google/wiki40b huggingface dataset:
Aias (syn Telamóna)

Aias alebo Aiás (starogr. Αἴας – Aias, lat. Aiax), nazývaný aj „veľký Aias“, je v gréckej mytológii syn salamínskeho kráľa Telamóna, bol jedným z najstatočnejších achájskych bojovníkov v trójskej vojne. Objavuje sa predovšetkým v Homérovom diele Iliada.
Homérová Iliada opisuje Aiaka ako po Achileovi najsilnejšieho a najstatočnejšieho bojovníka zo všetkých Achájcov bojujúcich pri Tróji.
V mladosti bol vychovávaný bájnym Kentaurom Cheirónom, (ktorý učil aj hrdinov: Thésea, Iasóna, Herakla, ako aj Aiákovho otca Telamóna) spolu s hrdinom Achilleom.
Aias sa v trójskej vojne preslávil mnohými hrdinskými činmi, ale tri mu priniesli nehynúcu slávu. Prvý z achájskeho vojska prijal výzvu trójskeho vodcu Hektora na súboj a statočne s ním potom bojoval, až kým bitku neprerušila noc. Keď chcel Hektor po odvážnom prieniku do achájskeho tábora podpáliť ich lode, Aias lode bránil s veľkým nasadením a vydržal pri nich až kým mu neprišiel na pomoc Patroklos s vojskom. Medzi jeho najväčšie hrdinské činy patrí aj záchrana mŕtveho tela Achilea z rúk Trójanov. V chrabrom boji, keď jeho ústup kryl Odyseus, získané telo nakoniec preniesol do achájskeho tábora, aby ho so všetkými poctami pochovali.
Po tomto hrdinskom čine však medzi Aiatom a Odyseom prepukol spor o to, komu má pripadnúť Achilleova zbroj (vyrobená samotným Hefaistom). Achilleova matka Thetis určila, že má pripadnúť tomu, kto sa najviac zaslúžil o záchranu tela jej padlého syna. Aias bol presvedčený, že sa o to viac pričinil, rovnako uvažoval aj Odyseus, ktorý nakoniec zbroj získal.(ako ju získal Homérová Iliada podrobne neuvádza) Nešťastný Aias nato spáchal samovraždu.
Podľa jednej antickej verzie o tom kto dostane výzbroj mali rozhodnúť zajatí Trójania tajným hlasovaním, lebo vraj len oni vedeli kto im spôsobil viac škôd. Hlavný veliteľ achájskych vojsk Agamemnón však v domnení, že Trójania budú zámerne hlasovať opačne, aby sa tak pomstili, vymenil hlasovacie značky. Po spočítaní hlasov vyhral nakoniec Odyseus a Aias sa z toho celkom pomiatol. Opojený vínom sa potom v noci rozhodol zabiť Agamemnóna, lenže cestu k jeho stanu si pomýlil a omylom na inom mieste pozabíjal spiacich pastierov. Keď sa mu na druhý deň vrátila jasná myseľ, zhrozený nad svojim činom spáchal na pobreží mora naľahnutím na meč samovraždu.
Iná verzia uvádza, že o tom mali rozhodnúť Achájci vo vojenskej rade. Po porade výzbroj získal Odyseus vďaka svojmu rečníckemu umeniu a nahnevaný Aias zvolal: „Nikto nezmôže Aianta, iba sám Aias!“ Po týchto slovách si potom vrazil do hrude meč.
Pollieu

Polohopis

Pollieu má rozlohu 3,71 km². Najvyšší bod je položený 480 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Pollieu má 156 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Berméricourt

Poloha

Obec má rozlohu 8,01 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bézenet

Polohopis

Bézenet má rozlohu 9,94 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Bézenet má 966 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Chaînée-des-Coupis

Poloha

Obec má rozlohu 5,04 km². Najvyšší bod je položený 220 m n. m. a najnižší bod 203 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 185 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plutokracia

Plutokracia je forma vlády, v ktorej sa moc sústreďuje do rúk bohatej vrstvy ľudí, respektíve vyššej triedy. Väčšinou ide o formu oligarchie.

Etymológia

Termín plutokracia pochádza z gréckych slov ploutos (bohatý) a kratein (vládnuť), teda plutokracia znamená vláda bohatých.

Dejiny

Plutokraciami boli viaceré staroveké mestské štáty antického Grécka (napr. Atény). Boli nimi tiež niektoré mestské štáty stredovekého Talianska (Benátky, Janov, Florencia), ktoré sa sami označovali ako republiky, ale v ktorých chudobná vrstva obyvateľstva (nižšia trieda) nemali politické práva.
Aj niektoré feudálne či demokratické štáty zavádzali opatrenia, ktoré obmedzovali politickú moc chudobných (resp. nižšej triedy) alebo zvyšovali politickú moc bohatých (napr. možnosť si kúpiť politickú funkciu, volebný cenzus a pod.).
Stratios (syn Klymena)

Stratios (starogr. Στρατίος – Stratios, lat. Stratius) je v gréckej mytológii syn Klymena, kráľa Orchomenu v Boiótii.
Stratios mal štyroch súrodencov, Ergina, Arrhóna, Pylea a Azea. Keď ich otca Klymena počas slávností na počesť boha Poseidóna v Tébach zabil akýsi kočiš, nástupcom trónu v Orchomene sa stal jeho najstarší brat Erginos, ktorý potom spolu s ním a ostatnými bratmi vytiahol proti Tébam a keď ich porazil, vynútil si, aby im Tébania každoročne odvádzali sto volov.
Téby by samotná daň nevyčerpala, ale Tébanov urážalo spupné gesto, potvrdzujúce nadvládu Ergina. Od tejto dane i nadvlády Téby nakoniec oslobodil hrdina Hérakles.
Hámre (Trenčianska Turná)

Poloha a prírodné pomery

Osada leží v Trenčianskej kotline asi 2 km východne od Trenčianskej Turnej. Preteká ňou Turniansky a Hukov potok. Stred obce leží v nadmorskej výške 240 m.
Odlesnený mierne zvlnený povrch územia obce tvoria hlavne štvrťohorné sedimenty, hliny, íly, spraše a tiež hlinité a piesčité štrky až piesky náplavových kužeľov okolitých potokov. Územie extravilánu je využívané predovšetkým ako poľnohospodárska pôda.

Dejiny

Prvá písomná zmienka z roku 1598. Pôvodne obec v majetku trenčianskeho panstva s hámrom a zbrojárskou dielňou, funkčnou zrejme už od 14. storočia. Oblasť súčasných Hámrov bola dejiskom bojov počas povstania Františka II. Rákociho. 3. augusta 1708 tu prebehla bitka pri Hámroch. V neskoršom období sa obyvatelia venovali hlavne poľnohospodárstvu a fungovala tu pálenica. V roku 1930 tu žilo 157 ľudí a stálo tu 28 domov.
Počas druhej svetovej vojny došlo k deportácii židovskej rodiny Freimanovocov, ktorá celá zahynula v koncentračných táboroch. Na deportácií sa podieľali miestni členovia HG.
JRD v obci bolo oficiálne založené v októbri 1952. Obyvatelia však s takýmto zriadením neboli spokojní a po prejave prezidenta A. Zápotockého v auguste 1953 podpísali prakticky všetci 16. augusta 1953 hromadnú odhlášku z JRD. Po perzekúciách a nátlaku bolo v roku 1958 založené nové JRD. V roku 1976 bola obec spojená so susednou Trenčianskou Turnou.

Pamiatky

V obci sa nachádza pamätník bitky pri obci postavený v roku 1983 a pamätník obetiam prvej svetovej vojny. V strede obce murovaná zvonica, stojaca na základoch staršej drevenej z 18. storočia. Vodný mlyn, ku ktorému viedol náhon odklonený z pôvodného toku potoka už nie je funkčný.
Karen Horneyová

Životopis

Jej otec Berndt Henrik Wackels Danielsen, pôvodom Nór, bol uznávaný námornícky kapitán a o devätnásť rokov mladšia matka Sonni bola dcérou architekta z Amsterdamu. Karen mala o tri roky staršieho brata Berndta. V období dospievania stranila hlavne matke proti otcovi. Matka Karen je často popisovaná ako „zbožňovaná“. Už v trinástich rokoch bola pevne rozhodnutá, že sa stane lekárkou, i keď jej otec vzdelanie žien neschvaľoval. Nedalo sa teda očakávať, že by jej štúdium podporil. Otca však napriek tomu obdivovala a ako dieťa ho sprevádzala na niekoľkých dlhých cestách. Za veľkej podpory matky sa Karen podarilo nastúpiť na gymnázium v Hamburgu.
Manželstvo Kareniných rodičov sa po pretrvávajúcich nezhodách definitívne rozpadlo v roku 1904. Po gymnáziu Karen nastúpila v roku 1907 vo Freiburgu na lekársku fakultu. Karen často utekala k večnému „zamilovávaniu sa“. Po niekoľkých nevydarených vzťahoch na strednej škole nadviazala nový vzťah so spolužiakom medicíny Louisom Grotom. Medzitým si Karen začala aj s Grotovým priateľom Oskarom Horneyom, ktorý študoval politickú ekonómiu. V roku 1909 sa zosobášili.
Karen zároveň študovala na berlínskej neuropsychiatrickej klinke. Tu sa zoznámila s Karlom Abrahamom, ktorý bol prvý uznávaný berlínsky psychonalytik a k nemu nastúpila kvôli pretrvávajúcim depresiám a sexuálnym problémom. V roku 1910 zomrel Karenin otec. I keď sa po smrti otca Karenine depresie ešte viac prehĺbili, psychoanalýzu u Abrahama ukončila. Karen sa nepovažovala za krásnu (i keď bola považovaná za veľmi peknú ženu) a snažila sa, ako hovorievala, „upútať svojou inteligenciou“. V roku 1911 zomrela jej matka Sonni a mesiac nato sa jej narodila prvá dcéra Brigitte. V roku 1913 sa jej narodila druhá dcéra Marianne a v roku 1916 dcéra Renate.
V roku 1920 vznikla v Berlíne 1. psychoanalytická klinika a v tom istom roku 1. psychoanalytický inštitút, kde sa Karen stala prvou členkou - ženou. Horneyová napísala 5 kníh. Medzi jej navýznamnejšie prínosy do oblasti psychoanalýzy patrí polemika s Freudovým pojmom závisť penisu, prirodzená identifikácia dcéry s matkou, odmietanie biologicky determinovaného ženského masochizmu, autoanalýza, psychologické dôsledky nerovnoprávnosti pohlavia. Medzi ďalšie názory patrí i to, že muži ženám závidia materstvo. Vo svojich neskorších publikáciách stále viac zdôrazňuje veľký spoločenský tlak, ktorý je vyvíjaný na rodičov a ako negatívne ovplyvňuje individualitu detí. Na základe toho potom vypracovala tzv. model interpersonálnych štýlov a zaviedla pojem bazálna úzkosť. Ovplyvnila mnoho psychoanalytikov a psychiatrov i mnohé feministické hnutia.
Karen Horneyová zomrela 4. decembra 1952 v New Yorku na rakovinu.
Monopol ponuky

Monopol ponuky alebo monopol (gr. mono(μονό), jediný + polο (πωλώ), predávať) je v ekonómii stav, kedy je na konkrétne vymedzenom trhu iba jediný dodávateľ (monopolista) konkrétneho statku alebo služby. Tento dodávateľ môže byť jednoduchý podnik ale aj napríklad kartel, trust a podobne. Opačná situácia (keď je na trhu iba jeden odberateľ) sa označuje ako monopol dopytu alebo monopson.
V širšom zmysle sa ako monopol niekedy označuje stav, kedy má dodávateľ výsadné postavenie realizované špecificky vysokou cenou; v tomto zmysle majú monopol aj jednotlivé subjekty duopolu, triopolu a podobne.
Zákonný monopol je stav, kedy je výlučné postavenie dodávateľa stanovené zákonom. Štát môže zákonom stanoviť, že takýmto dodávateľom bude on alebo ním zriadená organizácia. Vtedy ide o štátny monopol.
Zástancovia trhovej ekonomiky presadzujú takú hospodársku politiku, v ktorej je priestor pre vznik a udržanie monopolov akéhokoľvek druhu čo najmenší. V koncepte ideálnej trhovej ekonomiky má podľa liberálnych ekonómov štátny monopol miesto iba v oblasti ozbrojených síl, súdnictva a zahraničnej politiky.
Fluorit

Charakteristika

Kryštály bývajú kockové, oktaedrické, často zdvojčatené. Môže mať aj celistvý alebo zrnitý habitus. Vyskytuje sa v mnohých farebných odtieňoch od bezfarebného, cez purpurový, zelený, fialový až po čierny. Je priehľadný až priesvitný minerál so skleným leskom. Vďaka dokonalej oktaedrickej štiepateľnosti vznikajú na rohoch kryštálov trojuholníkové plochy.

Vznik

Vzniká na hydrotermálnych žilách a v okolí termálnych prameňov. Na Slovensku je vzácny, ale inde patrí medzi pomerne bežné minerály.

Poznávanie

V ultrafialovom svetle silne fluoreskuje.

Ekonomický význam

Je to prakticky jediná surovina na získavanie fluóru.
Saint-Romain (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 19,65 km². Najvyšší bod je položený 564 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 240 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Raftsundbrua

Charakteristika mosta a spôsob výstavby

Most má štyri polia o rozpätí 86, 202, 298 a 125 m, betónované technológiou letmej betonáže. Vo výške 45 m ho podopierajú tri uprostred vertikálne delené štíhle piliere, ktoré boli betónované za pomoci samošplhacieho debnenia. Na strednú časť (224 m) komorového nosníka hlavného poľa o rozpätí 298 m bol použitý čerpaný vysokohodnotný ľahký betón LC 60 (s 28-dennou pevnosťou 60 MPa). Zvyšok konštrukcie a piliere boli zhotovené z betónu C 65.
Z technického hľadiska to bol prvý most v Nórsku, pri ktorého výstavbe bol použitý, na letmú betonáž časti nosnej konštrukcie, čerpaný vysokohodnotný ľahký betón. Za tým účelom musel byť v laboratóriách dodávateľa aj v nezávislom skúšobnom laboratóriu Narvik Technical High School v Narviku vykonaný rad skúšok, ktorý preukázal vhodnosť vyrobeného vysokohodnotného ľahkého betónu na čerpanie.
Souchez

Poloha

Obec má rozlohu 6,75 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 459 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chiny

Obyvateľstvo

Mesto má približne 5 170 obyvateľov (2010).
Tibor Kočík

Životopis

Od narodenia žije a pôsobí v Košiciach. Vyštudoval všeobecnú pedagogiku a etopédiu na Pedagogickej fakulte UPJŠ, resp. Prešovskej univerzity v Prešove, taktiež žurnalistiku na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Pôsobil ako učiteľ, vydavateľský redaktor, novinár, tajomník Zväzu slovenských výtvarných umelcov, po roku 1989 transformovaného na Slovenskú výtvarnú úniu. Od roku 1991 sa venuje psychosociálne narušeným jedincom, z toho štvrťstoročie v Liečebno-výchovnom sanatóriu v Košiciach - Barci, ktoré pri vzniku spoluvytváral a v pozícii zástupcu riaditeľa profiloval vyše dve desaťročia.

Tvorba

Jeho literárne začiatky siahajú do čias stredoškolských a vysokoškolských štúdií. Publikovať začal krátko po nástupe normalizácie v samizdatových časopisoch Smetisko (1973 – 1976) a Denníkové záznamy (1978 – 1979), začiatkom 80. rokov v Novom slove mladých, Romboide, Smene na nedeľu, Slovenskom rozhlase a iných časopisoch a literárnych zborníkoch. Bol členom košického Klubu mladých autorov spolu s budúcimi literátmi ako Peter Juščák, Blažej Krasnovský, Karol Pém, Jozef Urban a ďalší. V knižnom debute Vnútrozemie (1995), "ako jednej z mála zbierok podobného typu u nás, zachytil výbušnú atmosféru v každodennom živote" (Dalimír Hajko). V ďalších šiestich zbierkach neponúkal ilúzie, nič neprizdoboval ani spomienkovým optimizmom, ani žiarivo potešujúcou nádejou. V zbierke Zóna (2007) "moderné básnické skladby odzrkadľujú rozporuplnosť postindustriálnej, postmodernej, posttotalitnej doby s motívmi drogovej závislosti..., citovej vyprahnutosti..., masmediálnej manipulácie..., zneužívania politickej moci, tupej pornografie atď." (Igor Hochel). V anotácii k najnovšej básnickej knižke Rok zasvätenca (2017) prof. Ján Gbúr napísal, že: "Tibor Kočík je veľmi dobrý pozorovateľ každodennosti. Vie pomenovať jej krízové javy, jej slabosti i hodnotovo silné miesta, na ktoré sa oplatí vkročiť ako diskutér, prípadne len ako poslucháč či hľadač súcitu, empatie alebo porozumenia." Okrem poézie sa venuje výtvarnej publicistike, svoje výtvarnokritické postoje publikoval v zbierke esejí Fragmenty z medzičasu (2000).
Rád svätého Augustína

Rád svätého Augustína – augustiniáni (lat. Ordo sancti Augustini, OSA) je rehoľným rádom Katolíckej cirkvi. V svojej súčasnej podobe vznikol v roku 1244 zjednotením niekoľkých skupín pustovníkov.
Augustiniáni nie sú zameraní na žiadnu konkrétnu činnosť. Venujú sa aktívnemu apoštolátu, ktorý je časťou života rádu. Snažia sa hlavne hľadať Boha v spoločnom živote a v modlitbe nezabúdajúc ani na štúdium.
Augustinánsky rád sa delí na provincie, ktoré pozostávajú z kláštorov. Okrem toho existujú aj viceprovincie a vikariáty. Viacero provincií vytvára asistenciu. Rád má ešte aj domy, ktoré sú podriadené priamo generálnemu predstavenému.
V stredoveku sa na území Slovenska nachádzali kláštory rádu augustiniánov vo Veľkom Šariši, v Hrabkove (zasvätený sv. Duchu), v Bardejove (zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi) a v Spišskom Podhradí (zasvätený sv. Alžbete).
Zobáľ

Zobáľ (Rynchops) je rod vtákov z čeľade čajkovité. V niektorých systémoch tvorí samostatnú podčeľaď zobáľorodé, v iných do tejto podčeľade patria ešte ďalšie rody – pozri v článku čajkovité.
Sú známe tri druhy, vyskytujú sa v južnej Ázii, v Afrike a v Amerike, prevažne v tropickom pásme, ale ich areály zasahujú aj do miernych oblastí. Sú veľké 36 – 46 cm. Sfarbenie je čiernobiele. Sú to vodné vtáky, žijú pri sladkých vodách aj pri mori. Živia sa rybami, ktoré lovia tak, že letia nízko nad hladinou so spodnou čeľusťou zobáka, ktorú majú ako jediné vtáky dlhšiu ako hornú čeľusť, ponorenou do vody. Tá sa preto stále obrusuje, ale kontinuálne dorastá. Lietajú vo dne aj v noci. Žijú v kolóniách a sú monogamné. Nestavajú si hniezda, ale vajcia (2 – 6) znášajú do jamky na piesočnatej pláži. Vajcia zahrievajú obe pohlavia počas 21 – 26 dní, mláďatá sa liahnu operené.
Podľa moderných taxonomických výskumov tvoria zobále sesterskú skupinu čajkorodých, napriek svojmu vzhľadu sú teda viac príbuzné čajkám ako rybárom.
Ondrej Kolár

Životopis

Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov baníckeho povstania (1525-1526). Pri pokuse zmocniť sa v auguste 1526 Banskej Bystrice bol pri ústupe chytený, odsúdený na smrť a popravený.
Skalka (podcelok)

Vymedzenie

Podcelok zaberá východnú časť Štiavnických vrchov a v rámci pohoria susedí na západe s Hodrušskou hornatinou a Sitnianskou vrchovinou. Južným smerom leží Krupinská planina s podcelkami Bzovícka pahorkatina a Závozská vrchovina, na východe je Pliešovská kotlina. Na severe údolie Hrona oddeľuje Kremnické vrchy a podcelok Turovské predhorie.

Doprava

Západným okrajom územia vedie cesta I/51 i železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica. Severným okrajom vedie údolím Hrona rýchlostná cesta R1 (Nitra – Zvolen) i Železničná trať Nové Zámky – Zvolen.
Chèvreville (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 10,34 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 463 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hugo a jeho veľký objav

Dej

Paríž, 30. roky 20. storočia. Hugo Cabret prichádza o svojho otca hodinára a stáva sa z neho sirota. Malý chlapec, ktorý býva na železničnej stanici, sa snaží opraviť automat, o ktorého opravu sa snažil už jeho otec pred smrťou. Keď sa mu naskytne príležitosť, vždy ukradne nejaké pečivo alebo aspoň maličkosť, ale pri čine ho nachytá starý majiteľ hračkárstva a zabaví mu jeho blok s náčrtmi. Tento majiteľ nie je nikto iný, než známy Georges Méliès, autor viacerých fantazijných filmov, ale už na sklonku života.
Žltuška

Opis

Je to rod vytrvalých bylín s drevnatými alebo trsnatými podzemkami alebo s hľuzovitými koreňmi. Väčšinou vzpriamené, priame byle dorastajúce výšky až 200 cm sa málo vetvia, majú striedavo vyrastajúce, väčšinou stopkovité listy dosť variabilné. Bývajú 2 až 4-krát sperené, ich segmenty sú klinovité, vejárovité, vajcovité alebo okrúhle a bývajú lalokovité alebo zubaté, smerom hore sa zmenšujú, vrchná strana býva obvykle tmavšia. Niekedy bývajú byle aj bezlisté, potom vyrastajú z prízemnej listovej ružice.
Drobné kvety, väčšinou na vztýčených stopkách, bývajú zoradené do strapcov alebo metlín, vyrastajú na konci byle alebo z ramena listu. Prevažne voňavé kvety majú niekedy len skoro opadávajúci nenápadný kalich tvorený 4 alebo 5 lístkami, korunu mnohé nemajú žiadnu. Najvýraznejšou časťou kvetu je 8 až mnoho dlhých tyčiniek s pretiahnutými a veľakrát farebnými nitkami a pozdĺžnymi peľnicami farby žltej, hnedej, červenej alebo fialovej. Piestikov s jednodielnym semenníkom s jedným vajíčkom, bez čnelky a s prisadnutou bliznou je v kvete od 2 do 20. V kvetoch sa obvykle tvorí len minimum nektáru. Na jednej rastline môžu byť kvety len obojpohlavné alebo obojpohlavné a samičie, alebo jedna rastlina má kvety len samčie a iná len samičie. Kvety rastlín jednodomých sú opeľované hmyzom, dvojdomých prevažne vetrom.
Plodom bývajú nažky, sú jednodielne, bočne stlačené, rebrovité. Rastliny sa rozširujú po blízkom okolí pomocou svojich plazivých podzemkov a do väčších vzdialenosti nažkami ktoré nielen rozfúkava vietor, ale môžu byť odnášané aj vodou.
Niektoré druhy rodu žltuška obsahujú alkaloidy, látky potenciálne ohrozujúce zdravie, napr. berberín a izochinolín.
Taxonomické roztriedenie rodu žltuška nie je ujednotené, jednotliví autori udávajú rôzny počet druhov, od 190 až po 300.
Auménancourt

Poloha

Obec má rozlohu 12,82 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 957 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Derrien

Poloha

Obec má rozlohu 12,28 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 743 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berberi

Berberi (berber. Amazig, pl. Imazigen) je súhrnne označenie pre pôvodných obyvateľov Severnej Afriky. Dnes obývajú rozsiahle územia od Maroka cez Alžírsko, Tunisko, Líbyu až po oázu Síwa na západe Egypta. Smerom na juh saharské územia Mauritánie, Mali, Nigeru, Čadu až po rieku Niger.

Jazyk

Hovoria príbuznými berberskými jazykmi (t.j. berberčinou) zo skupiny afroázijských jazykov; príbuznými jazykmi sú napríklad arabčina a hebrejčina. Najmä tuaregské nárečia sa zapisovali už od 3. storočia pred Kr. písmom tifinag, jeho moderná verzia neo-tifinag sa používa na zápis berberčiny od konca 20. storočia, najmä v Maroku.

Dejiny

Berberi pôvodne obývali súvislý pás územia od Kanárskych ostrovov cez Maroko až po údolie Nílu. Pod tlakom migrujúcich národov (Feničania, Kartáginci, Vandali, Arabi) ustupovali do hornatého vnútrozemia a saharských oáz, kde žijú dodnes. Už v staroveku vybudovali transsaharský obchodný systém, ktorý sa opieral o karavánové cesty, ksary a kasby.
Postupne došlo k islamizácii a kultúrnej arabizácii berberských kmeňov. Začali islam ďalej šíriť, v 8. storočí prekročili Gibraltár, porazili kresťanské Vizigótske kráľovstvo a začali obsadzovať Pyrenejský polostrov. Tu vytvorili berbersko-arabskú civilizáciu a 800 rokov odolávali spojenému úsiliu Európanov o znovudobytie stratených území. V Európe boli v tom čase známi pod menom Mauri. V samotnom Maroku od 11. storočia vytvorili sériu mocných dynastií (Almorávidovci, Almohádovci), ktoré zjednotili berberské kmene v severozápadnej Afrike a vybudovali mnohé dodnes stojace pamiatky.
Benquet

Poloha

Obec má rozlohu 29,33 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 471 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Estèphe (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 23,54 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 677 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Páv (súhvezdie)

Hviezdy

Najjasnejšia hviezda alfa s magnitúdou 1,94 nesie meno Peacock, čo v angličtine znamená „páv”. Je výrazne jasnejšia než ostatné hviezdy súhvezdia. Nachádza sa blízko najseverovýchodnejšieho rohu Páva. Je to modrobiely podobor. Druhá najjasnejšia hviezda, bezmenná beta, je približne o magnitúdu a pol slabšia než Peacock. Kappa Pavonis patrí medzi krátkoperiodické premenné hviezdy typu delta Cephei a je to jedna z najjasnejších hviezd tohto typu. Trojhviezdny systém ksí Pavonis vidíme v ďalekohľade ako dvojhviezdu so zložkami veľmi odlišnej jasnosti.

Objekty

V Pávovi sa nachádza len jediná guľová hviezdokopa, ktorá je však napriek tomu a svojej južnej polohe pomerne známa, pretože patrí k najväčším a najjasnejším na oblohe. Je to NGC 6752 s celkovou magnitúdou udávanou v rozsahu 5,4 – 6. Hviezdokopa je dosť uzavretá a jej stredové zhustenie je zreteľné. Jej skutočný priemer dosahuje 100 – 111 svetelných rokov a obsahuje okolo stotisíc hviezd.
V súhvezdí sa nachádza aj niekoľko slabých mimogalaktických objektov. Jedným z najjasnejších z nich je veľká špirálová galaxia s nevýraznou priečkou NGC 6744. Možno ju odhaliť pomocou malého ďalekohľadu pomerne blízko hviezdokopy NGC 6752. Je veľká, ale nie veľmi jasná. Ďalšia špirálová galaxia s priečkou, NGC 6872, je jednou z najväčších známych objektov svojho druhu. Možno ju pozorovať už malým ďalekohľadom. Slabá IC 5052 má tenké a slabé halo. Na jej pozorovanie je potrebný ďalekohľad s priemerom objektívu aspoň 20 cm. NGC 6782 je ďalšia špirálová galaxia s priečkou. Kopa galaxií v súhvezdí Páv vzdialená asi 300 miliónov ly skrýva aj ďalšie špirálové a eliptické galaxie.
Ronsenac

Poloha

Obec má rozlohu 26,73 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 562 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE