google/wiki40b huggingface dataset:
Hermann Ebbinghaus

Životopis

Hermann Ebbinghaus sa narodil ako syn podnikateľskej rodiny v Barmene, dnešnom Wuppertali. Ako 17-ročný začal študovať na univerzite Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität v Bonne filozofický smer. Po habilitácii pôsobil ako profesor filozofie na vtedajšej berlínskej univerzite Friedrich-Wilhelms-Universität (dnešná Humboldt-Universität zu Berlin) a neskôr v meste Vroclav v Sliezsku, ktoré v tom čase patrilo do Nemeckej ríše. V Nemeckej ríši založil dve psychologické laboratóriá. Svoje poznatky zhrnul v knihe Über das Gedächtnis, ktorú publikoval v roku 1885. Zomrel vo veku 59 rokov na zápal pľúc.

Krivka učenia a zabúdania

Považuje sa za jedného zo zakladateľov experimentálnej psychológie. Skúmal pamäť a výsledok jeho výskumov je tzv. krivka učenia a krivka zabúdania - krivky vyjadrujúce zmenu množstva naučenej látky v čase. Kým krivka učenia má tvar dopredu nakloneného písmena S, krivka zabúdania vyjadruje exponenciálny charakter procesu zabúdania.
Pri svojich výskumoch pamäte využíval Hermann Ebbinghaus predovšetkým tri druhy postupov. V prvom z nich sa usiloval zistiť, koľko učebnej látky si dokáže výskumná osoba zapamätať po jedinej expozícii materiálu. Aby predišiel utváraniu asociácií, utvoril si zoznam bezzmyselných slabík, ktoré si osoby nemohli ukladať do pamäte na základe ich významu (čo by výrazne zvýšilo množstvo materiálu, ktorý je osoba schopná uložiť do pamäte), ale čisto len na základe ich fonetických vlastností. H. Ebbinghaus sa tak pokúšal dopracovať k počtu prvkov, ktorý je človek schopný udržať v krátkodobej pamäti po jedinej expozícii materiálu. Jeho zisteniu sa dnes v psychológii hovorí "magické čislo sedem". Neskoršie výskumy ukázali, že hoci sa číslo sedem skutočne dá pokladať za akýsi populačný priemer, jedinci sa v rozsahu svojej krátkodobej pamäte líšia a počet zapamätaných prvkov sa pohybuje niekde medzi piatimi až deviatimi prvkami.
Pri dvoch ďalších experimentálnych postupoch sa jednalo o zistenie počtu expozícií potrebných na úplné osvojenie materiálu a o skúmanie zákonitostí súvisiacich so znovunaučením zabudnutej látky. Látku, ktorú jedinec už raz v pamäti mal, je schopný úplne si osvojiť rýchlejšie než látku, s ktorou sa ešte nestretol.
Tesla Model S

Karoséria

Karoséria je vyrobená z hliníku, bolo nutné vyvinúť úplne novú koncepciu kvôli rozdielom medzi automobilmi so spaľovacím motorom a s elektromotorom. Ďalšou prioritou bolo zlepšenie aerodynamiky a zníženie odporu vzduchu, kvôli tomu má automobil čo najmenej vystupujúcich prvkov, napríklad kľučky sú zasunuté v karosérií a vysunú sa len pri stojacom odomknutom vozidle v prípade že sa k nim niekto priblíži. Motor aj batéria je umiestnená do podvozku vozidla, tým vznikol batožinový priestor vpredu aj vzadu. Tesla S má 5 miest na sedenie + 2 v zadnom batožinovom priestore.

Interiér

Interiér je moderný a netradičný, väčšinu tlačidiel a ovládania príslušenstva nahradil dotykový LCD panel s uhlopriečkou 17". Viacfunkčná obrazovka nahrádza navigačný systém Google maps, autotelefón, bluetooth modul, display HD kamery, prehliadač internetu a prehrávač multimédií.

Facelift 2016

V apríli 2016 bola uvedená na trh ľahko faceliftovaná verzia. Jediná dizajnová zmena sa týkala prednej masky. Plastový bumper imitujúci nasávanie chladiča, bol nahradený decentnou linkou po vzore Modelu X. Do výbavy pribudli aktívne full LED svetlomety a tzv. režim biologickej ochrany, ktorý filtruje alergény, baktérie ako aj všetky ďalšie škodliviny obsiahnuté v ovzduší. Pribudla možnosť doobjednania výkonnejšej palubnej nabíjačky s výkonom 16,5 kW. Štandardná nabíjačka má výkon 11 kW.
Lasserre (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 76 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sarrazac (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 18,38 km². Najvyšší bod je položený 342 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 572 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boubers-lès-Hesmond

Poloha

Obec má rozlohu 1,74 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 71 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chevigny

Poloha

Obec má rozlohu 7,67 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 282 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rumanová

Dejiny

Pôvod názvu je neslovanský, pravdepodobne románsky. V roku 1994 bol pri obci nájdený kamenný meteorit.

Pamiatky

Rímskokatolícky kostol Ružencovej Panny Márie z roku 1724, doplnený vežou v roku 1900. Posledná rekonštrukcia bola ukončená v roku 2009.

Kaštiel v Rumanovej

Neskoroklasicistický kaštieľ postavený v polovici 19. storočia. Dvojpodlažná budova s podklenutým vysunutým balkónom na osi hlavnej fasády. Pod balkónom je arkádový vjazd. Na balkóne bolo romantické zábradlie zo 40. rokov 19. storočia.
Ján Báňas

Ján Báňas, Ing., (* 3. jún 1947) je slovenský šachový medzinárodný majster. Tento titul získal v roku 1979. Vyštudoval ekonómiu. Majster Slovenska 1985 a 1999, v r. 1993 druhý. Vyhral turnaj v Odense 1993, Open Slovan 2001, druhý na turnaji Porabka 1986 za Lančom, tretí na Imperia Open 2005. Jeho rating osciluje okolo 2400, najviac mal 2425. V roku 2001 na pohári EÚ družstiev porazil 10-ročného Magnusa Carlsena. Často robí kapitána alebo trénera reprezentačných družstiev, napr. mužov na olympiádach v Moskve 1994 a Drážďanoch 2008. O šachu píše aj prekladá, z chorvátštiny preložil Kovačevičove Pešiakové a jazdcové koncovky. Tieto znalosti a kontakty využíval aj vo funkcii veľvyslanca SR v Chorvátsku, v ktorej pôsobil od konca r. 2005 do konca r. 2008.
Bistroff

Poloha

Obec má rozlohu 19,28 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 245 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čičava (obec)

Dejiny

Prvá písomná správa o obci pochádza z roku 1270 („possessio Chychywa“). Patrila pod panstvo hradu Čičava, neskôr pod Vranovské panstvo. Po roku 1762 patrila obec Sirmaiovcom. V roku 1831 počas roľníckeho povstania zahynul na dvore miestneho kaštieľa Edmund Jánffy, správca majetku, patriaceho v tom čase Márii Forgáčovej.

Pamiatky

V obci je gréckokatolícky chrám, ktorého najstaršiu časť pripisujú archeológovia do druhej polovice 13. storočia.
Chelles (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 9,08 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 469 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mil Mi-2

Vznik a vývoj

Začiatkom 60. rokov 20. storočia sa v ZSSR začal proces vývoja nových vrtuľníkov ľahkej a strednej triedy. Konštrukčná kancelária M.L. Miľa, povzbudená úspechom pri konštrukcii dovtedy najväčšieho vrtuľníka na svete - Mi-6, sa pustila do návrhu nového stroja. Za základ nových vrtuľníkov ľahkej a strednej triedy im poslúžili zastarávajúce vrtuľníky Mi-1 a Mil Mi-4, ktoré mali byť upravené na pohon novými turbohriadeľovými motormi. Stroj Mi-2 vznikol v dôsledku snáh o modernizáciu zastarávajúceho vrtuľníka Mi-1, ktorého piestový motor AI-26V v tej dobe nespĺňal požiadavky. Neskorší návrh počítal s inštaláciou dvoch motorov a použitím čo najväčšieho počtu súčastí Mi-1 (napr. prevodovka, rotor atď.). Počet zmien však bol natoľko veľký, že Mi-2 sa od svojho predchodcu podstatne líšil. Nový prototyp niesol označenie V-2. Prototyp V-2 ľahšej triedy bol koncipovaný ako dvojmotorový napriek tomu, že v tom čase vrtuľníky tejto hmotnostnej kategórie boli koncipované ako jednomotorové. M.L. Miľ pôvodne predpokladal, že vrtuľník Mi-2 bude prevažne používaný v poľnohospodárstve, doprave a v zdravotníctve. V januári 1961 bol príslušnou komisiou schválený model Mi-2 a koncom februára boli dodané výkresy prototypov. Prvý let prototypu sa uskutočnil v septembri 1961 a trval 15 minút. Počas letových skúšok bol Mi-2 pilotovaný G. Alferovom a B. Anopovom, pričom prvý bol poverený letovými skúškami poľnohospodárskej verzie a druhý dopravnej verzie. Na jar 1962 sa uskutočnili niekoľkomesačné skúšky poľnohospodárskej verzie pri kolchoze neďaleko od Moskvy, ktoré mali preveriť všetky aspekty prevádzky nového stroja. 
Koncom roka 1962 začal ZSSR rokovania s Poľskom, ktoré sa týkali možnosti sériovej výroby vrtuľníkov Mi-2 v továrni WSK-Świdnik. Poľsko malo dobré skúsenosti už z predošlej sériovej výroby vrtuľníkov Mi-1, ktoré boli označované tiež ako SM-1. Vďaka týmto faktom bola v januári 1964 podpísaná medzivládna dohoda medzi ZSSR a Poľskou republikou o odovzdaní práv na ďalší vývoj a predaj poľskému leteckému priemyslu. V ZSSR sa nemali vyrábať ani motory GTD-350. Zmluva stanovovala dodanie požadovaného počtu Mi-2 pre ZSSR, dodávky náhradných dielov a motorov. Konštrukčná kancelária M.L. Miľa zároveň napomáhala pri zavádzaní sériovej výroby v Poľsku. Prvý poľský Mi-2 vzlietol 4. novembra 1965 s posádkou Wieslaw Mercik, Kazimierz Moskwicz a Henryk Jaworski. Od roku 1966 prebiehala sériová výroba naplno.

Operačné nasadenie

Stroj bol od začiatku projektovaný ako viacúčelový typ. Existovali vojenské, dopravné, poľnohospodárske, nákladné, zdravotnícke a cvičné verzie. V letectve ZSSR slúžil od roku 1965. 
Jeho vojenská modifikácia slúžila ako ľahko pancierovaný transportný vrtuľník, ktorý je schopný leteckého sprievodu s výzbrojou rakiet kalibru 57 mm a kanónom kalibru 23 mm.
Kyprina úzkolistá

Opis

Ide o trvalku dosahujúcu výšku najčastejšie 50–200 cm. Podzemky sú dlhé a plazivé, vybiehajú z nich dlhé svetlé podzemné výbežky. Byľ je väčšinou jednoduchá, len zriedkavo málo rozvetvená, často červenkasto sfarbená, holá, len v hornej časti riedko pýritá, základ byle nedrevnatí. Listy sú striedavé, pomerne početné so stopkou. Čepele sú najčastejšie čiarkovito alebo pozdĺžne špicaté až elipsovité, na líci tmavozelené, na rube sivozelené s vynikavou žilnatinou, asi 5–20 cm dlhé a 1–2 cm široké, na okraji mierne zvlnené a trochu podvinuté. Kvety sú usporiadaná v súkvetiach, v bohatých vrcholových strapcoch a vyrastajú z pazúch listeňa. Kvety sú štvorité, kališné lístky sú štyri, o niečo kratšie ako korunné lístky. Korunné lístky sú tiež štyri, sú najčastejšie 10–16 mm dlhé, na vrcholu zaokrúhlené alebo veľmi mierne vykrojené, horné trochu väčšie ako dolné, preto sú kvety miestne súmerné, sú ružovo-purpurovej farby, zriedkavo biele. V Strednej Európe kvitne najčastejšie v júni až v septembri. Tyčiniek je osem v jednom kruhu. Semenník sa skladá zo štyroch plodolistov, je spodný, čnelka je priama, blizna je štvorlaločná. Plodom je asi 4–8 cm dlhá tobolka, v obryse čiarkovitého tvaru, štvorhranná a štvorpúzdrová, otvára sa štyrmi chlopňami, obsahuje veľa semien. Semená sú asi 1–1,3 mm dlhé, na vrchole s páperím, osemenie je hladké. Šíri sa pomocou vetra (anemochória) Počet Chromozómov je 2n=36

Taxonómia

Niektorí autori zaraďujú do rodu Chamerion. Kubát 2001 včleňuje rod Chamerion do rodu Epilobium v rovnakom poňatí ako ho mal Linné.

Rozšírenie

Kyprina úzkolistá má rozsiahly areál. Rastie takmer v celej Európe, zriedkavý výskyt alebo absencia je len na úplnom juhu, ďalej sa vyskytuje na Islande a v Grónsku, aj v Ázii, vrátane Malej Ázie a Kaukazu cez Sibír až na Ďaleký Východ, vyskytuje sa aj v Japonsku. Jej areál zaberá aj veľké časti Severnej Ameriky, chýba len v južnejších častiach USA.
Bhut Jolokia

Bhut Jolokia alebo Naga Jolokia je typ čili papričky, presnejšie kultivar druhu paprika čínska (Capsicum chinensis). Z hľadiska pôvodu je to asi vlastne čiastočný hybrid papriky čínskej a papriky kríčkovitej (Capsicum frutescens) .

Charakteristika

Dlhý čas (až do roku 2007) bola táto paprička považovaná za najštiplavejšiu čili papričku sveta. 
Pochádza z Bangladéša a susedného regiónu severovýchodnej Indie Asami. Rastie v indických štátoch Ásam, Nágsko a Manípur, v Bangladéši v oblasti Sylhet. Možno ju nájsť aj na Srí Lanke, kde je známa ako Nai Mirris (Cobra Chilli). 
V Indii sa používa ako homeopatický liek na žalúdočné ochorenia, ako korenie a tiež ako ochrana v horúčavách (zvyšuje potenie, čím sa znižuje teplota organizmu). V severovýchodnej Indii sa rozmazáva na ploty alebo sa pridáva do dymovníc na ochranu proti divokým slonom. Ako zbraň sa využíva v dymových granátoch (napr. na vyhnanie protivníka z úkrytu) a ako veľmi účinný korenný sprej.
Tignac

Poloha

Obec má rozlohu 3,53 km². Najvyšší bod je položený 1 440 m n. m. a najnižší bod 720 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 22 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pouydesseaux

Poloha

Obec má rozlohu 34,09 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 893 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Padirac

Poloha

Obec má rozlohu 8,86 km². Najvyšší bod je položený 426 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 194 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Timotheos z Trallu

Timotheos (starogr. Τιμόθεος) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. stor. pred Kr.
Timotheos z maloázijskeho mesta Tralles si na 163. olympijských hrách v roku 128 pred Kr. vydobyl veniec víťaza v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Andromacha ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 163. olympiádu nazvali jeho menom. Na olympijských hrách totiž beh na vzdialenosť jedného stadia považovali za hlavné preteky a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala.
Meno olympionika Timothea zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Dovalovo

Polohopis

Svojou rozlohou je Dovalovo väčšie ako Liptovský Hrádok napriek tomu, že je v súčasnosti jeho mestskou časťou. Obcou preteká potok Dovalovec a dravá rieka Belá. Ponad obec prechádzajú dva diaľničné mosty, a to Most Dovalovec, ktorý patrí medzi najdlhšie na Slovensku, a Most Belá.

Dejiny

Od prvopočiatku obce bola pričlenená k liptovsko-hrádockému panstvu. V minulosti boli občania Dovalova zamestnaní najmä ako služobníci v hrádockom panstve a často ním boli aj podrobovaní, keď napr. rod Balaszovcov utláčal Dovalovčanov tým, že im zobral obecný mlyn. V minulosti bola k Dovalovu pričlenená aj Liptovská Kokava – vtedy Nové Dovalovo. Erb obce zobrazuje sv. Martina z Tours, ktorému je v obci zasvätený aj gotický rímskokatolícky kostol z 13. storočia.

Občianska vybavenosť

K významným subjektom patrí v Dovalove Roľnícke družstvo, ktoré zamestnáva mnoho miestnych obyvateľov. V centre obce sa nachádza kultúrny dom, nákupné a zábavné strediská, ale aj niekoľko historicky vzácnych budov. V časti obce označovanej ako Vyšný koniec sú zachované vzácne historické stavby - rodný dom Jána Nepomuka Bobulu, ďalšie historické domy, či sýpky. V Dovalove je možné ubytovať sa v malých domčekoch alebo v penziónoch.
Maël-Carhaix

Poloha

Obec má rozlohu 36,57 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 592 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bank of America

Bank of America (NYSE: BAC TYO: 8648) je najväčšia komerčná banka v USA v zmysle vkladov a najväčšia spoločnosť svojho druhu na svete. Bank of America je najväčšia americká spoločnosť (podľa trhovej kapitalizácie), ktorá nie je časťou Dow Jones Industrial Average. 19. júla 2006 ohlásila Bank of America v druhom kvartáli 2006 čistý príjem 5,48 miliárd USD, čím predbehla prvýkrát Citigroup.
Brazílske národné futbalové mužstvo na Majstrovstvách sveta 2006

Príprava na finálový turnaj

Mesiac pred začiatkom finálového turnaja brazílske národné mužstvo pricestovalo do malého švajčiarskeho mesta Weggis a ubytovalo sa v hoteli Weggis Park. Dôvodom bola aklimatizácia na podnebie, podobné nemeckému a sústredenie sa na šampionát. Príprava začala 22. mája a skončila sa 4. júna.
Počas prípravy Brazília odohrala dva priateľské zápasy. Prvý 28. mája proti brazílskemu klubovému mužstvu do 20 rokov Fluminense, ktoré bolo na turnaji v Európe pricestovalo do Švajčiarska odohrať zápas s národným mužstvom. Tento zápas skončil 13:1 v prospech národného mužstva. Druhý zápas hrali proti švajčiarskemu klubu z kantónu Lucerne, ktorý vyhral druhú švajčiarsku ligu. Zápas sa odohral v Berne a Brazília vyhrala 8:0.
Počas sústredenia vo Švajčiarsku Brazílska futbalová konfederácia predala práva na pokrytie pobytu národného mužstva vo Švajčiarsku. Za cenu 1,2 milióna amerických dolárov mohla švajčiarska firma predávať lístky na tréningy (lístok stál 40 EUR a na každom tréningu bola približne 5000 divákov) —, udeľovať povolenia na pobyt v tréningovej zóne a blízkom okolí (~2000 EUR + 10% zisk) – a organizovať priateľské zápasy počas prípravy národného mužstva.
31. mája, iba 13 dní pred prvým zápasom na šampionáte, bol zo súpisky vyškrtnutý obranca Edmilson kvôli zraneniu kolena, ktoré utŕžil deň predtým na tréningu. Namiesto neho bol povolaný hráč klubu São Paulo Mineiro.
Po opustení Weggisu, 4. júna, mužstvo pricestovalo do nemeckého mesta Königstein im Taunus, ktoré preinvestovalo 500 000 eur počas prípravy na príchod brazílskeho mužstva. V meste mužstvo odohralo jeden prípravný zápas proti Novému Zélandu, ktorý skončil 4:0.

Žreb

Už tradične bola hostiteľská krajina, ako prvá nasadená, vybratá do Skupiny A. Aby sa zabránilo možnému zápasu medzi Brazíliou a Nemeckom skôr ako vo finále, FIFA 6. decembra 2005 umiestnila aktuálneho šampióna do Skupiny F. Súpermi Brazílie v základnej skupine boli mužstvá Chorvátska, Austrálie a Japonska.
U Brněnky

Ochrana

Dôvodom zriadenia rezervácie, ktorá sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Moravský kras, je ochrana prirodzených zmiešaných porastov s charakteristickým bylinným podrastom.
Nemanja Matić

Zmena občianstva

V auguste 2008 prijal slovenské občianstvo. Slovensko mohol reprezentovať o tri roky, lebo podľa FIFA musí mať hráč trvalý pobyt v krajine päť rokov. Počas zápasu 7. kola Corgoň ligy v auguste 2008 sa naňho boli pozreť zástupcovia srbskej futbalovej reprezentácie. Matić však povedal: "Môžu ma lanáriť do áčka či dvadsaťjednotky, ale ja už nechcem. Už som sa rozhodol."
Napokon však prijal ponuku reprezentovať Srbsko.

V reprezentácii Srbska

11. októbra 2008 debutoval v srbskej reprezentácii do 21 rokov v zápase proti Dánsku v Play-off o postup na Majstrovstvá Európy hráčov do 21 rokov 2009. Hral od 88. minúty. Nastúpil aj v odvete, 15. októbra, v ktorej hral do 76. minúty. 19. novembra 2008 strelil v priateľskom zápase proti izraelskej reprezentácii do 21 rokov dva góly a tak pomohol k výhre 3:2. 
V srbskej reprezentácii odohral 14. decembra 2008 svoj prvý zápas. Bolo to v zápase proti Poľsku, ktorý Srbsko prehralo 0:1. Nastúpil na celý zápas.
Zúčastnil sa aj Majstrovstiev Európy hráčov do 21 rokov 2009, kde si však v prvom zápase zlomil členok a v ďalších zápasoch nenastúpil.
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika

Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika alebo SZBP bola ustanovená ako druhý z troch pilierov Európskej únie v Maastrichtskej zmluve z roku 1992 a bližšie definovaná a rozšírená v Amsterdamskej zmluve z roku 1997. Nahradila Európsku politickú spoluprácu.
SZBP považuje NATO zodpovedné za obranu územia Európy a „mierotvorbu“, zatiaľ čo od roku 1999 je Európska Únia zodpovedná za realizačné misie; napr. udržovanie mieru (peace keeping), dozor nad zmluvami, atď.

Európska bezpečnostná a obranná politika

Európska bezpečnostná a obranná politika (EBOP) je považovaná za hlavú súčasť SZBP. EBOP bola zahájená ustanoveniami Amsterdamskej zmluvy, ktoré špecifikovali postupné budovanie spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky, ktorá by sa zaoberala humanitárnymi a záchrannými úlohami, udržovaním mieru a úlohami ozbrojených síl v manažovaní kríz, vrátane operácií na nastolenie mieru (peacemaking). Toto sú takzvané Peterbergské úlohy.

Politický a bezpečnostný výbor

Politický a bezpečnostný výbor (PBV), ktorý bol najprv zriadený ako dočasný orgán v roku 2000, bol opísaný v záveroch Európskej rady v Nice ako základná súčasť Európskej bezpečnostnej a obrannej politiky a Spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. K jeho zodpovednostiam patrí navrhovanie stanovísk pre Radu všeobecných záležitostí a vonkajších vzťahov, ktorá je jednou z konfigurácií Rady Európskej únie, a vykonávanie „politickej kontroly a strategického plánovania“ opatrení krízového riadenia pre EÚ.    Výbor je trvalým orgánom a je zložený zo zástupcov členských štátov na úrovni „vyšších predstaviteľov / veľvyslancov“ a stretáva sa aspoň dvakrát týždenne (utorok a štvrtok) v Bruseli. Predsedá mu členský štát, ktorý drží rotujúce Predsedníctvo Rady Európskej Únie.

Minulosť a budúcnosť

SZBP môže byť považovaná za produkt a náhradu Európskej politickej spolupráce, ktorá bola formálne ustanovená v Jednotnom európskom akte (v platnosti od roku 1987), a neformálne zahájená už v roku 1970 ako reakcia na Davignonovu správu. Ešte skorší pokus o politickú spoluprácu prostredníctvom Európskeho politického spoločenstva (v 50-tich rokoch 20. storočia) vôbec neodštartoval.
Podľa ešte neratifikovanej Európskej ústavy, pilierová štruktúra EÚ bude opustená – toto znamená, že funkcie teraz považované za súčasť SZBP budú spojené so zvyškom Únie. Medzi iným,  pozícia Vysokého splnomocnenca pre SZBP bude zlúčená s pozíciou Komisára pre zahraničné veci a vytvorí sa pozícia Ministra zahraničných vecí Európskej únie, ktorý bude zároveň aj viceprezidentom Komisie.
Ako súčasť zjednodušenia žargónu zmlúv, spoločné pozície a spoločné akcie budú premenované na „rozhodnutia“.
Conflans-en-Jarnisy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,71 km². Najvyšší bod je položený 226 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 400 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bretigny

Poloha

Obec má rozlohu 6,84 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 919 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leffrinckoucke

Poloha

Obec má rozlohu 7,28 km². Najvyšší bod je položený 23 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 517 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montaigu-le-Blin

Poloha

Montaigu-le-Blin má rozlohu 12,96 km². Najvyšší bod je položený 342 m n. m. a najnižší bod 263 m n. m.

Obyvateľstvo

Montaigu-le-Blin má 307 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Yvrandes

Poloha

Obec má rozlohu 10,33 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 163 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE