google/wiki40b huggingface dataset:
Anděl (stanica pražského metra)

Charakteristika stanice

Anděl je trojlodná podzemná razená stanica metra umiestnená 35,5 m pod povrchom, s 27 pármi prestupov a plnou dĺžkou stredného tunela. Stanica je 145 m dlhá, z toho nástupište dosahuje dĺžku 110 m a šírku 18 m. Vedú z neho dva eskalátorové tunely, do dvoch vestibulov (severný a južný).
Stanica sa začala raziť v roku 1980. Výstavby sa zúčastnili sovietski inžinieri a architekti (napr. Lev Nikolajevič Popov), zatiaľ čo pracovníci česko-slovenského Metrostavu budovali v Moskve stanicu Pražskaja. Obidve stanice mali predstaviť štýl staníc v "družobnom" meste. Preto je stanica vyzdobená mozaikami, a v priestore nástupišťa sú umiestnené bronzové odliatky zobrazujúce tradičné motívy socialistického realizmu ako „priateľstvo“ so ZSSR, dobývanie vesmíru a pod. Tieto odliatky boli po nežnej revolúcii v roku 1989 odobraté, ale po niekoľkých mesiacoch opäť vsadené, pretože došlo k názoru, že históriu nemožno vymazať. Občas sa stávajú cieľom nájazdov vandalov, preto sú dnes niektoré značne poškodené. Moskovská stanica Pražskaja (nebola premenovaná) bola vyzdobená keramickými tvarovkami a vzbudzovala v moskovskom metre značnú pozornosť. Za stanicou sa nachádza technologický tunel v dĺžke 117,5 m.
Pod vestibulami sú umiestnené strojovne eskalátorov. Celá stanica má 163 miestností. Celkový obstavaný priestor je 81 690 m³.

Vestibuly

Severný vestibul je povrchový, nachádza sa pri križovatke Anděl a je súčásťou budovy Zlatý Anděl. Do roku 1999 bol tento vestibul betónový a zasklený, známy predovšetkým kamennou mozaikou s panorámou Moskvy z roku 1985. V roku 2000 musel byť kvôli prestavbe severný výstup dočasne uzavretý. Eskalátory, ktoré do neho ústia sú dlhé 59,5 m a na výšku dosahujú 29,75 m. Eskalátorový tunel sa mierne odchyľuje od osi stanice.
Južný vestibul je podpovrchový, umiestnený pri budove Ženské domovy v oblasti známej ako Na Knížecí, s rovnomennou autobusovou stanicou využívanou pre mestskú aj diaľkovú dopravu. Vo vestibule sa nachádza bronzová plastika s veľkým nápisom Moskva – Praha, ktorý pripomína socialistickú éru a Česko-Slovensko – Sovietsku spoluprácu pri výstavbe pražského metra. Je konštruovaný ako jedna hala s mnohými výstupmi na povrch s pevnými schodišťami a niekedy aj jedným eskalátorom, ktorá je na severnom konci zakončená eskalátorovým tunelom s tromi eskalátorovými ramenami o dĺžke 61,6 m a výške 30,8 m vedúcim na nástupište stanice.

Dizajn stanice

Celkový prierez nástupišťa tejto stanice sa podobá na strechy pravoslávnych kostolov. Biela farba mramoru určuje farbu snehu. V Moskve je tejto stanici najpodobnejšia stanica metra Rimskaja.

Povodne v roku 2002

Aj stanica Anděl bola zasiahnutá povodňami v roku 2002. Bolo teda nutné vymeniť technologické zariadenia, podhľady, niektoré obklady, osvetlenie a kompletne vyčistiť eskalátory, a to v šibeničnom termíne. Naopak všetky kamenné obklady museli byť zachované, aby sa nezmenil charakter stanice. V dôsledku veľkého tlaku vody došlo aj k popraskaniu obkladového koelginského mramoru pilierov, a k jeho povrchovému narušeniu, ktoré sa v súčasnosti prejavuje čiernymi šmuhami.
Pégairolles-de-l’Escalette

Poloha

Obec má rozlohu 32,13 km². Najvyšší bod je položený 822 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 146 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coudehard

Poloha

Obec má rozlohu 8,52 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morbid Angel

História

Morbid Angel vznikli v roku 1983, v Tampe na Floride. V roku 1987 vytvorili prvý album Abominations of Desolation, s ktorým však neboli spokojní a vydali ho až v roku 1991. Keďže materiálu nahrali viac, v roku 1989 vydali prvý album Altars of Madness.
Morbid Angel boli jednou z originálnych deathmetalových kapiel, ktoré si z ich thrash-metalových koreňov, pridaním blas-beatu, hrdelného spevu (growlingu) a temného tempa vytvorili vlastný, originálny štýl. V roku 1992 podpísali kontrakt s Giant Records a natočili hudobné video k piesni "God of Emptiness", ktoré im prinieslo trochu väčší úspech.

Témy textov

Texty sú väčšinou zamerané na satanizmus, okultizmus a anti-kresťanstvo. Na albume "Blessed Are the Sick", sa však začali zaoberať sumerskými bohmi. Veľa z týchto textov sú pozdravom Simonovi Necronomiconovi, ktorý bol ovplyvnený sumerskou mytológiou rovnako ako H.P. Lovecraft. Zaujímavosťou je, že ich albumy sú vydané v abecednom poradí, od A po Z. Trey Azagthoth povedal, že pri prvých dvoch albumoch to bola len náhoda, no ďalej to robili schválne.
Moloy

Poloha

Obec má rozlohu 19,23 km². Najvyšší bod je položený 519 m n. m. a najnižší bod 315 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 222 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Merné skupenské teplo tuhnutia

Hmotnostné skupenské teplo tuhnutia je teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram kvapaliny, ak sa pri teplote tuhnutia celý premení na pevnú látku o tej istej teplote.
Hodnota merného skupenského tepla tuhnutia je pre danú látku rovnaká ako hodnota merného skupenského tepla topenia.
Šachtový hrob

Šachtový hrob je pravouhlá, do skalného podkladu vytesaná alebo kameňom vyložená hrobová jama - šachta. Najznámejšie šachtové hroby pochádzajú z Mykén z obdobia prelomu stredného a neskorého heladského obdobia a z Alacahöyüku (Alaca Hüyük) v Turecku.

Mykénske šachtové hroby

Boli to vyhĺbené jamy, dolu vyložené menšími plochými kameňmi a obložené kamennými doskami. Mŕtveho uložili na dno pohrebnej jamy (pravdepodobne na kožušine), okolo bola uložená pohrbená výbava. Na vrchu boli položené drevené trámy, na nich ďalšie kamenné dosky a všetko bolo zasypané zeminou. Miesto hrobu bolo označené kamennou stélou aj dva mestre vysokou, s reliéfnou výzdobou.
V roku 1876 objavil archeológ Heinrich Schliemann hrobový okruh A, ktorý ležal vnútri hradieb vpravo od hlavnej brány. Bolo tam šesť hrobov, v ktorých bolo pochovaných 19 osôb – 9 mužov, 8 žien a dve deti. Hroby boli rozložené v kruhu o priemere 27,5 metrov. Osoby, ktoré boli pochované, patrili k významným osobnostiam Mykén, ako dosvedčuje pohrebná výzdoba.
Pohrebnú výbavu tvorili zlaté masky, vytepané z jemného zlatého plechu a položené na tvárach mŕtvych mužov, ďalej boli v hroboch uložené bronzové zbrane, vykladané zlatom a striebrom, šperky (čelenky, náramky, prstene), skrinky, poháre. Celkovo sa v hroboch našlo takmer 14 kg zlata. Hroby pochádzali z rokov 1600 – 1450 pred Kr.
Keď Heinrich Schliemann objavil hroby a videl ich bohatú pohrebnú výzdobu, v nadšení ich prisúdil mykénskemu kráľovi Agamemnónovi a jeho druhom, ktorých zavraždila Klytaimestra so svojím milencom Aigisthom po návrate mykénskeych bojovníkov z trójskej vojny. V skutočnosti sú hroby staršie o 250 až 400 rokov.
V roku 1951 bol pred hradbami Mykén objavený hrobový okruh B, v ktorom bolo 21 hrobov. Pochádzali z rokov 1650 – 1550. Len dve tretiny hrobov boli šachtové, ostatné boli jednoduché hrobové jamy. Posmrtnú výbavu tvorila keramika, zlaté a strieborné nádoby, bronzové meče a dýky, hroty oštepov, zbrane z obsidiánu a kameňa, maska z elektrónu, pečatidlo z ametystu a miska z horského krištáľu.
Andrej Koša

Život

Narodil sa v roku 1800 v Jazernici, do rodiny mlynára Pavla Košu a Zuzany rod. Pivkovej. 26. septembra 1824 sa zosobášil s Annou Rolkovou, dcérou martinského mešťana Juraja Rolku. V roku 1826 Košu prijali medzi mešťanov Turčianskeho Svätého Martina a do miestneho cechu krajčírov, ktorého bol v rokoch 1840 – 1854 cechmajstrom. 6. a 7. júna 1861 otvoril a spočiatku viedol Memorandové zhromaždenie, následne sa prihlásil za riadneho člena Matice slovenskej. Zomrel 17. februára 1887 v Turčianskom Svätom Martine.
Delnice

Časti mesta

Mesto sa skladá z 55 častí: Bela Vodica, Belo, Biljevina, Brod na Kupi, Crni Lug, Čedanj, Dedin, Delnice, Donja Krašićevica, Donje Tihovo, Donji Ložac, Donji Okrug, Donji Turni, Gašparci, Golik, Gornja Krašićevica, Gornje Tihovo, Gornji Ložac, Gornji Okrug, Gornji Turni, Grbajel, Guče Selo, Gusti Laz, Hrvatsko, Iševnica, Kalić, Kočičin, Krivac, Kupa, Kuželj, Leska, Lučice, Mala Lešnica, Malo Selo, Marija Trošt, Plajzi, Podgora Turkovska, Požar, Radočaj Brodski, Raskrižje Tihovo, Razloge, Razloški Okrug, Sedalce, Srednja Krašićevica, Suhor, Ševalj, Turke, Vela Voda, Velika Lešnica, Zagolik, Zakrajc Turkovski, Zalesina, Zamost Brodski, Zapolje Brodsko a Zelin Crnoluški.
Soudan (Loire-Atlantique)

Poloha

Obec má rozlohu 53,82 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 026 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Európium

Význačné charakteristiky

Európium je najreaktívnejšie z prvkov vzácnych zemín; na vzduchu okamžite oxiduje a pri reakciách s vodou pripomína vápnik; dodávky kovového prvku v tuhej forme i pod minerálnym olejom sú zriedka jasné. Európium sa na vzduchu vznieti pri teplote asi 150 až 180 °C.

Výstrahy

Toxicita zlúčenín európia nebola plne preskúmaná, ale nie sú žiadne jasné indikácie, že európium je vysoko toxické v porovnaní s ostatnými ťažkými kovmi. Kovový prach značí požiarny a explozívny hazard. Európium nemá žiadnu známu biologickú úlohu.
Katedrála svätých Petra a Pavla (Konstanca)

Názov

Okrem najpoužívanejšieho názvu Katedrála svätých Petra a Pavla sa pre tento chrám používa aj názov  Arcibiskupská katedrála Tomisu (rum. Catedrala Arhiepiscopala a Tomisului).

Charakteristika a dejiny

Katedrála bola postavená v rokoch 1883 - 1885 a kostol sa stal prvým pravoslávnym náboženským stánkom na území Dobrudže postaveným po oslobodení tohoto regiónu spod nadvlády Osmanskej ríše.
Základný kameň chrámu bol podpísaný vtedajším králom Karolom I. a jeho ženou Elizabetou a bol posvätený biskupom Iosifom Gheorghianom.
Katedrála bola postavená pod vedením významného architekta Iona Mincua podľa plánov architektov Alexandrua Orăscua a Carola Benișa. Ako materiál pre výstavbu bli použité tehly a betónové bloky. Interiér kostola bol naplánovaný Ionom Mincuom, ale väčšina vnútorného vybavenia bola vyrobená podľa jeho plánov v Paríži. Nábytok je prevážne dubový na niektorých miestach so zlatým kovaním.
Interiér kostola bol vymalovaný umelcom Demetrescuom Mireaom v roku 1888, teda tri roky po dokončení stavby, ale z dôvodu škandálu, ktorý vznikol z dôvodu štýlu, akým boli maľby zhotovené bol vysvätený až v roku 1895, teda desať rokov po výstavbe.
V roku 1923 sa stal biskupským chrámom pri príležitosti obnovenia konstanckého biskupstva.
Chrám bol vážne poškodený v priebehu druhej svetovej vojny v dôsledku sovietskeho bombardovania v roku 1941 a následne zrenovovaný v roku 1951. Znovuotvorený bol kostol 14. januára 1951 Justinianom Marinom, patriarchom Rumunskej pravoslávnej cirkvi.
Neskôr bol zrenovovaný aj interiér chrámu, ktorý bol nanovo vymaľovaný, Maľby zhotovené technikou fresiek sú dielom dvoch umelcov Gheorgheho Popescua a Niculiny Dony Delavranceaovej. Tieto maľby vznikali v rokoch 1959 - 1965.
V roku 2001 chrám získal štatút arcibiskupského chrámu s kláštorným charakterom. Odvtedy sa tu konajú bohoslužby dvaktrát denne a to ráno a večer. Slúžené sú mníchmi, ktorí žijú v Arcibiskupskom paláci, nachádzajúcom sa vedľa kostola.
Je najväčším a najvýznamnejším pravoslávnym chrámom v rumunskej Dobrudži. Nachádza sa v historickom centre Konstance na ulici strada Arhiepiscopiei 25 v blízkosti ulice bulevardul Elisabeta a  konstanckého kasína.
La Chapelle-Saint-Ouen

Poloha

Obec má rozlohu 7,85 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 103 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buffalo Sabres

Dejiny klubu

Buffalo Sabres prvýkrát vstúpili do NHL v roku 1970, ako expanzia súťaže spolu s tímom Vancouver Canucks. Prvými vlastníkmi klubu boli Seymour a Northrup Knox. V meste Buffalo už predtým pôsobil v AHL klub Buffalo Bisons.
Od septembra 1996 hrali svoje domáce zápasy na štadióne Marine Midland Arena (štadión dnes nesie názov KeyBank Center). Sezóna 1996-97 bola jedna z najúspešnejších sezón klubu, klub vyhral Severovýchodnú divíziu, tréner Nolan vyhral cenu trénera s najväčším prínosom pre tím v uplynulej sezóne, Jack Adams Award, útočník Michael Peca získal Trofej Franka J. Selkeho a v bránke exceloval Dominik Hašek, ktorý získal Vezinovu a Hartovu trofej. Klub ale prehral v druhom kole play-off s Philadelphiou Flyers.
Pred sezónou 2006-07 Sabres odhalili svoje nové logo a dresy, išlo o návrat k žlto-modrej kombinácii. Táto sezóna sa pre nich začala vynikajúco, Sabres vyhrali prvých 10 zápasov, čím sa stali len druhým klubom v histórii NHL, ktorému sa to podarilo. Vďaka výborným výsledkom obsadili na konci sezóny prvé miesto vo Východnej konferencii. V play-off postúpili cez New York Islanders a New York Rangers do finále konferencie, kde ale podľahli klubu Ottawa Senators 1-4 na zápasy.
Neexistuje
Ralph Copeland

Životopis

V rokoch 1865 – 1867 študoval astronómiu na univerzite v Göttingene a do roku 1869 pracoval v miestnom observatóriu. 1869/1870 bol členom druhej nemeckej polárnej expedície pod vedením kapitána Carla Koldeweya. Následne pracoval v súkromnom observatóriu Williama Parsonsa na jeho sídle v írskom Birre. V roku 1874 sledoval na Mauríciu a v roku 1882 na Jamajke Prechod Venuše. Od roku 1889 do svojej smrti bol tretím riaditeľom Royal Observatory Edinburgh.
Objavil 35 NGC-objektov, väčšinu z nich 72-palcovým teleskopom Williama Parsonsa. Sedem z nich v súhvezdí Leva bolo pomenovaných Copeland-Septett.
Hyena hnedá

Opis

Dospelé jedince dorastajú do dĺžky 1,3 m, pričom chvost meria okolo 21 cm, a vážia približne 38 – 47 kg. Hyeny hnedé majú dlhú tmavohnedú až čiernu srsť, na krku svetlý „šál“, fľakatú sivastú tvár a pruhované nohy.

Správanie

Hyeny hnedé sú teritoriálne. Vytvárajú voľné klany, ktoré bránia ich územia. Teritórium klanu sa mení a jedinci bývajú počas svojho života členmi viacerých klanov. Jej areál výskytu zasahuje ďalej do púštnych oblastí než areál iných hyen.

Potrava

Tento druh má silné čeľuste a trháky, typické pre hyeny, ktorými dokáže rozdrviť kosti a dobrý čuch, vďaka nemu vycíti zdochlinu až na vzdialenosť 14 km. Na morskom pobreží púšte Namib loví mláďatá uškatcov, pričom má úspešnosť 14 % (november) až 47 % (január).
Toufflers

Poloha

Obec má rozlohu 2,39 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 988 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baigneaux (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 6,58 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 121 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovo (filozofia)

Slovo si filozofovia vysvetľovari a definovali veľmi pestro:
Podľa a A.Govindu je slovo pečať mysle, výsledok – alebo lepšie povedané zastávka – nekonečného radu skúseností, ktoré zasahujú do prítomnosti z nepredstaviteľne vzdialenej minulosti a stáva sa samo východiskovým bodom navého nekonečného radu, ktorý zasahuje do práve tak nepredstaviteľnej budúcnosti. Slová sú počuteľným, ktoré spočíva na nepočuteľnom, tvarom a mocou myšlienky, ktorá vychádza z toho, čo je za myšlienkou.
Bohuslav Havránek

Prof. PhDr. Bohuslav Havránek, DrSc., (* 30. január 1893, Praha – † 2. marec 1978, Praha) bol český filológ, bohemista, profesor porovnávacej slovanskej filológie a čelný predstaviteľ Pražského lingvistického krúžku, profesor na Masarykovej univerzite v Brne, neskôr na Karlovej univerzite v Prahe, dlhoročný riaditeľ Ústavu pre jazyk český, člen viacerých akadémií vied, člen mnohých zahraničných lingvistických asociácií. Bol jednou z vedúcich osobností česko-slovenskej jazykovedy.
Jeho najvýznamnejšou prácou z odboru slavistiky je dvojzväzkové dielo Genera verbi v slovanských jazycích (1928, 1937), v ktorom sa okrem slovesného rodu zaoberá aj inými stránkami slovanského slovesa. Dôležitou oblasťou jeho vedeckej činnosti bola paleoslovenistika. Zaoberal sa otázkami cyrilo-metodovskej kultúry a jazyka staroslovienskych pamiatok českého pôvodu.
Jeho vedeckovýskumná práca v oblasti bohemistiky bola značne rozsiahla. Medzi najdôležitejšie diela patria Československá vlastivěda (3. zväzok, 1934), Vývoj spisovného jazyka českého (1936). Zúčastnil sa tvorby veľkých lexikografických diel spisovnej češtiny Príručnom slovníku jazyka českého (1942 - 1957) a na štvorzväzkovom Slovníku spisovného jazyka českého (1958 - 1971).
Valaire

Poloha

Obec má rozlohu 6,68 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 73 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sauveur-de-Puynormand

Poloha

Obec má rozlohu 5,57 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 406 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paris-l’Hôpital

Poloha

Obec má rozlohu 2,74 km². Najvyšší bod je položený 398 m n. m. a najnižší bod 245 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 274 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stamford (Connecticut)

Stamford je mesto v okrese Fairfield County v americkom štáte Connecticut. Má rozlohu 134,9 km² a žije tu 120-tisíc obyvateľov podľa sčítania v roku 2005, na rok 2006 bol odhad takmer 127-tisíc a počet obyvateľov rýchlo narastá a v metropolitnej oblasti žije okolo 900-tisíc obyvateľov, pričom sám Stamford je súčasťou metropolitnej oblasti New Yorku. Patrí medzi 4 najväčšie mestá v Connecticute.
Ourches

Poloha

Obec má rozlohu 9,23 km². Najvyšší bod je položený 1 000 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kolektívny dom

Kolektívny dom je obytný dom pavlačového, chodbového alebo kombinovaného typu pre niekoľko stoviek až tisíc obyvateľov. Okrem bytových jednotiek sú tu zahrnuté spoločné prevádzkové a sociálne vybavenie (jasle, materská škola, družina, jedálne, knižnice, klubovne, kiná, predajne, telocvične, prednáškové sály, dielne pre záujmovú činnosť a podobne).
Idea kolektívnych domov sa začala datovať už v Slnečnom štáte talianskeho renesančného utopistu Tommasa Campanellu a v prácach sociálnych utopistov 19. storočia ( Henri de Saint-Simon, François Marie Charles Fourier, Robert Owen).
Myšlienka kolektívneho domu bola pod vplyvom sociálno–utopických predstáv 19. storočia a predpokladala prepojenie individuálneho priestoru s ideálmi kolektivizmu.
V 20. rokoch 20. storočia bola koncepcia kolektívneho domu podrobne rozpracovaná sovietskymi urbanistami, kolektívne domy boli vybavované spoločnou kuchyňou a jedálňou. Po roku 1930 už nebol výhradne uplatňovaný princíp podoby kolektívneho domu, no niektoré námety zobecneli a boli použité aj v ďalších rokoch a to hlavne po 2. svetovej vojne.
V období Česko-Slovenska boli postavené na území Česka dva najvýznamnejšie kolektívne domy v Litvínove (architekti Evžen Linhart a Václav Hilský, 1946-1958) a v Zlíne ( Jiří Voženílek, 1949-1950). Osobitný variant tzv. malého mesta vo veľkomeste uskutočnil Le Corbusier v obytnom bloku Unité d`habitation v Marseille (1946-52).
Chemiré-en-Charnie

Poloha

Obec má rozlohu 11,47 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dornas

Poloha

Dornas má rozlohu 17,63 km². Najvyšší bod je položený 1 201 m n. m. a najnižší bod 584 m n. m.

Obyvateľstvo

Dornas má 283 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bitka pri Kadeši

Pozadie

Počas vlády 18. a 19. dynastie boli Egypťania postupne vytlačovaní z povodia rieky Orontes ("horný retnu") do oblasti v okolí rieky Jordán ("džadi"). Počas vlády Amenhotepa I. začala ríša Mitanni expanziu do Sýrie. Práve na úkor tejto ríše egyptské územie zasahovalo počas vlády Thutmoseho I. až k rieke Eufrat, pravdepodobne niekde do oblasti mesta Mari v severnej Sýrii.
Na začiatku tohto obdobia boli Chetiti stále len voľným zoskupením kupeckých štátov. Kadeš bol pravdepodobne silnejší nepriateľ, uplatňujúci svoj vplyv ďaleko na juhu až v oblasti mesta Megiddo. Amenhotep II., syn a regent Thutmoseho III., proti Kadešu bojoval pred aj po otcovej smrti (v roku 1425 pred Kr.).
Mnoho vojenských výprav Egypta v období 1400 – 1300 pred Kr. do tejto oblasti svedčí o permanentných nepokojoch a celkovej destabilizácii regiónu djadi.
Okrem výnimky počas panovania Thutmoseho IV. a Amenhotepa III., Egypt naďalej strácal svoj vplyv v severovýchodnej Sýrii na úkor ríše Mitanni a v oblasti pohoria Hermon na úkor Kadeša.
Amarnské listy (el-amarnská korešpondencia) rozprávajú príbeh o úpadku egyptského vplyvu v tomto regióne za vlády Amenofisa IV. (Achnatona). Po Amenofisovi IV. pokračoval v ťažení Haremheb a po ňom Ramesse I., prvý faraón 19. dynastie. Jeho syn, Seti I., bol takisto vynikajúci vojenský veliteľ a pokúsil sa o návrat Egypta do čias slávy a moci starých faraónov. Nápisy v Karnaku opisujú detaily jeho výprav do Sýrie a Palestíny. Vzal so sebou 20 000 mužov a znovu obsadil opustené egyptské pevnosti a opevnené mestá. Uzavrel mier s Chetitmi, získal kontrolu nad okolitým pobrežím Stredozemného mora a pokračoval v boji s banditmi v Palestíne. Druhá výprava ho zaviedla do Kadeša, kde víťazstvo jeho a jeho syna a dediča Ramesseho II. (ktorý sa na výprave zúčastnil s ním) pripomína stéla.

Dozvuky

Aj keď neskôr obe strany označovali bitku za svoje víťazstvo, Ramesseho vojaci utrpeli veľké straty a Ramesse tak nebol schopný obsadiť žiadne nové územie. Na druhej strane chetitský kráľ pokračoval úspešne vo svojom ťažení na juh až k Apa (Ape). Kadeš zostal v jeho rukách a Amurru bolo znovu obsadené Chetitmi. Následná strata prestíže viedla k viacerým revoltám v rámci egyptského impéria a Ramesse nemohol pokračovať v boji proti Chetitom až do roku 1269 pred Kr.
Vojenské konflikty ukončila mierová zmluva v roku 1258 pred Kr., v 21. roku vlády Ramesseho II., s novým kráľom Chetitskej ríše Chattušilim III.
Zmluvný zväzok bol vyrytý na striebornú tabuľku; zachovali sa jej hlinené kópie. Zväčšenina tejto tabuľky visí na stene sídla OSN ako pocta jednej z najstarších mierových zmlúv. Egyptská verzia sa zachovala na papyruse.
Fontenay-sous-Bois

Poloha

Mesto má rozlohu 5,58 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 52 723 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Sainte-Julie (Ain)

Polohopis

Sainte-Julie má rozlohu 11,15 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Sainte-Julie má 867 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Relevantná informácia

Relevantná informácia je informácia, v ktorej je zhoda medzi žiadanou a nájdenou informáciou. Za relevantnú informáciu sa pokladá informácia, ktorej sémantický obsah zodpovedá používateľovej otázke. Relevantná informácia je informácia, ktorá zodpovedá na otázku tak, ako bola formulovaná.
Nils Ericson

Životopis

Nils bol rovnako ako jeho brat vo švédskej armáde. V roku 1823 bol podporučíkom v inžinierskom zbore, v roku 1828 bol povýšený do hodnosti poručíka. V roku 1830 sa stal kapitánom, 1832 majorom a v roku 1850 plukovníkom mechanizovaného práporu švédskeho námorníctva.
Od roku 1855 pôsobil Nils ako vedúci štátnych železničných stavieb. Jeho inžinierske diela sú známe hlavne stavbou Trollhättenského kanálu v rokoch 1837 – 1844, veľkého kanálu medzi riekou Saimen vo Fínsku a Fínskym zálivom (1849 – 1856) a v poslednej rade vďaka zbudovaniu švédskych železníc, ktoré sú jeho najznámejším dielom. Potom, čo v roku 1862 odstúpil z vedenia švédskych železníc, mu bola poslancami schválená doživotná renta vo výške 15 000 riksdolarov ročne. V roku 1854 bol povýšený do šľachtického stavu a v roku 1860 dostal titul Slobodný pán.