Kognitívna veda

Kognitívna veda (KV) sa zaoberá skúmaním ľudskej mysle, teda procesov vnímania, myslenia, rozhodovania, učenia, konania, atď., a súvisiacimi otázkami, napríklad tým, ako sú tieto procesy implementované v mozgu. Pre KV je charakteristická interdisciplinarita, čiže kombinované využitie znalostí a metód skúmania z relevantných disciplín – psychológie, umelej inteligencie, neurovedy, jazykovedy, filozofie, antropológie a ďalších.
Základnými filozofickými otázkami KV sa zaoberali už antickí filozofi, no moderná kognitívna veda vznikla až v 50-tych rokoch 20. storočia v USA, keď bol skonštruovaný moderný digitálny počítač a došlo k rozvoju kognitívnej psychológie, jazykovedy a umelej inteligencie (umelé neurónové siete), čo vyústilo do tzv. kognitívnej revolúcie.  Najdôležitejšou charakteristikou tejto revolúcie je, že hlavným predmetom vedeckého skúmania sa stáva samotná myseľ.
V kognitívnej vede sa časom etablovali viaceré kognitívne paradigmy. Symbolová paradigma chápe kognitívne procesy ako manipuláciu so symbolmi podobnú spracovaniu dát v počítači. Konekcionistická paradigma sa inšpirovala štruktúrou a fungovaním mozgu a kognitívne procesy modeluje ako šírenie informácie sieťou navzájom poprepájaných výpočtových jednotiek – neurónov, a učenie ako zmenu parametrov prepojení medzi neurónmi. Paradigma dynamických systémov nechápe kognitívne procesy ako pasívnu re-prezentáciu vonkajšieho sveta, ale  kognitívny systém a jeho okolie opisuje ako štrukturálne previazané systémy navzájom sa ovplyvňujúce v čase. Podobne enaktívny prístup zdôrazňuje myšlienku, že kognitívny systém a okolie neexistujú sami o sebe, ale konštituujú sa navzájom, pričom kľúčovými pojmami sa stávajú autonómnosť, interakcia, stelesnenosť, vnorenosť v prostredí a tiež emócie.
Centrálnou hypotézou kognitívnej vedy je, že myseľ najlepšie pochopíme vtedy, ak ju budeme vnímať v podobe mentálnych reprezentácií a výpočtových procedúr, ktoré na nich prebiehajú (na povahu týchto reprezentácií a procedúr však existujú rôzne názory, spojené s jednotlivými vyššie spomenutými paradigmami).
Pokrok v zobrazovacích metódach mozgu síce umožňuje čoraz presnejšie určiť neurálne koreláty kognitívnych funkcií, napriek tomu starý filozofický problém vzťahu medzi mysľou a telom ostáva otvorený. Skúmanie mysle prírodovednými metódami komplikuje skutočnosť, že kognícia zahrňuje subjektívnu skúsenosť prístupnú iba introspekciou, takže nie je splnená podmienka nezávislého pozorovateľa. Preto sa popri objektívnych exaktných metódach začínajú v kognitívnej vede štandardizovať aj fenomenologické prístupy, založené na perspektíve prvej osoby.
V súčasnej dobe búrlivého rozvoja robotiky sa kognitívna veda stáva užitočnou aj pri návrhu umelých kognitívnych systémov, o čom svedčí aj vznik európskej asociácie (EUCog).

História kognitívnej vedy na Slovensku

Prvé dôležité aktivity v oblasti kognitívnej vedy u nás môžeme datovať do 70-tych rokov minulého storočia.  V tom čase P. Fedor publikoval dva pozoruhodné články týkajúce sa návrhu umelej neurónovej siete komponujúcej jednoduché melódie a vyhodnocujúcej ich „krásu“. Významnú úlohu zohrala aj štúdia L. Kováča o kognitívnej biológii. Na začiatku 90-tych rokov mal E. Gál na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky (FMFI) Univerzity Komenského v Bratislave prvý prednáškový kurz o kognitívnych vedách. E. Gál a J. Kelemen zostavili antológiu významných štúdií z oblasti kognitívnych vied a filozofie mysle. J. Kelemen vydal knihu o umelej inteligencii v kontexte s kognitívnymi vedami.
V rokoch 1997 – 2001 prišli V. Kvasnička, E. Gál, Ľ. Beňušková a J. Pospíchal s iniciatívou každoročne usporadúvať teoretické semináre Kognitívne vedy na (vtedajšej) Chemickej a potravinárskej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Na každom seminári vystúpilo 12 pozvaných prednášajúcich z najrôznejších odborov, od molekulárnej biológie, cez základné kognitívne disciplíny až po psychiatriu. Semináre mali mimoriadne priaznivý ohlas, zúčastňovalo sa ich v priemere okolo sto účastníkov. Zhruba polovica až dve tretiny z nich boli študenti rôznych odborov z UK a STU v Bratislave.
J. Kelemen, V. Kvasnička a J. Pospíchal usporiadali v marci 2001 v Smoleniciach česko-slovenský seminár o kognícii a umelom živote, ktorého sa zúčastnili pracovníci z rôznych odborov, od filozofie až po umelú inteligenciu, a prezentovali na ňom svoje výsledky.
S týmito aktivitami bola v rokoch 2000 – 2005 úzko prepojená a paralelne na ne nadväzovala  celouniverzitná prednáška Kognitívne vedy na FMFI UK (jej iniciátormi a organizátormi boli J. Rybár, Ľ. Beňušková, V. Kvasnička, I. Farkaš a M. Takáč). V rámci tohto kurzu prednášali odborníci z UK a STU v Bratislave, Technickej univerzity v Košiciach, SAV, ako aj  hostia a zo zahraničia, P. Gärdenfors (Lund University), I. M. Havel (Univerzita Karlova), W. F. G. Haselager (Nijmegen University), W. van Heuven (Nijmegen University), M. Kovačević (Univerzita v Zahrebe), O. Markić (Univerzita v Ľubľane), L. Ropolyi (ELTE Budapešť) a ďalší.
Prvé desaťročie nového tisícročia už môžeme označiť za obdobie etablovania kognitívnej vedy na Slovensku a v okolitých krajinách. Svedčia o tom početné aktivity. Na ilustráciu uveďme aspoň tie najdôležitejšie: (1) Zo seminára o Kognícii a umelom živote sa stala pravidelná každoročná česko-slovenská konferencia. (2) V roku 2005 bolo založené Stredoeurópske konzorcium pre kognitívnu vedu, s čím súvisí aj zavedenie spoločného interdisciplinárneho magisterského študijného programu MEi:CogSci (Middle European Interdisciplinary Master programme in Cognitive Science). (3) Vyšli ďalšie interdisciplinárne publikácie, na ktorých sa zvyčajne podieľali viacerí autori.

Kognitívna veda nový študijný odbor

Najmä vďaka iniciatíve V. Kvasničku, ktorý vypracoval odborný opis odboru KV (spolu s  J. Šefránkom) a predložil ho akreditačnej komisii na posúdenie, bola kognitívna veda zaradená do Sústavy študijných odborov SR (medzi informatické vedy, informačné a komunikačné technológie) evidovanej na Ministerstve školstva, vedy, výskumu a športu SR.

Cena Petra Fedora

Dr. Peter Fedor (1947–1990) položil na Slovensku základy interdisciplinárneho výskumu, ktorý spája koncepty a metódy matematiky, fyziky, chémie, biológie a informatiky, a ktorý sleduje exaktné vysvetlenie biologických funkcií, od úrovne nukleových kyselín a membrán po úroveň ľudského mozgu. Dr. Fedor je vzorom nielen všestranne vzdelaného vedca, ale aj človeka pevného charakteru, morálnych zásad a intelektuála so širokým vzdelaním, od prírodných vied po vedy o kultúre, humanitné disciplíny a umenie. Zasluhuje si, aby sa na jeho meno v slovenskej vede nezabudlo. Cena Petra Fedora sa udeľuje mladým ľuďom, ktorí sú aktívni v interdisciplinárnom výskume v smeroch rozvíjaných touto osobnosťou, a dosahujú pritom vynikajúce výsledky.