google/wiki40b huggingface dataset:
Rollova veta o strednej hodnote

Rollova veta o strednej hodnote alebo skrátene Rollova veta (často nesprávne Rolleho veta...), pomenovaná po Michelovi Rollovi, je veta v diferenciálnom počte, ktorá hovorí, že pre každú reálnu funkciu, spojitú na uzavretom intervale, ktorá má vo vnútri daného intervalu konečnú alebo nekonečnú deriváciu, a ktorá v krajných bodoch daného intervalu nadobúda rovnaké hodnoty, existuje vnútri daného intervalu nulový bod jej prvej derivácie.

Dôkaz

Ak je f konštantná, tvrdenie platí pre všetky body c \in (a,b). Nech teda nie je konštantná. Potom, zo spojitosti, existuje bod c \in (a,b) taký, že f v ňom nadobúda svoje supremum alebo infimum. Keďže derivácia f v ňom existuje, nutne musí platiť f'(c) = 0.
Uzer (Hautes-Pyrénées)

Poloha

Obec má rozlohu 3,48 km². Najvyšší bod je položený 722 m n. m. a najnižší bod 437 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 105 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Severojužný koľajový diameter

Severojužný koľajový diameter (čes. Severojižní kolejový diametr – SJKD) alebo Severojužný električkový diameter (čes. Severojižní tramvajový diametr – SJTD) je dopravná koncepcia, predpokladajúca zavedenie podpovrchovej električky v Brne v severojužnom smere.

Historický vývoj

V roku 1974 bola v Prahe spustená prevádzka na prvom úseku metra. Potom, čo sa ukázalo, že podzemná dráha spoľahlivo funguje, začali sa objavovať hlasy na vybudovanie podobného systému aj v Brne. Ukázalo sa však, že je príliš kopcovité a zatiaľ miestne dopravné problémy nie sú tak závažné ako boli v Prahe v 60. rokoch. Pôvodný plán bol prepracovaný a vznikla zhruba súčasná koncepcia podpovrchovej električky v smere Veveří – Moravské náměstí – Hlavní nádraží – Zvonařka. Posledný návrh pochádza z roku 1998, z dokumentu Dopravní politika města Brna. Počíta sa s výstavbou v centre podpovrchových, plytko založených tratí so stanicami s bočnými nástupišťami, na okrajových úsekoch majú viesť trate oddelené od ostatnej dopravy a na povrchu. Plán vstúpil do niekoľkých fáz svojej realizácie, od roku 2002 príprava nepokračuje, pretože nie je spracované technicko-ekonomické zadanie projektu). S plánom niektorí ľudia súhlasia, niektorí ho odmietajú ako mamutí a nepotrebný projekt.

Koľajový diameter

V roku 2009 mesto Brno objednalo aktualizáciu štúdie uskutočniteľnosti, ktorá riešila koľajový diameter. Diameter mal byť odpojený od železničnej trate č. 250 v Řečkoviciach a po dvoch zastávkach mal ísť do tunela, ktorý mal vyústiť za plánovanou novou osobnou stanicou. Za ňou mal byť napojený na železničnú trať č. 300. Juhomoravský kraj ale štúdiu nepredložili Ministerstvu dopravy, tak sa nezačalo stavať. V súvislosti s presunom hlavné osobné stanice chce mesto Brno zadať novou štúdií, pretože stará štúdia je neaktuálna. Preto požiadalo o štát dotáciu na štúdiu v hodnote 16,5 milióna Kč. Stavebné povolenia by mohli vydať orgány okolo roku 2024. Aj skôr by mohol byť postavený 550 metrov dlhý úsek diametru pod novú hlavnú osobnú stanicu, pretože v októbri 2019 by malo pokračovať územné konanie, po ktorom bude nasledovať stavebné povolenie pre tento úsek.
Saint-Paul-de-Vern

Poloha

Obec má rozlohu 10,84 km². Najvyšší bod je položený 473 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 194 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saitama (Saitama)

Saitama (jap. さいたま市 – Saitama-ši) je hlavné mesto prefektúry Saitama na ostrove Honšú v Japonsku. Vzniklo spojením miest Urawa, Ómija a Jono v roku 2001. V roku 2005 sa spojilo s mestom Iwacuki. Od roku 2003 je „mestem z titulu vládneho nariadenia“. Mnoho z jeho obyvateľov dochádza za prácou do Tokia.
Saitama je jedným z mála japonských miest, ktorého názov sa nezapisuje pomocou kandži, ale iba hiraganou.
Mesto má rozlohu 217,49 km² a žije tu 1 182 115 obyvateľov (2006).
Vianges

Poloha

Obec má rozlohu 8,81 km². Najvyšší bod je položený 492 m n. m. a najnižší bod 351 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 67 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Nic

Poloha

Obec má rozlohu 18,03 km². Najvyšší bod je položený 299 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 740 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Estónska

Vlajka Estónska je horizontálna trikolóra troch farieb, modrej, čiernej a bielej. Pomer strán vlajky je 7:11.

História vlajky

Trikolóru zaviedli študenti v roku 1881 počas povstaní proti okupačným cárskym vojskám.
Po vyhlásení nezávislosti Estónska v roku 1918 bola zavedená modro-čierno-biela vlajka. Po obsadení krajiny vojskami Sovietskeho zväzu 21. júna 1940 bola vlajka nahradená červenou vlajkou s nápisom ENSV. Tá bola vystriedaná 6. februára 1953 novou vlajkou. Opätovné používanie vlajky z roku 1918 bolo povolené 23. júna 1988, charakter štátnej vlajky však mala aj naďalej vlajka ESSR. Až 8. mája 1990, tesne pred vyhlásením samostatnosti, sa modro-čierno-biela trikolóra opäť stala štátnou vlajkou Estónska.
Antipatros z Epiru

Antipatros (starogr. Ἀντίπατρος) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 136 pred Kr.
Antipatros z Epiru si na 161. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Pre Antipatra to bol iste vrcholný okamih života a možno aj začiatok nového života. Slávu olympijského víťazstva krásne vystihuje spev prvej Pindarovej Olympijskej ódy, ktorá znie: „Do ďaleka žiari sláva vydobytá na olympijských hrách, kde bojuje rýchlosť a sila spojená s odvahou o najvyššiu cenu. Kto tam zvíťazí, teší sa po celý život úcte sladkej ako med, ktorá odmieňa úspech. Veď stále a každodenné šťastie je to najlepšie, čo si môže človek priať.“
Menom Antipatra navyše 161. olympiádu (štvorročné obdobie) nazvali, lebo menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali. V starovekom Grécku bol zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi zostavený koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. Olympijské víťazstvo Antipatra uvádza Eusebios vo svojom diele Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Havranec

Polohopis

Havranec je obec v okrese Svidník v Prešovskom kraji. Nachádza sa na rozhraní Ondavskej a Laboreckej vrchoviny v severnej časti Nízkych Beskýd v pramennej oblasti potoka Svidničanka. Kataster obce o rozlohe 764 ha  je vo výške 385 m nad morom v strede obce, až 705 m n. m. pri štátnej hranici s Poľskom. Do katastra obce zasahuje chránená krajinná oblasť Východné Karpaty a tiež tam vyviera minerálny prameň. Členitý povrch katastra s hlbokými dolinami tvoria flyšové súvrstvia, ktorý pokrýva súvislý listnatý les s porastom buka a v menšom rozmere aj brezy.

Erb a vlajka

V červenom štítne na čiernej, veľkými striebornými skalami prekrytej pažiti dve strieborné sekery na zlatých skrížených poriskách.
Tento erb bol schválený uznesením obecného zastupiteľstva dňa 10. januára 2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou B – 201/2006.
Za základ erbu bol vzatý odtlačok pečatidla pečiatka z roku 1868 na ktorej je vyobrazený zamestnanecký motív, charakterizujúci lesné práce a domácu výrobu šindľov. 
Autorom erbu je Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka obce pozostáva z štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (2/9), červenej 3/9), bielej (1/9) a čiernej (3/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Obyvateľstvo

Havranec je jedna z najmenších obcí na Slovensku podľa počtu obyvateľov. Menšia je napr. obec Príkra, ktorá má 7 obyvateľov.
V obci Havranec v roku 1995 nachádzali priezviská týchto rodín Adamčík, Bilas, Leľo, Ozogár, Rodák, Sadiv a Ščerba.  
K 31. 12. 2015 v obci žilo 13 občanov z ktorých 50 % sa hlásilo k slovenskej, 40 % k rusínskej a 10 % k ukrajinskej národnosti. V produktívnom veku boli len štyria muži.
V obci sa nachádza drevený gréckokatolícky chrám (cerkev) Premenenia Pána z roku 1968.

Vojenské pohrebisko z 1. svetovej vojny

Na havraneckom cintoríne  je vojenské pohrebisko z prvej svetovej vojny (1914-1915) s 12 pochovanými rakúsko-uhorských vojakmi v 5 hroboch.  Momentálna lokalita miesta posledného odpočinku vznikla exhumáciou  zakopaných vojakov v chotári obce, policajtmi Československej republiky zo  žandárskej stanice v Kapišovej. 
Posledná pietna rozlúčka bola vykonaná v dňoch 26. – 27. apríla 1922. V rove č. 2 sú pozostatky neznámeho rakúsko-uhorského cisársko-kráľovského majora Pešieho pluku č. 73 z českého Chebu. 
Nad hrobmi je  kovový kríž  s textom „ Na pamiatku padlým z prvej svetovej vojny“. Miesto posledného odpočinku vojakov je starostlivo ošetrované.
Pri karpatsko-duklianskej operácie od októbra do novembra 1944 obec bola značné poškodená.   
V katastri obce boli rozsiahle lesy. Obyvatelia obce pracovali v lesoch a od 17. storočia boli známi a vyhľadávaní šindliari. 
Pôdu obrábali súkromne hospodáriaci roľníci. Po socializácii obce v obci vzniklo JRD, kde boli využívané najmodernejšie poľnohospodárske stroje. Po rozpade družstva po roku 1990 a v nových spoločenských podmienkach zostáva veľká časť poľnohospodárskej pôdy nevyužitá.
Aigurande (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,77 km². Najvyšší bod je položený 442 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 534 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
LG Connect 4G

LG Connect 4G MS840 je androidový smartfón, ktorý vyrábala spoločnosť LG Electronics. Predstavený bol v januári a uvedený vo februári 2012.
Obsahuje TFT LCD kapacitný dotykový displej s uhlopriečkou 4,0 palcov s rozlíšením 480 x 800 bodov s bodovou hustotou 242 ppi a operačný systém Android 2.3.5.
Poháňa ho čipset Qualcomm MSM8660 Snapdragon S3 s procesorom Dual-core 1,2 GHz Scorpion a grafický procesor Adreno 220. Kapacita vnútorného úložiska je 4 GB, rozšíriteľná microSD kartou do 32 GB, pričom 2 GB karta je súčasťou balenia a pamäť RAM je 1 GB.
Primárna kamera má rozlíšenie 5 MP, sekundárna rozlíšenie VGA. Batéria je odnímateľná typu Li-Ion s kapacitou 1540 mAh.
Montigny-Saint-Barthélemy

Poloha

Obec má rozlohu 6,2 km². Najvyšší bod je položený 380 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Winkel (Haut-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 7,87 km². Najvyšší bod je položený 810 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 338 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chádim al-haramajn aš-šarífajn

Chádim al-haramajn aš-šarífajn (iné názvy: chádim al-haramajn, správca dvoch svätých mešít, ochranca dvoch svätých mešít; arab. خادم الحرمين الشريفين‎ – chádim al-haramajn aš-šarífajn - doslova: služobník (dvoch) vznešených svätýň) je islamský panovnícky titul, ktorý používali Ajjúbovci, mamlúcki sultáni v Egypte a osmanskí sultáni. Titul si zvolil v roku 1986 saudskoarabský kráľ Fahd bin Abd al-Azíz.
Titul je odvodený od zodpovednosti monarchu za ochranu a starostlivosť o dve najposvätnejšie mešity islamu, Veľkej mešity (arab. المسجد الحرام‎ Al-masdžid al-harám) v Mekke a Prorokovej mešity (arab. المسجد النبوي‎ Al-masdžid an-nabawí) v Medine.
Apollónios (syn Archestrata)

Apollónios (starogr. Ἀπολλώνιος) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 1. storočí.
Epigrafický nález uvedený vo vedeckej publikácii SEG 17:381 (Supplementum Epigraphicum Graecum, obsahujúcej zverejnené grécke nápisy a štúdie doteraz známych dokumentov), datovaný do prvej polovice 1. stor., objavený v lokalite starovekého lýdskeho mesta Daldis, hlása, že Archestratov syn Apollónios bol periodonikés, t. j. víťaz všetkých panhelénskych hier, počas štvorročného obdobia, zvaného olympiáda. Jeho domovskú krajinu a víťaznú disciplínu nápis neuvádza (podľa niektorých zdrojov dosiahol tri olympijské triumfy, a to v rokoch 37, 41 a 45).
Karolína Brocková

Životopis

Študovala na učiteľskom ústave v Lučenci a na UK v Bratislave. Od roku 1931 pôsobila v Banskej Bystrici, na Učiteľskom ústave, na Krajskom pedagogickom ústave, 1954-1973 vyučovala externe na Pedagogickej fakulte. Propagovala spojenie školy so životom a zaslúžila sa o uplatňovanie zásad jednotnej školy. Autorka metodických príručiek a učebnice slovenského jazyka pre základné školy. Pedagogické a literárne články uverejňovala v časopisoch Naša škola, Komenský, Živena a i. Účastníčka protifašistického odboja a SNP.
Žarnov (nástroj)

Žarnov je praveký ručný kamenný mlynček na obilie.
Žarnov pozostával zo sady dvoch mlecích kameňov tvaru valcovitých diskov. Spodný kameň - ležiak bol pevný. Horný kameň - behúň bol na spodný kameň zabrúsený a na ležiaku sa otáčal pozdĺž osového čapu. Mlynček sa roztáčal ručne, pomocou dreveného kolíka zasadeného do otvoru na obvode behúňa. Najstaršie žarnovy nemajú otvor pre kolík a predpokladá sa preto, že boli roztáčané pomocou remeňa alebo povrazu upevneného na obvode behúňa. Obilie sa do mlynčeka sypalo stredovým otvorom v behúni, okolo čapu, ktorý nevyplňoval celý priestor otvoru v behúni.

Vynález žarnova

Od neolitickej revolúcie tvorilo zrno divokých tráv a neskôr aj obilie podstatnú súčasť potravy. Zrno aj obilie sa konzumovali spravidla rozdrvené či rozomleté. Najstarším nástrojom na spracovanie zrna bolo jednoduché kamenné drvidlo, zložené z dvoch kameňov. Na väčší kameň sa nasypalo zrno a menším kameňom sa pohybom od seba a k sebe roztieralo. Práca s drvidlom bola namáhavá a zdĺhavá, zvlášť, pokiaľ bolo potreba vyrobiť múku, nie len hrubo nadrvený „šrot“. Zhotovenie kilogramu múky trvalo 1-3 hodiny. Od piateho storočia pred Kr. sa začali šíriť tzv. mlynčeky gréckeho typu. Boli to vlastne zväčšené a zdokonalené drvidlá. Ťažký horný trecí kameň bol opatrený dlhou rukoväťou a kývavý pohyb okolo osi mimo trecí kameň zaisťovalo viac ľudí, spravidla otrokov. Otvorom v hornom kameni prepadávalo obilie postupne medzi oba kamene a drvilo sa na múku. V Čechách sú doložené „barbarizované mlynčeky gréckeho typu“, používajúce podobné princípy, ale vyhotovené v menšom prevedení pre jedného človeka.
Komu pripísať vynález rotačného mlynčeka nie je zatiaľ celkom jasné. Objavili sa v 3. – 2. storočí pred Kr. v Taliansku a v Španielsku. K sprostredkovaniu idei rotačného mlyna medzi Stredomorím a strednou Európou došlo skôr cestou ibersko-juhogalsko-severogalskou, než priamym kontaktom cez Alpy. Každopádne sa žarnovy v keltskom prostredí ujali a v poslednom storočí pred koncom letopočtu značne rozšírili.

Žarnovy v stredoveku a novoveku

Ručné kamenné mlyny boli na Morave používané až do začiatku 20. storočia.
Na fotografii z Číny je zachytený novodobý žarnov predávaný v roku 2010 na trhu v Chaj-kchou. Podivuhodná je ako funkčná podobnosť s Keltským žarnovom (vysoký a ťažký behúň, zahĺbenie behúňa pre ľahšie nasypanie obilia, otvor v boku behúňa pre kolík, ...), tak ak kľuka, ktorá slúži na roztáčanie žarnova. Z hľadiska ergonómie ovládania je pravdepodobné, že takto mohol byť riešený pohon aj pri mlynčekoch doby laténskej.
Boissets

Poloha

Obec má rozlohu 3,9 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 274 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nolléval

Poloha

Obec má rozlohu 9,93 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 432 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ville-du-Pont

Poloha

Obec má rozlohu 15,02 km². Najvyšší bod je položený 1 199 m n. m. a najnižší bod 758 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 298 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pomník Slovenského národného povstania (Štrbské Pleso)

História

Pomník bol zhotovený v roku 1952. Na tomto mieste stojí od 29. augusta 1953, kedy bol odovzdaný do užívania verejnosti. Pripomína hrdinstvo účastníkov Slovenského národného povstania, ktorí pôsobili v priestore Vysokých Tatier. Od júna 1945 sú na tomto mieste pochovaný partizáni kapitán Ján Rašo a kapitán Štefan Morávka.

Opis

Pomník tvorí podstavec, obložený mramorovými doskami, na ňom stojí bronzová socha partizána so zbraňou, v nadživotnej veľkosti. Po stranách pomníka stoja stožiare na umiestnenie vlajok. Na podstavci je nápis: „Nehynúcej pamiatke hrdinov Slovenského národného povstania 1944“. V dolnej časti pred pomníkom, na zemi, je inštalovaná tabuľka s nápisom: „Ján Rašo 26. IX. 1944 · Štefan Morávka 14. I. 1945 · Česť ich pamiatke!“ Autorom sochy je Ladislav Snopek. Socha nesie prvky socialistického realizmu.

Prístupová cesta

Zo železničnej stanice Štrbské Pleso sa k pomníku dostaneme chodníkom, ktorý vedie k horskému jazeru Štrbské pleso. Je jasne viditeľný hneď oproti penziónu Vila Marína, v ktorom žila slovenská poetka Maša Haľamová. Cesta k nemu okolo komplexu Kempinski, trvá asi 12 minút chôdze.
Aithilla

Aithilla alebo Aithylla (starogr. Αἴθιλλα, Αἴθυλλα – Aithilla, Aithylla) je v gréckej mytológii dcéra Laomedóna.
Keď Hérakles nedostal od trójskeho kráľa Laomedóna sľúbené kone, Tróju mu vyplienil a zabil všetkých jeho synov okrem Priama, následníka kráľovského trónu. Počas panovania Priama potom vypukla trójska vojna, ktorá sa skončila pádom Tróje a smrťou kráľovskej rodiny. (Priama zabil achájsky bojovník Neoptolemos). Podľa niektorých antických autorov sa Priamove sestry Aithilla, Médesikasté a Astyoché dostali do achájskeho zajatia. Keďže ich desilo, že svoj život prežijú ako otrokyne v Grécku, zapálili cestou v noci plavidlo vytiahnuté na breh a jej posádka sa potom na tom mieste usadila (buď v Itálii alebo v Trákii).
Drumettaz-Clarafond

Poloha

Obec má rozlohu 11,38 km². Najvyšší bod je položený 1 513 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 361 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cantin

Poloha

Obec má rozlohu 9,32 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 463 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaux-sur-Somme

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 315 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hémera

Hémera (starogr. Ημερα – Hémera) je v gréckej mytológii bohyňa jasného dňa.
Hémera, jedna z prvotných gréckych božstiev, bola zosobnením jasného dňa. Jej otcom bol boh temnoty Erebos a matkou bohyňa noci Nyx. V mýtoch sa zvyčajne objavuje v spoločnosti svojho brata Aithéra, boha jasného svetla, s ktorým ju ale nespájajú nejak pozoruhodné príbehy. 
Hésiodos v básni Theogonia (Zrodenie bohov) narodenie Hémery opisuje takto: „Najprv zo všetkého bol Chaos, potom ale Zem širokoprsá (Gaia), vždy bezpečné sídlo pre všetkých tých nesmrteľných, ktorí temeno snežného Olympu hostia; v útrobách krajiny širokých dráh potom mrákotný Tartar a potom Eros, ktorý z večných bohov je najspanilejší, údy oslobodzuje a všetkým bohom i ľuďom myseľ v prsiach si podmaňuje aj márnotratný rozum. Z Chaosu čierna Noc (Nyx) a Erebos počiatok vzali; z Noci sa zase narodil Aithér a Hémera (jasný deň), ktorých v láske z objatia s Erebom počala matka a priviedla na svet...“
Hémera v neskorších mýtoch splývala s bohyňou ranných zôr Éóiou (rímskou Aurorou).
Bouillac (Aveyron)

Poloha

Obec má rozlohu 8,2 km². Najvyšší bod je položený 538 m n. m. a najnižší bod 161 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Matúš Petričko

Klubový hokej

Je odchovancom klubu HC Košice. V sezóne 1997/98 hral za belgický klub Yeti Bears Eeklo následne sa vrátil do Košíc. Postupne hral za slovenské tímy HK VTJ Spišská Nová Ves, HK ŠKP Poprad a MHC Martin. Potom sa vybral opäť do zahraničia. Legionársky chlebík okúsil v belgickom Phantoms Deurne, britských kluboch Bracknell Bees, Newcastle Vipers, Nottingham Panthers a Cardiff Devils. Ďalšia sezóna 2008/09 začala v kazašskom klube Kazzinc Torpedo Usť-Kamenogorsk a skončila titulom majstra Slovenska v ľadovom hokeji s tímom HC Košice. V sezóne 2009/2010 sa vrátil na ostrovy do britského klubu Newcastle Vipers.
Plešivec

Polohopis

Nachádza sa v úzkom údolí Slanej, na sútoku s riečkou Štítnik. Z východu a severu obec ohraničujú planiny Slovenského krasu, z juhu Bodvianska pahorkatina a zo západu krajina prechádza do Rimavskej kotliny, geomorfologického podcelku Juhoslovenskej kotliny.
Plešivec je významnou regionálnou dopravnou križovatkou, keďže sa tu križuje cesta I/16 (E 58) s cestou II/587 do Štítnika, resp. južným smerom do Maďarska popri jaskyni Domica. Severným okrajom obce vedie železničná trať Zvolen – Košice, z ktorej tu odbočujú lokálne trate do Muráňa a Slavošoviec.
Okresné mesto leží 16 km severovýchodne, Revúca 31 km severozápadne, Rimavská Sobota 43 km juhozápadne a krajská metropola Košice je vzdialená 87 km východne.

Dejiny

Pôvodne stredoveké mestečko bolo sídlom šľachtického rodu Bubekovcov, ktorí si tu postavili nížinný hrad a rodový kostol. Z hradu sa zachovala iba časť jedného z múrov, vysoká cca 6 m. 
Po porážke Rákociho povstania v roku 1711 vyšlo nariadenie uhorského kráľa Karla III. (VI.), aby každá župa ustálila svoje sídlo približne v centre svojho územia a postavila si vlastný župný dom, kde by bol umiestnený župný archív aj žalár. Pre Gemerskú stolicu, resp. župu, bol zvolený Plešivec. S výstavbou župného domu začali v roku 1716 a prvé slávnostné zasadnutie župy sa tu konalo 3. júna 1719. Plešivec bol sídlom Gemerskej stolice v rokoch 1719-1786 a následne tiež 1790-1898. Medzi týmito rokmi a finálne v roku 1898 bolo sídlo župy v Rimavskej Sobote.
V druhej polovici 19. storočia nastal v obci priemyselný rozvoj. Okrem iného bola postavená Miklóssyovská oceliareň,  výrobňa elektrickej energie a nová celulózka, prvý paierenský závod v Uhrosku. Taktiež Manó Huppert otvoril magnezitku a vznikla tiež továreň na výrobu palíc, klincov a náradia. O kultúrnu obrodu v obci sa staral novovzniknutý Gemersko-maďarský vzdelávací spolok.
Medzi rokmi 1891-1893 sa na podnet hlavného župana Ladislava Hámosa a krajinského poslanca Gejzu Kubínyiho postavila železničná trať Plešivec – Muráň cez Revúcu, ktorá je prevádzkyschopná, no na ktorej je od roku 2011 pozastavená osobná preprava.