google/wiki40b huggingface dataset:
Peter Mikuláš

Zo života

Absolvoval Vysokú školu múzických umení v Bratislave. Od roku 1978 je sólistom Opery Slovenského národného divadla . V roku 1977 zvíťazil na prestížnej Medzinárodnej speváckej súťaži Antonína Dvořáka v Karlových Varoch , ceny získal aj na medzinárodných súťažiach v Moskve (1982) a v Helsinkách (1984).
Od začiatku svojej umeleckej dráhy sa vyznačuje nielen krásou a farebnosťou hlasového fondu, ale tiež muzikalitou, štýlovou všestrannosťou a sugestívnosťou javiskového výrazu vo vážnych úlohách (ako je Fiesco v Simonovi Boccanegrovi, kráľ Filip v Donovi Carlosovi, diabol Mefistofeles v Gounodovom Faustovi i Boitovom Mefistofelovi, Suchoňov Svätopluk či Bergov Wozzeck) i v komických kreáciách (Leporello v Donovi Giovannim, Dulcamara v Nápoji lásky, Don Magnifico v Rossiniho Popoluške, Kecal v Predanej neveste či Verdiho Falstaff).
Z postáv, ktoré naštudoval v Opere SND, treba ďalej spomenúť Ferranda vo Verdiho Trubadúrovi, Gremina v Eugenovi Oneginovi v réžii Petra Konwitschného, titulnú postavu v Musorgského Borisovi Godunovovi, postavu Sira Giorgia Valtona (V. Bellini, Puritáni), Dona Basilia (G. Rossini, Barbier zo Sevilly), Kráľa Heinricha (R. Wagner, Lohengrin), Sparafucila (G. Verdi, Rigoletto) či Fiesca v Simonovi Boccanegrovi a desiatky ďalších.
V sezóne 2006 – 2007 bol riaditeľom Opery SND a podieľal sa na zložitých organizačných prípravách pôsobenia Opery SND v priestoroch nového divadla. S jeho menom sa spája slávnostné otvorenie novej budovy SND 14. apríla 2007.
Popri pôsobení v SND pravidelne účinkuje na prvoradých operných scénach i koncertných pódiách v zahraničí (okrem iného v Prahe, Viedni, Salzburgu, Berlíne, Ríme, Madride, Lisabone, Mníchove či v Tokiu.
Koncertný repertoár Petra Mikuláša, ktorý sa šírkou vyrovná javiskovému, zahŕňa diela klasikov (Bach, Beethoven, Verdi, Dvořák, Brahms...), ale i široké spektrum hudby 20. storočia, medzi iným celý rad skladieb slovenských skladateľov.
Taizé-Aizie

Poloha

Obec má rozlohu 14,81 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 581 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kroisos

Kroisos alebo Krézus (starogr. Κροῖσος – Kroisos, lat. Croesus; * okolo 595 pred Kr. – † cca 547 pred Kr.) bol od roku 560 pred Kr. posledný lýdsky kráľ. 
Po Alyattovej smrti sa posledným kráľom Lýdie stal jeho syn Kroisos. Bol to muž nesmierne ctižiadostivý. Po otcovi zdedil rozsiahlu prosperujúcu ríšu. Aj on podnikol celú sériu víťazných výprav proti gréckym mestám na západe Malej Ázie a s výnimkou Lýkie a Kilíkie si podrobil celú západnú Malú Áziu až po rieku Halys. 
V Lýdii sa ťažilo veľa zlata a aj preto krajina oplývala bohatstvom. Poklady, poplatky, dane a predaj občanov do otroctva na ovládanom území boli zdrojom jeho veľkého majetku. Nazhromaždil toľko pokladov, až sa jeho meno už v staroveku stalo synonymom označenia veľmi bohatého človeka. Vo svojom hlavnom meste v Sardách dal postaviť nádherné paláce, veľké prostriedky poskytol na prilákanie umelcov, básnikov a filozofov. Veľkoryso poskytoval peniaze a dary so zámerom k zvýšeniu si svojej popularity. Stĺpy postavené v Artemidinom chráme v Efeze, ktorý bol jedným zo siedmich divov sveta, boli z väčšej časti darom lýdskeho kráľa Kroisa. Zlaté mince z čias Kroisovej vlády s vyobrazením leva a býka sa stali najsilnejšou menou a rozšírili sa všade po vtedy známom svete.
Po štrnástich rokoch vládnutia nasledoval jeho pád. Na východe sa výbojmi perského kráľa Kýra po dobytí Médie okolo roku 553 pred Kr. Perzská ríša rozrástla až k hraniciam Lýdie a tá teraz stála Peržanom v ceste k podrobeniu si celej západnej časti Malej Ázie. Takmer všetko čo vieme o Kroisovi máme z Herodotových dejín. Podľa Herodota vojnu vyvolali Peržania, lebo sa usilovali na juhu Malej Ázie ovládnuť Milét a Efez. Kroisos váhal či má s Kýrom rokovať, alebo bojovať. Nakoniec sa šiel radiť do veštiarne v Delfách, ale veštba Pýtie bola dvojzmyselná, pretože hovorila o porážke mocnej ríše. Ale ktorej? Kroisos si myslel, že tou ríšou je Perzská a zaútočil. Krátko po prvých bojoch Peržania (v roku 547 pred Kr.) obkľúčili Sardy a Kroisa zajali . Tak ako jeho život, aj koniec jeho vládnutia je opradený legendami. Podľa jednej bol odsúdený na trest smrti upálením a zomrel v Sardách. Tá optimistickejšia je, že sa stal Kýrovým radcom a priateľom a doprevádzal ho na jeho ťaženiach až do Kýrovej smrti.
Saint-Pierre-la-Garenne

Poloha

Obec má rozlohu 7,64 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 896 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ólafur Ragnar Grímsson

Život a politická kariéra

Narodil sa v malom islandskom meste Ísafjörður, jeho rodičia sa volali Grímur Kristgeirsson a Svanhildur Olafsdottir Hjartar. Najskôr študoval v Reykjavíku, v roku 1962 začal študovať ekonómiu a politológiu na anglickej Manchesterskej univerzite. V roku 1970 toto štúdium dokončil a získal titul Ph.D. z politológie. V rovnakom roku začal prednášať politológiu na Islandskej univerzite a v roku 1973 sa stal prvým profesorom tohto odboru na škole.
Na konci 70. rokov 20. storočia sa začal intenzívne zaoberať politickou a ekonomickou činnosťou. V rokoch 1978-1983 bol poslancom islandského parlamentu za Ľudovú alianciu. V rokoch 1987-1995 bol predsedom tejto politickej strany, v rokoch 1988-1991 bol islandským ministrom financií vo vláde S. Hermannsson. V rokoch 1991-1996 znovu pôsobil ako poslanec parlamentu.
V roku 1996 bol zvolený islandským prezidentom, znovuzvolený bol celkovo štyrikrát (v rokoch 2000, 2004, 2008 a 2012, pričom v roku 2008 bol jediným kandidátom). V tejto funkcii bol aj počas veľkej islandskej finančnej krízy, ktorá prepukla v roku 2008.
V roku 1974 sa oženil s vyštudovanou sociologičkou a archeologičkou Gudrun Katrin Þorbergsdóttir, mali spolu dve dcéry. Keď jeho manželka v roku 1998 podľahla leukémii, o dva roky neskôr zo znovu oženil s podnikateľkou Dorrit Moussaieff. Jeho súčasná manželka pochádza zo židovskej rodiny a je zrejme najznámejšou členkou islandskej židovskej komunity.
V roku 2016 sa po úniku panamských dokumentov objavila informácia, že jeho manželka a niekoľko ďalších členov jej rodiny majú značnú časť svojho majetku uloženú v spoločnostiach v rôznych daňových rajoch. V dôsledku toho Grímsson zmenil svoje pôvodné rozhodnutie a oznámil, že už nebude znovu kandidovať na funkciu prezidenta.
Auquainville

Poloha

Obec má rozlohu 9,56 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 304 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poľský inštitút v Bratislave

Poľský inštitút v Bratislave (poľ. Instytut Polski w Bratysławie) je kultúrna inštitúcia so sídlom na Námestí Slovenského národného povstania 27 v Bratislave.

Pôsobnosť

Poľský inštitút bol otvorený v septembri 1950 a mal názov Nové Poľsko. Od roku 1982 fungoval ako Poľské informačné a kultúrne stredisko a od 9. februára 1994 existuje ako Poľský inštitút. Už od roku 1953 sídli na tej istej adrese na Námestí SNP 27. Inštitút spadá pod poľské Ministerstvo zahraničných vecí.
Úlohou inštitútu je šírenie informácií o Poľsku, popularizácia poľskej kultúry, prehlbovanie poľsko-slovenských vzťahov. Ťažiskovou formou realizácie cieľov sú výstavy v galérii – asi 12 expozícií ročne. Organizujú sa aj: koncerty, prednášky, projekcie filmov, autorské stretnutia, poetické večery, prezentácie kníh, vedecké semináre, stretnutia literátov, jazykovedcov a prekladateľov poľskej prózy a poézie – ročne viac ako 180 podujatí. Inštitút organizuje kurzy poľského jazyka. Knižnica obsahuje 10 000 kníh a 60 titulov časopisov. Podujatia inštitútu sa nekonajú len v Bratislave, ale aj v Košiciach, Žiline, Banskej Bystrici, Prešove, Nitre, Leviciach.
Lanloup

Poloha

Obec má rozlohu 2,45 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 272 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František Dancák

Životopis

Pôsobil po roku 1968 ako správca farností Hrabské a Kružlov. Od 1. septembra 1984 do konca roku 1991 pôsobil ako šéfredaktor časopisov Slovo a Blahovistnik. Po tragickej smrti svojho nástupcu Ing. Blažeja Krasnovského sa vrátil do Slova ako šéfredaktor (11. september 1999 až 30. apríl 2000). V rokoch 1995 až 2006 bol odborným asistentom na Gréckokatolíckej teologickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove. Dlhé roky bol členom výboru Spolku svätého Vojtecha, neskôr predsedom redakčnej rady časopisu Slovo a vicekancelárom Prešovského arcibiskupstva. Pôsobil ako člen redakčnej rady časopisu Slovo a cirkevný cenzor.
Liffey

Prameň

Pramení v pohorí Wicklow Mountains na juhovýchodných svahoch vrchu Kippure (754 m n. m.) v nadmorskej výške 499,9 m n. m., západne od mesta Greystones.

Priebeh toku

Sprvu tečie na západ, po pribratí Ballydonnell Brooku tečie prechodne na severozápad, následne sa oblúkom smerujúcim na sever stáča na juhozápad a výrazne meandruje. Pod obcou Kilbride vteká do vodnej nádrže Pollaphuca Reservoir, do ktorej zľava ústi Kings River a pod priehradným múrom pokračuje severovýchodným smerom. Medzi mestami Ballymore Eustace a Kilcullen tečie meandrujúc na západ, odtiaľ k Newbridge na severozápad a potom na severovýchod. Na dolnom toku, pri meste Leixlip, už tečie na východ a preteká priamo cez centrum Dublinu, ktorý rozdeľuje na dve polovice. Ústi do Írskeho mora v zálive Dublin Bay.

Využitie

Na rieke sú vybudované tri väčšie vodné elektrárne, na hornom toku sa nachádzajú dve vodné nádrže Pollaphuca Reservoir, malá priehrada je aj pri meste Leixlip. Za vysokého stavu vody je rieka splavná z Dublin Harbour k Heuston Station. V Dubline do rieky vyúsťujú kanály Grand Canal a Royal Canal, ktoré prepájajú Liffey s riekami Barrow, resp. Shannon.
Neileus

Neileus (starogr. Νειλεὺς – Neileus) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra.
Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho najstarší syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie.
Antický autor Pausanias uvádza, že keď zomrel Kodros, medzi jeho najstarším synon Medónom a Neileom nastal spor o následníctvo. Neileus totiž argumentoval, že Medón je chromý a preto nemôže byť vládcom. Ich spor ukončila až delfská veštiareň, ktorá Medóna uznala za vládcu a z jej rozhodnutia musel Neileus s bratmi z krajiny odísť. Neileus potom obsadil mesto Milét spolu s iónskymi Grékmi z Atiky. Podľa tradície sa táto krajina v dávnej minulosti nazývala Anaktoria a obývali ju Kári. Neskôr ju obsadili kolonisti z Kréty, ktorí jej dali názov Milétos. Keď prišli kolonisti z Atiky, v boji pozabíjali všetkých mužov a oženili sa s ich ženami a dcérami.
Rueil-la-Gadelière

Poloha

Obec má rozlohu 18,44 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 516 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mudanya

Dejiny

Mudany bola založená ako grécka kolónia mesta Kolofón, pod menom Myrleia, v helenizme, pribrala meno Apameia Myrleia, podľa manželky kráľa Prusia I., Apameie. V 13. stor., počas európskej nadvlády nad Byzanciou križiaci volali mesto Montagniac. Tento názov sa následne pogréčtil na Mudania (Mudaňa). Potom, čo Osmanskí Turci dobyli mesto, skomolili grécky názov na Mudanya. Mudania však ostala gréckym mestom, až do roku 1923 tu žili takmer výlučne Gréci. Miestne grécke obyvateľstvo bolo bohaté, stoja tu ich priestranné okrasné prímorské domy, tzv. štýl yalı. Po Grécko-tureckej výmene obyvateľov v roku 1923 Gréci odišli do Grécka, na polostrov Chalkidiki, kde založili nové mesto, Nea Mudania (Nová Mudania). V meste bola tiaž podpísaná listina o vzniku Turecka. V Mudanii sa následne usadilo grécky hovoriace moslimské obyvateľstvo z Kréty, gréčtna je preto aj dnes v meste rozšírená.
Smith & Wesson Model 500

Použitie

Ako osobná zbraň je príliš veľký a ťažký, takže je použiteľný na streľbu na siluety a Spojených štátoch je možné aj použitie ako loveckej zbrane napr. na lov medveďov - najmä verzia 500H, údajne s ňou bol ulovený aj slon.

Kritika

Violence Policy Center (policajné centrum pre násilie) uverejnilo správu venujúcu sa Modelu 500, v ktorej ho nazvali „vest-buster“, čím chceli zdôrazniť jeho vysokú šancu prestreliť nepriestrelné vesty.

Zaujímavosť

Počas IWA (Internationale Waffenausstellung = Medzinárodná výstava zbraní) v roku 2003 jeden z vystavovateľov na otázku Kto to kúpi? odpovedal: Je veľa ľudí, ktorí chcú držať v rukách poriadnu  zbraň.
Važecká chata

Názov

Pomenovaná tak bola preto, lebo stála na važeckých pozemkoch. Dôvernejší znalci, turisti a horolezci ju volali Kertézsovou chatou alebo Kertézsovou važeckou chatou, lebo ju postavil Jozef Kertész, bývalý nájomca chaty v Kôprovej doline.

História chaty

Na Troch studničkách poskytovala ubytovanie turistom erárna horáreň, ktorá bola postavená v roku 1907. Kriváň a jeho okolie lákali stále viac turistov. Horáreň nestačila, Jozef Kertész z Kežmarku sa rozhodol v roku 1933 postaviť novú chatu. Bola na výhodnom mieste, lebo bola východiskovým bodom pre túry cez Vyšnú priehybu na Kriváň.
Važecká chata počas druhej svetovej vojny slúžila poľským kuriérom, bola útočiskom i zásobovacou základňou pre partizánov počas Slovenského národného povstania. Hitlerovské vojská ju 27. septembra 1944 vypálili.
V roku 1961 vyrástla na Troch studničkách, neďaleko vypálenej Važeckej chaty nová, ktorá slúžila turistom tak, ako predchádzajúca. Jej ubytovacia kapacita však nebola dostatočne využitá, a tak ju v roku 1970 odovzdali podniku košického PRIORu. Dostala meno Chata kpt. Rašu a stala sa podnikovým rekreačným zariadením. Chata stála približne na mieste, kde padol 26. septembra 1944 hrdina SNP kpt. Ján Rašo (1913 – 1944), ktorý bol pred povstaním veliteľom žandárskej stanice na Štrbskom Plese. Chata v roku 1999 vyhorela a novú na jej mieste už nepostavili.
Radim Hreha

Radim Hreha (* 7. jún 1953, Kyjov) je český mediálny analytik a bývalý riaditeľ Slovenskej televízie (2006 – 2007).

Životopis

Radim Hreha má po rodičoch slovensko-český pôvod, narodil sa v moravskom Kyjove, v roku 1977 absolvoval Vysokú školu technickú v Košiciach. Je ženatý a má dve deti, manželka je sudkyňa Okresného súdu v Českom Krumlove.
Do roku 1983 bol vedúcim zásobovania v Hutných stavbách Košice, neskôr do roku 1988 bol vedúcim autoservisu. V období 1988 až 1994 pracoval ako riaditeľ závodu Drobný tovar v Košiciach a v rokoch 1997 – 1998 bol obchodným námestníkom riaditeľa pobočky Pragobanky.
Od roku 1988 pracuje v mediálnej oblasti. Najskôr až do roku 2001 bol vrchným mediálnym analytikom spoločnosti CEPRA, servisnej spoločnosť českej televize Nova.
V rokoch 2001 – 2006 bol riaditeľom a konateľom spoločnosti Česká média. Od februára do júna 2006 bol riaditeľom sekretariátu generálneho riaditeľa Českej televízie. Externe prednáša na Vysokej škole J. A. Komenského v Prahe.
Radima Hrehu zvolila Rada STV od 11. decembra 2006 za riaditeľa Slovenskej televízie. Už v januári 2007 Slovenská televízia zrušila vysielanie diskusnej relácie Pod lampou. Na základe nepredloženia strategických dokumentov a údajnému prehlbovaniu dlhu televízie ho rada televízie odovola z funkcie dňa 11. decembra 2007.
V roku 2008 sa uchádzal o pozíciu riaditeľa tlačovej agentúry ČTK. Hoci výberové konanie vyhral, bývalý riaditeľ Milan Stibral zobral späť svoju rezignáciu a Radim Hreha do funkcie nanstúpil.
Radim Hreha kandidoval v českých voľbách do Senátu, ktoré sa konali v roku 2016 za volebný obvod Český Krumlov. Hlavnými bodmi jeho programu bolo obmedzenie imigrácie a kritika verejnoprávných médii (Českej televízie a Českého rozhlasu). Vo volebnej kampani sa vyjadril slovami: "Veřejnoprávní média potřebují odtučňovací kúru. Jejich zpravodajství a publicistiku, dosud ovládané „pravdoláskovními“ bratrstvy, je třeba z gruntu provětrat a otevřít celému názorovému spektru."
Monteils (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 6,98 km². Najvyšší bod je položený 248 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 607 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kašmírčina

Písmo

Staršie kašmírske pamiatky sú písané písmom šáradá, ktoré sa podobá ďalším indickým písmam vyvinutým z bráhmí. Dnes sa toto písmo používa len výnimočne na náboženské účely, zostavovanie horoskopov a pod.
Moslimskí Kašmírčania preferujú upravené perzsko-arabské písmo písané štýlom nastalík (نستلىق). Kašmírčania vyznávajúci hinduizmus sa skôr prikláňajú k písmu dévanágarí. Hoci je moslimov väčšina, na internete získame opačný dojem. Prejavujú sa tu totiž hlavne hinduistickí vyhnanci (Kashmiri Pandits), ktorí používajú dévanágarí, prípadne rôzne spôsoby prepisu do latinky.
Vláda Džammú a Kašmíru uznáva ako jediné písmo pre kašmírčinu nastalík a preto ju kritizujú najmä zástupcovia hinduistickej diaspóry. Vláda argumentuje tým, že nastalík je už po stáročia (rozumej od čias vpádu moslimov z Perzie) zviazaný s kašmírskou kultúrou, kým dévanágarí je cudzorodý prvok, zavlečený s hindčinou až v časoch britskej Indie.
Boussenac

Poloha

Obec má rozlohu 26 km². Najvyšší bod je položený 1 645 m n. m. a najnižší bod 636 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charancieu

Poloha

Obec má rozlohu 5,53 km². Najvyšší bod je položený 615 m n. m. a najnižší bod 386 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 710 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Terminal Tower

Terminal Tower je 52-poschodový mrakodrap v americkom meste Cleveland. Bol postavený počas tzv. "mrakodrapového boomu" v rokoch 1926 - 1930 podľa plánov architektonickej spoločnosti Graham, Anderson, Probst & White v štýle beaux-arts. Otvorený bol 28. júna 1930. Po dokončení sa s výškou 235 m stal 4. najvyššou budovou sveta. Stal sa taktiež najvyššou budovou postavenou mimo New York a tento titul mu vydržal do roku 1964, kedy bol dokončený bostonský Prudential Tower. Najvyššou budovou mesta bol do roku 1991, kedy ho výškovo predbehol Key Tower. Dnes je súčasťou komplexu Tower City Center a hlavnými nájomníkmi budovy sú Forest City Enterprises a Riverside Company.
La Roche-Noire

Poloha

Obec má rozlohu 3,07 km². Najvyšší bod je položený 551 m n. m. a najnižší bod 315 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 622 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-du-Limet

Poloha

Obec má rozlohu 12,36 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 488 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pont-de-Salars

Poloha

Obec má rozlohu 44,9 km². Najvyšší bod je položený 883 m n. m. a najnižší bod 570 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1606 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenská nohejbalová asociácia

História

Na Slovensko prišiel nohejbal z Čiech, kde vznikol v roku 1922 ako futbal cez šnúru. K nám ho priniesli futbalisti Slavie Praha, ktorí tento šport „objavili“, až po 2. svetovej vojne. V roku 1945 si v Piešťanoch krátili čas na volejbalovom ihrisku kopaním futbalovej lopty cez natiahnutý špagát. Táto netradičná hra zaujala miestnych vodných pólistov a plavcov, ktorí sa k pražským futbalistom pridali a novú hru sa rýchlo naučili.
V roku 1963 odštartovala mestská nohejbalová súťaž v Piešťanoch a uskutočnilo sa aj prvé medzimestské stretnutie Piešťany – Martin. Rok 1963 je považovaný za oficiálny začiatok nohejbalu na Slovensku. Od roku 1968 fungovala pravidelná, ale neoficiálna moravsko–slovenská liga, v ktorej súťažili obe slovenské družstvá. V prvom ročníku zvíťazila Slávia Kroměříž, v ďalších dvoch Piešťany.
V roku 1973 vzniká prvá oficiálna nohejbalová súťaž na Slovensku – 1. slovenská národná nohejbalová liga. Štartovalo v nej 6 družstiev: Kúpele Piešťany, Dukla Martin, Tesla Bratislava, Slovan CHZJD Bratislava, G1M Púchov a Keramoprojekt Trenčín. Prvým víťazom sa stali Kúpele Piešťany. V tom istom roku sa konal aj prvý oficiálny priateľský zápas medzi českým a slovenským nohejbalovým výberom. Česi porazili Slovákov presvedčivo 8:0.
Oficiálny nohejbalový zväz pod názvom Výbor nohejbalového zväzu SÚV ČSZTV vznikol 5. novembra 1974. Jeho prvým predsedom sa stal Igor Rosenberg. Na Slovensku prechádzal systém súťaží od okresných a krajských až po 1. nohejbalovú ligu.
Do roku 1987 sa hrali súťaže osobitne na Slovensku a v Česku. V roku 1987 vzniká (po takmer 12-ročnom úsilí) Česko-slovenský nohejbalový zväz. Od nasledujúceho ročníka (až do rozdelenia Česko-Slovenska v roku 1993), sa organizovali Majstrovstvá Česko-Slovenska, a to turnajovým spôsobom s účasťou prvých troch družstiev z oboch národných líg.
V roku 1987 bola vo Švajčiarsku založená Medzinárodná nohejbalová federácia (IFTA). Členom sa stal aj Česko-slovenský federálny nohejbalový zväz (ČSFNZ).
Mecé

Poloha

Obec má rozlohu 15,63 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 560 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica A24 (Rakúsko)

Diaľnica A24 (nem. Autobahn A24; nem. Autobahn Verbindungsspange Rothneusiedl) je plánovaná, necelé 3 kilometre dlhá rakúska diaľnica.
Diaľnica A24 má vo Viedni vytvárať spojenie medzi diaľnicou A23 (plánovaná križovatka v Hanssonovej zákrute) a južnou časťou rýchlostnej cesty S1, ktorá vytvára obchvat mesta. Diaľnica by mala prechádzať cez Rothneusiedl a napájať sa na rýchlostnú cestu S1 medzi križovatkami Wien-Laxenburger Straße a Wien-Rothneusiedl pri Leopoldsdorfe. S cenou viac ako 100 miliónov eur za 1 km by sa tak stala najdrahším rakúskym diaľničným projektom, ktorý je zatiaľ v počiatočných fázach príprav.
Slovenské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na Majstrovstvách sveta FIFA sa slovenskému družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz. Vo svojej prvej kvalifikácii na MS 2000 skončilo v skupine, ktorú organizovalo Slovinsko, na nepostupovom štvrtom mieste. O 4 roky neskôr skončilo v lotyšskej kvalifikačnej skupine posledné, keď iba remizovalo s domácim Lotyšskom. Na ďalších 2 kvalifikáciách na MS vyhralo dva zápasy v skupine a skončilo v nich zhodne na 2. mieste. V kvalifikácii na MS 2012 sa druhým miestom kvalifikovalo do play-off, v ktorom po dvoch hladkých prehrach podľahlo favizovanému Španielsku.
Rovnako sa družstvo neprebojovalo ani na Majstrovstvá Európy UEFA. Absolvovalo spolu 9 kvalifikácií, prvú v roku 1996, kde skončilo za Holandskom a Chorvátskom tretie. V ďalších dvoch kvalifikáciách prehralo všetky zápasy a skončilo v skupine bez bodu posledné. Kvalifikačnú skupinu na ME 2003 organizoval Lučenec a družstvo v nej skončilo druhé za postupujúcou Ukrajinou. O 2 aj 4 roky neskôr sa situácia opakovala, keď družstvo obsadilo zhodne druhú priečku za Ukrajinou. Druhé za postupujúcim Španielskom skončilo aj roku 2009, keď organizovalo kvalifikačnú skupinu na ME 2010 práve Španielsko. Najväčšiu šancu na postup malo o 2 roky neskôr, keď v rumunskom Tirgu Mures zvíťazilo v 2 stretnutiach, vinou horšej vzájomnej bilancie s ďalšími dvoma tímami s rovnakým počtom bodov však skončilo na nepostupujúcom 3. mieste. V kvalifikačnej skupine na ME 2014, ktorú oragnizovala Bratislava, skončilo družstvo opäť na 3. mieste, čo mu však zaručovalo účasť v dvoj-zápasovom play-off. V obidvoch dueloch s Chorvátskom však prehralo a nekvalifikovalo sa.
Samuel Galy

Životopis

Pernikár v Banskej Bystrici.