google/wiki40b huggingface dataset:
Soči

Poloha a prírodné pomery

Soči zaberá úsek Čiernomorského pobrežia medzi riekami Šepsi a Psou, je až 145 km dlhé a má rozlohu 3500 km². Mesto má ako zvyšok ruského pobrežia Čierneho mora južne od mesta Tuapse subtropické podnebie, čím sa výrazne líši od zvyšku pobrežia od Anapy po Tuapse, kde je podnebie výrazne suchšie.

Zimné olympijské hry 2014

V júni 2006 prezident Medzinárodného olympijského výboru Jacques Rogge oznámil, že Soči bolo vybrané za finalistu medzi kandidátmi na hosťovanie Zimných olympijských hier v roku 2014. 4. júla 2007 bolo Soči ohlásené ako hostiteľ Zimných olympijských hier v roku 2014 pred konkurenciou miest Salzburg v Rakúsku a Phjongčhang v Južnej Kórei.
Ruská vláda sa zaviazala k investičnému balíku v objeme 12 miliárd USD, v podiele 60:40 medzi štátnym a súkromným sektorom.

Doprava

Mesto leží na železničnej trati medzi Rostovom nad Donom a gruzínskym mestom Samtredia. Čiernomorská cesta pozdĺž pobrežia ho spája s Novorossijskom a Batumi.
Mestskú dopravu zabezpečujú autobusy a maršrutky. Pripravuje sa výstavba trolejbusových liniek. Blízko mesta sa nachádza medzinárodné letisko Soči.
Terre-de-Bas

Polohopis

Terre-de-Bas má rozlohu 6,8 km².

Obyvateľstvo

Terre-de-Bas má 1063 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Barry-d’Islemade

Poloha

Obec má rozlohu 11,35 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 866 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gabriel Rapoš

Životopis

V rokoch 1927 – 1936 študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici a v Košiciach, v rokoch 1936 – 1940 na Právnickej fakulte UK v Bratislave. Popri štúdiu pracoval ako redaktor Národných novín a súčasne i Slovenského rozhlasu, 1939 – 1944 tajomník a dramaturg Slovenského rozhlasu, 1944 vedúci Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. Po oslobodení programový riaditeľ Česko-slovenského rozhlasu v Bratislave a v Košiciach, redaktor vydavateľstva Tatran, vedúci tlačového strediska SND v Bratislave. V periodickej tlači publikoval príspevky hlavne zo sveta divadla, filmu, rozhlasu a televízie. Z češtiny prekladal romány, poviedky, divadelné a rozhlasové hry, články, kritiky a polemiky. Vo vydavateľstve Tatran sa zaslúžil o vydávanie dokumentárne cenných zborníkov o slovenských spisovateľoch. Ako redaktor divadelnej edície mal podstatný podiel na rozvoji pôvodnej slovenskej dramatickej tvorby. V roku 1990 sa stal čestným občanom Banskej Bystrice.
Campestre-et-Luc

Poloha

Obec má rozlohu 38,1 km². Najvyšší bod je položený 914 m n. m. a najnižší bod 502 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 124 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vincelles (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 3,55 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 357 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lanmérin

Poloha

Obec má rozlohu 4,15 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 504 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neulise

Poloha

Obec má rozlohu 22,99 km². Najvyšší bod je položený 606 m n. m. a najnižší bod 376 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gymnázium Českolipská

Gymnázium Českolipská (oficiálne Gymnázium, Praha 9, Českolipská 373) je osemročné a štvorročné gymnázium, ktoré sa nachádza na Praze 9 - Prosek. Vzniklo v roku 1994. V súčasnosti na ňom študuje okolo 700 študentov. Zriaďovateľom školy je hlavné mesto Praha.
Rozhľadňa a televízna veža na vrchu Praděd

Vysielanie

V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
Klinský potok (prítok Polhoranky)

Prameň

Pramení v geomorfologickom celku Podbeskydská vrchovina na juhovýchodnom svahu Kopanice (922,1 m n. m.), pri osade Ťaskovka, v nadmorskej výške približne 757 m n. m.
Electric Light Orchestra

Zloženie skupiny

Okrem hlavných členov s kapelou spolupracovalo viacero hudobníkov.
Saint-Vivien-de-Blaye

Poloha

Obec má rozlohu 5,69 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 332 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-des-Olmes

Poloha

Obec má rozlohu 17,15 km². Najvyšší bod je položený 1 357 m n. m. a najnižší bod 640 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zyklon B

Zyklon B (doslova Cyklón B) je obchodný názov pesticídu nemeckej firmy I.G. Farben, ktorý je známy tým, že ho používal nacistický režim počas holokaustu v 2. svetovej vojne. Zyklon B je granulovaná kremelina nasýtená kyanovodíkom, z ktorej sa po otvorení obalu začne uvoľňovať plynný kyanovodík (HCN). Spočiatku sa používal na dezinfekciu a dezinsekciu, ale od roku 1941 sa začal Zyklon B používať ako nástroj genocídy v plynových komorách v koncentračných táboroch. Zyklon B sa skladuje vo vzduchotesných kontajneroch.
Produkcia Zyklonu B v Kolíne v Česku ďalej pokračuje pod zmeneným obchodným názvom Uragan D2.

Použitie na ľuďoch

Zyklon B bol použitý ako jed nacistického režimu počas genocídy v koncentračných táboroch Osvienčim a Majdanek.
Najprv Zyklon B používali v koncentračných táboroch proti všiam, ako opatrenie na zastavenie šírenia týfu. V januári alebo februári 1940 použili nacisti 250 rómskych detí z Brna ako testovacie subjekty pri experimentoch s Zyklonom B v koncentračnom tábore v Buchenwalde. V septembri 1941 začali experimenty s Zyklonom B v koncentračnom tábore Osvienčim, pri prvom experimente 3. septembra 1941 otrávili 600 sovietskych zajatcov.
Zyklon B vyrábala firma Degesch (Deutsche Gesellschaft für Schädlingsbekämpfung GmbH - Nemecká spoločnosť na boj proti škodcom s.r.o., pobočka firmy Deggusa založená 1919) z Frankfurtu nad Mohanom, ktorá naň vlastnila patent. Armáde ho počas vojny, vtedy už ako súčasť I.G. Farben, predávali firmy Tesch & Stabenow GmbH (Testa) and Heerdt-Linger (Heli).
Nacistický režim nariadil v rozpore s platnými nemeckými zákonmi vyrábať Zyklon B bez výstražného odorantu a iritantu (metylester kyseliny brómoctovej a/alebo chlórpikrín). 
Riaditeľa a majiteľa firmy Tesch & Stabenow odsúdil po vojne britský vojenský súd za spoluvinu pri dodávke chemikálie na trest smrti. Riaditeľ firmy Degesch Dr. Gerhard Friedrich Peters odsedel 5 rokov vo väzení. Paradoxom je, že Zyklon B vyvinul v 20. rokoch 20. storočia Fritz Haber, nemecký Žid, ktorý emigroval v roku 1933 z Nemecka. Ďalším je, že IG Farben ako majiteľ firmy Degesch mal dohody o spolupráci s americkou firmou DuPont, ktorá predávala rovnakú kyselinu kyanomravčiu pre vykonávanie popráv v plynových komorách v Spojených štátov. Tento obchodný vzťah trval aj po tom, čo v decembri 1941 USA vstúpili do vojny s Nemeckom.
Použitie slova zyklon (cyklón) stále vyvoláva hnevlivé reakcie zo židovských skupín. V 2002 boli firmy Bosch Siemens Hausgeräte a Umbro prinútené upustiť od pokusu použiť tento termín ako ochrannú známku pre svoje výrobky.
Súčasní oponenti genocídy popierali, že sa Zyklon B používal v plynových komorách. Ako údajný dôkaz uvádzali, že sa v komorách nenachádzajú zvyšky pruskej modrej (zmes hexakyanoželeznatanov). Inštitút pre súdny výskum v Krakove vyvrátil toto tvrdenie tým, že v roku 1994 sa našla značná koncentrácia kyanidu v budovách.

Zyklon A

Predchodcom Zyklonu B, ktorý sa používal ako pesticíd, bol výrobok s názvom Zyklon A. Jeho aktívnou zložkou bol metylester kyseliny kyanomravčej (metylkyanoformiát). Keďže sa dal použiť ako prekurzor na výrobu chemických zbraní, jeho výrobu zakázala Versaillská mierová zmluva.
Élektra (dcéra Ókeana)

Élektra alebo Elektra (starogr. Ἠλέκτρα – Élektra, lat. Electra) je v gréckej mytológii dcéra Titana Ókeana a jeho manželky Téthye.
Jej manželom sa stal Thaumas, boh prírodných úkazov na mori. S ním mala štyri dcéry: krásnu bohyňu dúhy Íris a tri Harpye, obludy, napoly ženy, napoly vtáky.
Saint-Martin-de-Mailloc

Poloha

Obec má rozlohu 7,17 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 875 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kris Draper

Klubový hokej

Kris Draper je stredný útočník. Je 181 cm vysoký a váži 87 kg (údaj z roku 2005). Od sezóny 1993/94 nepretržite hrá s číslom 33 v NHL za klub Detroit Red Wings. V sezóne 2005/06 má podpísanú s Detroitom zmluvu na 2,128 mil. dolárov.

Reprezentácia

Reprezentoval Kanadu s číslom 33 na majstrovstvách sveta v roku 2005.
Literatúra

Vývoj literatúry

Sú zmeny literatúry v historickom slede, vývojové premeny v literárnej štruktúre. Ľudia nezačínajú vždy znova od začiatku, ale tak, že nadväzujú (často aj podvedome) na činnosť predchádzajúcich generácií a využívajú ich skúsenosti. Preto aj diela, ktoré sú výsledkom literárnej činnosti, sú vo
vzájomnej súvislosti: buď sa podobajú dielam už vytvoreným alebo sa od nich odlišujú. Zmeny zasahujú všetky zložky literárnej štruktúry, výstavbu tematickú, jazykovú i kompozičnú, a týkajú sa diela ako celku. Premieňajú sa dominanty, na pozadí starých žánrov vznikajú nové. Východiskom pre pochopenie premien v literatúre je človek.
Saint-Savournin

Poloha

Obec má rozlohu 5,89 km². Najvyšší bod je položený 780 m n. m. a najnižší bod 298 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3151 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moaré (rušivý obraz)

Moaré alebo moiré [čítaj moaré] je rušivý efekt, ktorý môže pokaziť kvalitu snímok zaznamenaných digitálnym fotoaparátom a niekedy sa vyskytuje aj v televíznom vysielaní.
Efekt vzniká vtedy, keď pravidelný obrazec poľa buniek snímača fotoaparátu alebo zobrazovacích bodov obrazovky alebo displeja interferuje s nejakým pravidelným vzorom na ploche zobrazenia, napríklad so štruktúrou tkaniny. Prekrývanie dvoch pravidelných obrazcov, ktoré sú si podobné, ale nie sú dokonale vyrovnané, vedie ku vzniku sady vzorov efektu moiré. Ten sa prejavuje ako farebné pruhy alebo kruhy.
Les Billanges

Poloha

Obec má rozlohu 22,61 km². Najvyšší bod je položený 451 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spismichalova dolina

Názov

V rokoch 1515 – 1525 bol v Novom Targu vojtom a teda aj administrátorom severného úpätia Vysokých Tatier  krakovský radný pán Michal Spis. Bol obchodníkom, pôvodom z Uhorska. Narodil sa v meste Jáger. Podnikal v baníctve vo Vysokých Tatrách a práve v tejto súvislosti jeho menom nazvali dolinu. Keď sa zabudlo na tento názov pastieri z Jurgova i z Repísk si povymýšľali rozprávku o tvrdom spáčovi, ktorého bolo treba stále budiť. Budili ho otázkou: „Spíš Michal, spíš“? A tak sa meno Michala Spisa dostalo v rôznych podobách do literatúry (Spies, Spiess, Spitz, Spisz, Spisch). Pomýlilo niektorých autorov tak ako napríklad Karola Englischa, ktorý napísal, že autormi názvu sú Spišiaci - horskí vodcovia. Mýlia sa dodnes niektorí autori turistických máp, ktorí ju nazývajú Špic-Michalova dolina alebo ju v mapách vynechávajú.

Jaskyňa

Pod Horvátovým úplazom sa nachádza Spismichalova jaskyňa (poľ. Spismichalowa Jaskinia). Ma veľký otvor, ale len malú asi 25 m chodbu. Je dávno známa. Dávnejšie do nej kládli soľ na zimu pre kamzíkov. Názov je odvodený od Spismichalovej doliny. Jej otvor je v nadmorskej výške približne 1 650 m n. m. V masíve Horvátovho vrchu bola 26. júna 2004 objavená jaskyňa Mesačný tieň, ktorá je svojou dĺžkou zatiaľ objavených priestorov 32 879 m druhou najdlhšou jaskyňou na Slovensku. Hlboká je 451 m a je treťou najhlbšou medzi slovenskými jaskyňami.

História

Dolina tak ako aj mnohé iné v tejto časti Vysokých Tatier bola majetkom javorinského panstva grófa Chriatiána Hohenlohe. Turisti do nej zavítali veľmi málo, lebo bola jeho poľovným revírom.
Do doliny nevedie turistický chodník.
Milan Lasica

Životopis

Milan Lasica sa narodil 3. februára 1940 vo Zvolene, odkiaľ pochádzala jeho matka. Pred jeho narodením rodičia žili v Košiciach, no po roku 1938, keď Košice pripadli Maďarsku, sa rodina presťahovala do Zvolena. Otec bol bankovým úradníkom a keďže niekoľko mesiacov po Milanovom narodení dostal lepšie pracovné miesto v Tatra banke, presťahovali sa do Bratislavy. Tu Milan Lasica prežil väčšinu svojho života. 
Komunistický prevrat vo februári 1948 podľa Lasicu zasiahla aj jeho rodičov: "Môj otec prišiel o zamestnanie, pretože Tatra banku zrušili.“ “Bol nútený odísť do výroby, vraj aby získal nejaké skúsenosti ako robotnícka trieda.“  Tieto udalosti ovplyvnili aj osobný život manželov Lasicových, ktorí sa rozviedli. Milana poslali do Pliešoviec neďaleko Zvolena, kde žil so svojou starou mamou a otcovou sestrou Jolankou, ktorá nemala deti. Jeden rok tam aj chodil do školy. Druhého manžela (Mateja Weselého) si Lasicova mama zobrala ešte v ten istý rok, ako sa rozviedla. Keď bola v šiestom mesiaci tehotenstva s Milanovou nevlastnou sestrou Veronikou, syna si vzala opäť k sebe do Bratislavy. Napriek všetkému, mal Milan dobrý vzťah so svojou matkou Editou Weselou, ktorá zomrela koncom roku 2007 ako 92-ročná. 
Vyštudoval dramaturgiu so zameraním na divadlá malých foriem na VŠMU v Bratislave. Už počas štúdia začal vystupovať v Tatre Revue, kde spolu s Júliusom Satinským predvádzali svoje autorské dialógy. V rokoch 1964-67 pracoval ako dramaturg Československej televízie, v rokoch 1967 – 1971 bol členom Divadla na korze v Bratislave, v rokoch 1971 – 72 divadla Večerní Brno, 1972 – 78 spevohry Novej scény v Bratislave a od roku 1978 členom činohry Novej scény v Bratislave. Od roku 1982 bol umeleckým šéfom Štúdia S, kde dnes pôsobí ako riaditeľ. 
Keď mal dvadsaťdva rokov oženil sa s herečkou Zorou Kolínskou. Svadbu mali v deň jej promócie na Vysokej škole múzických umení (VŠMU). Po ôsmich rokoch sa rozviedli. S druhou manželkou, o vyše osem rokov mladšou Magdou Vášáryovou, s ktorou sa oženil na jeseň 1980, má dcéry Hanu (nar. 28. 2. 1981) a Žofiu. 
Podľa dobového článku v Rudom práve bol Milan Lasica jedným zo signatárov Anticharty.

Tvorba

Začínal písaním autorských dialógov a scénok pre seba a svojho partnera Júliusa Satinského, v ktorých porušoval všetky pravidlá realistického divadla. Vo svojej dramatickej tvorbe si bral za vzor českých komikov Voskovca a Wericha. Komika Lasicu a Satinského je založená na rozoberaní banálnych životných situácií a ich posune až do absurdna, čo im umožňuje dosiahnuť aj veľmi svojský prístup k jazyku. Absurdná poloha ich textov však nemá byť únikom z reality, ale skôr zvýraznením a upozornením na prázdnosť jazyka a nebezpečenstvo konvenčného myslenia. Tieto texty tiež neostávajú bez skeptického pohľadu na slovenskú mentalitu. V súčasnosti píše najmä texty piesní a naspieval dva albumy starých evergreenov s hudobným zoskupením Bratislava Hot Serenaders. Patrí medzi pravidelných účinkujúcich televíznych relácií Sedem a Zlaté časy.

Piesňová tvorba - zoznam

Viac v článku -  Zoznam piesní Milana Lasicu
Lotyšsko

Povrch a podnebie

Lotyšsko sa nachádza na najzápadnejšej časti Východoeurópskej nížiny. Väčšina krajiny je rovinatá, mierne zvlnený terén je iba vo východnej časti krajiny. Najvyšším bodom je vrch Gaiziņkalns vo Vidzemských pahorkoch s nadmorskou výškou 311,6 metrov.  Asi  98 % krajiny leží v nadmorskej výške pod 200 m. Plytký Rižský záliv v Baltskom mori sa nachádza na severozápade krajiny.
Prevažná časť (40 %) lotyšského územia je pokrytá borovicovými a zmiešanými lesmi. Úrodné pôdy v krajine sa nachádzajú väčšinou na území Zemgalska.
Územie Lotyšska spadá do mierneho klimatického pásma s chladným letom (okolo 17 °C) a miernymi zimami (-5 °C). Klimatické pásmo je ovplyvnené blízkosťou Baltského mora a Atlantického oceánu. Za rok v krajine naprší okolo 800 mm zrážok.

Vodstvo

Lotyšskom preteká vyše 700 riek a riečok. Všetky tieto rieky patria k úmoriu Baltského mora. Najväčšími riekami sú Daugava, Lielupe, Gauja a Venta. V krajine sa nachádza viac ako 2 256 jazier, dosahujúcich veľkosť viac ako jeden hektár. Všetky jazerá dohromady tvoria 6 % územia Lotyšska.
Na rieke Daugava sa nachádzajú dve veľké mestá Lotyšska, a to hlavné mesto Riga a Daugavpils. Tretie najväčšie mesto Liepāja je situované na pobreží Baltského mora.

Vierovyznanie

Prevažujúcim náboženstvom v histórii bolo luteránstvo. Z hľadiska náboženskej štruktúry v krajine žijú luteráni (20 %), rímskokatolíci (21 %), pravoslávni (24 %), ateisti (15 %). 20 % obyvateľstva je bez vyznania alebo uvádza iné náboženské vierovyznanie. Krajina je výrazne sekularizovaná a náboženstvo, najmä v protestantských oblastiach nezohráva veľkú úlohu. 
Rímskokatolícke náboženstvo je rozšírené najmä v Latgalsku na východe krajiny. Kým ostatné územia krajiny patrili pod zvrchovanosť protestantského Švédska, územie Latgalska bolo až do delenia Poľska súčasťou katolíckeho Poľského kráľovstva a jeho obyvatelia až do súčasnosti sú rímskymi katolíkmi. Katolíkmi sú aj príslušníci poľskej a litovskej menšiny. Jeden z najkrajších katolíckych chrámov sa nachádza v malom mestečku Aglona, neďaleko od mesta Daugavpils. V dňoch 14. a 15. augusta sa tam koná národná púť. Pravoslávie vyznávajú najmä Rusi, Ukrajinci a Bielorusi. V 20. storočí sa oživil záujem o predkresťanské náboženstvo starých Baltov – Dievturība.

Súčasné politické pomery

Lotyšsko je parlamentnou demokraciou. Prezident, ktorého volí jednokomorový parlament (Saeima), má len reprezentatívnu funkciu ako hlava štátu. Funkciu prezidenta zastáva od júla 2015 Raimonds Vējonis. Predsedom vlády je v súčasnosti Arturs Krišjānis Kariņš (od 23.1.2019).
Najsilnejšou politickou stranou je momentálne sociálno-demokratická strana Harmónia s 23% hlasov (24 kresiel). Za ňou nasleduje strana Jednota s 21,87% hlasov a 23 kreslami. Tretia najsilnejšia strana je Únia zelených a poľnohospodárov - strana premiéra Kučinskisa. Vo vláde sú Jednota, Únia zelených a poľnohospodárov a Národná koalícia.
K najrešpektovanejším a najobľúbenejším postavám lotyšskej politiky patrí bývalá prezidentka Vaira Vīķe-Freiberga, ktorá sa narodila v Lotyšsku, ale roky, keď bola krajina súčasťou ZSSR, strávila v Kanade.
Saules (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 7,64 km². Najvyšší bod je položený 607 m n. m. a najnižší bod 369 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štola pod Jelení cestou

Ochrana

Predmetom ochrany je najmasovejšie zimovisko netopierov na severnej Morave.
Dňom 15.2.2011 bola prírodná pamiatka začlenená do národnej prírodnej pamiatky Javorový vrch, čím zanikli dôvody pre osobitnú ochranu.
John Dreyer

Život

Narodil sa ako Johan Ludvig Emil Dreyer v Kodani. V roku 1874 vo veku 22 rokov odcestoval za prácou do Írska a pracoval ako asistent Lawrenca Parsonsa (syna a nasledovníka Lorda Rosseho), ktorý postavil teleskop Leviathan of Parsonstown. V roku 1878 sa vydal do observatória Dunsink a v roku 1882 do observatória Armagh, kde pracoval ako riaditeľ do roku 1916.

Dielo

Jeho najväčším životním dielom bolo zostavenie New General Catalogue (zoznamu objektov hlbokého vesmíru). Tento katalóg sa dodnes používa, tak isto aj dva jeho dodatky Index Catalogue. Dreyer bol taktiež historikom astronómie. V roku 1890 publikoval biografiu Tycho de Brahe a neskôr v tom istom roku spravil pre tlač Tychove publikácie aj nezverejnenú korešpondenciu. Dielo o histórii astronómie History of the Planetary Systems from Thales to Kepler (1905) je stále poučným uvedením do tejto vedeckej disciplíny. V súčasnosti je vydávané pod názvom A History of Astronomy from Thales to Kepler.
Lichans-Sunhar

Poloha

Obec má rozlohu 3,43 km². Najvyšší bod je položený 589 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hadar Galronová

Životopis

Narodila sa v Londýne do ortodoxnej židovskej rodiny. V trinástich sa odsťahovala s rodinou do Izraela. Najskôr pracovala ako učiteľka, potom cez otcov zákaz vstúpila do armády. Na telavivskej univerzite študovala divadlo. Je vydatá a má tri deti.
O divadlo sa zaujímala už od detstva. V tomto ohľade ju ovplyvnila jej matka, ktorá režírovala školské divadelné predstavenia. Vo svojich dielach kritizuje nerovné postavenie žien v ortodoxnej židovskej spoločnosti. Okrem hrania a písania vážnych hier vystupuje aj v stand-up comedy.
Hadar Galronová dvakrát navštívila Česko: prvýkrát v roku 2008, kedy mala jej hra Mikve premiéru vo Stavovskom divadle, druhýkrát prišla na festival Jiráskův Hronov, v rámci ktorého sa konalo amatérske predstavenie jej hry.
Svet (všetko)

Svet alebo univerzum (lat. mundus, universum) je súhrn všetkých skutočných a možných vecí a procesov; jedna z ústredných tém ľudského myslenia vôbec; obraz sveta závisí predovšetkým od kategórií, ktoré intervenujú v priebehu jeho tvorby: keď prevažujú špeciálnovedné kategórie v tvorbe obrazu sveta, možno hovoriť o špeciálnovednom obraze sveta (napríklad o astronomickom obraze sveta), ak filozofické kategórie, tak o filozofickom obraze sveta (napríklad o Heideggerovom obraze sveta), ak v tvorbe obrazu sveta intervenujú najmä náboženské významové útvary, hovoríme o náboženskom obraze sveta. Rôzne aspekty sveta možno tematizovať pomocou pojmu kozmu, vesmíru, univerza, prírody, fysis, diania atď.
Leopold Šťastný

Kariéra

Za česko-slovenské národné futbalové mužstvo debutoval 13. októbra 1937 v zápase proti Lotyšsku, ktoré prehralo 0:4. Nastúpil na prvý polčas. Druhý zápas odohral proti Rakúsku. Česko-Slovensko vyhralo 2:1 a Šťastný už odohral celý zápas. 6. júna 1940 nastúpil v zostave Slovenska v reprezentačnom zápase proti Bulharsku v Sofii. 
V rokoch 1932 - 1939 bol hráčom 1. ČsŠK Bratislava, v rokoch 1939 - 1940 a 1942 - 1943 hráčom ŠK Bratislava. V máji 1940 síce dostal dočasnú úradnú výnimku, ale od augusta 1940 ho ako Žida postihol zákaz hrať v akomkoľvek futbalovom klube na Slovensku. Až do apríla 1942 pracoval ako úradník v Slovenskej poisťovni a neoficiálne trénoval dorast ŠK Bratislava. V apríli 1942 mu prezident SR Jozef Tiso udelil výnimku (aj zásluhou funkcionárov ŠK Bratislava) z povinnosti vysťahovania sa zo Slovenska podľa §255 vládneho nariadenia č. 198/1941 Sl. z. (výnimka platila aj pre rodičov Leopolda Šťastného) a dostal povolenie vykonávať činnosť v športovom klube. V roku 1942, po udelení výnimky, sa stal (neoficiálne) trénerom armádneho klubu OAP Bratislava a získal aj hodnosť poručíka. S mužstvom OAP získal v ročníku 1942/1943 titul majstra Slovenska. Paradoxne - hoci bol trénerom OAP Bratislava - nastúpil v niekoľkých ligových, resp. priateľských zápasoch za ŠK Bratislava, napr. 12. 7. 1942 v Baťovanoch a 9. 5. 1943 proti ŠK Ružomberok. V roku 1949 ako tréner Sokola NV Bratislava (dnešný ŠK Slovan Bratislava) priviedol ako prvý mimopražský tím k titulu majstra ČSR.
Známy bol aj tým, že hráčom vymýšľal prezývky, ktoré sú používané dodnes, známa je predovšetkým prezývka pre Jána Popluhára – Bimbo.  V apríli 1953 ho zatkla ŠtB a tri mesiace ho podrobovala výsluchom - 7. júla 1953 bol prepustený. Po prepustení opäť trénoval Slovan Bratislava. V roku 1965 emigroval, ostal v Rakúsku a do roku 1968 bol trénerom FC Wacker Innsbruck. V rokoch 1968 - 1975 trénoval futbalovú reprezentáciu Rakúska. Koncom sedemdesiatych rokov sa presťahoval do Kanady. Od roku 2009 je vo viedenskej štvrti Donaustadt (22. okres) po ňom pomenovaná ulica ("Stastnyweg")
28. júna 1944 sa oženil so Zdenkou Štifterovou, 22. júna 1954 sa rozviedli. Mali dve deti - dcéru Helenu a syna Michala. Leopold Šťastný je pochovaný na cintoríne v Slávičom údolí v Bratislave.