google/wiki40b huggingface dataset:
François Beauchemin

Klubový hokej

Bol draftovaný Montrealom v roku 1998 zo 75. pozície. Do prvého tímu Montrealu sa dostal až v sezóne 2002/03, ale iba na 1 zápas. septembra 2004/05 prestúpil do tímu Columbus Blue Jackets, kde však odohral iba 11 zápasov. 15. novembra 2005 bol vymenený do klubu Anaheim Mighty Ducks za T. Wrighta a S. Fedorova a 5. kola v drafte 2006. V sezóne 2006/07 s Anaheimom vyhral Stanley Cup. 6. júla 2009 podpísal 3-ročný kontrakt s tímom Toronto Maple Leafs.
Libri

LIBRI, spol. s.r.o. je nakladateľstvo pôvodnej českej encyklopedickej literatúry. Od februára 2011 novo sídli na Prahe 2 - Vyšehrad, Neklanova 27. Mediálny partner nakladateľstva je ČRo 3-Vltava a časopis Souvislosti.
Homôľka (1 072,8 m n. m.)

Poloha

Vrch leží južne od obce Fačkov, v katastri Kľačna.
Allonnes (Eure-et-Loir)

Poloha

Obec má rozlohu 10,25 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 341 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kalifornský králik

Kalifornský králik, niekedy nazvaný aj  kalifornský biely králik (angl. Californian rabbit) je populárne americké masové plemeno králika. Na Slovensku ide o jedno z najčastejšie chovaných masových plemien, vo svete sa dokonca ide o druhé najchovanejšie plemeno (na prvej priečke sa drží Novozélandský biely králik).

História

História kalifornských králikov nie je príliš dlhá; ich šľachtenie začalo pravdepodobne na začiatku 20. rokov 20. storočia a stál za ním chovateľ králikov George West. George West žil v južnej Kalifornii, podľa ktorej bolo toto plemeno následne pomenované, a jeho cieľom bolo získať králika so šťavnatým mäsom a kvalitnou kožušinou. K jeho vyšľachteniu West využil činčily, ruského králika, novozélandského bieleho a himalájskeho králika. V roku 1928 bolo plemeno po prvýkrát vystavené, ale príliš sa medzi chovateľmi neuchytilo. V roku 1946 bol založený prvý chovateľský klub a do Európy, konkrétne do Anglicka, bol prvý jedinec dovezený v roku 1958.

Vzhľad

Telo kalifornského králika je pomerne zavalité, dobre osvalnené, s výraznou širokou hruďou. Hlava je dobre tvarovaná, vzpriamená. Krk krátky, harmonicky napojený na až neprimerane dlhy chrbát. Uši dobre nasadené na hlavne, pomerne ťažké a vedené priamo nahor. Oči jasné, živé, väčšinou ružovej až červenej farby. Farba pazúrov býva tmavo rohovitá až čierna. Srsť s hustou podsadou je dlhá asi 3 cm, je lesklá a na dotyk hladká. Farba nosu, nôh, uší, chvosta by mala byť čo najtmavšia. Chvost rovný a vzpriamený. Hmotnosť králikov v dospelosti sa pohybuje od 3,5 do 5 kg, samice sú väčšinou mierne ľahšie než samci.
Someday

Úspech

Singel bol vydaný dňa 1. septembra 2003 v Nemecku a o päť dní mal premiéru v Spojených štátoch. 15. septembra bol vydaný vo Veľkej Británii. Singel dosiahol prvé miesta v kanadských hudobných rebríčkoch a udržal sa v nich tri týždne a zaujal taktiež #7 v amerických rebríčkoch. Tiež dosiahol #4 v Austrálii a #9 na Novom Zélande. Pieseň bola v roku 2004 nominovaná na cenu Grammy v kategórii Best Rock Song a bola tiež nominovaná na cenu Juno Award v kategórii Single of the Year. Singel tiež získal zlatú platňu udelenú asociáciou RIAA. „Someday“ je štvrtým singlom, ktorý dosiahol takýto stav. Najprv bol takto ocenený singel „How You Remind Me“ a neskär „Figured You Out“ a „Photograph“.
Kobe Bryant

Životopis

Po skončení strednej školy ho v roku 1996 draftoval Charlotte Hornets vo veku 18 rokov, ale hneď bol vymenený do klubu Los Angeles Lakers za Vlade Divaca. V NBA debutoval ako najmladší hráč v histórii a v jeho úvodnej sezóne ukázal svoj talent. Skvele si na ihrisku rozumel so Shaquillom O'Nealom. Mimo neho si neboli až tak blízky. Väčšie úspechy s Lakers dosiahol keď sa trénerom stal Phil Jackson v roku 1999. Stal sa trojnásobným šampiónom NBA v rokoch 2000, 2001, 2002. Po odchode O'Neala v sezóne 2003-04 sa stal lídrom tímu LA Lakers. Stal sa najlepším strelcom ligy v ročníkoch 2005/06 a 2006/07. 22. januára 2006 zaznamenal 81 bodov proti Torontu Raptors a týmto výkonom sa zapísal na druhé miesto v históri za Wilta Chamberlaina a jeho 100 bodov v jednom zápase. Drží tiež viaceré individuálne rekordy. Do nedávna držal rekord v počte trojek v jednom zápase - 12 (t. j. 36bodov). Stephen Curry tento rekord prekonal 7.11.2016.
V sezóne 2007/08 sa sztal držiteľom MVP (Most Valuable Player prekl: Najhodnotnejší hráč) a jeho tím sa dostal do finále ligy. Bol členom víťazného tímu USA v basketbale na OH 2008 v Pekingu a na MS v 2007. Od jeho druhého ročníka v profilige sa bol každý rok účastníkom All-Star Game a v rokoch 2002, 2007, 2009 a 2010 sa stal MVP tohto zápasu (v roku 2009 spolu s Shaquillom O'Nealom), čím vyrovnal rekord Boba Petita v počte MVP All-Star Game.
V roku 2003 sa Kobe Bryant dostal na titulné stánky, keď bol obvinený zo sexuálneho násilia. Bryant pripustil pohlavný styk so žalobkyňou, ale odmietol akékoľvek sexuálne násilie. Ale v septembri 2004 žalobkyňa odmietla svedčiť a prípad bol vyriešený mimosúdne.
Dňa 19. novembra 2009 dal v zápase s Chicago Bulls 21 bodov a stal sa tak druhým najlepším strelcom v histórii Los Angeles Lakers.
V novembri 2015 oznámil, že po sezóne skončí s basketbalovou kariérou. V svojom poslednom zápase zaznamenal 60 bodov.
Sédeilhac

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 553 m n. m. a najnižší bod 397 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 57 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hrad Bouzov

Hrad Bouzov (pôvodne Búzov) stojí v rovnomennej obci juhozápadne od mesta Loštice na stredozápadnej Morave. Pôsobí dojmom dobre zachovanej stredovekej pamiatky, ale jeho súčasná podoba pochádza z romantickej prestavby z prelomu 19. a 20. storočia. Patrí medzi najnavštevovanejšie pamiatky v Česku a je vyhľadávaným miestom filmárov.

Historie

Hrad bol založený na prelome 13. a 14. storočia, jeho prvým známym majiteľom bol Búz z Búzova v rokoch 1317-1339. Od polovice 14. storočia ho vlastnili páni z Vildenberka, ktorí ho v roku 1382 predali markgrófovi Joštovi. Jošt ho roku 1396 prenechal Heraltovi z Kunštátu.
Tento rod hrad vlastnil asi 70 rokov, potom s v jeho vlastníctve vystriedalo viac majiteľov. Počas trdsaťročnejvojny slúžil Bouzov ako cisárska pevnosť a väzenie pre švédskych zajatcov. V roku 1649 hrad kúpila Eugenie Podstatská z Prusinovic, jej syn ho roku 1696 predal rádu nemeckých rytierov. Tomu hrad patril až do roku 1939, kedy ho zabavili nacisti, v priebehu druhej svetovej vojny bol odovzdaný do správy tzv. Hlavného hospodárskeho a správneho úradu SS so sídlom v Berlíne a slúžil ako sklad zabaveného majetku. Po druhej svetovej vojne bol hrad skonfiškovaný československým štátom. V štátnej správe je dodnes, snahy Nemeckého rádu o vrátenie hradu neboli úspešné.
Hrad bol postavený s typicky bergfritovou dispozíciou s jedným poschodovým palácom. Koncom 14. storočia bolo k hradu pristavané predhradie. V roku 1558 hrad Bouzov vyhorel, ale kvôli finančným problémom vtedajších majiteľov bol hrad úplne obnovený až v roku 1620. 
Do dnešnej podoby bol hrad upravený prestavbou v rokoch 1895 až 1910 na popud Eugena Habsburského, vtedajšieho veľmajstra rádu, ktorý stavbu aj financoval. Návrh prestavby projektoval architekt Georg von Hauberrisser. Tato rekonštrukcia ovplyvnila vzhľad hradu, pretože do pôvodnej typickej českej architektúry bola zakomponovaná celá rada nemeckých prvkov. Vnútorné vybavenie hradu čiastočne pochádza zo súkromných zbierok arcivojvodu Eugena, čiastočne ide o predmety vyrobené špeciálne pre hrad. 
V roku 1929 poctil tento hrad svojou návštevou prezident Tomáš Garrigue Masaryk spoločne s ministerským predsedom Františkom Udržalom a ministrom vnútra Janom Černým. Na hrade ich privítal aj veľmajster nemeckého rádu Panny Márie Jeruzalemskej a brniansky biskup Norbert Klein.
V roku 2004 bol na hrade natáčaný nemecký film Napola, ďalej napríklad rozprávka O princezně Jasněnce a létajícím ševci, Princezna Fantaghiro alebo pokračovanie seriálu Arabela.
Kéfisodotos Mladší

Kéfisodotos (starogr. Κηφισόδοτος) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Kéfisodotos bol syn slávneho aténskeho sochárskeho majstra Praxitela. Volal sa po svojom starom otcovi a bol už štvrtým sochárom v rodine. So svojim otcom a bratom Timarchom pracovali prevažne na gréckej pevnine, ale prijímali objednávky i inde (na ostrovoch i v Malej Ázii).
Aj keď zdedil po otcovi veľké umelecké nadanie, nezaraďujú ho k najslávnejším sochárom. Zo zachovaných diel sa mu pripisuje Faniciulla alebo Dievčina z Anzia, objavená v ruinách jednej z víl rímskeho cisára Nera. Datujú ju do druhej polovice 3. stor. pred Kr. a patrí k vzácnym helenistickým originálom objavených na pôde Talianska. Toto dielo je zbavené klasických konvencií a svedčí o novej estetike, odlišnej od Feidiovej, ktorý sa zameral hlavne na dosiahnutie ideálnej ľudskej podoby.
O sochárskych dielach Kéfisodota (už nezachovaných) nám podávajú svedectvá starovekí autori a epigrafické nálezy na podstavcoch. Rímsky spisovateľ Plínius o jeho dielach uvádza: „Od neho je všeobecne známe obdivuhodné súsošie v Pergame, kde prsty zápasníkov, vtlačené do tela, sú také prirodzené, že celkom potláčajú u pozorovateľa predstavu mramoru. V Ríme je možné od neho vidieť Latonu vo svätyni na Palatíne, Venušu v pomníkoch Pollia Asinia a medzi stĺporadím Octavie (Porticus Octaviae) v chráme bohyne Juno Aesculapa a Dianu.“ Staroveký cestovateľ Pausanias na svojich cestách po Grécku videl spoločné diela synov Praxitela, a to v aténskom chráme boha Area sochu bohyne vojny Enyo a oltár v boiótskych Tébach, na pôvodnom mieste Kadmovho paláca (na námestí akropole), najpozoruhodnejšej tébskej pamiatky.
Medzi stratené diela bratov patrí socha aténskeho dramatika Menadra, ktorej podstavec s nápisom objavili v Atike. Niektoré repliky (aj fresky, Menandrova freska z vily v Pompejách) tejto sochy sa zachovali. Menander sedí pohodlne na stoličke, hlavu má vztýčenú a v tvári má výraz svetaskúseného muža. V Atike bol objavený aj podstavec s nápisom pôvodne nimi zhotovenej sochy ich strýka Theoxenida.
Vorvaňovec anarnak

Výskyt

Vorvaňovec anarnak je svojím výskytom viazaný na chladné a mierne vody severného Atlantiku a Pacifiku.
Jeho životný priestor siaha od Davisovho prielivu a pobrežia Nového Škótska cez severný Atlantik, Island a Faerské ostrovy až po Špicbergy a Britské ostrovy.

Opis a spôsob života

Vorvaňovec anarnak dorastá do dĺžky 8 - 10 metrov. Samice bývajú v priemere o jeden meter menšie. Hmotnosť sa pohybuje medzi 6 - 7 tonami. Telo vorvaňovca anarnaka je pomerne zavalité, s klenutou hlavou a výrazným zobákom. Dospelé zvieratá sú svetlo šedé s bielym bruchom, mladý jedinci sú podstatne tmavší. Žije v skupinách od päť do dvadsať kusov, pričom mimo dobu rozmnožovania žijú samci a samice s mláďatami oddelene. Hlavnou potravou anarnaka sú hlavonožce, ktoré loví aj v hĺbkach okolo 1 km. Pod vodou vydrží bez nadýchnutia až 20 minút a v tomto smere ho prekoná len vorvaň.
Gymnázium Jozefa Cígera Hronského

Dejiny

Škola vznikla 1. septembra 1958, kedy sa na osemročnej škole (bývalej meštianke) na vtedajšej Gottwaldovej (dnes Sv. Cyrila a Metoda) ulici otvoril deviaty ročník. Obe školy v tomto období pracovali pod jedným riaditeľstvom. V júni 1961 školu opúšťajú prví maturanti („abiturienti“). V roku 1960 sa názov školy zmení z „Jedenásťročná stredná škola vo Vrútkach“ na „Stredná všeobecnovzdelávacia škola vo Vrútkach“. Vtedy pribúda aj štvrtý rok štúdia pre tunajších študentov, a riaditeľom sa stáva Ján Kaňuk. 1. apríla 1963 sa začína s výstavbou nových školských budov na lúke Belejka pri Turci, vznikne prvý pavilón, telocvičňa, jedáleň. Od 6. decembra 1964 sa už vyučuje v nových priestoroch. Od 1. septembra 1970 sa názov opäť mení, tentoraz na „Gymnázium vo Vrútkach“. Od 1. septembra 1972 sa z gymnázia a základnej školy stávajú samostatné subjekty. V rokoch 1978/79 – 1990 prebieha proces polytechnizácie gymnázia (popri všeobecnovzdelávacích predmetoch sa začínajú vyučovať aj odborné predmety: základy výroby a  odbornej prípravy, základy elektrotechniky, základy ekonomiky a organizácie, základy technickej chémie). Roku 1984 je otvorený nový pavilón s odbornými učebňami. Roku 1986 škola získava čestné meno „Gymnázium Klementa Gottwalda“, roku 1990 však toto meno stráca, aby vzápätí, v roku 2009 mohla získať čestné meno „Gymnázium Jozefa Cígera Hronského“. Od roku 2011 prežívalo gymnázium krušné časy, jeho zriaďovateľ (Žilinský samosprávny kraj) usiloval o jeho zrušenie, proti čomu sa zdvihla vlna protestov zo strany študentov, pedagógov, ako i obyvateľov mesta. Nakoniec sa rozhodlo, že škola prejde zo zriaďovateľskej pôsobnosti VÚC pod pôsobnosť mesta Vrútky, k čomu i došlo v roku 2015. V tomto období však škola musela zmeniť pôsobisko, a bola presťahovaná a prakticky zlúčená so ZŠ na ulici M. R. Štefánika na Vrútkach, vytvoriac tak novú, spojenú školu.
Oghamové písmo

Oghamové písmo (iné názvy: ogamové písmo, ogham, ogam, keltské stromové písmo) bolo tvarovo veľmi špecifické hláskové písmo rozšírené v 4.-7./9. stor. po Kr. v Írsku (do 300 nápisov), Škótsku a Walese (spolu asi 60 nápisov) a na ostrove Man. Jazykom písma bola staroírčina, piktčina a neskôr aj latinčina. Názov ogam alebo ogham (- to je po novoírsky, starší tvar je ogom alebo ogum ) je odvodený od slova Ogmios, čo bol keltský boh písma, ktorému sa pripisuje vynález tohto písma. Všetkých 20 písmen písma nesie názov podľa galského názvu stromu, napr. d = dair (dub), b = beith (breza).

Pôvod

Pôvod písma je nejasný. Niektorí bádatelia usudzujú, že vzniklo z latinskej alebo gréckej abecedy. Iní ho pokladajú za prstovú abecedu podobnú posunkovej reči hluchonemých, ktorú si kňazi či druidi upravili na tajné používanie. Aj ďalší bádatelia sa nazdávajú, že išlo pôvodne o nejaké tajné písmo.
Okrem toho podľa výsledkov doterajších výskumov zrejme existujú súvislosti medzi oghamomovým písmom a germánskymi runami: Väčšinou sa predpokladá, že oghamová abeceda ovplyvnila runy (H. Pedersen, C. J. Marstrander, M. Hammarstróm), iní si myslia, že runy ovplyvnili oghamovú abecedu (H. Arntz, D. Diringer) a ďalší (M. Hammarstróm a H. Shetelig) chápu vzťah oghamového písma k runám ako druh prapríbuznosti - predpokladajú pôvodnú formu oghamovej abecedy, ktorá vývin runového písma silno ovplyvnila.

Materiál

Zachované nápisy sa vyskytujú na náhrobných aj pamätných kameňoch a pochádzajú zo 4. až 7. storočia. Podľa írskej tradície sa písalo aj na dreve, ale pamiatky sa nezachovali.

Zánik

Po roku 650 sa písmo už nepoužívalo, lebo bolo vytlačené írskym polounciálnym písmom odvodeným z latinky. V Škótsku sa miestami udržalo do 9. stor. a ešte v neskoršom stredoveku sa časť písmen používala, ale len na dreve.
Stabilizácia obrazu

Stabilizácia obrazu je rodina rôznych techník cielených na zvýšenie stability obrazu. Používa sa v ďalekohľadoch so stabilizáciou obrazu, fotografii, videografii a astronomických teleskopoch. Pri fotoaparátoch je roztrasenie fotoaparátu značne problematické pri pomalých rýchlostiach uzávierky alebo s dlhými ohniskovými vzdialenosťami teleobjektívov. Pri videokamerách môže roztrasenie kamery spôsobiť viditeľné chvenie medzi polsnímkami v nahratom videu. Pri astronómii sú tieto problémy znásobené meniacimi sa variáciami v atmosfére, ktoré zapríčiňujú zdanlivé menenie polohy objektov.

Optická stabilizácia obrazu

Optický stabilizátor obrazu, často skracovaný ako OIS (Optical Image Stabilizer), je mechanizmus použitý v digitálnych fotoaparátoch a videokamerách, ktorý stabilizuje nahrávaný obraz menením optickej cesty k senzoru. V implementácii Canonu to funguje použitím plávajúceho šošovkového člena, ktorý sa posúva ortogonálne k optickej osi objektívu, použitím elektromagnetov. Vibračný signál, ktorý je kompenzovaný stabilizačným šošovkovým členom je zvyčajne nadobudnutý použitím dvoch piezoelektrických senzorov zisťujúcich uhlovú rýchlosť (často taktiež nazývaných gyroskopické senzory).

Posúvanie obrazového senzora

Senzor, ktorý zachytáva obraz, môže byť posunutý takým spôsobom, aby protichodne reagoval na pohyb fotoaparátu. Konica Minolta použila techniku zvanú "anti-shake" teraz marketingovo označovanú ako SteadyShot v rade fotoaparátov Sony α, ktorá sa spolieha na veľmi presný senzor na zisťovanie uhlovej rýchlosti, aby detegovala pohyb fotoaparátu. Iní výrobcovia používajú DSP na analýzu obrazu počas behu a následne podľa toho posúvajú senzor.

Digitálna stabilizácia obrazu

Digitálna stabilizácia obrazu sa používa v niektorých videokamerách. Táto technika posúva elektronický obraz zo snímky do snímky videa dostatočne, aby negovala pohyb. Používa pixely za okrajom viditeľného rámu na poskytnutie nárazníku pre pohyb.

Stabilizačné filtre

Mnoho nelineárnych strihových systémov používa stabilizačné filtre, ktoré dokážu opraviť nestabilizovaný obraz nasledovaním pohybu pixelov v obraze a nápravou obrazu pohybom políčka. Proces je podobný ako digitálna stabilizácia obrazu, ale keďže tu nie je žiadny "väčší" obraz, ktorý by fungoval ako nárazník, tak filter buď oreže obraz na menší, aby skryl pohyb políčka alebo sa pokúsi znovu-vytvoriť stratený obraz na okrajoch pomocou extrapolácie.

Orthogonal Transfer CCD

Orthogonal transfer CCD (OTCCD) sa používa v astronómii a funguje tak, že posúva obraz v rámci CCD senzora počas toho ako je obraz zachytávaný podľa analýzy predpokladaného pohybu jasných hviezd. Toto je zriedkavý príklad digitálnej stabilizácie pre stojaté obrázky. Príkladom tohto spôsobu je aj pripravovaný gigapixelový teleskop Pan-STARRS, ktorý je práve (k roku 2007) vo výstavbe na Havaji.
Haunting the Chapel

Nahrávanie

Album bol nahraný v Hollywoode spolu so zvukovým technikom Billom Metoyerom v štúdiu bez koberca, čo bol veľký problém pri nahrávaní bicích. Metoyer bol kresťan a texty zo Show No Mercy mu neprekážali, avšak prvé slová s piesne „Haunting The Chapel“ sú: „Svätý kríž, symbol lží, zastrašuje život zrodeného kresťana...“, a ďalšie anti-kresťanské texty. Metoyer si myslel, že kvôli spolupráci na tomto albume pôjde do pekla.
Antras (Ariège)

Poloha

Obec má rozlohu 20,02 km². Najvyšší bod je položený 2 268 m n. m. a najnižší bod 777 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 67 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samovar

Samovar je ruské tradičné zariadenie na varenie vody na prípravu čaju. Spočiatku sa voda ohrievala vnútorným ohrievačom, predstavovaným rúrkou naplnenou drevným uhlím. Neskôr sa objavili ďalšie druhy samovarov, vykurované petrolejom alebo elektricky.

Príprava čaju s pomocou samovaru

Samovar neslúži priamo na prípravu čaju, ale na varenie vody na prípravu čaju. Do misy sa naleje voda, ktorá sa privedie do varu. V malej kanvičke sa vriacou vodou sparí listový čaj. Ten sa nechá vylúhovať až do vzniku silného extraktu – závarky. Počas lúhovania a následne počas prípravy čaju do šálok je kanvička uložená v nosiči úplne hore na samovare. Tak je zaručené uchovanie závarky v teple. Ak sa rozhodneme čaj konzumovať, odlejeme si do svojej šálky z kanvičky potrebné množstvo extraktu a dolejeme horúcou vodou z kohútika na nádrži samovaru. Čajové lístky zostanú v kanvičke. Množstvom čajového koncentrátu riadime silu čaju.
Archermos

Archermos (starogr. Ἄρχερμος) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
Archermos, syn a žiak sochárskeho majstra Mikkiada, pochádzal z ostrova Chios. Činný bol v 1. polovici 6. storočia pred Kr. Pravdepobne vytvoril sochu bohyne Niké z Délu a ako prvý ju zobrazil s krídlami.
Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že jeho diela sa nachádzali na ostrovoch Délos a Lesbos a ako jediný z antických autorov sa zmienil aj o jeho rodine: „Za ich života už bol na ostrove Chios sochár Melas, potom jeho syn Mikkiades a vnuk Archermos, ktorého synovia Búpalos a Athénis boli veľmi slávni v tomto umení za doby básnika Hippónakta, o ktorom je isté, že žil počas 60. olympiády“
Svedectvo o existencii Archerma a o jeho sochárskych dielach nám podávajú epigrafické nálezy a zachovaná socha (možno kópia) bohyne Niké, vytesaná z parského mramoru, objavená na Déle, ktorá sa mu pripisuje. Archermos chcel naznačiť, že sa Niké vznáša, preto ju zobrazil s pokrčenými kolenami, takže sa zeme nohami nedotýka, len drapéria na spodnej časti jej rúcha. Krídla má rozpäté, postava sa spravuje zákonom frontality a jej tvár rozjasňuje typický archaický úsmev (tzv. iónsky úsmev).
Dávid (Michelangelo)

Dávid je renesančné sochárske dielo Michelangela Buonarotiho z rokov 1501 – 1504. Znázorňuje biblického Dávida tesne pred súbojom s Goliášom. Dielo objednala florentská Signoria zmluvou z 16. augusta 1501.
Po dokončení bola socha umiestnená najprv pri vchode do Palazza Vecchio, florentskej radnice; v súčasnosti je originál umiestnený v miestnom múzeu Galleria dell'Accademia. K výberu miesta bola 25. januára 1504 zvolaná komisia, ktorej členmi boli aj Andrea della Robbia, Sandro Botticelli, či Leonardo da Vinci.
Michelangelo vo svojom diele dokonale znázornil proporcie ľudského tela a v súčasnej dobe je toto sochárske dielo označované za jedno z najlepších sochárskych vyobrazení mužského tela v renesančnom štýle.
Za sochu Dávida údajne dostal 900 zlatých dukátov, čo vraj bolo viac než zarobil iný súdobý vrcholný sochár Leonardo da Vinci za celý svoj život.
Tallinn

Doprava

Asi 5 km od centra mesta sa nachádza letisko Ülemiste. Mesto má dobré železničné spojenie s Petrohradom v Rusku, zatiaľ čo železničné spojenie do lotyšskej Rigy je od roku 1997 prerušené. 
V južnom smere do Lotyšska, Litvy a Poľska je Európska cesta 67 „Via Baltica“. Táto komunikácia je v niektorých úsekoch štvorpruhová, diaľničného typu. Na juhu Estónska je čiastočne vo výstavbe, ale jej priepustnosť je zatiaľ dostatočná a nevznikajú tu dopravné problémy. Na výstavbu tejto magistrály v celom Pobaltí prispieva Európska únia. Trajektom sa možno dostať do Helsínk a Štokholmu.
Saint-Gratien (Val-d’Oise)

Poloha

Mesto má rozlohu 2,42 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 20 453 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Coudekerque-Branche

Poloha

Obec má rozlohu 9,14 km². Najvyšší bod je položený 6 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 22 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villemoisan

Poloha

Obec má rozlohu 20,75 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 620 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nechen

Vykopávky

Ruiny mesta boli po prvý raz vykopané na konci 19. storočia anglickými archeológmi J. E. Quibellom a F. W. Greenom. V hlavnej uskladňovacej komore nechenského chrámu našli dôležité protodynastické artefakty, napríklad aj Narmerovu paletu a slávnu hlavicu palcátu nesúcu meno kráľa Škorpióna.
V nedávnejšej dobe boli uskutočnené na mieste predošlých vykopávok ďalšie práce. Tím medzinárodných odborníkov pozostávajúci z archeológov, egyptológov, geológov a ďalších vedcov riadil až do svojej smrti roku 1990 Michael Hoffman, po ňom Barbara Adams z University College of London a Dr. Renee Friedmanom z Berkeley University a od roku 2001, kedy Barbara Adamsova zomrela, Dr. Friedman.

Pevnosť

Takzvaná Pevnosť je masívna stavba z nepálených tehál, ktorú nechal vystavať kráľ Chasechemuej z 2. dynastie. Zdá sa, že bola vystavaná rovnakým spôsobom a za rovnakým účelom ako „pevnosti“ v Abyde a nemala vojenský význam. Pravý účel týchto stavieb nie je známy, ale pravdepodobne súvisel s obradmi kráľovského úradu.
Stavba bola postavená na preddynastickom pohrebisku. Vykopávky na tomto mieste, spolu s krádežami tehiel, vážne poškodili statiku múrov, čo viedlo takmer k zrúteniu objektu. Posledné dva roky sa pokúša tím pod vedením Dr. Friedmana stabilizovať objekt a vyplniť miesta hroziace rozpadom novými nepálenými tehlami.
Lavit (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 26,28 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 517 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE