bolo používanie tifinagu v Maroku zakázané, pričom jeho používatelia boli väznení. V roku 2003 sa v Maroku stal tifinagh oficiálnym písmom. Arabské písmo a latinka sa však používajú neoficiálne a na internete naďalej.
Imathia

Imathia (gr. Ημαθία – Imathía, starogr. Emathía) je grécka krajská jednotka  na severe Grécka v Makedónii. Imathia hraničí s gréckymi makedónskymi krajmi Pieria, Kozani, Pella a Solún. Hlavné a najväčšie mesto je Veria. Tečie cez ňu rieka Aliakmonas.
Celá krajská jednotka Imathia má okolo 145 000 obyvateľov, samotná Veria okolo 45 000. Mnoho ľudí pôvodom z Imathie sa vysťahovalo do Solúnu.

Dejiny

Imathia bola súčasť Macedónskeho kráľovstva. Stáli tu mestá ako Veria a Vergina (Aigai), kde sa nachádzajú hrobky macedónskych kráľov, medzi nimi aj Filipa II., otca Alexandra III. Macedónskeho.
V 2. storočí po rímsko-macedónskych vojnách Imathiu ovládli Rimania a z mesta Veria sa stalo provinčné mesto. Obyvateľstvo postupne prechádzalo na kresťanstvo. Koncom prvej gótskej vojny v rokoch 380 – 381 cez Imathiu prechádzali zvyšky gótskych vojsk. V roku 395 sa stala súčasťou Východorímskej ríše.
V 9. storočí kraj dobyli Bulhari, v roku 1204 bol začlenený do Latinského cisárstva, ale v roku 1261 ho dobylo Nikajské cisárstvo a obnovila sa Byzantská ríša.
V 15. storočí kraj na vyše 500 rokov ovládli Osmanskí Turci. Imathia sa stala súčasťou Grécka až v roku 1913 po  druhej balkánskej vojne. Po Grécko-Tureckej výmene obyvateľstva v roku 1923 sa tu usídľovali Maloázijskí Gréci

Súčasnosť

Imathia patrí medzi turistické lokality Grécka, vďaka svojim antickým pamiatkam. Snáď najznámejšia lokalita je mesto Vergína (staroveký Aigai), kde grécky archeológ Manolis Andronikos objavil hrobky kráľov starovekej Macedónie. Najväčšie mesto je tu Veria (antická Beroia), iné mestá sú Vergína, Meliki, Irinupoli, Alexandria a Nausa. V Nause (arom. Niausta) žijú aj Arumuni.
The Mamas & the Papas

Biografia

The Mamas & The Papas sa vyformovali z hnutia New Folk (Nový folk) na konci 50. a začiatku 60. rokov. Spevák a gitarista John Phillips, ženatý s Michelle Philips ktorá v tom čase ašpirovala na modelku, bol v tom čase súčasťou folkového tria Journeymen, kam patrili aj Dick Weissmann a budúci spoluhráč Scott McKenzie. Speváčka Cass Elliot v tom čase patrila k zoskupeniu Big Three, pričom Kanaďan Denny Doherty pôsobil s inou formáciou, Halifax Three. Okolo polovice 60. rokov sa Elliotová s Dohertym stretli v ,,krátko žijúcej" skupine Mugwumps, ktorá sa stala známou viac kvôli hudobníkom ktorí z nej vzišli, než kvôli hudbe samotnej. Členmi Mugwumps boli aj John Sebastian a Zal Yanovsky, zakladatelia neskoršej populárnej skupiny The Lovin´ Spoonful.
John, Michelle a Denny zase vystupovali s dočasnou kapelou New Journeymen. Tá vznikla potom čo sa predošlé trio rozpadlo a jeho členovia boli nútení splniť záväzky vyplývajúce z uzavretého kontraktu. V r. 1965 odišla trojica do St. Thomas vo Virgin Islands skladať a cvičiť nový repertoár, kde sa k nim pridala Cass Elliot. Štvorica sa premiestnila do Los Angeles kde podpísala zmluvu s nahrávacím labelom, Lou Adler´s Dunhill. S pôvodného rýchleho pomenovania Magic Circle, zmenili názov skupiny na The Mamas and the Papas. Už ich prvý album z r. 1966, nazvaný If You Can Believe Your Eyes and Ears, bol vrcholovým momentom vo zvuku vokálnych skupín zo západného pobrežia. Album obsahoval aj ,,hymnickú" skladbu ,,California Dreamin´", ktorá sa postarala o začiatok migrácie blúdiacich mladých ľudí hippie éry smerom do Kalifornie. Michelle Phillips o skladbe neskôr povedala: ,,Už ani neviem povedať, koľko ľudí mi v priebehu tých rokov povedalo, že do Kalifornie prišli preto, lebo počuli California Dreamin´...(...)...zmenilo im to život."
Jaroslav Haščák

Štúdium

Haščák študoval na gymnáziu v Starej Ľubovni, odkiaľ pochádza. Keďže sa hlásil na vysokú školu na MGIMO do Moskvy, posledný ročník gymnázia absolvoval v prípravke na štúdium v zahraničí v Banskej Štiavnici. V roku 1987 bol prijatý na Moskovskij gosudarstvennyj institut meždunarodnych otnošenij (MGIMO), kde študoval až do roku 1993 s prestávkou medzi rokmi 1991-1992, kedy študoval na Pekinskej univerzite. Na prijatie na MGIMO bola potrebná lojalita ku komunistickému režimu a z absolventov sa formovali väčšinou pracovníci pre rezort zahraničných vecí alebo pre tajné služby. Počas štúdia čínštiny a juhovýchodnej Ázie sa Haščák spoznal so svojimi spolužiakmi a neskoršími partnermi z Penty, Marekom Dospivom a Jozefom Oravkinom. Haščák sa ku štúdiu v Moskve hlási, univerzitu považuje za veľmi kvalitnú školu a tiež ju podporil finančným darom vo výške 15 000 €.

Politické angažovanie

Haščák je spájaný s politickou stranou NÁDEJ, ktorej vznik skupina Penta finančne podporila s cieľom získať po parlamentných voľbách v roku 2006 post ministra zdravotníctva SR. Podľa spisu Gorila ponúkal Haščák 10 miliónov korún Marošovi Šefčovičovi, vtedajšiemu veľvyslancovi SR pri EÚ, aby sa postavil do vedenia strany. Ten to však, rovnako ako neskôr Richard Rybníček, odmietol. V prípravnom výbore strany boli Jirko Malchárek, Jozef Špirko, Alexandra Novotná a Jozef Mihál. Strana vo voľbách neuspela, získala len 0,63% hlasov a de facto prešla do nečinnosti v roku 2008. V rozhovore s Jirkom Malchárkom v roku 2006 Haščák povedal: "Demokracia je na hovno systém. Volič nič o ničom nevie, volič je hovno."

Osobný život

Haščák sa v roku 2006 oženil s manželkou Valériou. V roku 2011 sa im narodil syn Jakub.
Desmón z Korintu

Desmón alebo Dasmón (starogr. Δέσμων, Δάσμων) bol v roku 724 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Desmón z Korintu zvíťazil na 14. starovekých olympijských hrách v behu na jedno stadion. Na týchto olympijských hrách zaviedli aj beh na dve stadiá. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy.
Z antických autorov nám správu o jeho olympijskom víťazstve zaznamenal historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia) a aj Pausanias, ktorý uvádza: „Skončila teda táto vojna v prvom roku štrnástej olympiády (r. 724 pred Kr., prvá messénska vojna), v ktorej v behu zvíťazil Korinťan Dasmón.“
Okno

Okno je otvor v pevnom nepriehľadnom povrchu, cez ktorý môže prechádzať svetlo a/alebo vzduch.  Napríklad okno v stene domu ,ktorý má rám a krídlo a sklenené priehľadné sklo
Braväcovo

Polohopis

Obec Braväcovo sa rozprestiera na južných svahoch Nízkych Tatier, v nadmorskej výške 650 m n. m., 12 km východne od mesta Brezna. Obec sa tvorená časťami Podholie a Srnkovo. V atraktívnej okolitej prírode prevládajú ihličnaté lesy.

Dejiny

Obec vznikla ako drevorubačská osada koncom 16. storočia. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1630. V súčasnosti tu žije asi 750 ľudí. Obec je zaujímavá množstvom zachovalých starých dreveníc, ktoré sa vo veľkej miere využívajú ako rekreačné chalupy.

Kultúra

V obci pôsobí spevácky zbor Domovina, kultúrne združenie Bukovinka a rovnomenný folklórny súbor. V obci sa tiež nachádza amfiteáter, ktorý svojou architektúrou zapadá do rázovitej horehronskej dediny. Každoročne v júli sa tu organizuje folklórny festival Na Bielych Handľoch.

Turistika

Cez obec prechádza zeleno značená turistická trasa 5424 po ktorej sa možno dostať na najvyšší vrch katastra Beňuška (1 544 m n. m.), ľudovo nazývaného aj Käčka.
Voipreux

Poloha

Obec má rozlohu 4,32 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guatemala (štát)

Geografia

Väčšina krajiny je hornatá, sever je však rovinatý. Strednú časť krajiny pretínajú pohoria Cordillera de los Cuchumatanes a časť Sierra Madre del Sur. Podnebie sa mení od horúceho tropického na pobreží po miernejšie na vysočinách. Väčšina veľkých miest sa nachádza v južnej časti krajiny. Najdôležitejšie mestá sú Guatemala, Quetzaltenango a Escuintla. Neďaleko karibského pobrežia sa nachádza najväčšie jazero, Izabal.
V Guatemale je veľa sopiek; napríklad Tajumulco (4 220 m n. m.) je najvyšším vrchom v Strednej Amerike. Okrem sopečnej aktivity je krajina vystavená aj častým zemetraseniam. Nachádzajú sa v nej aj viaceré jazerá sopečného pôvodu: napríklad svetoznámy Atitlán alebo Amatitlán so sírnatými termálnymi prameňmi.

Administratívne členenie

Administratívne sa Guatemala člení na 8 regiónov, 22 departamentov a 331 okrskov.

Sviatky

Najvýznamnejšie sviatky v krajine sú:
1. január - Nový rok;
Veľkonočný týždeň;
1. máj - Deň práce;
30. jún - Deň liberálnej revolúcie (1871);
15. september - Deň nezávislosti;
20. október - Deň revolúcie (1944);
1. november - Deň zosnulých;
24. december - Štedrý deň;
25. december - Vianoce;
31. december - Starý rok.

Obyvateľstvo

Aj keď úradný jazyk je španielčina, neovládajú ju všetci obyvatelia. Pre mnohých je iba druhým jazykom, lebo ich materčinou je niektorý z 21 mayských jazykov alebo z niekoľkých ďalších indiánskych jazykov nemayského pôvodu, ako napríklad xinca alebo garifuna, ktorými sa hovorí na karibskom pobreží. V roku 2003 bolo ako štátny jazyk uznaných 23 z nich. Vyžaduje sa preklad úradných dokumentov do týchto jazykov. Kto neovláda španielčinu, má nárok na tlmočníka v prípade súdneho procesu a na dvojjazyčné vzdelávanie na školách. 
Približne 60% obyvateľstva je rímskokatolíckeho vierovyznania, 35% sa hlási k rôznym protestantským denomináciám. Najmä katolícke obrady sú poznačené náboženským synkretizmom, keďže v nich dodnes pretrvali mnohé prvky tradičných mayských náboženských rituálov. V niektorých oblastiach však existujú aj komunity praktizujúce náboženstvo Mayov, najmä na západe krajiny, kde majú aj vlastných kňazov. V krajine žije aj niečo viac ako 1000 židov a približne rovnako veľa moslimov.
Cosmos 1

Cosmos 1 bol projekt americkej neziskovej spoločnosti Planetary Society, ktorého cieľom bolo vo vesmíre otestovať funkciu slnečnej plachetnice. V rámci projektu bola vypustená rovnomenná slnečná plachetnica bez posádky. Štart sa uskutočnil 21. júla 2005 o 19:46:09 UTC z ruskej vojenskej ponorky Borisoglebsk v Barentsovom mori. Zlyhanie nosnej rakety Volna však zabránilo dosiahnutiu predpokladanej obežnej dráhy.
Podľa pôvodného plánu mala byť na obežnej dráhe rozbalená veľká osemdielna slnečná plachta, na kterú mali tlačiť fotóny zo Slnka a tak udeľovať plavidlu zrýchlenie (podobne, ale omnoho slabšie, by pôsobil aj slnečný vietor). Ak by bola misia úspešná, išlo by o prvé použitie slnečnej plachty ako primárneho pohonu kozmického plavidla. Išlo by tiež o prvú kozmickú misiu vedenú súkromou organizáciou pre podporu výskumu kozmu. Rozpočet projektu bol 4 milióny USD.

Plánovaný priebeh misie

Slnečná plachetnica mohla byť použitá tiež na meranie účinku umelého mikrovlnného žiarenia vysielaného z pozemného radaru. 70m tanier v Goldstone, ktorý je súčasťou Deep Space Network agentúry NASA, mal byť použitý na ožiarenie plachiet 450kW lúčom. Tento experiment by však bol uskutočnený až po ukončení primárnej misie testujúcej kontrolovaný let slnečnej plachetnice.
Mac Pro

Vlastnosti

Zatiaľ posledná generácia staníc Mac Pro z januára 2008 využíva jeden alebo dva štvorjadrové procesory Xeon (Harpertown) taktované od 2,8 do 3,2 GHz. Podporuje kapacitu operačnej pamäte až do 32 GB a má štyri sloty pre pevné disky (dnes dodávané v kapacitách do 1 TB) a voliteľnú kartu RAID. Počítač disponuje štyrmi zbernicami PCI-Express, z ktorých prvá je využívaná primárnou grafickou kartou a ostatné sú voľné. Zbernice PCI-Express sú naprojektované s dostatočnými rozostupmi, aby sa zbytočne neblokovali niektoré zásuvky pri použití viacerých grafických kariet väčšími ventilátormi. Teoreticky je tak možné do počítača vložiť až štyri grafické karty podporujúce po dva 30-palcové LCD monitory. Počítač má dve zásuvky pre optické mechaniky.
Vonkajšiu konektivitu zabezpečuje 5 zásuviek USB 2.0, dve zásuvku FireWire 400 a dve zásuvky FireWire 800. Je zabudovaná gigabitová sieťová karta (2 zásuvky) a je možné doobjednať bezdrôtový modul a modul Bluetooth 2.0. Vstupy a výstupy pre audio sú analógové i optické.
Hliníková skrinka počítača je podobná predchádzajúcim počítačom Power Mac G5, s rozdielom zásuvky pre druhú optickú mechaniku a iného rozmiestnenia portov. Mac Pro však na rozdiel od Power Macov generuje omnoho menej tepla, čo umožňuje použitie menších ventilátorov a následne zdvojnásobenie počtu mechaník (optických i pevných diskov). Mac Pro tiež pracuje veľmi ticho, tichšie ako Power Mac.
Zmluva o nešírení jadrových zbraní

Zmluva o nešírení jadrových zbraní (ang. Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons) je zmluva, ktorá má obmedziť šírenie jadrových zbraní, ktorá bola podpísaná 1. júla 1968 a do platnosti vstúpila v roku 1970. V súčasnosti ju podpísalo 189 krajín, z ktorých 5 (USA, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Rusko a Čína) vlastní jadrové zbrane. Myšlienkou tejto zmluvy je, že štáty, ktoré vlastnia jadrové zbrane, zaväzuje k jadrovému odzbrojeniu, zatiaľ čo štáty, ktoré nevlastnia jadrové zbrane, sa vzdajú práva ich vyrábať alebo inak získavať. Na oplátku, že sa štáty, ktoré nedisponujú jadrovými zbraňami vzdajú ich výroby, im bol prisľúbený rovnoprávny prístup k jadrovým technológiám. Jediné štáty, ktoré zmluvu nepodpísali sú India, Izrael a Pakistan. Severná Kórea zmluvu prijala, neskôr vypovedala. Všetky tieto štáty aj vlastnia jadrové zbrane.
Róbert Kleštinec

Životopis

V roku 1988 ukončil Gymnázium Nitra, v rokoch 1988 až 1992 študoval na Vysokej vojenskej leteckej škole Košice. V roku 1992 sa stal kapitánom vrtuľníka Miešaného dopravného leteckého zboru v Mošnove. Neskôr v ten rok pilotoval vrtuľník Mi-24 v 4. vrtuľníkovom pluku Prešov. V roku 1992 sa tam stal starším pilotom, v roku 1994 kapitánom vrtuľníka. Od roku 1995 bol veliteľom roja vrtuľníkovej letky, 4. vrtuľníkového krídla 4. leteckej základne. Od roku 2000 bol zástupcom veliteľa vrtuľníkovej letky. Od roku 2003 zástupcom veliteľa vrtuľníkového krídla 3. leteckej základne Prešov. V roku 2004 prevzal funkciu Vedúci starší dôstojník – špecialista oddelenia leteckého výcviku Vzdušných síl vo Zvolene. Od roku 2008 bol veliteľom leteckého krídla Leteckej základne Prešov a od roku 2009 velil letke Vrtuľníkového krídla v Prešove. Od roku 2010 bol zástupca veliteľa Vrtuľníkového krídla generálplukovníka Jána Ambruša Prešov. Od roku 2012 vykonával funkciu Vojenský poradca – predstaviteľ pre LaPVO a spoluprácu s NATO, Úrad vojenského predstaviteľa pri Vojenskom výbore NATO v Bruseli. Od roku 2015 bol zástupcom náčelníka štábu Veliteľstva Vzdušných síl vo Zvolene.
Od 15. novembra 2018 je zástupca veliteľa Vzdušných síl. V tejto funkcii ho 28. mája 2019 prezident Andrej Kiska povýšil do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál.
Saint-Victor-de-Chrétienville

Poloha

Obec má rozlohu 5,81 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 160 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 447 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nikolaj Nikitič Popovskij

Nikolaj Nikitič Popovskij (* 1730 - † 1760) bol ruský osvietenec, Lomonosov žiak, profesor rétoriky a filozofie na Moskovskej univerzite, básnik a zástanca deizmu.
Ako prvý začal na univerzite prednášať filozofiu po rusky. Tvrdil, že "nejestvuje myšlienka, ktorú by nebolo možné objasniť po rusky". Bol spoluzakladateľ novín Moskovskije vedomosti (jedny z prvých novín v Rusku). Popovského spoločenským ideálom bola osvietená monarchia.
Filipovka

Filipovka alebo presnejšie a správnejšie Pôst pred sviatkom Narodenia Pána je pôstne obdobie pred sviatkom Narodenia Pána (Vianocami) v byzantskom obrade (v gréckokatolíckej i pravoslávnej cirkvi). Začína sa 15. novembra a trvá do 24. decembra, teda štyridsať dní. Názov „Filipovka“ získal preto, lebo sa začína deň po sviatku sv. apoštola Filipa (sviatok má 14. novembra).
Toto pôstne obdobie bolo zavedené, aby sa veriaci pripravili na oslavu sviatku Kristovho narodenia a Bohozjavenia. Usmernenia pre Filipovku boli omnoho zhovievavejšie ako usmernenia pre obdobie Veľkého pôstu pred Paschou (Veľkou Nocou). Na rozdiel od Veľkého pôstu nemá pôst pred Narodením Pána vlastné liturgické predpisy ani aliturgické dni.
Pendantom v latinskom obrade je Advent, ktorý ale po reforme stratil charakter pôstu a má trochu iný obsah.
Cinemax

Cinemax alebo tiež Max je platený televízny kanál, založený v roku 1980 v USA. Spoločnosť je z rodiny giganta zábavného priemyslu – Time Warner.
Katedrála Povýšenia svätého kríža (Užhorod)

História

Chrám bol postavený v 17. storočí ako jezuitský chrám rímskokatolíckej cirkvi. Dokončený bol v roku 1646 a bol zasvätený sviatku Povýšenia svätého kríža. Stavbu financovala šľachtická rodina Drugetovcov. Po poškodení počas Rákociho povstania bol obnovený.
Keď pápež v roku 1773 zrušil jezuitský rád, chrám bol odovzdaný gréckokatolíckej cirkvi a stal sa jej katedrálnym chrámom. Po druhej svetovej vojne bol gréckokatolíkom násilne odobratý komunistickou mocou a pre svoje potreby ho až do roku 1991 využívala ruská pravoslávna cirkev. Po získaní nezávislosti Ukrajiny a legalizácii gréckokatolíckej cirkvi bol chrám v roku 1991 vrátený gréckokatolíckej cirkvi a stal sa opäť katedrálou Mukačevskej gréckokatolíckej eparchie. V roku 2003 tu boli slávnostne uložené ostatky blahoslaveného mučeníka Teodora Romžu, gréckokatolíckeho biskupa umučeného komunistami.

Architektúra

Chrám nesie typické znaky barokového štýlu. Interiér má typické prvky rokoka. Neskôr bol prispôsobený potrebám byzantského obradu. Ikonostas chrámu pochádza z roku 1799. V roku 1877 bol prestavaný v neoklasicistickom architektonickom štýle a dostal dnešnú podobu.
Saint-Genis-de-Saintonge

Poloha

Obec má rozlohu 11,02 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 253 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Osadné

Etymológia

S menom Osadné sa po prvýkrát stretávame v roku 1948. Predtým sa obec nazývala Telepovce a vznikla niekedy medzi polovicou 15. a polovicou 16. storočia.

Opis

Obec je rozložená v dĺžke niekoľkých stoviek metrov po oboch brehoch riečky Udava. Obcou prechádza asfaltová cesta tretej triedy č. 559019 pokračujúca smerom na juh do dediny Hostovice. V smere na sever je potom ukončená zákazom vjazdu na hranici CHKO Východné Karpaty. Je preto orientovaná v smere sever-juh. Do obce premáva pravidelná autobusová linka z okresného mesta Snina. Na severe obce sa na pravom brehu nachádza ústav pre postihnutých a ďalej niekoľko tradičných chalúp. Na ľavom brehu sú zo severu gréckokatolícky klasicistický chrám z roku 1792 obklopený voľne prístupným cintorínom a o niekoľko desiatok metrov nižšie pravoslávny chrám vo staroruskom štýle z roku 1930. V krypte cerkvi potom ostatky 1025 vojakov z prvej svetovej vojny. Na severe sa začína v obci žltá turistická značka, ktorá ďalej pokračuje na sever cez hraničný vrchol  Balnica do Poľska. Severne od obce sa v lesoch pri hranici s Poľskom nachádza lesnícky náučný chodník.

Kultúra

Slovenský režisér Marko Škop nakrútil o obci dokumentárny film Osadné, ktorý na filmovom festivale v Karlových Varoch získal cenu za najlepší dokumentárny film nad 30 minút. Film je príbehom starostu Ladislava Mikuláška, pravoslávneho kňaza Petra Soroku a rusínskeho aktivistu a humoristu Fedora Vica. Všetci traja veria, že drobnú obec na konci Slovenska ešte možno zachrániť, obnovujú v nej turistický ruch a ak na to nestačia sami, hľadajú pomoc v Bruseli.
Meyssac

Poloha

Obec má rozlohu 11,56 km². Najvyšší bod je položený 428 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 245 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE