Chrípka

Chrípka alebo influenza je infekčné ochorenie spôsobené RNA vírusom z čeľade Orthomyxoviridae. Rýchlo sa šíri po celom svete počas sezónnych epidémií a tie zapríčiňujú ekonomické škody v podobe vysokých nákladov za zdravotnú starostlivosť a znížení produktivity práce. Genetické zmeny vírusu chrípky spôsobili v 20. storočí tri epidémie resp. až pandémie, pri ktorých zomreli milióny ľudí.
Odborný názov influenza pochádza z talianskeho influenza = chrípka / vplyv hviezd, teda z viery, že chrípku spôsobujú astrologické vplyvy.

Variabilita a rekombinácia

Pri chrípkových vírusoch typu A sa okrem vysokej mutagénnosti vyskytuje aj možnosť rekombinácie – ak dva rôzne podtypy vírusu napadnú tú istú bunku, môžu si vymeniť časť RNA a vytvoriť tak veľmi odlišný vírus s novými vlastnosťami a schopnosťami. Z tohto dôvodu panujú obavy z kombinácie veľkého množstva vodného vtáctva a hydiny (kde sa vtáčia chrípka najľahšie šíri) a rozsiahleho chovu ošípaných, pretože ošípané sú infikovateľné chrípkami, ktoré napádajú iba cicavce a aj chrípkami, ktoré napádajú väčšinou len vtáctvo. Tak vzniká riziko vzniku vírusov chrípky, ktoré môžu byť nebezpečné aj pre človeka.
Pri klasifikácii chrípkových vírusov sa často odlišujú vtáčie chrípky (infikujú hlavne vtáctvo, cicavce len obmedzene, resp. vôbec). Vždy je tu však riziko mutácie vírusu, ktorá vytvorí z vtáčej chrípky takú, ktorá môže infikovať aj cicavce (vrátane človeka).

Dejiny

V 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko väčších epidémií chrípky. Najznámejšia bola pandémia Španielskej chrípky (chrípka typu A, kmeň H1N1), ktorá trvala od roku 1918 do roku 1919 a podľahlo jej pravdepodobne viacej ľudí než ich padlo v prvej svetovej vojne. Veľké chrípkové epidémie boli ešte v roku 1957 (Ázijská chrípka; typ A, kmeň H2N2) a v roku 1968 (Hongkonská chrípka; typ A, kmeň H3N2).

Variabilita

Chrípková infekcia je veľmi variabilná – podobné vírusy sa našli u ošípaných a domácej hydiny. V miestach, kde je vysoká koncentrácia obyvateľstva, ošípaných a vtákov v tesnej blízkosti (napríklad niektoré časti Ázie), umožňujú súčasné infekcie rôznych živočíšnych druhov výmenu genetického materiálu medzi viacerými kmeňmi vírusu chrípky.  To je pravdepodobne hlavná príčina vzniku nových nákazlivých kmeňov chrípky. Predpokladá sa, že skôr či neskôr dôjde ku rekombinácii, ktorá vyprodukuje kmeň chrípky ničivý rovnako ako bol vírus Španielskej chrípky z roku 1918.
Koncom roka 1997 infikoval nový kmeň vtáčej chrípky pochádzajúci z hydiny v Hongkongu 18 ľudí, šiesti chorobe podľahli. Tento kmeň nie je veľmi ľahko prenosný z človeka na človeka, ale vysoká miera úmrtnosti a možnosť ďalšej rekombinácie  znamenali, že riziko bolo považované za natoľko vážne, že všetka hydina v Hongkongu bola zničená. Vtáčia chrípka prenosná aj na človeka sa opäť objavila v januári 2004 v Kambodži, Vietname a Thajsku.

Chrípková sezóna

Chrípka sa vyskytuje predovšetkým v zimnom období, a pretože južná a severná polguľa majú zimu v rôznom čase, vznikajú každoročne dve chrípkové sezóny. Hope-Simpson v roku 1981 zistil, že prepuknutia chrípkovej epidémie sú globálne všadeprítomné a vyskytujú sa vždy 6 mesiacov po období maximálneho slnečného žiarenia v danej oblasti. Preto Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) podporuje každý rok výrobu dvoch vakcín – pre južnú aj severnú pologuľu.
Napriek tomu, že chrípka na severnej polguli vrcholí v januári alebo februári, nie je to vždy tak. Napríklad chrípková pandémia v rokoch 1918 – 1919 dosiahla svojho vrcholu koncom jari a leta, vtedy však hrali dôležitú rolu oslabenie a podvýživa obyvateľstva po prvej svetovej vojne.
Nie je celkom jasné, prečo je intenzita výskytu chrípky sezónna a nie rovnomerná počas celého roka. Možné vysvetlenie spočíva v tom, že ľudia sú v zime menej vonku, sú častejšie v blízkom kontakte, čo je príčinou prenosu nákazy. Ďalším vysvetlením je, že chlad oslabuje imunitný systém človeka.

Prevencia

Proti chrípke existuje očkovanie, ale pre vysokú schopnosť mutácie vírusu sú jednotlivé vakcíny účinné len približne jeden rok. Svetová zdravotnícka organizácia určuje zloženie vakcíny každý rok tak, aby obsahovala najpravdepodobnejšie kmene vírusu. Chrípková vakcína je odporúčaná ľuďom z rizikových skupín, ktorí by mohli mať komplikácie.

Liečba

Na prelome 20. a 21. storočia boli na trh uvedené lieky, ktoré zabraňujú množeniu chrípkových vírusov typu A a B (tzv. inhibítory neuraminidázy). Účinné látky sú oseltamivir (liek Tamiflu) a zanamivir (liek Relenza).