google/wiki40b huggingface dataset:
Eduard Krajňák

Životopis

Narodil sa v Spišskom Hrušove, no detstvo prežil v neďalekých Markušovciach, kde jeho otec Jozef Krajňák pôsobil ako učiteľ na ľudovej škole, ktorú navštevoval aj Eduard. Základné vzdelanie ukončil v roku 1859 v Spišskej Novej Vsi. V rokoch 1859 – 1864 študoval na rímskokatolíckom gymnáziu v Levoči, zmaturoval v roku 1867 na cisterciánskom gymnáziu v Jágri. Univerzitné vzdelanie získaval na univerzitách v Pešti (1867 – 1870) a vo Viedni (1870 – 1872), kde študoval filologické predmety. Krátko pôsobil ako dobrovoľník v armáde.  Od roku 1873 až do odchodu na dôchodok (1907) pôsobil ako učiteľ klasických jazykov na rímskokatolíckom gymnáziu v Bratislave, ktoré sa dnes nachádza na Grösslingovej ulici. V roku 1878 sa oženil s Annou Zelenayovou. Mali spolu päť detí. Dospelosti sa dožili iba dcéry Ernestína a Oľga. 
Jeho dielo je veľmi skromné. Písal články, anotácie a recenzie do maďarských, nemeckých a českých časopisov a novín, väčšinou pod rôznymi pseudonymami. Knižne mu vyšli iba krátke práce. V roku 1908 to bola 16-stranová brožúrka Prečo a jak by sa mal Spolok sv. Vojtecha zveľadiť, v ktorej predstavil svoju víziu riešenia finančných problémov spolku, ktorého bol sám aktívnym členom. Modlitebnú knižku s názvom Boh moja nádej zostavil pre slovenských vojakov, ktorí bojovali v 1. svetovej vojne. Pre Maďarov vypracoval učebnice a slovník slovenského jazyka – Gyakorló könyv a szlovák nyelvtanhoz (Cvičebnica zo slovenskej gramatiky), Szlovák nyelvtan (Slovenská gramatika) a Szógyüjtemény a szlovák Gyakorlókönyvhöz (Slovník k Cvičebnici slovenskej gramatiky). Všetky vyšli v Bratislave u Angermayera v rozpätí rokov 1919 – 1921. O škodlivosti alkoholu oboznamoval čitateľov v knižočke Katechizmus striezlivosti. Viaceré z jeho prác sa, podľa jeho vlastných poznámok, stratili ešte vo fáze príprav na vydanie alebo posudzovania, alebo ostali nezvestné. Údajne bol autorom rukopisov Szláv allámok fejlődése (Vznik slovanských štátov), Slovenská antológia a Der Aufstand der Slowaken 1848/49 (Povstanie Slovákov 1848/1849). Do roku 2018 sa takisto iba v rukopise zachovala jeho práca o prútikárstve, ktorá, ak by vyšla v čase svojho vzniku (1911), bola by len druhou rozsiahlejšou prácou o tejto téme v rámci celého Rakúsko-Uhorska. V rokoch 1909 – 1914 bol editorom a redaktorom časopisu Sv. Adalbert a v časoch 1. svetovej vojny a začleňovania Slovenska do nového samostatného štátu sa podieľal na vydávaní Buditeľa katolíckeho ľudu. V odbornej literatúre sa mu prisudzuje aj významný podiel na vydávaní kalendárov pre zadunajských Chorvátov, čo sa však zatiaľ nepodarilo preukázať, a taktiež na založení spolku Isabella, orientujúceho sa na výrobu slovenských výšiviek. Považuje sa za jedného z najdôležitejších spolupracovníkov Ľudovíta V. Riznera pri zostavovaní jeho bibliografického diela.
Saint-Pancrace (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,69 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Expedícia 19

Prílet k stanici

Hlavná časť dlhodobej posádky odštartovala 26. marec 2009 z kozmodrómu Bajkonur v kozmickej lodi Sojuz TMA-14. Kapitán Expedície 19 ruský kozmonaut Gennadij Padalka a palubný inžinier Michael Barratt vzlietli spolu s už druhýkrát letiacim vesmírnym turistom Charlesom Simonyim. Sojuz sa pripojil k stanici k modulu Zvezda 28. marca 2009. Pre poruchu v automatickej navigácii musel pristátie ručne riadiť Gennadij Padalka.
K novej posádke ISS sa pripojil japonský astronaut Kóiči Wakata, ktorý sa na vesmírnu stanicu dostal s raketoplánom Discovery pri misii STS-119 už 15. marec 2009 a krátko pracoval ako člen Expedície 18.
Členovia posádky Expedície 18 a Expedícia 19 si Medzinárodnú vesmírnu stanicu odovzdali a zvyšná časť posádky Expedície 18 Jurij Lončakov a Michael Fincke spolu so Simonyim pristála 8. apríla 2009 v Sojuze TMA-13 v Kazachstane.

Progress M-66 a M-02M

Krátko po prílete na ISS musela posádka pripraviť nákladnú zásobovacia loď Progress M-66 (ISS-32P) na odpojenie. Loď sa od ISS odpojila 6. mája 2009 a tým uvoľnila port na module Pirs pre prílet novej nákladnej lode Progress M-02M (ISS-33p).
Tá odštartovala z kozmodrómu Bajkonur 7. mája 2009 a so stanicou sa spojila 12. mája 2009, priviezla 2 510 kg zásob vrátane pohonných látok.

Rozšírenie posádky ISS

Posádka Expedície 19 pokračovala vo vedeckých experimentoch a údržbe stanice. Pripravovala vybavenie stanice na rozšírenie posádky na šesť členov, ktoré prebehlo na konci mája príletom Sojuzu TMA-15. Potom sa označenie expedície zmenilo na Expedícia 20.
Dauphin (šľachtický titul)

Dauphin [dofen] (doslova franc. delfín) alebo Dauphin de France bol šľachtický titul patriaci prvorodeným synom francúzskeho kráľa a následníkom francúzskeho trónu. Titul sa používal v rokoch 1350 až 1791 a 1824 až 1830. Titul dauphin je obdobou titulu princ z Walesu, ktorý sa dodnes používa v Spojenom kráľovstve. Druhorodený syn (v prípade jeho úmrtia ďalší mladší syn) francúzskych kráľov získaval titul vojvoda orléansky (franc. Duc d´Orléans).

Dejiny

Titul dauphin pôvodne patril od 12. storočia rodu grófov z Viennois. Názov je odvodený od erbu rodu s vyobrazením delfín. Titul dauphin z Viennois používali členovia rodu až do roku 1349, kedy Humbert II. predal tento titul francúzskemu kráľovi Filipovi VI. Podmienkou predaja sa stal kráľov sľub, že titul bude od tejto chvíle patriť vždy korunnému princovi a následníkovi trónu. Prvým nositeľom titulu sa tak stal Filipov vnuk Karol V. Múdry. Manželky následníkov trónu mali titul dauphine. Naposledy sa titul dauphin oficiálne používal za vlády Karola X. v rokoch 1824 - 1830.
Vtáčnik (pohorie)

Poloha

Na západe, severe a severovýchode ho ohraničuje Hornonitrianska kotlina, na východe Kremnické vrchy a Žiarska kotlina. Južným smerom susedia Štiavnické vrchy a Pohronský Inovec, západným smerom pohorie Tribeč.
Veľmi orientačne hranica pohoria prechádza od Novák po Žiar nad Hronom približne po trase cesty I/9, ďalej údolím Hrona po Žarnovicu, odtiaľ po trase cesty II/512 cez Veľké Pole a Oslany k rieke Nitra, ktorá tvorí západnú hranicu až po Nováky.

Geológia

Vtáčnik predstavuje typické vulkanické pohorie tvorené andezitom. Andezity sú výlevnými ekvivalentmi dioritu. Hlavnými minerálnymi zložkami sú plagioklasy, konkrétne andezín a farebné minerály (biotit, amfibol, pyroxény), ktoré tvoria základnú hmotu i výrastlice. Kremeň a draselné živce sa vyskytujú len ako akcesórie, alebo chýbajú.
Vývoj v pohorí Vtáčnik je úzko spätý s vývojom v Kremnických vrchoch. Vulkanická aktivita na strednom Slovensku trvala od spodného badenu po panón (16,5 – 8,5 miliónov rokov). Kremnické vrchy a Vtáčnik majú komplikovanú stavbu zloženú z viacerých štruktúrnych jednotiek. Dominantnou štruktúrou v západnej časti Vtáčnika je kremnický graben sformovaný vo vrchnom badene. Pre oblasť mimo grabenu je charakteristická stratovulkanická stavba s prevahou epiklastických brekcií nad lávovými prúdmi.
Spodnú štruktúrnu etáž v Kremnických vrchoch predstavujú relikty badenského stratovulkánu (pyroxenický, amfibolicko-pyroxenický andezit a príslušné vulkanoklastiká), v spodnom a strednom badene táto oblasť zasahovala  do oblasti Vtáčnika a Hornonitrianskej kotliny.  Do tohto priestoru zasahoval aj okraj distálnej vulkanickej zóny štiavnického stratovulkánu. V riečnom prostredí sa uložili vrstvy polymiktných zlepencov s pieskovcami a pokračujúca subsidencia umožnila vznik jazerno-močiarneho prostredia. Tu došlo k vzniku uhoľných slojov ako sú Handlová a Nováky, ktoré sú badenského veku.
Stredná štruktúrna etáž vo vrchnom badene je vlastne výplň kremnického grabenu. Na  začiatku vývoja sa v oblasti Vtáčnika aktivoval explozívno-extruzívny vulkanizmus hyperstenicko-amfibolických andezitov, došlo k výstupu extruzívnych dómov v okrajových zlomoch grabenu na západnej strane. Spodná časť grabenu je tvorená lávovými prúdmi bazaltických, pyroxenických a leukokrátnych andezitov, autochtónnych a redeponovaných pyroklastík ako aj epiklastík (ich hrúbka sa pohybuje od 350 do 500 m). Vyššia časť výplne je tvorená 500 metrov hrubým komplexom lávových prúdov amfibolicko-pyroxenických a biotiticko-amfibolicko-pyroxenických andezitov. Najmladšie výplne sú roztrúsené extrúzie biotiticko-amfibolických andezitov.
Vrchná štruktúrna etáž prekrýva okrajové zlomy. Je zložená z niekoľkých menších stratovulkánov pyroxenických andezitov. Stratovulkány pri západnom a severozápadnom okraji grabenu (aj vtáčnický stratovulkán) budujú od stredu k okrajom uložené lávové prúdy, pyroklastické brekcie a aglomeráty v oblasti centrálnej a blízkej vulkanickej zóny.
ISO 3166-2:AO

Kódy ISO 3166-2 pre Angolu identifikujú 18 provincií. Prvá časť (AO) je medzinárodný kód pre Angolu, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich provinciu.

Zoznam kódov

AO-BGO Bengo
AO-BGU Benguela Province
AO-BIE Bié
AO-CAB Cabinda
AO-CCU Cuando Cubango
AO-CNO Cuanza Norte
AO-CUS Cuanza Sul
AO-CNN Cunene
AO-HUA Huambo Province
AO-HUI Huila Province
AO-LUA Luanda
AO-LNO Lunda Norte
AO-LSU Lunda Sul
AO-MAL Malanje
AO-MOX Moxico
AO-NAM Namibe
AO-UIG Uige Province
AO-ZAI Zaire
Trasochvost žltohlavý

Výskyt a stav na Slovensku

Trasochvost žltohlavý je na Slovensku vzácny jarný migrant (posledné potvrdené pozorovanie počas migrácie je z 25. apríla 2017, močiar Béter, Lučenec)  a ojedinelý hniezdič na podmáčaných miestach pri riekach a rybníkoch. Pozorovania počas jarného ťahu pochádzajú z mesiacov apríl a máj, prvé hniezdenie bolo preukázané v roku 1997 pri obci Dvorec v Turčianskej kotline. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 2. Trendy neboli stanovené, nakoľko ide novohniezdiaci druh. Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 NE - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Trasochvost žltohlavý je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele.  . Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Jesenice (Slovinsko)

Jesenice (nem. Aßling) je mesto a obec v Slovinsku pri hraniciach s Rakúskom. Je známe najväčšou slovinskou oceliarskou spoločnosťou a hokejovým klubom HK Acroni Jesenice. Názov pochádza zo slova jaseň. História je poznamenaná oceliarstvom a metalurgiou, čo boli hlavné odvetvia hospodárstva mesta.
Má rozlohu 75,8 km² a žije tu 21 620 obyvateľov.
Medzinárodný folklórny festival Myjava

Festival v roku 2007

V roku 2007 sa na festivale zúčastnil divadelný súbor Korbáč z Myjavy (ľudové divadlo). Po slávnostnom otvorení, ktoré bolo spojené s odovzdávaním cien, nasledoval regionálny program, v ktorom sa predstavili domáce folklórne súbory a skupiny.
Zahraničný rozmer festivalu pomáha formovať spoluprácu a členstvo v C.I.O.F.F. Zo zahraničných súborov sa v roku 2007 zúčastnili folklórne súbory z Alžírska, Bulharska, Českej republiky, Srbska, Ukrajiny, Poľska, Švédska, Západnej Papui, Írska a možno i z Afriky.
Nechýbal tradičný JARMEK a SPRIEVOD FESTIVALU. Svoje miesto v dopoludňajších hodinách si našiel prednáškový cyklus odborníkov, alebo rozprávanie pre tých, čo chcú vedieť o folklóre viac, v priestoroch evanjelickej fary, ale i hudobne literárna kompozícia venovaná myjavskej ľudovej tanečnej hudbe.
Detských divákov pozvali do Trnovcov na stretnutie s rozprávkou a detské divadlo. Pre staršiu generáciu ponúkli tance a piesne Záhoria a Trnavska, program o gajdách a gajdošoch. Večer patril folklórnym súborom zo Slovenska a našim zahraničným priateľom. Ľudové zábavy sú neoddeliteľnou súčasťou piatkového i sobotného večera. Festivalové nedeľné predpoludnie patrilo deťom a tanečnej škole, v ktorej vyučovali tanečníci zahraničných súborov. Osviežením mohlo byť aj spomienkové rozprávanie o myjavskej rodáčke Zuzke Zguriške. Detský folklórnym súborom amfiteáter v Trnovcoch patril od 14,00 hod. a potom už nasledoval záverečný program festivalu – Galaprogram.
Programy Medzinárodného folklórneho festivalu Myjava (Festival európskej tradičnej kultúry) sa usilujú nielen pripomenúť, čo sme zdedili a zachovali, ale i to, čo sme vytvorili.

Online prenos

Program MFF Myjava možno sledovať aj cez internet. V roku 2007 sa internetový fanúšikovia mohli tešiť aj na Online prenos z mestečka MY-A-VY.
Právna domnienka

Príklad

Vyvrátiteľnou domnienkou je v právnom poriadku Slovenskej republiky (SR) napr. prezumpcia, že manžel matky dieťaťa, ktoré sa narodilo počas ich manželstva alebo do 300 dní od jeho zániku, je otcom dieťaťa. Túto domnienku je možné vyvrátiť.
Naopak, o všetkom, čo bolo v Zbierke zákonov SR uverejnené, platí domnienka, že dňom uverejnenia sa stalo známym každému, koho sa to týka; domnienka o znalosti vyhlásených všeobecne záväzných právnych predpisov je nevyvrátiteľná, a to aj preto, že je legálne zakotvená v § 15 zákona č. 400/2015 Z.z. o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
Le Planquay

Poloha

Obec má rozlohu 4,04 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 178 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jevgenij Viačeslavovič Kurilin

Klubový hokej

Od sezóny 2006/07 odohral dva kompletné roky v mužstve Dinamo Minsk, v priebehu tretieho prestúpil do tímu Junosť Minsk.

Reprezentácia

Reprezentoval na majstrovstvách sveta 2006, 2007 a 2008.
Tibiran-Jaunac

Poloha

Obec má rozlohu 6,38 km². Najvyšší bod je položený 783 m n. m. a najnižší bod 415 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 263 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Andrej Július Síposs

Životopis

Navštevoval ľudovú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na obchodnej škole vo Viedni. Od roku 1884 majiteľ továrne na výrobu pleteného tovaru v Košiciach. Zakladateľ výroby pletených výrobkov na priemyselnej úrovni na vých. Slovensku, od roku 1919 aj filiálkami v Pribeníku a v Španej Doline. Spoločensko-ekonomický činiteľ mesta Košíc. Autor obchodnej príručky, článkov v košickej a budapeštianskej tlači (Pannonia). Vydavateľ obchodného vestníka Kassai Szappanbuborékok (okolo 1880).
Sainte-Foy-de-Peyrolières

Poloha

Obec má rozlohu 38,02 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 976 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Souzay-Champigny

Poloha

Obec má rozlohu 8,92 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 771 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bigfoot

Bigfoot (doslova z angl.: „Veľká noha“), známy tiež ako Sasquatch, je vedecky nepotvrdený druh ľudoopa, ktorý údajne obýva lesy na severozápade Severnej Ameriky na pobreží Tichého oceánu. Bigfoot je obvykle opisovaný ako veľký, chlpatý dvojnohý hominid.
Označenie Sasquatch je odvodené slovo „sésquac“, čo po jazyku amerických indiánov znamená „divoch“. 
Ako tvrdí antropológ David J. Daegling, predpokladá sa, že Bigfoot je kombináciou folklóru, nejasných pozorovaní, výmyslov a žartov. Bigfoot patrí medzi tzv. kryptozoologické záhady, podobne ako Lochnesská príšera alebo Yeti.
Amel-sur-l’Étang

Poloha

Obec má rozlohu 14,74 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 174 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marco Materazzi

Začiatky

Marco Materazzi sa narodil v Lecce, kde hrával jeho otec Giuseppe za U.S. Lecce. Guiseppe bol taktiež tréner a manažér tímov ako Pisa, Lazio, Sporting CP a Tianjin Teda. Marco bol fanúšikom tímu S.S. Lazia počas pôsobenia jeho otca.

Klubová kariéra

Marco začal hrávať futbal v akadémii tímu ACR Messina v rokoch 1990-1991. Ďalej hrával za mládežnícky amatérsky klub Tor di Quinto v rokoch 1991-1992. V roku 1992 podpísal zmluvu s profesionálnym tímom SC Marsala zo Serie C2, o rok neskôr prestúpil do tímu ASD Trapani ktorý pôsobil v Serie C1 s ktorým skoro postúpil do Serie B, ale prehrali v play-off s tímom AS Gualdo Calcio.
V roku 1995 prestúpil do klubu pôsobiaceho v Serii B Perugia Calcio, ale v sezóne 1996-1997 išiel na hosťovanie do Carpi FC. V sezóne 1998-1999 prestúpil do anglického tímu Everton FC. Tu odohral 27 ligových zápasov kde bol až štyrikrát vylúčený, a strelil len dva góly proti Middlesbrough FC. Po sezóne sa vrátil do Perugii Calcia. Tu v sezóne 2000-2001 strelil 12 ligových gólov v Serie A prekonal rekord Daniela Passarella v počte strelených gólov medzi obrancami. Po tejto sezóne prestúpil za 10 miliónov eur do milánskeho veľkolubu
FC Internazionale Miláno. V sezóne 2006-2007 skončil s desiatymi gólmi najlepším skórujúcim obrancom. V apríli 2008 odohral svoj 150 ligový zápas za Inter, v zápase proti Atalanta BC. V sezóne 2010-11 nastúpil na svoj prvý zápas v Milánskom derby 14. novembra, čo bol zatiaľ jeho posledný zápas za Inter.

Reprezentácia

Marco štartoval na Majstrovstvách sveta vo futbale 2006 ako náhradník, ale Alessandro Nesta utrpel zranenie v základnej skupine a posunul sa do základnej zostavy v zápase proti Česku. V osemfinále v zápase proti Austrálii dostal v päťdesiatej minúte červenú kartu a nemohol nastúpiť v štvrťfinále proti Ukrajine.
Vo finále proti Francúzsku s hlavičkou vyrovnával na 1-1. Taktiež skóroval v druhej sérii penaltových kopoch. V predĺžení dostal úder hlavou od Zinedina Zidana, za čo bol Zidan vylúčený. Zidan po zápase obvinil Marca, že ho napadol kvôli urážkam na jeho matku a sestru. V troch britských bulvárnych novinách Daily Star, The Daily Mail and The Sun sa objavilo tvrdenie že Marcov útok na Zidana bol rasistický. Marco proti ním súdne zakročil, a neskôr bolo obvinenie stiahnuté a noviny museli zaplatiť odškodné.
Hral aj na Majstrovstvách Európy vo futbale 2008 kde nastúpil v základnej časti proti Holandsku. Ale bol v 54 minúte vystriedaný a viac už na turnaji nehral a ani v reprezentácii.
Kráľovský dom (Košice)

Arpádovský kráľovský dom

Predpokladá sa, že Kráľovský dom stál na území Košíc už koncom 12. storočia. Po vzniku kolonizačných Košíc s pevnou uličnou sieťou sa dostal dom do južného susedstva Dolnej brány, nebol však súčasťou košického mestského opevnenia. Králi dom využívali na prechodné ubytovanie (1290 – Ondrej III., 1312 – Karol Róbert), vyberanie daní a správu majetkov. Na tento účel tu bola ustanovená v priebehu 13. storočia finančná inštitúcia – Kráľovská komora, ktorá je písomne doložená od roku 1297. Popri komore fungovala aj mincovňa, jej existenciu práve v kráľovskom dome, a teda mimo hradieb mesta, sa nepodarilo dokázať.

Luxemburský kráľovský dom

V čase vrcholnostredovekej konjuktúry Košíc za kráľa Žigmunda Luxemburského bol vystavaný aj nový reprezentačný Kráľovský dom na Hlavnej ulici v susedstve radnice. Jeho výstavba sa datuje do rokov 1380 – 1392. Žigmund nechal Košice obkolesiť novou hradbou mestského opevnenia. Pri tejto príležitosti vydal v roku 1392 rozkaz starý arpádovský kráľovský dom, ktorý stál v ceste nových hradieb, zbúrať a jeho materiál využiť na opevňovacie práce. Podoba prvého ani druhého košického kráľovského domu nie je známa.

Kráľovský dom v novoveku

V roku 1563 bol v Košiciach ustanovený Hornouhorský hlavný kapitanát s miestodržiteľskou funkciou pre teritórium Horného Uhorska. Jeho sídlom sa stal Kráľovský dom, ktorý kapitáni nazývali ako Proviantný dom.
V rokoch 1604 – 1606, 1619 – 1926, 1644 – 1648 boli Košice súčasťou Sedmohradska. V tomto období bol Kráľovský dom sídlom sedmohradských kniežat a začal sa nazývať Kniežacím domom. V roku 1619 vojaci Gabriela Betlena umučili v zadnom trakte domu Košických svätých mučeníkov. Betlen hostil v dome mnoho vyslancov a nechal ho prebudovať v renesančnom štýle. V roku 1626 sa tu konala okázalá svadba kniežaťa s princeznou Katarínou Brandenburskou.
V roku 1654 daroval Leopold I. Habsburský dom jezuitom, ktorý ho istý čas aj využívali. V roku 1657 bola založená v susednom objekte Košická univerzita, ktorá sa stala súčasťou širšieho jezuitského komplexu. Preň sa plánovala výstavba nového kostola na mieste nepostačujúceho Kráľovského domu. V roku 1671 bol preto zbúraný a na jeho mieste vystavaný ranobarokový Jezuitský kostol (tiež Univerzitný, dnes Premonštrátsky kostol).
Marfontaine

Poloha

Obec má rozlohu 9,21 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rouvroy-en-Santerre

Poloha

Obec má rozlohu 7,35 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 202 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hippias (sochár)

Hippias (starogr. Ἱππίας) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
O sochárovi Hippiovi je známa len jediná správa, a to od starovekého cestovateľa Pausania, ktorý do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom sochy Skaia zo Samosu, olympijského víťaza v boxe dorastencov. Táto socha stála pred mnohými rokmi na posvätnej pôde olympijskej. Pôvodný Pausaniov text, ktorý uvádzal domovskú krajinu a meno otca Hippia sa nezachoval.
Obrábanie laserom

Obrábanie laserom alebo laserové obrábanie je druh obrábania materiálov, pri ktorom sa na odber materiálu využíva pôsobenie vysoko koncentrovaného zväzku fotónov vyžarovaného z hlavice lasera. Je to obrábanie tepelnou energiou – pri laseroch sa vysoko koncentrovaná svetelná energia, sústredená na malú plochu obrobku, mení na tepelnú. Najčastejšie sa používa na rezanie a pri zhotovovaní presných otvorov.

Laserový lúč

Svetelné lúče vyžiarené laserom sa pomocou optickej sústavy sústredia na veľmi malú plochu (niekoľko stotín až tisícin mm ²). Pri dopade tohto žiarenia na nepriehľadný materiál nastáva premena svetelnej energie na energiu tepelnú. Na tejto ploche je teda sústredená veľká energia (výkon až niekoľko megawattov), ktorá vyvinie vysokú miestnu teplotu, až niekoľko desaťtisíc stupňov Celzia. Vysoká teplota spôsobí miestne roztavenie, až vyparenie materiálu. Tak možno na napr. za zlomok sekundy prevŕtať na volfrámovom plechu hrúbky 2,5 mm dieru priemeru niekoľkých mikrometrov.

Využitie

Obrábanie laserom patrí do oblasti veľmi jemného a veľmi presného obrábania, ako je napr. rytie čiar a kriviek do obťažne spracovateľných materiálov, rezania tenkostenných rúrok, vŕtanie miniatúrnych dier a pod. Moderné stroje pre obrábanie laserom sú vybavené spravidla krížovým stolom pre obrobky a stacionárnym laserovým kanónom. Stroje majú číslicové riadenie pre polohovacie pohyby obrobku.
Saint-Donat

Poloha

Obec má rozlohu 33,27 km². Najvyšší bod je položený 1 184 m n. m. a najnižší bod 795 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 240 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE