google/wiki40b huggingface dataset:
Laodamas (syn Eteokla)

Laodamas alebo aj Láodamás (starogr. Λαοδάμας – Laodamas, lat. Laodamas) je v gréckej mytológii syn tébskeho kráľa Eteokla, nástupca tébskeho kráľa Kreóna.
Jeho otec Eteokles vládol spolu s Kreónom potom ako vyhnal svojho brata Polyneika z Téb po sporoch o následníctvo. Polyneikes si však našiel spojencov v Argu a následne prišiel s veľkým vojskom pred Téby bojovať o následníctvo v tzv. vojne „siedmich proti Tébam“. Eteokles útočníkov odrazil, ale potom zahynul spolu s bratom Polyneikom pred hradbami mesta pri vzájomnom súboji. Vzhľadom na to, že Laodamas bol v tej dobe ešte len dieťa, nemohol ešte prevziať kráľovské žezlo a preto vládol v Tébach zatiaľ Kreón.
Keď sa Laodamas po smrti Kreóna stal kráľom, epigoni, potomkovia vodcov nevydarenej výpravy "siedmich proti Tébam" vystrojili proti Tébam ďalšiu vojenskú výpravu, aby pomstili smrť svojich otcov. Laodamas potom pri obrane svojho mesta zabil Aigialea, syna Adrasta, ale následne padol v súboji s argejským hrdinom Alkmaiónom. Útočníci tentoraz už Téby dobyli a zničené mesto mnohí obyvatelia opustili. Na trón v Tébach potom zasadol Polyneikov syn Thersandros.
Podľa inej legendy, Laodamas po prehratej bitke utiekol k Encheleom do Ilýrie. Encheleovia boli ilýrskym kmeňom, ktorí svoj pôvod odvodzovali od Kadma, ktorý vraj z Téb odišiel do Ilýrie, kde potom kraľoval až do svojej smrti.
Evil Dead

Dej

5 študentov z Michiganu cestovalo na víkend do chaty v lese. Tam našli Knihu mŕtvych, taktiež známu ako Morturom Demonto.
Pri prehľadávaní pivnice v chate, študenti našli a prehrali audio pásku na ktorej boli nahraté démonické recitácie z knihy ktoré prebudia pomstychtivých démonov. Študenti sú potom posadnutí jeden za druhým, najprv Cheryl (Ellen Sandweiss) potom čo je brutálne znásilnená temnou silou v lese. Cheryl dobehne naspäť do chaty, ale nikto jej neverí čo sa stalo. Jej brat Ash sa rozhodne že ju zavezie do mesta kde môže stráviť noc. Na to zistia že most do mesta je zničený a ohnutý do tvaru ruky. O chvíľu na to sa Cheryl premení na démona a bodne Lindu (Betsy Baker) do nohy ceruzkou. Zamknú ju do pivnice, ale moment na to sa stane Shelly posadnutá démonom a zaútočí na Scottyho (Hal Delrich) ktorý ju rozseká sekerou. Kusy tela zabalia do plachty a zakopú ich v lese, po čom sa Scotty vyberie hladať cestu von z lesa.
Ash sa pôjde pozrieť na Lindu, ale zistí že je tiež posadnutá démonom. Scotty sa vráti, ale je zmlátený stromami. Predtým než stratí vedomie povie Ashovi že v lese je cesta von. Potom čo Linda spraví trik na Asha tým že sa vráti do pôvodného stavu, ju Ash vynesie von z chaty. Vráti sa za Scottym a zistí že je mŕtvy. Linda sa potom vráti z dýkou ktorou sa bude pokúšať bodnúť Asha lenže sa nakoniec nabodne na dýku. Ash ju vynesie von aby ju rozpílil motorovou pílou ale keď zistí že na to nemá tak ju len zakope. Linda ale vstane z hrobu a Ash jej odsekne hlavu lopatou. Vráti sa do chaty a zistí že pivnica je otvorená. Cheryl vyskočí na okno a bude sa pokúšať dostať dnu. Ash ju strelí brokovnicou ale Cheryl nezomrie. Ash bude utekať do pivnice po krabicu brokov kde zažije čudnú sériu udalostí ako sa pivnica napĺňa krvou a ako počuje hlasy v hlave. Cheryl sa potom pokúsi zaútočiť na Asha cez dvere, ale on ju strelí a zabarikáduje dvere skriňou. Medzitým ožije Scottyho telo ktoré spolu s Cheryl zaútočí na Asha. Zničoho nič začnú kričať a pôjde z nich dym. Ash si všimne že kniha mŕtvych spadla do ohňa. Ash ju napokon celú vhodí priamo do ohňa, po čom démoni zostanú stáť na mieste a nakoniec sa rozložia. Za úsvitu zistí Ash že je jediný ktorý prežil. Vyjde von z chaty kde si bude chvíľu myslieť že sa všetko skončilo ale nakoniec ho temná sila chytí.
Bénéjacq

Poloha

Obec má rozlohu 17,04 km². Najvyšší bod je položený 466 m n. m. a najnižší bod 249 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 875 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zoologická záhrada Bratislava

Zoologická záhrada Bratislava (iné názvy: ZOO Bratislava, Zoo Bratislava, bratislavská zoologická záhrada) je zoologická záhrada, ktorá sa rozkladá na ploche 35 ha v Mlynskej doline v bratislavskej mestskej časti Karlova Ves. Prevádzkuje ju príspevková organizácia Zoologická záhrada založená 1. júla 1973.
Prvé plány na založenie zoo v Bratislave vyvstali v roku 1948. V roku 1949 bola z dvoch miest na založenie, Železná studnička a Mlynská dolina, vybraná Mlynská dolina ako miesto budúcej zoo, najprv s 9 ha, s možnosťou rozšírenia až na 90 ha. V roku 1959 sa začalo s výstavbou. Zoo bola oficiálne otvorená 9. mája 1960.
Zoo neskôr zažila dva veľké problémy: prvý v rokoch 1981 – 1985, keď dve tretiny areálu boli zničené pre výstavbu kanalizačného zberača a diaľničnej prípojky a druhý v roku 2003, keď sa začalo s výstavbou posledného úseku diaľnice D2 s tunelom Sitiny, čo vyústilo napr. do preloženia vstupu do areálu.
Zoo v súčasnosti chová 182 druhov zvierat s celkovým počtom 1016 jedincov (k 31.12.2018). Jej súčasná rozloha je 96 hektárov (0,96 km²), pričom časť prístupná verejnosti má rozlohu 35 ha (0,35 km²).
Petit Press

Petit Press je významné slovenské vydavateľstvo multimediálnych produktov a služieb (mediálny dom).
Petit Press vydáva tlačené periodiká v slovenskom, maďarskom a anglickom jazyku. Patria mu denníky SME, Korzár, regionálne týždenníky MY, magazíny Tv svet, Profit, Lišiak, Doma v záhrade, Magazín zdravia a O knihách, dvojtýždenník The Slovak Spectator, sieť bezplatných novín ECHO a ďalšie. V roku 2017 predalo denník Új Szó a týždenník Vasárnap News media holdingu.
Prevádzkuje sieť webových stránok združených pod doménami sme.sk a ujszo.com. Do knižného biznisu vstúpilo v roku 2004 edíciou Svetová knižnica SME – 20. storočie.
Zamestnáva viac ako 600 ľudí a okrem vydavateľských aktivít prevádzkuje aj distribučnú sieť a dve tlačiarne v Bratislave a Košiciach.
Petit Press vznikol až v roku 2000. Významné postavenie v ňom má Prvá slovenská investičná skupina a.s., ktorá zakladala denník SME spolu s Karolom Ježíkom, Alexejom Fulmekom (CEO Petit Press) a ďalšími 50 redaktormi. Investičná skupina Penta získala vo vydavateľstve Petit Press, a.s. menšinový 45-percentný podiel v októbri 2014. V júni 2016 Protimonopolný úrad transakciu odsúhlasil. Koncom roka 2017 sa podiel Penty zmenšil na 40% po tom, čo Penta predala päťpercentný podiel na základnom imaní väčšinovému majiteľovi Prvá slovenská investičná skupina a.s. (a zároveň získala Új Szó a Vasárnap).
Pod Kamenným vrchem

Ochrana

Predmetom ochrany je lúčna enkláva medzi lesmi s prírode blízkymi trávnymi porastami s vlhkomilnými a rašeliniskovými druhmi rastlín, z nich mnohé sú chránené. Lokalita je významným biotopom obojživelníkov, významných druhov vtáctva a cicavcov. Súčasťou rezervácie je aj priľahlý Kamenný rybník.
Spišské Podhradie

Poloha

Mesto sa nachádza v Hornádskej kotline, v údolí riečky Margecianka, asi 12 km východne od Levoče. Severne od mesta prechádza diaľnica D1 i cesta Levoča - Prešov, priamo mestom potom vedie cesta do Spišských Vlách a Košíc.

Doprava

Mesto leží na križovatke starých obchodných ciest, v ktorých trase dnes existujú cesty na Levoču i Prešov, ako aj Spišských Vlách a Košíc. Severne od mesta prechádza diaľnica D1, na ktorú je napojenie pri Beharovciach. Na hlavnú železničnú trať Žilina – Košice je mesto napojené lokálnou traťou zo Spišských Vlách.

Turizmus

Mesto a jeho okolie patrí k atraktívnym cieľom turistov. V samotnom Spišskom Podhradí je 145 kultúrnych pamiatok, vrátane Spišského hradu, Spišskej Kapituly a niekoľkých chránených lokalít.
Arguel (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 4,98 km². Najvyšší bod je položený 507 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 244 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Epitrachélion

Epitrachélion alebo epitrachil (gr. ἐπιτραχήλιον - to, čo je okolo krku) je jeden z bohoslužobných odevov kňaza a biskupa v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Epitrachil nosia kňazi a biskupi pri všetkých bohoslužbách (biskupi pod sakosom a omoforom). Zobrazenia epitrachilu nie sú staršie ako z 10. storočia, písomne je ale zachytený už v 8. storočí.
Symbolizuje Kristovo jarmo, ktoré kňaz prijíma vysviackou. Podľa sv. Symeona Solúnskeho symbolizuje vyliatie milosti Svätého Ducha, ktorého dostáva k slúženiu svätých tajomstiev (sviatostí).
Na epitrachile by mali byť spredu vyšité tri páry krížov, siedmy kríž je vyšitý na mieste, ktoré obopína krk.
Pendantom v latinskom obrade je štóla. Podobný kňazský odev existuje aj v iných východných cirkvách.
Peter Habovčík

Životopis

Od roku 1957 pedagogicky pôsobil na SVŠT, resp. STU v Bratislave (od roku 1980 ako profesor). Zaoberal sa elektrotechnológiou, mikroelektronikou, optoelektronikou, vákuovou a laserovou technikou. Do roku 1989 viedol ideovo-politické vzdelávanie pracujúcich na Katedre mikroelektroniky Fakulty elektrotechniky a informatiky STU.
Julie Andrewsоvá

Život

Pochádza z rodiny učiteľa a klaviristky. Jej prvým manželom bol kanadský operný spevák – tenorista Ted Andrews, druhým potom výtvarník Tony Walton.
Julie od detstva spievala, vystupovala spoločne so svojimi rodičmi vo varieté, v rozhlase a v televízii. Samostatne debutovala už vo svojich 12 rokoch. Od roku 1954 vystupovala na Broadwayi, kde zažiarila v muzikáli My Fair Lady ako predstaviteľka Elizy Doolitlové, za ktorú bola tiež nominovaná na prestížnu americkú divadelnú cenu Tony. Zvukový záznam z tohto predstavenia vyšiel na gramofónových platniach a neskôr aj na CD diskoch (v rovnomennom filme ju v tejto úlohe nahradila herečka Audrey Hepburnová a speváčka Marni Nixonová). Na Broadwayi si zahrala a zaspievala aj v muzikáloch Kráľ Artuš a Kamarát. Najväčšiu popularitu a ceosvetový úspech však dosiahla jej dnes už legendárná filmová úloha Mary Poppins, ktorá bola ocenená britskou cenou BAFTA, Zlatým glóbusom i Oscarom. Nasledoval ďalší známy film Za zvukov hudby, ktorý jej vyniesol ďalší Zlatý glóbus a ďalšiu nomináciu na Oscara.
Na konci 60. rokov prestala vystupovať vo filmoch a venovala sa len spevu, koncertovaniu, nahrávaniu platní a moderovaniu vlastných televíznych show. Vystupovala často v televízii ako moderátorka rôznych relácií zameraných na svet divadla a muzikálov. V tejto dobe tiež napísala niekoľko kníh pre deti pod pseudonymom Julie Edwardsová. Návrat na strieborné plátno spôsobilo až zblíženie s jej tretím manželom, známym filmovým režisérom Blakeom Edwardsom, v ktorého filmoch začala opäť hrať zrelé ženy. V roku 1982 získala svoj tretí Zlatý glóbus a ďalšiu nomináciu na Oscara za film Viktor, Viktória z roku 1982.
Na konci 90. rokov 20. storočia prekonala vážne ochorenie hlasiviek vrátane ich nevydarenej operácie. Počas svojho života získala celý rad umeleckých a spoločenských ocenení a je považovaná za mimoriadnu britskú umelkyňu.
Na začiatku 21. storočia sa dvakrát vrátila k filmu v romantických filmoch Denník princeznej a Denník princeznej 2: Kráľovské povinnosti režiséra Garyho Marshalla, kde hrala kráľovnú Clarisse Renaldiovou, babičku princeznej a neskoršie kráľovnej Mii (Anne Hathaway).
Buckethead

Totožnosť

Bucketheadov oficiálny životopis vraví, že bol vychovávaný sliepkami v klietke (náležite, niekoľko piesní hlavne na skorších albumoch sa zmieňuje o sliepkach; napr. Chicken alebo názvy albumov KFC Skin Piles a Enter the Chicken).
Podľa miestneho časpopisu z roku 1989 menuje umelcov Michael Jackson, Yngwie Malmsteen, Louis Jordan, Shawn Lane, Joe Satriani a Jennifer Batten ako tých, ktorí mali na jeho hudbu veľký vplyv. Ďalším Bucketheadovým vzorom bol tiež Randy Rhoads. Tvrdil, že bol ovplyvnený Slonimskeho knihou Thesaurus of Scales and Melodic Patterns.

Kariéra

V roku 1988 tínedžer Buckethead vstúpil piesňou Brazos do súťaže časopisu Guitar Player, skončil druhý. Vďaka tomu aj redaktor časopisu Jas Obrecht spoznal Bucketheada. Očarený demom sa s ním skontaktoval a čoskoro sa stali priateľmi.
V roku 1992 vyšiel album Bucketheadland, ktorý vydalo vydavateľstvo Johna Zorna Avant.
Dermoidná cysta vaječníka

Dermoidná cysta vaječníka alebo ovariálna dermoidná cysta alebo benígny cystický teratóm je nezhubný nádor pôvodom zo zárodočných buniek. Tvorí 10 až 15% všetkých nádorov vaječníka. Viac ako 80% pacientov sú ženy v reprodukčnom veku. Nádor je obyčajne jednostranný, v 15-25% však môže postihovať oba vaječníky. Obyčajne je menší ako 10 cm.
Cystický teratóm sa môže skladať z tkanív ektodermálneho, mezodermálneho i endodermálneho pôvodu. Obyčajne dominuje ektodermálna zložka, preto sa teratóm ovária synonymicky označuje ako "dermoidná" cysta. Histologicky sa nájde v nádore tukové tkanivo, vlasy, niekedy dokonca i zuby. Kalcifikáty sú bežné, najčastejšie škrupinkovité.

Nádor sa môže malígne zvrhnúť v 1-2% prípadov, obyčajne ako epidermoidný karcinóm. Malígny zvrat sa morfologicky prejaví ako "Rokitanského hrbolček" - čiastočne solídne ložisko podobné bradavke, ktoré prerastá obal tumoru. V pokročilejších štádiách malígnej transformácie nádor prerastá do močového mechúra, črevných kľučiek a panvovej steny.

Diagnostika

Klinicky sa dermoidná cysta prejaví obyčajne nšpecifickou bolesťou v oblasti panvy. Torzia alebo ruptúra ovária ako prvý prejav ochorenia je vzácna.

Rtg snímka panvy

Na snímke a môžu zobraziť zuby alebo kosť, tvoriace niekedy súčasť cysty. Nie častým, ale typickým znakom je tzv "príznak plávajúceho tuku" v podobe horizontálnej hladinky oddeľujúcej súčasty cysty s odlišnou hustotou.

USG

Sonograficky má dermoidná cysta variabilný obraz od typickej anechogénnej simplexnej cysty až po echogénny vzhľad solídneho tumoru. Špecifické znaky sú cystická masa s echogénnym inracystickým solídnym "uzlom"; kožná "zátka" obsahujúca vlasy, zuby alebo tuk.

CT

CT zobrazí dobre ohraničenú masu s ostrým ohraničením medzi tukom a vodou, kalcifikáty, zuby i solídnu zložku expanzie.

MRI

Zobrazenie magnetickou rezonanciou v T1 vážení znázorní hyperintenzný signál tuku spolu s typickým signálom vody. Diagnózu potvrdia sekvencie s potlačením tuku.

Liečba

Napriek svojej nezhubnej povahe sa dermoidné cysty obyčajne chirurgicky odstraňujú - ako prevencia prípadných komplikácii a zriedkavej, ale možnej malígnej transformácie.
Alfa Romeo Brera

Koncept

Brera bol pôvodne automobilový koncept na Autosalóne v Ženeve. Bol navrhnutý Girgettom Giugiarom z Italdesign Giugiaro. Koncept bol poháňaný motorom Maserati V8 s výkonom 290 kW/400 koní. Brera bola široko uznávaná, a plán výroby bol oznámený pre rok 2005.

Produkcia

Alfa Romeo Brera bola zavedená do výroby na autosalóne v Ženeve v roku 2005. Takmer presne ostal zachovaný vonkajší vzhľad a stal sa stredne veľkým kupé na platforme GM/Fiat Premium (ktorú zdieľa s Alfa Romeo 159), ktoré nahradilo dosluhujúce GTV. Kabriolet Spider, ktorého bola oznámená výroba krátko po kupé a nahradil GTV Spider.
V Európe bola Brera k dispozícii s dvoma benzínovými motormi 2,2-litrový JTS s výkonom 136 kW/185 koní a 3,2-litrový V6 s výkonom 190 kW/260 koní; a naftovým motorom 2,4-litrovým JTD turbodieselom. Modely s naftovým motorom alebo 2,2-litrovým benzínovým motorom majú pohon predných kolies, zatiaľčo modely s motorom V6 majú systém pohonu všetkých kolies s diferenciálom Torsen, podobný ako v modeloch 156 či 159 Q4.
La Longine

Poloha

Obec má rozlohu 12,4 km². Najvyšší bod je položený 770 m n. m. a najnižší bod 395 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 249 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Železničná trať Kolín – Ledečko

História

Listina o koncesii pre miestnu dráhu z Kolína cez Bečvář, Uhlířské Janovice a Rataje do Čerčan s odbočkou z Rataj do Kácova z 10. mája 1899 bola udelená Leopoldovi grófovi Šternberku. Koncesia udelená k stavbe a k prevádzaniu rušňovej železnice, ktorá bude vystavaná ako miestna dráha o rozchode pravidelnom. Koncesionár bol povinný do dvoch rokov stavbu dovŕšiť, vystavanú dráhu potom verejnej vozbe odovzdať.
Dráhu vlastnila spoločnosť Miestna dráha Kolín – Kácov – Čerčany až do svojho zoštátnenia roku 1925. Prevádzka z Kolína do Rataj bola zahájená v decembri 1900, na zvyšnej časti stavanej trate v auguste 1901.
V roku 1921 boli podľa vtedajšieho cestovného poriadku v prevádzke tieto stanice:
Kolín místní nádraží, Červené Pečky, Ratboř, Chotouchov-Pučery, Pučery, Bečváry, Drahobudice, Hatě, Uhlířské Janovice, Mirošovice, Nový Dvůr, Rataje, Ledečko

Vozne

V roku 2010 boli osobné vlaky vedené motorovými vozňami 810 sólo alebo s jedným prípojným vozidlom radu 010. Niekoľko spojov v týždni boli vedené motorovou jednotkou 814 Regionova.
Od roku 2013 sú osobné vlaky vedené výhradne motorovými jednotkami 814, čiže tzv. Regionovami.
Mars Reconnaissance Orbiter

Priebeh letu

Sonda bola vypustená z kozmodrómu Kennedy Space Center na Floride 12. augusta 2005 dvojstupňovou nosnou raketou Atlas 5 Model 4001. 10. marca 2006 sonda dosiahla planétu Mars, kde bola pomocou šiestich hydrazínových motorov  navedená na veľmi excentrickú obežnú dráhu okolo planéty. Brzdiaci manéver trval 27 minút.
Fáza brzdenia s využitím atmosféry (tzv. aerobraking) prebiehala v období od marca do augusta 2006, až kým sonda nedosiahla potrebnú nižšiu dráhu. Túto fázu sonda ukončila 30. augusta 2006. Potom vysunula anténu a odstránila krytky zo šošoviek inštalovaných kamier, aby mohla začať vlastný vedecký výskum planéty. Základná vedecká misia trvala do decembra 2008. Jej hlavným cieľom bolo snímkovanie povrchu s vysokým rozlíšením, čo umožní detailné naplánovanie ďalších expedícií automatických sond. V marci 2008 sonda prostredníctvom kamery HiRISE zachytila lavíny na Marse. V severnej polárnej oblasti planéty sa sonde podarilo odfotografovať niekoľko zosuvov. Zosunutý materiál bol pravdepodobne z väčšej časti tvorený ľadom a uvoľnil sa z okraja približne 700 metrov vysokého útesu. V apríli 2009 na snímkach kamery HiRISE vedci objavili na severnej pologuli Marsu malé, čerstvo vytvorené krátery. Okolo kráterov bol pozorovaný biely materiál a jeho spektrálnou analýzou sa potvrdilo, že ide o vodný ľad.
V období od januára 2009 do decembra 2010 bude sonda využívaná ako retranslačná družica pre zaisťovanie spojenia s inými sondami a automatickými laboratóriami na povrchu Marsu.
V období od 3. júna do 9. júna 2009 sonda prerušila svoju vedeckú činnosť. Dôvod výpadku bol neočakávaný reset palubného počítača a následný prechod sondy do bezpečnostného módu. Príčinu problémov technici ešte len skúmajú.
Eduard Hanslick

Život

Hoci vyštudoval právo, začal sa vzápätí, už v polovici 40. rokov 19. storočia v Prahe venovať hudobnej kritike a dejinám hudby. Od roku 1852 pôsobil trvale vo Viedni, kde sa stal vôbec prvým profesorom v odbore dejín hudby na tamojšej univerzite (1861). Svoje hudobné kritiky a fejtóny publikoval v najväčších viedenských listoch svojej doby, v Wiener Zeitung, Presse a Neue Freie Presse.
Svojim presadzovaním pohľadu na hudbu ako na „absolútne umenie“, ktoré nenesie konkrétne významy a jeho krása nespočíva v ničom mimo hudbu samotnú, sa postavil do priameho protikladu k názorom Richarda Wagnera, ktorý bol protagonistom tzv. programovej hudby.
Hanslick zasiahol významným spôsobom do skladateľskej dráhy Antonína Dvořáka. V roku 1877 informoval Dvořáka, že jeho dielo prilákalo pozornosť vtedy výraznej osobnosti hudobného romantizmu, skladateľa Johannesa Brahmsa ktorý ho následne odporučil berlínskemu nakladateľovi hudobných diel Fritzovi Simrockovi. Dvořák potom pre Simrocka v roku 1878 napísal prvú sériu svojich Slovanských tancov a získal za ňu veľmi pozitívnu kritiku, a to aj od Hanslicka samotného.

Dielo

Najväčší ohlas mala Hanslickova habilitačná práca O hudobnom krásnu (Vom Musikalisch-Schönen) z roku 1854.
Rozsiahle bádateľské úsilie stojí aj za dvojzväzkovou Históriou koncertného života vo Viedni (Geschichte des Konzertwesens in Wien, 1869-70) a deväťzväzkovým dielom Moderná opera (Die moderne Oper, 1875-1900). V roku 1894 vyšli v Berlíne jeho spomienky Aus meinem Leben.
Tiež komponoval, ale jeho hudobné dielo je skromné. Obsahuje aj dve piesne na české texty Český houslista a Milostná píseň pod Vyšehradem.
Vzdušné sily Poľskej republiky

Bojové lietadlá

Hlavnú bojovú silu poľských vzdušných síl predstavuje 48 viacúčelových stíhacích lietadiel F-16C/D Block 52CF (36 jednomiestnych F-16C a 12 dvojmiestnych F-16D), ktoré môžu okrem iného leteckej výzbroje niesť aj strely s plochou dráhou letu AGM-158 JASSM. Vo výzbroji sa nachádza aj 31 stíhacích lietadiel MiG-29, z ktorých 16 bolo zmodernizovaných poľským priemyslom a spoločnosťou Israel Aerospace Industries (IAI), pričom ich technická životnosť bola predĺžená do roku 2030. Posledným typom bojového lietadla je stíhací bombardér Suchoj Su-22, prevádzkovaný v počte 32 kusov. Osem jednomiestnych Su-22M4 a šesť dvojmiestnych Su-22UM-3K s novou avionikou a náterom by malo byť v prevádzke do roku 2025. Lietadlá MiG-29 a Su-22 majú byť po roku 2020 nahradené novými strojmi vyplývajúcimi z programu Harpyje (Harpia). Poľské vzdušné sily plánujú nákup 48 až 64 viacúčelových bojových lietadiel.
Le Pertuis

Poloha

Obec má rozlohu 11,89 km². Najvyšší bod je položený 1 255 m n. m. a najnižší bod 879 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Väčšinový volebný systém

Väčšinový volebný systém je najstarší typ volebného systému. Jeho základom je myšlienka vlády väčšiny, t. j. je založený na presvedčení, že vôľa väčšiny hlasov voličov je prvoradá. Predstavuje najjednoduchší spôsob delegovania vôle občanov na zastupiteľský orgán.
Jeho základnou črtou je, že sa štát rozdelí na množstvo jednomandátových volebných obvodov zodpovedajúce množstvu poslancov.
V každom z týchto volebných obvodov zvedú volebný súboj stranícki alebo nezávislí kandidáti. Víťazom sa stáva ten, ktorý dosiahne väčšinu hlasov. Stáva sa reprezentantom daného obvodu v zastupiteľskom orgáne a ostatné hlasy určené pre zostávajúcich kandidátov prepadajú.

Vplyv na stranícky systém

Väčšinový volebný systém s relatívnou väčšinou hlasov potrebných na získanie poslaneckého mandátu vedie k bipolarizácii politickej scény. Volebná súťaž sa odohráva viac-menej za účasti dvoch silných politických strán.
Väčšinový volebný systém s potrebnou absolútnou väčšinou hlasov vo všeobecnosti vedie k multistraníckemu systému, s dvoma dominantnými stranami a viacerými menšími.

Politické dôsledky väčšinového volebného systému

Jedným z jeho dôsledkov je jeho disproporcionalita. Dôsledkom je aj racionálne hlasovanie, keď voliči kalkulujú s možnými dôsledkami väčšinového systému. Hlasujú preto za jednu z dvoch silných politických strán, aby ich hlas neprepadol.
Z hľadiska optimálnosti použitia väčšinového systému sa tento systém ukázal ako vhodný pre stabilizované krajiny, ktorými neprechádzajú viacdimenzionálne sociálne štiepenia. Naopak, politológovia ho považujú za nevhodný pre transformujúce sa štáty a najmä pre krajiny rozštiepené