google/wiki40b huggingface dataset:
Diaľnica D11 (Česko)

História

Podľa plánov z roku 1939 mala byť táto diaľnica súčasťou spojenia Plzeň - Praha - Hradec Králové. Bola zahrnutá i do obnoveného plánu výstavby z roku 1963, no jej výstavba začala až v roku 1978 8,3 km dlhým úsekom Praha - Jirny. Do roku 1985 bolo dokončených už 26,7 km diaľnice po výjazd Sadská a do roku 1990 bol otvorený úsek dlhý 42 km po Poděbrady, vrátane mosta cez Labe.
Pokračovanie výstavby sa rozbehlo až po desaťročí stagnácie a D11 sa priblížila k Hradcu Králové až v roku 2005. V súčasnosti (2012) je diaľnica (kvôli dlhoročným problémom s výkupom pozemkov) provizórne ukončená pri obci Praskačka, kde je napojená na cestu II/333. V budúcnosti bude na D11 nadväzovať rýchlostná cesta R11, ktorá povedie cez Trutnov na poľskú hranicu, kde sa napojí na rýchlostnú cestu S3.
Úsek z Prahy do obce Jirny je od marca 2019 rozširovaný na tri pruhy v každom smere. Predtým to bol úsek 2+2 s rezervou.
Ženy v pokušení

Dej

Dej pojednáva o Helene (Lenka Vlasáková), odborníčke na manželské problémy, ktorú opustí manžel, a jej dvadsaťročná dcéra Laura (Veronika Kubařová) aj matka Vilma (Eliška Balzerová), bývalá herečka, jej chcú pomôcť nájsť nového partnera, samé však musia riešiť vlastné milostné problémy.

Výroba

Film sa natáčal v septembri a v októbri 2009 v Prahe a v Mařeniciach. K filmu vznikla pieseň Slunce v duši od kapely Nightwork, v ktorej spieva Vojtěch Dyk.
Dompierre-sur-Mont

Poloha

Obec má rozlohu 7,37 km². Najvyšší bod je položený 644 m n. m. a najnižší bod 486 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 243 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierna kniha komunizmu

Kritika

Rôzni historici publikujú odhady počtov obetí, ktoré sa od odhadov v tejto knihe značne líšia. Dvaja z autorov tejto knihy (Nicolas Werth a Jean-Louis Margolin) sa verejne dištancovali od odhadov obetí, ktoré v knihe uvidedol Stéphane Courtois. Predpokladajú, že Courtis bol posadnutý túžbou dosiahnuť počet 100 milionov obetí.
Sprašová rokle u Zeměch

Ochrana

Predmetom ochrany je hlboko zarezaná roklina v mocnom profile viatych spraší so zvyškami vegetácie, typickej pre sprašové pôdy. Dno slepej strže je prístupné chodníkom od jej pomerne nenápadného severného vyústenia pri križovatke ulíc Jozefa Januru a V Rokli.
Pavel Macko

Pôsobenie v Ozbrojených silách

Do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, bol vymenovaný 30. júna 2004, v tom čase bol vo funkcii veliteľa logistiky Síl výcviku a podpory. Do hodnosti generálmajora ho prezident SR vymenoval 15. apríla 2011. Do tretej generálskej hodnosti, generálporučík bol povýšený 8. septembra 2016.
V roku 2010 pôsobil ako riadiaci vojenského cvičenia Spoločný cieľ – JOINT GOAL 2010. Cvičenie na tému Mechanizovaná brigádna skupina OS SR vo vojenskom ťažení NATO na podporu mieru (peace support campaign) sa uskutočnilo v októbri 2010 vo výcvikovom priestore Lešť.
Pred odchodom z Ozbrojených síl bol od roku 2016 zástupca Náčelníka Generálneho štábu OS SR, predtým od 18. decembra 2013 2. zástupcom Náčelníka Generálneho štábu OS SR. Predtým bol od mája? 2011 veliteľom Výcvikového centra spojeneckých síl NATO v Bydgoszczi. Bol najvyššie postaveným Slovákom v štruktúrach Aliancie, jediným, čo velil významnejšej spojeneckej základni. Okrem iného pôsobil v štruktúrach NATO v Heidelbergu a Afganistane a na Generálnom štábe OS SR.

Odchod z Ozbrojených síl

Koncom apríla 2018 Macko oznámil odchod z Ozbrojených síl. Definitívnym dôvodom bolo presadenie Daniela Zmeka za nového náčelníka Generálneho štábu stranou SNS. Ohľadne nového náčelníka Macko uviedol: „V prípade pána Zmeka ide o účelový výber kandidáta z tretej úrovne velenia a riadenia, pričom na prvej a druhej úrovni je okrem mňa minimálne päť ďalších generálov s podstatne väčšími skúsenosťami. Aj keď je výber kandidáta výlučne v právomoci ministra obrany a vlády, navrhovaný kandidát by mal vyhovovať všetkým odborným aj morálno-etickým kritériám a mal by to byť jeden z najskúsenejších a najpripravenejších profesionálnych vojakov.“ Zmeko mal nižšiu hodnosť ako Macko, nepracoval v štruktúrach NATO ani v najvyššom vedení OS SR.
Sám Macko bol považovaný za favorita na funkciu náčelníka Generálneho štábu. Podporu mu vyjadrili aj bývalí náčelníci Ľubomír Bulík a Peter Vojtek. O svoj odchod požiadal k 30. aprílu 2018. 3. mája náčelník Generálneho štábu gen. Maxim vyhlásil Mackovi personálny rozkaz o prepustení do zálohy od 14. mája. Mackovi udelil Záslužný kríž 2. stupňa. Macko o svojom pôsobení v Ozbrojených silách povedal „Vojakom som sa nenarodil, vojakom som sa stal a viem, že ako vojak aj zomriem.“

Pôsobenie v civile

1. októbra 2018 ohlásil spoluprácu so stranou SPOLU, v ktorej vedie pracovnú skupinu pre obranu a bezpečnosť. Jeho cieľom je, aby sa téme obrany venovala v politike väčšia pozornosť. V polovici septembra 2018 spolupripravil konferenciu o bezpečnosti pre stranu SME RODINA.
Kráľovská dolina

Kráľovská dolina je dolina vo východnej časti Ďumbierskych Tatier.
Tvorí vetvu Bocianskej doliny, do ktorej ústi v Nižnej Boci. Vedie ňou žlto-značený chodník z Nižnej Boce na Rovnú hoľu a preteká riečka Chopcovica.
Viennský koncil

Viennský koncil bol 15. všeobecný koncil, ktorý sa konal od 16. októbra 1311 do 6. mája 1312 vo francúzskom meste Vienne. Zvolal ho pápež Klement V.
Koncil vyhlásil, že sa nepodarilo dokázať, že by sa, už od roku 1307 neustále upodozrievaný, Rád templárov dopustil herézy a blasfémie. Napriek tomu sa však koncil rozhodol Rád templárov zrušiť kvôli jeho už aj tak zlej povesti, v snahe zabrániť ďalším škodám na mene cirkvi. Pápež Klement V. následne bulou Ad providam preniesol majetok templárov na Rád johanitov.
Na žiadosť rýnskych prelátov koncil vo všeobecnosti zakázal ďalšiu činnosť potulným členom laického náboženského hnutia bekýň a beghardov (porov. aj bula Cum de quibusdam). Zároveň bolo ostatným (usadlým) členom hnutia bekýň a beghardov odňaté právo kázať a spovedať; tiež už viac nesmeli vyvíjať akúkoľvek pastoračnú činnosť zameranú na ženy. V bule Ad nostrum quia koncil odsúdil tzv. antinomickú a autoteistickú herézu, sčasti na základe toho, ako ju identifikoval v diele bekyne Margaréty Porete Spiegel der einfachen Seele (Zrkadlo jednoduchej duše). Pre celé 14. storočie sa táto bula stala podnetom k prenasledovaniu hnutia Bratov a sestier slobodného ducha.
Viennský koncil znovu potvrdil bulu pápeža Bonifáca VIII. Super cathedram, v ktorej sa o. i. hovorí, že žobravé rády musia štvrtinu zo svojich príjmov (aj z dedičstva) odovzdať cirkvi. Schválilo sa i nariadenie, že na univerzitách v Oxforde, Paríži, Bologni a Salamance sa majú zriadiť katedry hebrejského, arabského a aramejského jazyka.
Pleso nad Skokom

Názov

Jeho názov vyplýva z bezprostrednej blízkosti vodopádu. Vodopád Skok je v nemeckom názvosloví Schleierwasserfall, v maďarskom Fátyolvízesés (závojový vodopád). Pomenovali ho spišskonovoveskí prírodovedci Július Geyer a Martin Róth, ktorí tu v roku 1877 robili zoofenologické pozorovania. Okolo polovice 19. storočia bolo toto pleso jediné v Mlynickej doline, o ktorom sa samostatne hovorilo ako o Mlynickom plese. Pravdepodobne preto, lebo v tom čase nemalo meno. Ostatné plieska v doline tiež neboli pomenované a boli len plieska. Vtedy bolo najväčšie v doline. Časom sa zmenšilo. Potok z neho vytekajúci poškodil kamenný val a zapríčinil odtok väčšej časti vody. Pleso kedysi malo až 3ha.

Údaje o plese

Nadmorská výška 1 801 m n. m., rozloha 0,735 ha, hĺbka 1,2 m, rozmery 158x80 m.

Turistika

Zo Štrbského Plesa okolo hotela FIS po  turistickej značke hore Mlynickou dolinou. Okolo Vodopádu Skok vystupujeme po chodníku zabezpečenom fixnými reťazami na dolinovú terasu k plesu. Od plesa je pekný výhľad na hrebeň Satana v Hrebeni bášt.
Rímske metro

Rímske metro je podzemná sieť dvoch liniek pod hlavným mestom Talianska, Rímom. Metro sa skladá z dvoch liniek A a B. Na trase linky A prebehla v roku 2008 rekonštrukcia tunela (bezpečnostné prvky a zlepšenie vetrania) a jazdia na nej nové zrekonštruované súpravy. Nástupištia má riešené ostrovčekovým spôsob a má vždy dve samostatné tubusy. Linea B je pôvodná jazdia na nej staré nezrekonštruované súpravy. Nástupištia má vždy na jednej a na druhej strane a výnimkou sú len stanice Bologna, Policlinico a Castro pretorio kde sú ostrovčekové. Linea B v Laurentine ide vonku ešte nie v tuneli. Tunel je vždy razený jeden široký a ide sa v ňom oba dvomi smermi. Elektrika na oboch linkách je ťahaná drôtmi pripevnenými o klenbu tunela. Dĺžka metra je 41 km. Vo výstavbe je zelená linka C a žltá D sa plánuje a pôjde paralelne na trasu B.

Nehody a havárie

V metre sa v roku 2006 na linke A zrazili dve nové súpravy, keď jedna prichádzajúca súprava vrazila do súpravy, ktorá už stála na stanici. Podľa správ, vodič pokračoval v jazde napriek červenému svetlu. Zranený vodič si súvislosti s incidentom nepamätal. Zomrela jedna cestujúca a približne 145 bolo zranených. Pri nehode sa narušila aj statika tunela a časť sa zrútila.
Vitalizmus (biológia)

Vitalizmus (z lat. vita - život) je filozofický smer (najmä v biológii), ktorý tvrdí, že na vznik a trvanie životných prejavov je potrebná tvorivá, nemateriálna až nadprirodzená sila nazývaná životná sila (lat. vis vitalis), entelechia, duša a podobne. Je to opak mechanicizmu. 
Počiatky smeru nájdeme u Platóna (učenie o duši) a Aristotela (učenie o entelechii), ale ako koncepcia vznikol vitalizmus až v 17.-18. storočí. V 18. a 19. storočí boli rozšírené diskusie medzi biológmi ktorí tvrdili, že známe zákony fyziky nakoniec vysvetlia rozdiel medzi životom a neživotom a vitalistami, ktorí tvrdili, že životné procesy nie je možné redukovať na mechanické procesy. Niektorí biológovia - vitalisti navrhli testovateľné hypotézy, ktoré mali preukázať nedostatky mechanistických vysvetlení, ale tieto experimenty neposkytli podporu pre vitalizmus. Biológovia teraz považujú vitalizmus v tomto zmysle za nahradenú vedeckú teóriu, vyvrátenú empirickými dôkazmi.

Vývoj vitalizmu

Zmienka o tom, že telesné funkcie sú dôsledkom vitalistického princípu existujúceho vo všetkých živých organizmoch, má korene siahajúce prinajmenšom do rokov 384 pred Kr. - 322 pred Kr. Kým vitalistické myšlienky sa stali bežnými v tradičnej medicíne, pokusy vytvoriť funkčné vedecké modely sú datované od 17. storočia, kedy sa argumentovalo, že hmota existuje v dvoch radikálne rôznych formách, čo bolo odpozorované z ich správania v súvislosti s teplom. Tieto dve formy hmoty boli nazvané organická hmota a anorganická hmota. Anorganická hmota mohla byť roztopená a do pôvodného stavu vrátená odobraním tepla. Organické zlúčeniny boli zohrievaním premenené na nové formy, ktoré nemohli byť vrátené do pôvodného stavu (ireverzibilný dej). Tvrdilo sa, že podstatný rozdiel medzi týmito dvomi druhmi hmoty je vo vitálnej sile, ktorá mala byť prítomná len v organickej hmote.
Vynálezom mikroskopu v 16. storočí bola podporená teória, podľa ktorej príčinou chorôb sú mikroorganizmy. Taktiež lepším pochopením funkcie orgánov v ľudskom tele sa udržiavanie života stalo pochopiteľnejšie, čím sa stratila potreba vysvetľovať životné pochody v termínoch "vitálnych síl". Aj napriek tomu, vitalistické myšlienky boli stále podľa mnohých vedcov nevyhnutné k vysvetleniu ako organizmy udržujú život.
Flogistonová teória, ktorá bola rozvinutá J.J. Becherom a G. Stahlom na konci 17. storočia tvrdila, že všetky horľavé materiály obsahujú flogiston, substanciu bez farby, pachu, chuti alebo hmotnosti, ktorá sa uvoľňuje pri horení. Po zhorení sa myslelo, že látka zbavená flogistonu, je vo svojej "pravej" forme nazývanej calx.
Gère-Bélesten

Poloha

Obec má rozlohu 12,82 km². Najvyšší bod je položený 1 898 m n. m. a najnižší bod 439 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 162 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emil Ábrányi

Životopis

Pochádzal pôvodom z turčianskeho rodu Eördögh (Čert) z Laclavy. Táto rodina si v roku 1844 zmenila prezviska z Eördögh na Ábrányi co bolo aj potvrdené cisárom Ferdinandom V. dňa 3. februára 1844. Študoval v Lipsku. Od roku 1907 bol dvorným dirigentom v Hannoveri, od roku 1919 riaditeľom Národnej opery a od roku 1921 Štátneho divadla v Budapešti. Je zakladateľom Budapeštianskeho symfonického orchestra (1922).
Chránené vtáčie územie Malá Fatra

Chránené vtáčie územie Malá Fatra je jedno z 5 najvýznamnejších území na Slovensku pre hniezdenie vtáctva. Vzniklo pre ochranu voľne žijúcich vtákov ako jedno z typov chráneného územia členskej krajiny Európskej únie s názvom NATURA 2000.
Územie bolo vyhlásené vládou Slovenskej republiky dňa 9. júla 2003. Výmera chráneného územia predstavuje 71 481 ha a pokrýva väčšinu územia Krivánskej a Lúčanskej Malej Fatry. Je to štvrté najväčšie chránené vtáčie územie na Slovensku.

Dôvod ochrany

Malá Fatra patrí medzi tri územia na Slovensku kde hniezdi: sokol sťahovavý (Falco peregrinus), orol skalný (Aquila chrysaetos), výr skalný (Bubo bubo), žlna sivá (Picus canus), kuvik kapcavý (Aegolius funereus), ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos), ďateľ čierny (Dryocopus martius), muchárik bielokrký (Ficedula albicollis). Je tiež jedným z piatich hniezdiacich území pre skaliara pestrého (Monticola saxatilis).
Územie bolo vyhlásené aj na základe faktu, že na tomto území hniezdi pravidelne viac ako 1% národnej populácie druhov ako rybárik riečny (Alcedo atthis), bocian čierny (Ciconia nigra), včelár lesný (Pernis apivorus), sova dlhochvostá (Strix uralensis), lelek lesný (Caprimulgus europaeus), ďateľ hnedkavý (Dendrocopos syriacus), chriašteľ poľný (Crex crex), kuvik vrabčí (Glaucidium passerinum), jariabok hôrny (Bonasa bonasia), strakoš sivý (Lanius excubitor), prepelica poľná (Coturnix coturnix), žltochvost lesný (Phoenicurus phoenicurus), muchár sivý (Muscicapa striata), tetrov hlucháň (Tetrao urogallus), tetrov hoľniak (Tetrao tetrix), ďateľ trojprstý (Picoides tridactylus) a muchárik červenohrdlý (Ficedula parva).
Bratislavský poludník

Bratislavský poludník (iné názvy: Bratislavský meridián, Prešporský poludník, Prešporský meridián; v origináli lat. Meridianus Posoniensis – „Meridián prešporský“, „Prešporský meridián“) bol poludník, ktorý ustanovil Samuel Mikovíni v roku 1733(?) ako nultý (počiatočný, bázický) poludník pre svoje kartografické diela, nakoľko v tom čase ešte neexistoval všeobecný konsenzus na univerzálnom nultom poludníku (dnes používaný greenwichský poludník bol za univerzálny ustanovený až v roku 1854) a rôzni kartografi používali vlastné nulté poludníky (parížsky, berlínsky, viedenský, petrohradský a i.). Východiskovým bodom A pre Bratislavský poludník bola severovýchodná veža  Bratislavského hradu. Poludník prechádzal približne 17° 06′ východnej geografickej dĺžky.
Mondorf-les-Bains

Poloha

Obec má rozlohu 13,66 km². Najvyšší bod je položený 317 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Mondorf-les-Bains má 4608 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 8.08% bolo v Mondorf-les-Bains nezamestanosť vyššia o 1.11 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Velké Přítočno

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1354.
Beaumont-du-Ventoux

Poloha

Obec má rozlohu 28,16 km². Najvyšší bod je položený 1 900 m n. m. a najnižší bod 357 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Mesnil-Jourdain

Poloha

Obec má rozlohu 10,41 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 233 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bessens

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 388 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Margaréta Brabantská

Život

Margarétino manželstvo s Henrichom VII. spečatilo mier medzi Brabantskom a Luxemburskom po bitke pri Worringene (1288). Stalo sa tak 9. júla 1292 na hrade Tervuren pri Bruseli.
Margaréta mala napriek hlbokej zbožnosti a asketickým sklonom trvalý vplyv na rozhodnutia svojho manžela. Spolu s ním ju 6. januára 1309 v Aachene korunovali na rímsku kráľovnú. Sprevádzala ho aj počas jeho rímskej jazdy.
Počas obliehania Brescie ochorela a o pár mesiacov zomrela v Janove (14. december 1311). Tu ju pochovali vo františkánskom kostole San Francesco di Castelletto, v blízkosti hlavného oltára. Náhrobok, ktorý na objednávku cisára Henricha VII. vyrobil Giovanni Pisano sa však nezachoval, pretože kostol začiatkom 19. storočia zbúrali.
SOR B 9,5

Konštrukcia

SOR B 9,5 je dvojnápravový model s trojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozidla je zváraná z ocelových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami. Vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky Meritor.

Výroba a prevádzka

V dobe uvedenia SORu B 9,5 nebol na území bývalého Česko-Slovenska žiaden iný autobus v tej istej kapacitnej kategórií a vďaka tomu sa tento model objavil v Bratislave, ale i českých mestách ako Liberec či Hodonín. Taktiež bolo vyrobené jedno vozidlo vo variante EKOBUS s pohonom na zemný plyn. Najväčším prevádzkovateľom tohto typu vozidla je Dopravný podnik Bratislava, ktorý v rokoch 1999 – 2005 nakúpil 33 týchto vozidiel, pričom v prevádzke je ešte 12 vozidiel, ďalších 10 vozidiel využíva DPB ako vozidlá zimnej služby, na linkách MHD sa už však nevyskytujú.
Nástupcom tohto typu sa od roku 2004 stal model SOR BN 9,5, ktorý je čiastočne nízkopodlažný.
Embryogenéza

Embryogenéza živočíchov

Vývin jedinca u živočíchov začína oplodnením vajíčka, pričom splýva zrelá samčia pohlavná bunka (spermia) so zrelou samičou pohlavnou bunkou (vajíčkom – oocytom). Za normálnych okolností sa v každej bunke tela (samozrejme okrem pohlavných buniek), nachádzajú chromozómy v pároch. K rozmnožovaniu takýchto buniek dochádza spôsobom delenia nazývaným mitóza. Pohlavné bunky obsahujú jeden chromozóm z každého páru (haploidná sada) a vznikajú spôsobom delenia nazývaným meióza. Splynutím pohlavných buniek (a ich jadier) je v oplodnenom vajíčku obnovená výbava jadra s dvojicami chromozómov (diploidná sada).
Oplodnené vajíčko sa rýchlo delí mitózami. Medzi dcérskymi bunkami na povrchu vajíčka zostávajú charakteristické ryhy. Delenie oplodneného vajíčka sa preto nazýva ryhovanie (embryológia). Vývoj ryhujúceho sa vajíčka je možné opísať na príklade obojživelníkov. Po niekoľkých ryhovacích deleniach vzniká zhluk buniek, morula. Ďalším delením sa morula mení na jednovrstvový dutý guľovitý útvar, blastulu. Jednovrstvová blastula sa ďalej procesom zvaným gastrulácia mení na dvojvrstvový zárodok, gastrulu. Vrstvami gastruly sú vonkajší zárodočný list – ektoderm a vnútorný zárodočný list – endoderm. Najjednoduchšia gastrulácia prebieha vchlípením časti buniek blastuly, invagináciou. Vznikne dvojvrstvový útvar s malým otvorom ako pozostatkom vchlípenia. Tento otvor sa nazýva blastoporus. Vzniknutá dutina gastruly sa nazýva prvočrevo – archenteron.
Po gastrulácií, ktorou vznikli ektoderm a endoderm, sa vyvíja tretí zárodočný list – mezoderm. Najjednoduchší spôsob jeho vzniku pozorujeme u obojživelníkov. Bunky, ktoré boli pôvodne súčasťou povrchovej vrstvy gastruly sa nahromadia v oblasti blastoporu. Odtiaľ sa vsúvajú medzi etoderm a endoderm do oblasti budúcej chrbtovej časti zárodku. V strednej čiare tohoto vsúvajúceho sa útvaru vzniká materiál budúcej chrbtovej struny, lat. chorda dorsalis. Bunky po jej stranách tvoria vlastný mezoderm. Celý útvar sa niekedy nazýva chordomezodermálny materiál.
Chrbtová struna je u obojživelníkov trvalým orgánom. U stavovcov sa síce vyvíja, ale ako celok sa udrží len dočasne počas embryonálneho života.
Mezoderm vytvára po vstupe medzi ektoderm a entoderm dve hlavné oblasti. Pozdĺž chrbtovej struny sa člení na jednotlivé úseky nazývané segmenty – somity. Ďalej od chordy sa toto členenie vytráca a mezoderm sa štiepi na listy. Jeden z nich sa prikladá k ektodermu a nazýva sa somatopleura, druhý k endodermu a nazýva sa splanchnopleura. Medzi nimi sa nachádza dutina, nazývaná coelom alebo célomová dutina.
Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme

Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme udeľuje Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov (HFPA) na ceremónii Zlatých glóbusov od roku 1971.
Tri ceny za vedľajšiu úlohu získal herec Ed Asner. Herec Jeremy Piven bol nominovaný šesťkrát za sebou, vždy za seriál Entourage. Cenu získal raz. To isté, ale bez výhry, sa podarilo aj Seanovi P. Hayesovi z komediálneho seriálu Will a Grace.
TAM 260 A 180 M

TAM 260 A 180 M je typ slovinského mestského kĺbového autobusu. Vyrábala ho spoločnosť TAM do roku 1996.
TAM 260 A 180 M je autobus používaný hlavne na vyťažené linky MHD. Svojim vzhľadom pôsobi moderne. Čelné sklo je zaoblené a v strede predelené. Má dva veľké stierierače. Pred osadením displejov mali vozidlá cedule. Vozidlo má 5 informačných displejov, 3 vonkajšie a 2 vnútorné. Nad čelným sklom sa nachádza veľký LED diodový transparent. Zaberá 1/5 čela vozidla. Staršie typy neboli podsvietené. Znamená zmenu v informovanosti cestujúcich. Má 4 páry dvojkrídlových dvier. Prvé boli rozdelené pre cestujúcich a vodiča. Cestujúci mali na nástup/výstup ľavú časť prvých dverí. Vodič mal pravú časť prvých dverí. Aj keď vozidlo bolo moderne pre cestujúcich boli drevené sedadla nepohodlné. Vozidlá znamenali aj zmenu v zabezpečovaní autobusov, keďže pod svetlom pri 1. dverách bolo tlačidlo na otvorenie/zatvorenie 1. dverí.

Výskyt

Jediné vozidlo, ktoré jazdilo na Slovensku bol voz #2412 v DPB. V roku 2004 prešlo vozidlo kompletnou GO, od leta 2007 nejazdil v prevádzke s cestujúcimi a v roku 2010 bol zošrotovaný.
Elbeuf (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 16,32 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 16 800 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gymnázium duklianskych hrdinov

História školy

14. september 1948 je považovaný za dátum zriadenia Štátneho ruského gymnázia vo Svidníku. Boli zriadené dve triedy gymnázia s vyučovacím jazykom ruským. Podľa dostupných zdrojov ako prvý riaditeľ sa uvádza Alexander Levin a následne P. Rastorgujev.
Na počesť 5. výročia Karpatsko – duklianskej operácie na ktorej sa zúčastnil aj generál Rašil bolo gymnázium premenované na Ruské gymnázium pamiatky Dukelských hrdinov vo Svidníku. Riaditeľom v tomto školskom roku bol Peter Bunganič, ktorý po odchode z nášho gymnázia pôsobil na FF UPJŠ v Prešove ako docent na Katedre ukrajinského jazyka a literatúry (autor známeho Slovensko - ukrajinského slovníka).
30. augusta 1951 uznesením Konferencie učiteľov Svidníckeho okresu došlo k zmene vyučovacieho jazyka z ruštiny na ukrajinský jazyk. Až v školskom roku 1969/70 bola na škole zriadená prvá slovenská trieda s počtom žiakov 25 žiakov. V roku 1973 sa mení názov školy na Gymnázium Dukelských hrdinov vo Svidníku. Po revolúcii v r. 1989 dochádza k mnohým zmenám.
Od roku 1990 na škole existujú 3 triedy v ročníku, jedna s vyučovacím jazykom ukrajinským a dve triedy s vyučovacím jazykom slovenským. Od roku 1999 sa na škole vyučuje len v slovenskom jazyku.

Súčasnosť

Na škole študuje 302 študentov v 12 triedach, vyučuje 25 pedagógov a o prevádzku vrátane školskej jedálne sa stará 10 nepedagogických pracovníkov. Gymnázium DH je od roku 2002 jednou z LCNA (Local Cisco Networking Academy). Naši študenti v rámci nepovinného predmetu „Sieťové technológie“ majú možnosť získať vedomosti z oblasti informačnýchi technológií. Študenti programu sieťových akadémií majú príležitosť zúčastniť sa na výnimočnom vzdelávacom procese, ktorý má vysokú kvalitu, on-line vzdelávacie materiály a zadania, školených inštruktorov, praktické laboratórne cvičenia a výučbový proces, ktorý umožňujú interaktívnu komunikáciu s inštruktorom.
Le Gué-de-la-Chaîne

Poloha

Obec má rozlohu 18,64 km². Najvyšší bod je položený 234 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 763 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE