google/wiki40b huggingface dataset:
Garonne

Garonne je významná francúzska rieka o dĺžke 647 km (vrátane 75 km dlhého ústia Gironde). Plocha povodia meria 84 811 km².

Etymológia mena

V dobách Caesara sa názov písal Garumna, slovo sa skladá zo základu garr- (skala, kameň) a prípony -unn / -onna (prameň, rieka). Jeho význam by sa teda dal preložiť ako kamenistá rieka, alebo bystrina.
V Pyrenejách sa Garonne nazýva era Garona, čo v horskej gaskonštine znamená rieka.
Rieka dala meno trom francúzskym departementom – Haute-Garonne, Tarn-et-Garonne a Lot-et-Garonne.

Priebeh toku

Rieka pramení v údolí Aran (Val d'Aran) v španielskych centrálnych Pyrenejách niekoľkými prameňmi v nadmorskej výške 800 až 2 300 m. Stáča sa na sever, kde po chvíli prekračuje francúzske hranice v mieste zvanom Pont du Roy pri mestečku Fos. Než opustí Pyreneje, preteká ešte pútnickým mestom Saint-Bertrand-de-Comminges, kde sa jej tok stáča mierne na východ. Na hornom toku tečie v úzkej hlbokej doline a má prudký spád. Potom preteká veľkým údolím, Garonskou nížinou a stáva sa typickou rovinnou riekou s dobre vypracovaným riečnym údolím. Smeruje opäť na severozápad, kde postupne stretne väčšie mestá Toulouse, Agen a Bordeaux. Medzi Toulouse a Bordeaux sa do Garonny vlievajú jej najväčšie prítoky Tarn a Lot, tvoriaci vodný systém Centrálneho masívu. Pri Bordeaux dosahuje šírka rieky 500 m. Za Bordeaux sa Garonna spoločne s Dordogne pozvoľna vlieva do Biskajského zálivu v podobe 75 km dlhého a až 11 km širokého ústia, nazývaného Gironde.

Vodný režim

Na hornom toku a v okolí Toulouse sa hodnota prietoku odvíja hlavne od snehových zrážok a následného jarného topenia vo vyšších nadmorských výškach Pyrenejí. Na dolnom toku rieky záleží na množstve dažďových zrážok a objem vody v jednotlivých prietokoch, hlavne z Centrálneho masívu. Prietok sa prudko mení v priebehu roka. Maximálny prietok dosahuje rieka od marca do júna, keď dochádza k povodniam (niekedy i katastrofálnym). Druhé maximum nastáva na jeseň. Priemerný prietok vody v ústí činí približne 680 m³/s, maximálny až 8 000/m³/s. V Bordeaux dosahuje rieka veľkú šírku, nakoľko sa na nej prejavujú príliv a odliv. Pri silných prílivoch môže dokonca dochádzať k výskytu výraznej prílivovej vlny.

Vodná doprava

Rieka je splavná od oceánu do mesta Langon, približne 50 km za Bordeaux. V 19. storočí bol preto postavený postranný kanál, umožňujúci plavbu až do Toulouse, kde je napojený na prieplav Canal du Midi, spájajúci Toulouse so Stredozemným morom. Bolo tu taktiež vybudovaných niekoľko ďalších kanálov (Saint-Martory, Brienne). Hoci je rieka významná pro dopravu tovarov a materiálu, nie je splavná pre objemnejšie lode, ktoré doplávajú maximálne do Langonu. Postranný kanál, ktorý odtiaľto vedie do Toulouse je potom určený takmer výlučne pre osobnú dopravu. V poslednej dobe bol do Langonu dovezený napríklad materiál pre výrobu Airbusu A380 v Toulouse, centre leteckého priemyslu. Pre túto príležitosť bola skonštruovaná špeciálna loď, nazvaná Ville de Bordeaux.

Energetika

Úsek medzi Pyrenejami a Toulouse je často využívaný pre výstavbu vodných elektrární. Okrem toho sa na brehoch rieky nachádzajú dve jadrové elektrárne – Blayais a Golfech.
La Chapelle-Blanche (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 4,13 km². Najvyšší bod je položený 732 m n. m. a najnižší bod 296 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 541 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marboz

Polohopis

Marboz má rozlohu 40,14 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Marboz má 2178 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ján Brezina

Životopis

Pochádzal z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval vo Východnej, v Liptovskom Mikuláši a v rokoch 1937 –1941 na filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, kde študoval odbor slovenčina –francúzština. V rokoch 1942 – 1943 pracoval ako úradník v Bratislave, v rokoch 1943 – 1946 pracoval v Literárnovednom ústave SAV a odtiaľ odišiel pracovať do Matice slovenskej v Martine. V rokoch 1952 – 1954 bol šéfredaktorom vydavateľstva Matice slovenskej, odkiaľ sa vrátil do Ústavu slovenskej literatúry SAV v Bratislave, kde zostal pracovať až do roku 1984, kedy odišiel do dôchodku.

Tvorba

V začiatkoch svojej literárnej tvorby bol ovplyvňovaný poetikou slovenského nadrealizmu a najmä európskou avantgardou. Vo svojich dielach zobrazuje protiklady medzi vnútorným svetom a okolitou realitou. Odsúdil v nich vojnu a násilie, neskôr sa v jeho dielach stavia do popredia túžba po aktívnom živote. Okrem písania básní sa venoval i literárnovednej práci, v ktorej sa orientoval na teoretický a historický výskum. Ako literárny historik a teoretik sa zaoberal poéziou 20. storočia. Okrem toho tiež sporadicky prekladal z francúzskej literatúry (Honoré de Balzac, Charles Baudelaire, Paul Éluard a i.).
Charix

Poloha

Charix má rozlohu 18,27 km². Najvyšší bod je položený 1 046 m n. m. a najnižší bod 580 m n. m.

Obyvateľstvo

Charix má 300 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ventabren

Poloha

Obec má rozlohu 26,32 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4674 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Manosque

Poloha

Manosque má rozlohu 56,73 km². Najvyšší bod je položený 730 m n. m. a najnižší bod 279 m n. m.

Obyvateľstvo

Mesto má 22 321 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hamamacu

Hamamacu (jap. 浜松市 – Hamamacu-ši) je mesto na západe prefektúry Šizuoka v Japonsku a najväčšie mesto tejto prefektúry. 1. júla 2005 bolo zlúčené s 11 susednými mestami a stalo sa mestom určeným vládnym nariadením 1. apríla 2007.
Má rozlohu 1511,17 km² a žije tu 808 182 obyvateľov (2007).
Meyenheim

Poloha

Obec má rozlohu 12,78 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 728 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Augea

Poloha

Obec má rozlohu 7,52 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexander Georgievský

Životopis

Študoval na gymnáziu v Petrohrade, inžinierske staviteľstvo na ČVUT v Prahe. Odborník vo výstavbe železobetónových a oceľových konštrukcií. Konštruktér Ústrednej stavebnej správy Ministerstva dopravy a verejných prác v Banskej Bystrici (1939 – 1945), projektant a konštruktér mostov v Banskej Bystrici (1944). Projektoval mosty na trati Banská Bystrica – Diviaky, železničnú stanicu a sklad, budovu elektrární v Banskej Bystrici.
Alen Ploj

Futbalová kariéra

Alen Ploj odštartoval svoju kariéru v slovinskom klube Jarenina. V roku 2007 prestúpil do juniorského tímu Nogometni klub Maribor, v ktorom pokračoval aj v seniorskom mužstve. V roku 2015 hral za tím FC ViOn Zlaté Moravce za ktorý odohral šesť zápasov a strelil jeden gól. Na jar roku 2016 prestúpil do poľského klubu GKS Belchatów kde odohral dvanásť stretnutí a strelil štyri góly. V sezóne 2016/17 hral za klub Bytovia Bytów, kde odohral šestnásť stretnutí a strelil tri góly. Od novej sezóny 2017 hráva druhú najvyššiu poľskú futbalovú súťaž za klub Wisła Puławy.

Reprezentácia Slovinska

Alen Ploj reprezentoval svoju krajinu v mládežníckych tímoch Slovinska. Reprezentovať začal v roku 2008 za slovinsky reprezentačný tím do 16 rokov odohral tri zápasy. Za reprezentačný tím Slovinska do 17 rokov odohral dva zápasy v tom istom roku. V roku 2010 reprezentoval svoju krajinu v štyroch zápasoch. V zápase 9. októbra 2010 odohral celý zápas proti rovesníkom zo Slovenska (Slovinsko „19“ – Slovensko „19“ 0:1). V rokoch 2011 - 2013 hrával za reprezentačný tím Slovinska do 20 rokov za ktorý odohral sedem zápasov a strelil dva góly. V roku 2013 hral za reprezentačný tím Slovinska do 21 rokov za ktorý odohral štyri zápasy.
Saint-Priest-la-Vêtre

Poloha

Obec má rozlohu 5,17 km². Najvyšší bod je položený 820 m n. m. a najnižší bod 607 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fontaine-sur-Ay

Poloha

Obec má rozlohu 7,72 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 331 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Épeautrolles

Poloha

Obec má rozlohu 9,31 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antagonistická hra

Antagonistická hra je podľa teórie hier každá hra dvoch hráčov s konštantným súčtom s úplnou informáciou.
Winternitzove mlyny

Winternitzove mlyny v Pardubiciach je budova mlynov architekta Josefa Gočára. Navrhol ich pre bratov Egona a Karla Winternitza. Stoja na pravom brehu rieky Chrudimky pred sútokom s Labe, v Bílém Předměstí v tesnej blízkosti renesančného historického centra mesta. Stavba budovy začala roku 1909. Neskôr boli mlyny ďalej rozšírené.
Roku 2014 boli mlyny zaradené na zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky.

Dejiny

Pardubice, doteraz provinčné a predovšetkým poľnohospodárske mesto v Polabí, sa v tej dobe vďaka železničnému uzlu stávali zaujímavejšími pre obchodníkov a priemyselníkov. Na začiatku 20. storočia kvôli rovinatému povrchu a nevyhovujúcim podmienkam vodných tokov prebiehala rozsiahla regulácia riek, z ktorých slepých ramien vznikali umelé jazerá (melancholicky pripomínajúce renesančné rybnikárstvo). Pri Chrudimke a Labe vznikli parkové plochy (relaxačné zóny) okolo ktorých sa rozširovala zástavba mesta, pretože mesto zažívalo prudký nárast obyvateľstva. Mlyny nevyužívali náhon najbližších riek Labe a Chrudimky, ale cca 10 km dlhého umelého kanála Halda z riečky Loučná, ktorá je prítokom Labe.
Prevádzka mlynov bola ukončená v roku 2013. Ich vlastník, spoločnosť Goodmills, potom dlho pre objekt hľadal kupca. Až v roku 2016 objekt kúpili manželia Smetanovi. Plánujú postupnú obnovu miesta a jeho nové využitie.

Architektúra

Winternitzove mlyny, ako nová dominanta vizuálne svojou monštrozitou, nadväzujú na zámok rodu Pernštejnovcov. Ich architektúra je asociáciou babylonskej Ištarinej brány – odpoveďou na prudko vzrastajúce materiálne potreby obyvateľstva. Gočár počas realizácie tejto stavby projektoval rašelinové kúpele v neďalekej Bohdaneči, otvorené 1. mája 1913, v tvare kvetu lekna a Dům U Černé Matky Boží s kubistickými interiérmi vinárne a kaviarne Orient (so svietidlami kryštalického tvaru na balkónoch a v oknách prvého poschodia). Renesančná spomienka je zhmotnená motívom lastovičích chvostov, ktorými boli mlyny doplnené v dvadsiatych rokoch, keď súbežne Pavel Janák projektoval Pardubické krematórium a palác Adria v Prahe, ktorý architekt Le Corbusier označil „za masívnu stavbu asýrskeho charakteru“.
Saint-Jean-Saint-Maurice-sur-Loire

Poloha

Obec má rozlohu 23,57 km². Najvyšší bod je položený 803 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 125 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bolus

Vznik

Bolus vznikol vyzrážaním pár a preto je jeho zrnitosť celkom nulová, na rozdiel od zemitých odtieňov, ako je oker alebo umbra. Farba škály siaha od bielej až cez žltú a hnedo-červenú až po tmavohnedú. Chemické zloženie a tým aj farba a správanie sa pri vypálení sa mení. Záleží na obsahu oxidu kremičitého, hlinitého a oxidov železa a mangánu, na možných alkalických zeminách. Žlté druhy sa vypaľujú červeno, rovnako ako tie hnedé, ak nebol prítomný oxid mangánu. Ak je mangán prítomný farba zostavá hnedá. Zo zemitých odtieňov sú vhodné pre použitie ako bolus zeminy, čo najjemnejšie a čo s najmenším obsahom kremeňa. Zeminy bez obsahu oxidu železa sú biele a označujú sa ako kaolín.

Vlastnosti

V surovom stave aj po vypálení má červenú alebo bielu farbu alebo ostatne zemité farby. Je mäkký a plastický. Na rozdiel od iných ílových minerálov má dobré sorpčné vlastnosti. Biely bolus t.j kaolín je najčistejší druh hlinky kryštalickej štruktúry a veľmi mäkkej textúry. Červený bolus t.j arménsky bolus, červený oker, terra rossa, je zemitá odroda krveľu (hematit) s prímesou hlinky a vápenca. Je bohatý na oxidy železa. Na rozdiel od okru má veľmi mäkkú textúru a hebkosť.

Využitie

V staroveku bol využívaný k výrobe keramiky (s bolusom označovaná ako Böttgerova kamenina). V rímskej antike sa jemná bolusová hlinka používala na výrobu nádob (terra sigillata). Tzv. arménsky bolus je považovaný za najkvalitnejšiu hlinku používanú v knižnej maľbe. Po zmiešaní s organickým pojivom – bielkom alebo glejom – bol používaný pod označením poliment ako podklad na pozlacovanie na doskových obrazoch a sochách od obdobia gotiky. V dobe baroka a rokoka sa z neho pripravovali bolusové podklady, ktoré podporovali plné rozvinutie iluzívneho šerosvitu. Od 17. storočia bolus slúžil tiež k podmaľbe obrazov, najmä v nizozemskom maliarstve. Nevýhodou bolo, že zároveň spôsobovalo stmavenie obrazov. Najbežnejším je červený bolus (rudka, poliment, červený oker, terra rossa), bohatý na oxidy železa. Sfarbenie od svetlo žltej cez okrovú až ku tmavohnedej je určené relatívnym podielom železa alebo mangánu. Biely bolus (bolus alba, porcelánová hlinka, kaolín) je používaný v keramike alebo sa z nej pripravuje glejová farba (šeps) k podmaľbe obrazov a polychrómovaných sôch. Používa sa pri výrobe ultramarínu, špeciálnych druhov papiera a pastelov. Odtieň určuje obsah horčíka. Novodobo sa z hliniek vyrábajú špecifické svojou farbou, napr. niektoré druhy fajok, špičky na fajky, sošky a povrch keramických predmetov.

Výskyt

Ložiska bolusu sa nachádzajú v Nemecku, Taliansku, Arménsku a na ostrovoch Lemnu (Terra Lemia) a Samos (Terra Samia). Jeho ložiská sú tiež v Nórsku, Česku a na Morave.
Jozef Cincík (fotograf)

Životopis

Po maturite na Obchodnej akadémii v Martine (1927) bol do roku 1939 zamestnaný vo Všeobecnom penzijnom ústave v Bratislave. Tu začal fotografovať. Od roku 1932 bol externým fotografom, neskôr fotoreportérom pobočky ČTK v Bratislave, čím sa stal prvým slovenským agentúrnym fotoreportérom. V STK vytvoril prvé profesionálne pracovisko spravodajskej fotografie a bol prvým profesionálnym fotografom a reportérom. Fotografoval tiež aktivity Slovenskej armády na východnom fronte.
O Jozefovi Cincíkovi doteraz nevyšla ucelená publikácia. Jedinou ucelenou biografiou je jedinečná rozsiahla diplomová práca "Jozef Cincík - prvý agentúrny fotoreportér na Slovensku", ktorou úspešne ukončil svoje štúdium na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1993 novinár, fotoreportér, politik a diplomat PhDr. et Mgr. Rastislav Blaško.
Lanslebourg-Mont-Cenis

Polohopis

Lanslebourg-Mont-Cenis má rozlohu 93 61 km². Najvyšší bod je položený 1 356 m n. m. a najnižší bod 3 609 m n. m.

Obyvateľstvo

Lanslebourg-Mont-Cenis má 619 obyvateľov (2006).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Duntzenheim

Poloha

Obec má rozlohu 6,21 km². Najvyšší bod je položený 253 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 611 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Illiat

Polohopis

Illiat má rozlohu 20,37 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Illiat má 557 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Gagarinova ulica (Bratislava)

Popis

Ulica je situovaná zhruba v smere západ-východ. Na západnom konci nadväzuje na Prievozskú ulicu v blízkosti mimoúrovňového križovania s Bajkalskou ulicou. Na východnom konci prechádza do Popradskej ulice.
V celej svojej dĺžke je Gagarinova ulica koncipovaná ako nedelená štvorpruhová komunikácia s dvomi pruhmi v každom smere. Okrem vnútormestskej dopravy ulica slúži hlavne ako výpadovka a napojenie na diaľnicu D1.
Po celej dĺžke ulice je zriadená trolejbusová trať, ktorá je súčasťou vetvy na Dolné Hony v mestskej časti Vrakuňa.

Úsek Prievozská ulica - Tomášikova ulica

V tomto úseku ulica predstavuje hranicu medzi miestnou časťou Trávniky na severnej strane a miestnou časťou Prievoz na južnej strane.

Úsek Tomášikova ulica - diaľnica D1

V tomto úseku ulica predstavuje hranicu medzi miestnou časťou Pošeň na severnej strane a miestnou časťou Prievoz na južnej strane.

Úsek diaľnica D1 - Popradská ulica

V tomto úseku ulica predstavuje hranicu medzi mestskou časoťu Vrakuňa na severovýchodnej strane a miestnou časťou Prievoz na juhozápadnej strane.

Pôvod názvu

Pomenovaná je podľa sovietskeho kozmonauta Jurija Alexejeviča Gagarina.
Lembeye (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,39 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 774 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ecquedecques

Poloha

Obec má rozlohu 2,63 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 480 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tauriac (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 10,51 km². Najvyšší bod je položený 46 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 282 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lapeyrouse (Ain)

Polohopis

Lapeyrouse má rozlohu 20,04 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 277 m n. m.

Obyvateľstvo

Lapeyrouse má 290 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pedro Álvares Cabral

Životopis

Pedro Álvares Cabral pochádzal zo šlachtickej rodiny. Bol tretím synom Fernaa Cabrala. Ovládal niekoľko jazykov a tiež fyziku, geometriu, kartografiu a astronómiu.
V roku 1500 sa na žiadosť panovníka Manuela I. stal kapitánom druhej organizovanej výpravy do Indie. S trinástimi loďami opustil 9. marca Lisabon a pláva do Atlantického oceánu smerom k africkým brehom. Na lodiach bolo okolo 1 500 mužov. Na jednej lodi velil aj Bartolomeo Diaz.
Vo vodách okolo ostrovov Kapverdy , ktoré boli v tej dobe údajne neobývané, stratila expedícia jednu loď.
22. apríla zbadal pevninu a 23. apríla pristál pri brehoch Južnej Ameriky. Cabral si najskôr myslel, že ide o ostrov a preto ho nazval Ilha de Vera Cruz (ostrov pravého kríža) a prehlásil ho za majetok Portugalskej koruny. Neskôr Portugalci zistili, že nejde o ostrov a novú zem pomenovali Terra de Santa Cruz (Zem svätého kríža).
3. mája 1500 sa výprava vrátila k plneniu pôvodného plánu a od brehov Brazílie nabrala kurz k Mysu dobrej nádeje kam dorazila koncom mesiaca. V silnej búrke, ale výprava stratila štyri lode. Na jednej z nich zahynul aj Bartolomeo Diaz. Z flotily zostalo len sedem lodí, ktoré koncom júla dorazili do Mozambiku. 2. augusta priplávali do Melindy, kde flotila dostala sprievodcu na cestu do Indie. Počas cesty sa jedna z lodí poháňaná vetrom oddelila od flotily a 10. augusta roku 1500 bol tak objavený Madagaskar.
13. septembra dorazila flotila k indickým brehom v miestach dnešného štátu Kerala. Tu, ale neboli Portugalci vítaní. Arabskí obchodníci v nich videli konkurenciu. Došlo k boju. Portugalci po dva dni ostrelovali prístav a zapálili 15 arabských lodí. V boji prišli o 50 námorníkov. Vládca zo susedného prístavu Cochim ale prijal Portugalcov priateľsky a umožnil im dokonca založiť podnik pre podporu vzájomného obchodu. To bola aj úloha, ktorou portugalský kráľ Cabrala poveril.
16. januára 1501 sa flotila vydala na spiatočnú cestu domov, kde dorazila 23. júna 1501. Z pôvodných trinástich lodí sa ale domov vrátili len štyri. 
V roku 1502 bola vyslaná ďalšia výprava do Indie. Tej sa ale Cabral odmietol zúčastniť, pretože by sa musel deliť o velenie s ďalšími veliteľmi. Až do svojej smrti okolo roku 1520 žil na svojich pozemkoch v Santaréme.
Alfonz VI. (Kastília)

Alfonz VI. (ako kráľ Kastílie aj Alfonz I.;*1040 – † 1. júl 1109) bol kráľ Leónu (od 27. decembra 1065 do smrti), kráľ Kastílie (od 6. októbra 1072 do smrti), formálne aj kráľ Toleda (od 1085 do smrti) a kráľ Galície (1090 do smrti). Bol príslušníkom Navarrskej dynastie a synom kastílsko-leónskeho kráľa Ferdinanda I. Veľkého a Sanchy z Leónu.
Sférická astronómia

Sférická astronómia je odbor astronómie, ktorý sa zaoberá určovaním polohy objektov na nebeskej sfére, ako sú viditeľné v určenom čase, dátume a mieste na Zemi. Je to jeden z najstarších odborov astronómie. Je závislá od matematických metód sférickej geometrie a astrometrických meraní. Tento vedný odbor sa tiež nazýva aj pozičná astronómia.
Inverness

Dejiny

Jedna z prvých zmienok o meste pochádza z obdobia vlády Piktov. V roku 565 navštívil Inverness svätý Kolumba, aby pomohol piktskému kráľovi Brideiovi I. konvertovať ku kresťanstvu. Neskôr, v roku 1715, tu pôsobili jakobiti a vystavali tu pôvodnú pevnosť Fort George, ktorá bola po zbúraní znovupostavená smerom na severovýchod od mesta.
Tamássky okres

Tamássky okres (maď. Tamási járás) je okres v Maďarsku v župe Tolna. Jeho správnym centrom je mesto Tamási.
Saint-Martin-d’Auxigny (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 24,08 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 228 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Grangettes

Poloha

Obec má rozlohu 5,38 km². Najvyšší bod je položený 998 m n. m. a najnižší bod 847 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 244 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Richard Flimel

Richard Flimel  (* 1973) je slovenský ekonóm a právnik.

Štúdium

Flimel je absolventom Fakulty manažmentu na Univerzite Komenského v Bratislave. Na University of New Hampshire, v New Hampshire, v USA získal titul Master of Business Administration a taktiež titul Juris Doctor na Columbia University School of Law v New Yorku.

Kariéra

V rokoch 1994 až 1998 pracoval postupne v Tatrabanke a v J&T FINANCE GROUP. Od roku 2001 pracoval v právnej kancelárie Sullivan & Cromwell v New Yorku a Londýne. Od roku 2007 je generálnym riaditeľom TV JOJ.
Od roku 2011 pôsobí Richard Flimel ako predseda predstavensta JOJ Media House, a.s.
Arco do Triunfo da Rua Augusta

Arco do Triunfo da Rua Augusta je víťazný oblúk na Rua Augusta v Lisabone.

Opis

O postavení oblúku sa rozhodlo po zemetrasení v roku 1755, prvá verzia však bola v roku 1777 zbúraná. V roku 1873 začala nová výstavba podľa projektu architekta Veríssimo José da Costu z roku 1843-44; dokončená bola roku 1875.
Na vrchole oblúka je súsošie od Calmelsa, ďalšie sochy na fasáde vytvoril Vitor Bastos. Camelsova alegória zobrazuje Víťazstvo, Bastos stvárnil slávnych Portugalcov (Nuno Álvares Pereira, Viriato, Vasco da Gama a Marquês de Pombal).
Pod vrcholovým súsoším je nápis: VIRTVTIBVS MAIORVM VT SIT OMNIBVS DOCVMENTO.PPD
Eva Chorvátová

Životopis

Do roku 1958 študovala na Strednej ekonomickej škole v Žiline, 1960-1965 ekonomiku dopravy na VŠE v Prahe, 1965 Ing, 1975 Csc. Venovala sa výskumu technológie spracovania a ekonomickej efektívnosti technických zariadení pri spracovaní zásielok. V roku 1966-1968 vyučovala telekomunikačnú prevádzku a ekonomiku spojov na Strednej ekonomickej škole v Banskej Bystrici. Prednášala ekonomiku, organizáciu a plánovanie spojov, štatistiku spojov a účtovníctvo na VŠDS v Žiline.