google/wiki40b huggingface dataset:
Dubnícke bane

Poloha

Lokalita sa nachádza na východnom Slovensku v pohorí Slanské vrchy, nad obcou Červenica.

Predmet ochrany

Predmetom ochrany je mimoriadne významné zimovisko viacerých druhov netopierov, ktoré je využívané na vedecké účely. Zistených tu bolo týchto 16 druhov: Netopier Brandtov (Myotis brandti), Netopier brvitý (Myotis emarginatus), Netopier fúzatý (Myotis mystacinus), Netopier veľký (Myotis myotis), Netopier Blythov (Myotis blythi), Netopier pobrežný (Myotis dasycneme), Netopier riasnatý (Myotis nattereri), Netopier Bechsteinov (Myotis bechsteini), Netopier vodný (Myotis daubentoni), Podkovár malý (Rhinolophus hipposideros), Podkovár veľký (Rhinolophus ferrumequinum), Ucháč sivý (Plecotus austriacus), Ucháč svetlý (Plecotus auritus), Uchaňa čierna (Barbastella barbastellus), Večernica pozdná (Eptesicus serotinus) a Večernica severská (Eptesicus nilssoni).

História opálových baní

Opálové bane v Dubníku (staršie názvy – v druhej polovici 19. storočia sa používalo aj označenie Červenicko-dubnícke opálové bane maď. A Vörösvágás - dubniki opálbányak, resp. Vörösvágás Dubniker Opálgruben) boli známe po celom svete už od konca 16. storočia kvôli drahému opálu, ktorý sa v nich ťažil. Je možné, že sa tu opál ťažil už počas rímskej doby. Opál z Dubníckych opálových baní si zvlášť obľúbili členovia rodiny cisára Napoleona. Cisárovná Jozefína nosila najslávnejší opál „Oheň trójsky“. Najväčší opál menom „Harlekýn“ našli v roku 1775. Vážil 594 g a ohodnotili ho na 700 tisíc holandských guldenov. Dnes je uložený v prírodovednom múzeu vo Viedni.
Najslávnejšie obdobie zažili opálové bane za rodiny viedenského klenotníka Samuela Johanna Nepomuka Goldschmidta,  ktorý sídlil v osade Dubnik. Až do objavenia nálezísk opálu v Mexiku a Austrálii v 19. storočí boli Opálové bane v Dubníku jedinou ťaženou lokalitou na svete. V povojnových rokoch, v roku 1922, sa ťažba pre nerentabilnosť ukončila na Libanke a ostatných banských poliach.
Dejiny opálových baní do roku 1922 zdokumentoval významný slovenský historik, muzeológ a popularizátor vedy Štefan Butkovič v knihe História slovenského drahého opálu z Dubníka. Zlatý vek opálových bani pri obci Červenica pripomína zrekonštruovaný vchod do štôlne Jozef.

Súčasnosť

Po roku 1989 vznikli viaceré subjekty, ktoré sa snažili o komerčné využitie lokality, či už formou obnovenia ťažby opálu, alebo rozvoja turizmu. V roku 2007 boli medializované informácie o sporoch viacerých organizácii, ktoré sa snažili získať kontrolu nad baňami. V máji 2012 dostala spoločnosť Opálové bane Libanka povolenie na banskú činnosť – ťažbu opálu v dobývacom priestore Červenica. V októbri toho roku nasledoval začiatok povrchovej ťažby drahého opálu na halde Viliam s názvom Monika. Stalo sa tak po viac ako 90. rokoch od ukončenia ťažby po poslednom nájomcovi, francúzskom konzorciu Bittner-Belangenay.
V Krajskom múzeu v Prešove je otvorená stála expozícia Neživá príroda, ktorej súčasťou je aj drahý opál z Dubníka. Podzemie opálových baní bolo sprístupnené verejnosti od 1. júla 2015 cez štôlňu Jozef.
Aubinges

Poloha

Obec má rozlohu 10,97 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 184 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 347 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labax z Leprea

Labax (starogr. Λάβαξ – Labax) bol olympijský víťaz v boxe v štvrtom storočí pred Kr.
Labax, syn Eufrona z élidskej obce Lepreos, zvíťazil v boxe (pygmé) na 101. olympijských hrách v roku 376 pred Kr. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.
Staroveký autor Pausanias, ktorý v druhom storočí na svojej ceste Gréckom navštívil aj Olympiu, uvádza, že v olympijskej Altide videl aj sochu olympionika Labaka. Osem rokov po Labakovom víťazstve na olympijských hrách, t. j. v roku 368 pred Kr. sa Leprejčania stali súčasťou arkádskeho spolku.
Handlovka

Priebeh toku

Pramení v pohorí Vtáčnik pod vrchom Biely kameň (1 135,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 770 m. Tečie východným smerom a asi po 1,5 km vteká do Handlovskej kotliny, kde napája Handlovský rybník. Stáča sa na sever, preteká časťou Horný koniec a následne aj mestom Handlová, na území ktorej priberá sprava Mlynský potok a potok Struhár a zľava Račí potok.
V blízkosti obce Ráztočno priberá Hraničný potok sprava, oblúkom sa stáča na severozápad a vetví sa na dve ramená. V obci priberá Morovniansky potok zľava a výrazne zvlneným korytom preteká obcami Jalovec (priberá pravostranný prítok zo Strednej doliny) a Chrenovec-Brusno (na území obce ústia do Handlovky ľavostranný Jalovský potok a pravostranný Kolárová). Následne priberá pravostranný prítok spod Dolných lánov, preteká obcou Lipník a opäť sprava priberá Lipníček. Ďalej preteká obcou Veľká Čausa, tu priberá zľava prítok zo severozápadného svahu Jelenieho vrchu (701,5 m n. m.) a za obcou z pravej strany Čausiansky potok.
Vteká do lesnatej oblasti Necpalskej hory (ktorá oddeľuje Handlovskú kotlinu od vlastnej Hornonitrianskej kotliny), cez ktorú sa prerezáva hlboko zarezaným skalnatým údolím, stáča k juhozápadu a priteká na územie mesta Prievidza. Tečie rovinatým územím dna Hornonitrianskej kotliny, kde priberá niekoľko ľavostranných prítokov, stekajúcich zo svahov pohoria Vtáčnik. Najprv Mraznicu, potom prítok z Driakovej doliny s Moštenicou, ďalej Vlčí kanál a najvodnatejšiu Ciglianku, ktorá preteká obcou Koš a na území ktorej (pri železničnej zastávke) sa vlieva v nadmorskej výške cca 245 m n. m. do Handlovky. Handlovka ústi do Nitry medzi obcami Koš, Opatovce nad Nitrou a mestom Nováky (časť Laskár).

Dejiny

11. decembra 1960 došlo k mohutnému zosuvu na južnom okraji Handlovej, ktorý bol v pohybe až do 30. mája 1961. Zosuv známy ako Handlovský zosuv zdvihol koryto Handlovky v kratšom úseku až o 10 metrov.
Bercenay-en-Othe

Poloha

Obec má rozlohu 17,85 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 164 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 413 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maennolsheim

Poloha

Obec má rozlohu 2,74 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 198 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 218 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mennouveaux

Poloha

Obec má rozlohu 7,8 km². Najvyšší bod je položený 439 m n. m. a najnižší bod 345 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Premenná hviezda typu T Tauri

Hviezdy typu T Tauri sú triedou premenných hviezd pomenovaných po ich prototype, T Tauri. Nachádzajú sa v blízkosti molekulárnych mrakov a sú identifikované ich optickou premenlivosťou a silnými chromosférickými čiarami.
Špecialista

Špecialista je pracovník užšieho pracovného zamerania v rámci jednej profesie, ktorá vyžaduje hlbšie teoretické a praktické vedomosti a zručnosti; odborník.
Saint-Jean-Soleymieux

Poloha

Obec má rozlohu 16,47 km². Najvyšší bod je položený 1 204 m n. m. a najnižší bod 699 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 826 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alúvium Paríža

Alúvium Paríža je chránený areál v katastrálnom území obcí Nová Vieska a Strekov v okrese Nové Zámky.
Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina, má rozlohu 103,1 ha a prvýkrát bol vyhlásený v roku 1988. Predmetom ochrany sú zachované lužné porasty v poľnohospodárskej krajine na nive Paríža.
Saint-Calais-du-Désert

Poloha

Obec má rozlohu 17,2 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 379 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dolina Pięciu Stawów Polskich

Opis doliny

Dolina Pięciu Stawów Polskich je vysokohorská poľadovcová dolina, vo výške 1 625 – 1 900 m n. m., dlhá 4 km, o rozlohe 6,5 km². Je súčasťou poľského Tatranského národného parku. Ohraničujú ju žulové štíty, vypĺňajú skalné suťoviská s veľkými balvanmi, zrkadlia sa v nej plesá a spestrujú ju trávnaté a kosodrevinové porasty. Jej údolia vyhĺbil ľadovec, po ktorom tu ostalo niekoľko plies. Najväčšie z nich je Wielki Staw Polski vo výške 1 665 m n. m. (31,14 ha, hĺbka 79,3 m). Ďalšie veľké plesá: Zadni Staw Polski, Czarny Staw Polski, Mały Staw Polski, Przedni Staw Polski a Wole Oko. Ďalšie sú menšieho významu.
V minulých časoch dolinu využívali pastieri a bola súčasťou Hali Pięć Stawów. Towarzystwo Tatrzańske pred druhou svetovou vojnou začalo od goralov vykupovať pozemky. Neskôr dolina bola zahrnutá do poľského Tatranského národného parku. Kravy sa tu pásli do roku 1968.

Príroda

Úbočia doliny sú porastene kosodrevinou a vysokohorskými rastlinami. Rastie tu napríklad prilbica tuhá pravá (Aconitum firmum subsp. maninense), pabodliak nízky (Saussurea pygmaea Spreng), jarabina mišpuľková (Sorbus camamesplilus (L.) Crantz), všivec karpatský (Pedicularis hacquetii Graf), lyžičník tatranský (Cochlearia tatrae Borbás), ostrica Lachenalova (Carex lachenalii Schkuhr), ostrica málokvetá (Carex pauciflora L.) a mnohé iné rastúce väčšinou len v Tatrách. V doline sa objavujú medvede, kamzíky, svište, jelenia zver aj rysy.

Turistika

Turisti objavili dolinu na začiatku 19. storočia. Okrem iných ju navštívili Stanisław Staszic a Seweryn Goszczyński. Na konci 19. storočia v doline bolo vybudovaných niekoľko turistických chodníkov. V zime 21. – 22. januára 1894 prvými známymi návštevníkmi boli Jan Grzegorzewski a horský vodca Bartłomiej Obrochta.
Nad Przednim Stawem Polskim (Predným plesom) je Chata PTTK v Doline Pięciu Stawów Polskich. Prvú chatu v doline postavilo Towarzystwo Tatrzańskie v roku 1876 nad Małym Stawem (Malým plesom). V roku 1898 k nej pristavili drevenú chatku, ktorú preniesli z Czerwonych Brzeżków (neďaleko Rusinowej Polany). Tretiu chatu Towarzystwo Tatrzańske, postavilo v rokoch 1924 – 1927 na severozápadnej moréne Małeho Stawu. Chata niesla meno Leopolda Świerza, neskôr Leopolda i Mieczysława Świerzówcov. V roku 1945 zhorela. V rokoch 1946 – 1947 na svahu Wyżniej Kopy Towarzystwo Tatrzańskie vybudovalo provizórny príbytok pre turistov. Chata stojaca nad Przednim Stawem Polskim (Predné poľské pleso), ktorá bola postavená v rokoch 1948 – 1953, je najvyššie položenou chatu na poľskej strane Vysokých Tatier. Nesie meno Leopolda Świerza.
Pontchardon

Poloha

Obec má rozlohu 4,83 km². Najvyšší bod je položený 221 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 238 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
École Polytechnique

École Polytechnique (často nazývaná X) je najvýznamnejšia a najznámejšia francúzska vysoká škola technického zamerania.
Je známa svojimi veľmi náročnými prijímacími testami, ale aj tým, že jej absolventi sú považovaní za elitu. Vo Francúzsku má škola podobné postavenie ako napríklad MIT v USA. Absolventi školy zastávajú väčšinu dôležitých riadiacich miest vo francúzskom priemysle a ekonomike. Z radov študentov a absolventov vyšlo niekoľko držiteľov Nobelovej ceny i iných prestížnych vedeckých ocenení.

Dejiny

École Polytechnique bola založená už v roku 1794 a jej sídlo bolo v Latinskej štvrti v Paríži. Dnes sídli v meste Palaiseau asi 15 km juhozápadne od Paríža, kam sa presťahovala v roku 1976. Škola tiež patrila k zakladajúcim členom združenia ParisTech. Na škole študuje vyše 2 000 študentov a každoročne úspešne doštuduje vyše 500. Farbami univerzity sú červená a žltá.
Študenti školy sa pravidelne zúčastňujú osláv pádu Bastily a tiež sú známi tým, že v dobách ohrozenia krajiny bojovali za svoju vlasť, napríklad v roku 1814. Na nádvorí školy je pomník všetkým študentom, ktorí padli za obranu vlasti.
Malév Magyar Légiközlekedési Zártkörűen Működő Részvénytársaság

Dejiny

Spoločnosť bola založená 29. marca 1946 ako Magyar–Szovjet Polgári Légiforgalmi Részvénytársaság (skr. Maszovlet; doslova "Maďarsko-sovietska spoločnosť pre civilnú leteckú dopravu"). Lietadlová flotila pozostávala z dvoch lietadiel Lisunov Li-2, piatich Polikarpovov Po-2 a svoju činnosť začala 15. októbra 1946.
V roku 1947 uskutočnil Maszovlet svoj prvý charterový let – do Prahy. Otvorenie budapeštianskeho medzinárodného letiska, 7. mája 1950, zapríčinilo jednoduchší rast spoločnosti. 25. novembra 1956 bola spoločnosť premenovaná na Magyar Légiközlekedési Vállalat (skr. Malév). V tomto roku mala spoločnosť 15 lietadiel, ktoré lietali do 18 vnútroštátnych a medzinárodných destinácií. Po znárodnení spoločnosti začala modernizácia flotily a zastarávajúce lietadlá nahradili lietadlá typu Iliušin Il-14. V roku 1961 viedol Malév pravidelné linky do Amsterdamu, Belehradu, Bruselu, Kodane, Frankfurtu, Moskvy, Paríža, Štokholmu, Tirany a Zürichu. V roku 1969 lietal Malév z Budapešti do 33 destinácií v 28 krajinách. V rovnakom roku zrušila spoločnosť vnútroštátne linky a do flotily pribudli lietadlá Tupolev Tu-134 a v lete 1974 boli zavedené Tupolevy Tu-154.
Ku koncu roku 1980 prepravil Malév okolo jedného milióna cestujúcich a lietal do 40 destinácií v 30 krajinách. V roku 1984 sa stal Malév členom medzinárodného združenia leteckých dopravcov (IATA). V roku 2000 nahradil väčšinu doterajších lietadiel typ Boeing 737.
V roku 1992 bola firma sprivatizovaná, ale v roku 1999 ju opäť kúpil maďarský štát (maďarský Fond národného majetku). V roku 2007 bola firma znova sprivatizovaná a názov spoločnosti v rámci privatizácie zmenený na súčasný názov. Firmu v roku 2007 získal ruský subjekt AirUnion. Z dôvodu finančných problémov AirUnionu Malév prešiel do vlastníctva ruskej štátnej banky Vnešekonombank. Keďže sa finančná situácia Malévu neustále zhoršovala, koncom februára 2010 sa maďarský štát a Vnešekonombank dohodli a Malév bol znova zoštátnený Maďarskom (štát získal 95% akcií). Konkurenti Wizz Air a Travel Service nato oznámili, že podajú sťažnosť Európskej komisii.
3. februára 2012 ukončila táto letecká spoločnosť svoju činnosť. K zastaveniu všetkých liniek došlo o šiestej hodine ráno stredoeurópskeho času. Posledná linka bola vyslaná z Helsínk do Budapešti, bola to linka MA745, na ktorej bol nasadený Boeing 737-800 s imatrikulačnou značkou HA-LOH.

Destinácie

Pravidelné linky Malévu z Budapešti v lete 1983:
Alžír, Amsterdam, Praha – Amsterdam, Atény, Bagdad, Barcelona, Bejrút, Belehrad, Berlín, Burgas, Brusel, Bukurešť, Káhira, Kodaň, Damask, Drážďany, Frankfurt, Helsinki, Bukurešť – Istanbul, Kyjev, Kuvajt, Larnaka, Varšava – Leningrad, Leningrad, Londýn, Zürich – Madrid, Miláno, Moskva, Mníchov, Paríž, Praha, Rím, Simferopol, Soči, Sofia, Solún, Belehrad – Tirana, Tripolis, Varna, Viedeň, Varšava, Zürich
Ján Bernát

Žilina

Bernát debutoval za prvý tím Žiliny vo Fortuna lige 2. marca 2019 v zápase proti Zlatým Moravciam.
Me (Mezopotámia)

Me (po sumersky) alebo parsú (po akkadsky) je v mezopotámskej mytológii súhrn božských síl, ktoré umožňujú ovládať prírodný aj nadprirodzený svet. Slovo me je tak množné číslo, ako aj jednotné číslo (všetky sily spolu aj jednotlivá sila aj skupina síl).
Každý text uvádza iné konkrétne me; vymenované sú napríklad v sumerskej skladbe Inanna a Enki: sú to napríklad: kráľovstvo, pastierstvo, najvyššia tiára, najvyššie žezlo, spravodlivosť, klamstvo, sexuálne pojmy, umenie, remeslo, mýtické pojmy atď.
Me je spojené s tzv. Tabuľkami osudu, ktoré oprávňovala boha/bohyňu vykonávať vládu nad svetom.
Me bol atribút, ktorý sa postupne spájal s viacerými božstvami mezopotámskeho panteónu. Podľa eposu Enúma eliš zaoberajúceho sa stvorením sveta bola držiteľkou Me na začiatku Tiamat, bohyňa predstavujúca chaos pred zavedením Poriadku a vlády mužských božstiev. Jej moc, predstavovaná Tabuľkami osudu, jej bola odňatá bohom Mardukom. Tento epos je však pomerne neskorého dáta. Pred Mardukom Me vlastnili iné božstvá - Enlil, Anu, Ištar aj Enki.
Stredná odborná škola elektrotechnická (Liptovský Hrádok, Celiny 536)

Dejiny

Jej vznik je spätý so spriemyselňovaním Slovenska. V roku 1955 bolo zriadené štúdium popri zamestnaní v špecializácii oznamovacia technika pri Strednej priemyselnej škole drevárskej v Liptovskom Hrádku. V roku 1961 sa na žiadosť národného podniku Tesla Liptovský Hrádok zriadilo denné štúdium pre výchovu stredne technických kádrov.
Berzé-le-Châtel

Poloha

Obec má rozlohu 5,53 km². Najvyšší bod je položený 590 m n. m. a najnižší bod 304 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 62 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kersko

História a súčasnosť obce

O obci Hradištko sa zmieňuje už Kosmas vo svojej kronike Chronica Boemorum. Uvádza, že Hradištko roku 1088 daroval prvý český kráľ Vratislav II. Vyšehradskej kapitule. Susediaca tvrdza Kří (tiež Kersko) bola od roku 1376 v držaní Elišky z Lichtenburka, babičky neskoršieho kráľa Jiřího z Poděbrad. Túto tvrdzu zničilo medzi rokmi 1420-1421 Žikmundovo vojsko, Hradištko však zostalo zachované. Na mieste vypáleného Kří vznikol rybník, ktorý patril k najväčším v rámci poděbradského panstva. Po jeho zániku tu vzniklo rozsiahle polesie.
V období prvej československej republiky sa Kerský les dostal do majetku statkára zo Sadskej Jozefa Hýrossa. Ten ho v roku 1934 rozparceloval sieťou pravouhlých alejí a pozemky rozpredal súkromníkom na výstavbu rekreačných chát. Aleje boli po vzore newyorského Manhattanu očíslované - západne od hlavnej Kersko avenue (betonka) majú aleje čísla nepárne, východne párne. Kersko sa malo stať kúpeľnou obcou s hotelom, bazénom a prameňom minerálnej vody.
Dnes sa jedná o lesnú dedinu, v ktorej výrazne prevažuje počet rekreačných chát nad budovami pre stále bývanie. V roku 2006 tu bolo evidovaných 362 budov s prideleným číslom popisným. Stálych obyvateľov je tu okolo 120.

Bohumil Hrabal

V Kersku dlhodobo žil český spisovateľ Bohumil Hrabal. Nakrúcal sa tu slávny film Slavnosti sněženek. Krčma Hájenka, známa z filmu, je stále v prevádzke.

Prameň sv. Jozefa

V Kersku vyviera obľúbený minerálny prameň sv. Jozefa, ktorého voda je miestnymi ľuďmi nazývaná Kerka. Nachádza sa pri hlavnej ceste pri reštaurácii U pramene.

Prameň

Ide o prírodnú, tvrdú, uhličitú vodu, ktorá patrí medzi alkalicko-muriatické (pH 6), slané, slabo rádioaktívne kyselky so zvýšeným obsahom sírovodíka a železa. Obsahuje zvýšené hodnoty jódu a lítia. Jej stála teplota je 9° C. Celková mineralizácia činí 2,2273 mg / l, voľný oxid uhličitý má hodnotu 1,373 mg / l.

Vrt

Vrt je hlboký 89 metrov a bol vytvorený firmou Artesia v roku 1934; v roku 1985 prešiel rekonštrukciou, ktorú uskutočnila spoločnosť Vodné zdroje Praha, n. p. Výdatnosť vrtu je 118 litrov za minútu, odporúčaný odber 12 litrov za minútu.
Geológia vrtu: kvartér (piesok, ílovitý piesok, štrk) - 0-4,2 metrov; spodný turón (šedé slieňovce) - 4,2-68 m; cenoman (šedé jemnozrnné pieskovce) - 68-78 m; ordovik (čiernošedá bridlica) - 78-80,6 m.
Vrtné priemery: 800 mm - 0-7,5 m; 630 mm - 7,5-8,7 m; 610 mm - 8,7-22,5 m; 495 mm - 22,5-80,6 m.

Ochrana prírody

Kersko je obklopené prírodným parkom Kersko-Bory. Vyskytujú sa tu dve Europsky významné lokality Natura 2000 - Kerské rybníčky a národná prírodná pamiatka Slatinná lúka u Velenky.

Bratia Mašínovci

V Kerskom lese prebehla časť prvej a druhej akcie Bratov Mašínovcov. 12. septembra 1951 tu Ctirad Mašín spolu s Milanom Paumerom zviazali majiteľa taxíkárského auta, ktoré neskôr použili pri prepadnutí policajnej stanice v Chlumci nad Cidlinou. 28. septembra 1951 došli všetci traja s ukradnutou sanitkou na križovatku dnešnej cesty II / 611 a odbočky do Kerska a priviazali tu k stromom členov posádky sanitky. Ukradnutý automobil použili pri prepadnutí policajnej stanice v Čelákoviciach.
Vision Vancouver

Vision Vancouver je jedna z troch strán, ktoré majú zastúpenie vo Vancouver City Counsil (mestskej rade) v kanadskom meste Vancouver. Strana vznikla niekoľko mesiacov pred mestskými voľbami v roku 2005.
Vision Vancouver je stredopravá politická strana, ktorá bola založená bývalými členmi ľavicovej Coalition of Progressive Electors (COPE), ktorí boli predtým zvolení do Vancouver City Counsil v roku 2002. Po týchto voľbách dostali starosta Larry Campbell a členovia rady Jim Green, Raymond Louie a Tim Stevenson od miestnych médií prezývku "COPE Lite", pre ich umiernené postoje ohľadne výšky daní a rozvoja mesta, čo bolo v protiklade so zvyškom viacej ľavicových radných ("COPE Classic").
Narastajúce nezhody medzi týmito dvoma tábormi viedli v decembri 2004 Campbella a jeho spojencov k vytvoreniu nezávislej frakcie v rámci COPE. V tej istej dobe podporovatelia Campbella a jeho spojenci vytvorili organizáciu nezávislú od COPE, ktorú nazvali Friends of Larry Campbell (Priatelia Larryho Campbella).
Táto skupina a jej podporovatelia nakoniec založili novú stranu, ktorú nazvali Vision Vancouver. Zo začiatku ju viedol Campbell, ktorý ale keď oznámil, že sa nebude uchádzať o svoje druhé volebné obdobie a nebude opäť kandidovať na starostu, vyzval Jima Greena, aby ho nahradil. Strana sa v auguste 2005 rozhodla postaviť len 5 z 10 možných kandidátov na pozície vo Vancouver City Counsil a nezúčastniť sa volieb do školského výboru a do výboru pre správu parkov.
Vo voľbách do Vancouver City Counsil v roku 2005 uspeli štyria kandidáti za Vision Vancouver (Raymond Louie, Tim Stevenson, Heather Deal a George Chow), no hlavný kandidát strany Jim Green bol porazený.
Pred voľbami v novembri 2008 bola Vision Vancouver vážnym favoritom na celkového víťaza volieb z dôvodu narastajúcej nespokojnosti s vtedajším starostom Samom Sullivanom z Non-Partisan Association (NPA). V  straníckych primárkach v júni 2008 porazil Gregor Robertson svojich protikandidátov Raymonda Louiea a Allana DeGenovu, čím sa mu podarilo zaistiť si  svoju stranícku nomináciu.
Dynamika predvolebného súboja sa zmenila, keď sa NPA rozhodla nepostaviť vtedajšieho starostu Sullivana do boja o starostovské kreslo, ale nahradila ho dlhoročným členom mestskej rady a biznismanom Peterom Ladnerom.
Vision Vancouver pod vedením svojho kandidáta Robertsona uzavrela zmluvu o spolupráci s COPE a s Vancouver Green Party (Stranou Zelených). Týmto sa jej podarilo získať veľa potenciálnych kandidátov na posty v mestskej rade (Vancouver City Council), v školskom výbore (School Board) a vo výbore pre správu parkov (Parks Board). Nominačné voľby sa uskutočnili v sobotu 20. septembra 2008.
15. novembra 2008 Gregor Robertson zvíťazil vo voľbách nad Peterom Ladnerom a stal sa tak novým starostom mesta. Vision Vancouver získala väčšinu kresiel v Mestskej rade.
Sionne (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 11,79 km². Najvyšší bod je položený 435 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rádio Hey!

Počúvanosť

Rádio Hey! je s počúvanosťou 1,6% desiatou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou na Slovensku podľa prieskumu Market & Media & Lifestyle spoločnosti Median SK (1Q+2Q/2011).
Električková doprava v Salavate

Ruské mesto Salavat obsluhuje jedna z najmenších električkových premávok v krajine.
Tvorí ju jediná trať rýchlodrážneho typu vedená mestom severojužným smerom. Na nej však existuje hneď niekoľko liniek. Spojujú miestne veľké sídlisko s niekoľkými závodmi, medzi ktoré patria Salavatnefteorgsintez (Салаватнефтеоргсинтез), Salavatsteklo (Салаватстекло) a mnohé ďalšie. Na najviac vyťaženom úseku medzi továrňami Salavatsteklo a Zavodoupravelenije SNOS interval neklesá ani cez víkendy pod 10 – 15 minút. V súčasnej dobe existujú plány na rozvoj siete, nové trate by obslúžili miestny traktorový závod a metalurgický kombinát.
Zonhoven

Obyvateľstvo

Obec má približne 20 570 obyvateľov (2010).
Jaromír Sylvestr

Životopis

Príslušník ČSĽA. Sólista vojenskej hudby na Vojenskej akadémii A. Zápotockého vo Vyškove (1959-1969) a dirigent Posádkovej hudby v Bratislave (1970-1973). Veliteľ a hlavný dirigent vojenskej Posádkovej hudby v Banskej Bystrici (1973-1989).
Člen odborných hudobných výborov, porôt a hudobný školiteľ, dirigent Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici. Nahrával symfonickú, dychovú a ľudovú hudbu pre Slovenský rozhlas v Banskej Bystrici. Venoval sa inštrumentálnej a skladateľskej činnosti, upravoval ľudovú hudbu. Dirigoval hudobné nahrávky pre Slovenský rozhlas.