Admiral Graf Spee (ťažký krížnik)

Stavba

Obmedzenia po kapitulácii v 1. svetovej vojne zakazovali Nemcom stavať bojové lode so štandardným výtlakom väčším než 10 000 ton. Preto vznikla trieda Deutschland pozostávajúca z troch lodí: Deutschland, neskôr premenovaná na Lützow, Admiral Scheer a Admiral Graf Spee. Stavba lode Graf Spee sa začala najskôr, 1. októbra 1932. Trup bol spustený na vodu 30. júna 1934 a loď bola uvedená do služby 6. januára 1936.
Projekt tzv. pancierovej lode (Panzerschiffe) bol na vtedajšiu dobu mimoriadne progresívny a novátorský. Pri stavbe boli použité najkvalitnejšie materiály: vysokopevná oceľ, ľahké kovy, špeciálne zliatiny, pričom namiesto nitovania bolo po prvýkrát v histórii vo veľkom použité elektrické zváranie.
Posádku spočiatku tvorilo 586 mužov a 33 dôstojníkov, od roku 1935 bol počet mužov zvýšený na 970 a počet dôstojníkov klesol na 30.

Pohon a pancierovanie

Vďaka váhovým úsporám bolo možné použiť mohutnú výzbroj aj účinnejšie pancierovanie. Pre dosiahnutie väčšieho akčného rádiusu boli namiesto obvyklých parných turbín použitých osem dvojdobých naftových motorov MAN-9 (údaje o výkone sa značne rozchádzajú: od 23 214 kW do 41 748 kW), ktorých výkon sa prevodovkou Vulcan prevádzal na 2 lodné skrutky, ktoré dokázali plavidlu pri ideálnych podmienkach udeliť rýchlosť až 30 uzlov, v praxi bola maximálna rýchlosť 28,5 uzla.
Bočný pás chrániaci kotolne, strojovne, sklady munície a ostatné dôležité časti lode mal hrúbku od 80 do 100 mm, čo bolo na tú dobu na bojovú loď málo; aj preto nikdy nebola oficiálne klasifikovaná ako bojová. Tento pás sa mierne prekrýval s protitorpédovými oddielmi. Na prove mal hrúbku od 30 do 60 mm, na korme 18 – 60 mm. Podhladinová časť bola chránená ešte 45 mm prepážkou (dvojité dno). Paluba dosahovala hrúbku od 30 do 80 mm. Veže hlavného kalibru od 100 do 160 mm, barbety a veliteľská veža až 150 mm.

Výzbroj

Hlavnú výzbroj tvorilo šesť diel kalibru 280 mm (po troch v dvoch vežiach), ktorých účinný dostrel činil 27 km. Granáty vážili 330 kg. Tieto delá patrili k nemeckej technologickej špičke, keďže ich výrobcom bol koncern Krupp (ten o. i. vynašiel zozadu nabíjané delá). Ďalej Graf Spee niesol 8 diel kalibru 150 mm, uložených v jednohlavňových vežiach typu MPL, s dostrelom 23 000 m, tiež 6 diel kalibru 105 mm. Protilietadlovú výzbroj bolo možné rozložiť rôzne. Každopádne mohol niesť maximálne 6 kanónov kalibru 88 mm, 8 – 18 kanónov kalibru 37 mm aj 10 – 30 kusov 20 mm kanónov. Graf Spee tiež niesol 8 torpédometov kalibru 533 mm. Loď niesla tiež dve palubné lietadlá Heinkel He 60, neskôr nahradené typom Arado Ar 196. Na lodi bol nainštalovaný radar, pravdepodobne FuMO 27.

Vrak

Po svojom potopení vyčnieval Admiral Graf Spee z veľkej časti nad hladinu. Hneď po potopení sa Briti snažili vrak od Uruguajcov kúpiť, pretože ich zaujímali materiály a použité technológie. Predovšetkým však radar, ktorý bol na oveľa vyššej úrovni ako ten britský. Britom sa skutočne podarilo odmontovať dôležité časti a odviesť ich do Británie.
V súčasnosti leží vrak mierne naklonený na pravobok a je rozlomený na tri časti. Je plný bahna; vo vode v blízkosti vraku je minimálna viditeľnosť a potápanie v silných prúdoch je veľmi riskantné. v roku 1999 vyzdvihol tím Oxfordskej univerzity z vraku 150mm delo, ktoré po rekonštrukcii stojí v centre Memorial park pred námorným múzeom v Montevideu. V posledných rokoch sa snažia súkromní investori vrak vyzdvihnúť a premeniť na múzeum. Zatiaľ sa podarilo získať len časť potrebných financií: hlavný problém je odstránenie 8 000 ton bahna a piesku. 25. februára 2004 sa podarilo vyzdvihnúť 10-metrový diaľkomer pre ťažké delá s hmotnosťou 27 ton z Kruppovej ocele a optikou Carl Zeiss slúžiaci k paľbe z 280mm del, ktorý bol vo svojej dobe technologický unikát. Plánuje sa, že po vyzdvihnutí a rekonštrukcii bude loď vystavená v Montevideu. Záchranné práce natáča slávny režisér James Cameron. Väčšina nemeckých veteránov, ktorí považujú vrak za cintorín však jeho vyzdvihnutie odmieta.