google/wiki40b huggingface dataset:
Cornštejn (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany je prírodné stanovište a chránené druhy rastlín a živočíchov.

Flóra

Z prírodných stanovíšť sú predmetom ochrany hercýnske dubohrabiny, perialpidské bazifilné teplomilné dúbravy, suťové lesy, štrbinová vegetácia silikátových skál a drolín, pohyblivé sute silikátových hornín, skalná vegetácia s kostravou tvrdou a acidofilná vegetácia efemér a sukulentov bez prevahy skalničníka guľkovitého. Z rastlín je predmetom ochrany ohrozený druh prilbica žltá.

Fauna

Z hmyzu je predmetom ochrany kriticky ohrozený jasoň chochlačkový, roháč veľký a fuzáč veľký, z vtáčich druhov dážďovník obyčajný a jeho prirodzené hniezdisko v skalných stenách Cornštejna.
World Transhumanist Association

The World Transhumanist Association je medzinárodná nezisková organizácia, ktorá obhajuje etické využívanie technológie pre potreby rozšírenia ľudských schopností. WTA založili v roku 1998 filozofi Nick Bostrom a David Pearce. Sídli v meste Hartford v štáte Connecticut v USA. Má viac ako 3 000 členov z viac ako 90 krajín. Programovým dokumentom WTA je The Transhumanist Declaration.
Pyrenoid

Pyrenoid (gr. pyrén - kôstka, eídos - forma, tvar) je v bunkovej biológii stredisko fixácie oxidu uhličitého v chloroplastoch rias (Algae) a rožtekov (Anthoceros)    . Pyrenoid je sférická bielkovinová štruktúra s rozmermi 1,5 - 2μm . Nie je to membránou ohraničená organela, ale špecializovaná oblasť plastidu, ktorá obsahuje vysoké hladiny karboxylázy/oxygenázy ribulózo-1,5-bisfosfátu (RuBisCo).
U Euglén sa v okolí pyrenoidov často ukladajú prstencovité zrná paramylonu, polysacharidu stavbou pripominajúceho škrob. V chloroplaste môže byť jeden alebo niekoľko pyrenoidov. Majú schopnosť silného lomu svetla.  Pyrenoidy nenachádzame u vyšších rastlín a uvažuje sa, že pomalšia rýchlosť difúzie oxidu uhličitého vo vode v porovnaní so vzduchom (1:1000) zvýhodňuje ich prítomnosť v týchto malých ponorených organizmoch.
Fallen Astronaut

Fallen Astronaut je asi 8 cm veľká hliníková soška astronauta v skafandri umiestnená na Mesiaci. Sochu vytvoril belgický umelec Paul Van Hoeydonck po stretnutí s astronautom Davidom Scottom. Ten vyzval Van Hoeydoncka, aby vytvoril malú sochu, ktorá by pripomínala tých astronautov, ktorí v súvislosti s výskumom vesmíru prišli o život. Pre sochu bolo určených niekoľko obmedzení, musela byť ľahká a pevná, z materiálu, ktorý vydrží extrémne podmienky na Mesiaci a nesmela mať pohlavné, ani etnické znaky. V súvislosti so Scottovým želaním zabrániť komercionalizácii vesmíru nemalo byť zverejnené ani meno autora.
Fallen Astronaut je pravdepodobne jediným umeleckým dielom umiestneným na povrchu Mesiaca.
Štefan Osuský

Pôsobenie v krajanskom hnutí v Spojených štátoch

Už od svojho  príchodu do USA sa angažoval v krajanskom hnutí, najprv v Českom národnom združení, neskôr v Slovenskej lige. Roku 1915 založil krajanské noviny Slovenské slovo a Slovenský týždenník. Roku 1916 sa stal podpredsedom Slovenskej ligy, ktorá ho vzápätí vyslala do  Európy, aby dohodol spoluprácu s česko-slovenským zahraničným odbojom. Jeho úlohou bolo presadiť prijatie princípov Clevelandskej dohody.

Návrat na Slovensko a činnosť v diplomatických službách Česko-Slovenska

Po vzniku Česko-Slovenska začal pôsobiť v diplomatických službách novej republiky. Od októbra 1918 pôsobil ako diplomatický zástupca vo Veľkej Británii. Ako generálny tajomník česko-slovenskej delegácie sa v rokoch 1919-1920 zúčastnil parížskej mierovej konferencie. 4. júna 1920 vo Veľkom Trianone podpísal ako mimoriadny a splnomocnený vyslanec ČSR na parížskej konferencii Trianonskú mierovú zmluvu s Maďarskom.
Významne sa podieľal na činnosti novovzniknutej Spoločnosti národov, v rokoch  1921-1932 pôsobil v „Reparačnej komisii“, kde okrem Česko-Slovenska zastupoval aj Poľsko, Juhosláviu, Rumunsko a Grécko. Od roku 1922 bol predsedom Kontrolnej komisie, túto funkciu vykonával štrnásť rokov. Pôsobil tiež v „Delimitačnej komisii“, ktorej úlohou bolo stanovenie nových hraníc v Európe.
Od roku 1921 pôsobil ako česko-slovenský veľvyslanec vo Francúzsku, kde sa výrazne angažoval v rozvíjaní česko-slovensko-francúzskych vzťahov, o ktoré ČSR opierala svoju medzinárodnú bezpečnosť. Na tomto poste zotrval až do druhej svetovej vojny.

Aktivity po 15. marci 1939

Po rozbití Česko-Slovenska v marci 1939 odmietol vydať vyslanectvo a udržal úrad v činnosti. Začal organizovať československý zahraničný odboj. 2. októbra 1939 podpísal s francúzskym premiérom Daladierom „Zmluvu o obnovení česko­slovenskej armády vo Francúzsku“. Jeho aktivita však narazila najmä u Beneša. V novembri 1939 sa síce stal členom Československého národného výboru, ktorý založil Beneš, a v júli 1940 bol vymenovaný za ministra česko-slovenskej exilovej vlády v Londýne, ale vzťahy s Benešom sa zhoršovali. Spory s Benešom sa týkali najmä otázok zahraničnej politiky, organizácie česko-slovenského zahraničného odboja, povojnového usporiadania republiky a vyriešenia slovenskej otázky. V marci 1942 ho Beneš zbavil všetkých funkcií a Osuský sa stiahol do úzadia.

Pôsobenie po roku 1942

Začal prednášať dejiny diplomacie a medzinárodných vzťahov na Oxfordskej univerzite. Na jar 1945 odišiel do USA, kde sa stal profesorom na Colgate University v Hamiltone. Po februári 1948 sa angažoval v „Rade slobodného Československa“. Prezentoval sa aj ako publicista - politológ, vo svojich knihách a štúdiách sa venoval dejinám a prítomnosti česko-slovenskej politiky a medzinárodných vzťahov. Zomrel v Herndo­ne pri Washingtone 27. septembra 1973.
V roku 1992 mu bol in memoriam udelený Rad T. G. Masaryka I. triedy. V roku 2001 mu bol in memoriam udelený Rad Bieleho dvojkríža II. triedy.
V roku 1995 nakrútil scenárista a režisér Fedor Bartko o Štefanovi Osuskom dokumentárny film pod názvom Spomienka nikdy nesklame /Slovenská televízia Bratislava/.
Eberhard Schrader

Životopis

Narodil sa 7. januára 1836 v Braunschweigu ako syn obchodníka Ludwiga Schradera a jeho manželky Dorothy. Po štúdiu na miestnom gymnáziu nastúpil na Univerzitu v Göttingene (1856 – 1859), kde sa venoval štúdiu protestantskej teológie a semitských jazykov, v ktorých bol jeho mentorom orientalista a lingvista Heinrich Ewald. Roku 1858 bol univerzitou ocenený za svoju rozpravu o etiópskych jazykoch.
V roku 1860 získal titul philosophiae doctor a po dizertácii na Univerzite v Zürichu, na ktorej pôsobil od roku 1862 ako Privatdozent, sa stal aj doktorom teológie (1863). V roku 1865 sa zosobášil s Idou Giltnerovou.
Následne prednášal na univerzitách v Giessene (1869/1870), Jene (1872/1873) a v rokoch 1875/1876 – 1899 na Univerzite Fridricha Wilhelma v Berlíne, kde pôsobil ako profesor orientálnych jazykov. Od roku 1875 bol tiež členom Berlínskej akadémie vied. Zomrel 4. júla 1908 v Berlíne.

Vedecké pôsobenie

Napriek svojmu pôvodnému zameraniu na biblickú exegézu, konkrétne Starého zákona, jeho hlavný vedecký prínos spočíval v asýriologických štúdiách. V roku 1872 publikoval prácu Die Assyrisch-Babylonischen Keilinschrigten, ktorá sa stala dôležitým kľúčom pri skúmaní asýrskych a babylonských klinopisných pamiatok. V rozsiahlej, 680-stranovej publikácii Keilinschriften und das Alte Testament (1872) vykonal komparáciu hebrejského textu Starého zákona s klinopisnými pamiatkami Babylonie a Asýrie. Táto kniha bola v roku 1885 vydaná v anglickom preklade profesora hebrejčiny Owena Charlesa Whitehousa.
Práca Die Höllenfahrt der Istar (1874), podávajúca preklad starobabylonského mýtu o bohyni Ištar, sa taktiež stretla s pozitívnymi ohlasmi v odbornej obci. Od roku 1889 mal ako editor v kompetencii vydávanie odborného časopisu Keilinschriftliche Bibliothek, v ktorom boli publikované štúdie asýrskeho a babylonského klinového písma, hlavne prepisy klinopisných textov. Časopis vychádzal aj po jeho smrti, až do roku 1915.
Touville

Poloha

Obec má rozlohu 3,49 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mécringes

Poloha

Obec má rozlohu 10,68 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slíž severný

Slíž severný (Barbatula barbatula) je sladkovodná ryba z čeľade slížovité.

Charakteristika

Dĺžka 15 cm. Telo má pokryté hrubou vrstvou slizu, štyri fúzy vpredu a dva v kútikoch úst. Sivohnedé sfarbenie s tmavším mramorovaním.

Výskyt

Vyskytuje sa v menších tečúcich čistých vodách so štrkovitým alebo skalnatým podložím.

Zaujímavosti

Na fúzoch sú sústredené hmatové nervové zakončenia. Fúzy sú dôležitým pomocníkom pri vyhľadávaní potravy pod kameňmi, kde sa táto ryba s obľubou zdržiava.
L’Isle-Bouzon

Poloha

Obec má rozlohu 15,95 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 239 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fa (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 11,48 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 253 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 352 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trémons

Poloha

Obec má rozlohu 13,49 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 367 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Nicodème

Poloha

Obec má rozlohu 16,94 km². Najvyšší bod je položený 293 m n. m. a najnižší bod 215 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 163 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bessans

Poloha

Obec má rozlohu 128,08 km². Najvyšší bod je položený 3 754 m n. m. a najnižší bod 1 673 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 345 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monacia-d’Orezza

Poloha

Obec má rozlohu 4,52 km². Najvyšší bod je položený 1 200 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 33 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marian Drugda

Životopis

Marian Drugda študoval v rokoch 1960 - 1964 na Strednej priemyselnej škole pre umelecké spracovanie kameňov v Turnove. Od roku 1966 pôsobil na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na Oddelení tvarovania výrobkov spotrebného priemyslu, kde absolvoval v roku 1972 u doc. Václava Kautmana.

V rokoch 1973 - 1981 Drugda pracoval na Inštitúte priemyselného dizajnu v Bratislave. V roku 1981 začal tvoriť ako výtvarník v slobodnom povolaní. Od roku 1997 je pedagógom na Ústave dizajnu Fakulty architektúry STU Marian Drugda experimentálnym spôsobom vytvára reliéfne a plastické variabilné objekty, takzvané variabily, väčšinou zložené z dvoch, alebo troch farebných perforovaných platní rôznych geometrických tvarov (štvorec, kruh, trojuholník) zoradených za sebou na pevnej základni. Variabilom sa venuje od roku 1976. Je členom Umeleckej besedy slovenskej, Klubu konkrétistov a medzinárodného hnutia MADI - movement, abstraction, dimension, invention, ktoré združuje výtvarníkov geometrickej orientácie z celého sveta. Drugda sa zúčastnil približne 160 spoločných výstav a zorganizoval 20 samostatných výstav doma a v zahraničí. Pri príležitosti svojho jubilea 65. rokov vystavil v apríli 2010 svoje diela v rámci výstavy Variabily v Galérii SPP v Bratislave.
Falletans

Poloha

Obec má rozlohu 24,35 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 397 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stanislav Ondrejka

Životopis

V roku 1952-1957 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave, 1972 RNDr., CSc., 1976 doc., 1992 prof., 1993 DrSc. Od roku 1957 pôsobil v Banskej Bystrici ako vysokoškolský pedagóg, ako vedúci Katedry fyziky na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici (1965-1983), ako prodekan pre vedu a výskum (1982-1991) a ako dekan na Fakulte prírodných vied UMB v Banskej Bystrici (do 1. marca 2001). Bol členom redakčnej rady časopisu Matematika, fyzika, informatika (1978-1988), od r. 1991 je členom redakčnej rady časopisu Obzory matematiky, fyziky a informatiky. Bol členom ÚV a členom Predsedníctva ÚV JSMF ČSAV (1962-1992). Od roku 1970 bol členom ÚV, členom Predsedníctva ÚV JSMF pri SAV a predsedom fyz. pedag. sekcie a od roku 1992 čestným členom JSMF pri SAV v Bratislave. Na celosvetovej výstave DIDACTA (1984 : Bazilej, Švajčiarsko) získal bronzovú medailu a na Lipskom veľtrhu zlatú medailu (1985). Bol autorom odborných publikácií Súprava pre netradičné pokusy z geometrickej optiky a polarizácia svetla. - Diapanels for Physic I., II., III. - Molekulová fyzika a termika.
Dokonalý trik

Výroba

Najskôr sa na Christophera Priesta kvôli adaptácii jeho románu The Prestige obrátili producenti režisérov Juliana Jarrolda a Sama Mendesa. Na Priesta zapôsobili Nolanove filmy Memento a Following. Následne producentka Valerie Dean získala pozornosť Nolana pre Priestovu knihu. V októbri roku 2000 sa Nolan vydal do Londýna, aby propagoval svoj film Memento. Tam si prečítal Priestovu knihu a počas prechádzky v Highgate sa o príbeh podelil s bratom.
Ľudovít Haraksim

PhDr. Ľudovít Haraksim, CSc. (* 1. august 1928 Podkarpatská Rus dnes Zakarpatská oblasť Ukrajiny - † 18. november 2008 Bratislava) bol slovenský historik, pracoval v Ústave dejín európskych socialistických krajín SAV. Od roku 1970 pracoval v Historickom ústave SAV, po čistkách v roku 1971 v Slovenskom národnom múzeu v Bratislave. Venoval sa problematike medzislovanských vzťahov v prvej polovici 19. storočia, a národnostným pomerom v Uhorsku v 19. storočí. Je považovaný za najväčšieho znalca dejín Rusínov na Slovensku.
Baigneaux (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 7,93 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 353 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Protikomunistický odboj

Protikomunistický odboj je otvorený boj proti komunistickému zriadeniu a komunizmu všeobecne.

Protikomunistický odboj na Slovensku

Na Slovensku sa protikomunistický odboj naplno rozbehol po komunistickom puči vo februári 1948. Jednou z najdôležitejších skupín bola Biela légia, ktorá vytvorila v Rakúsku samostatný slobodný rozhlasový vysielač, pomocou ktorého vysielala na Slovensko necenzurované správy o situácii vo svete a na Slovensku. Okrem tejto iniciatívy členovia Bielej légie organizovali úteky ľudí z krajiny na Západ, predovšetkým cez rieku Morava. Hlavným predstaviteľom Bielej légie bol svoradovčan Jozef Vicen, ktorý po odchode zo Slovenska pôsobil v Rakúsku a koncom 50. rokov bol agentmi ŠtB unesený do Česko-Slovenska. Po odsúdení na doživotie vo väzení strávil jedenásť rokov. Ďalší z členov Bielej légie, Anton Tunega, Albert Púčik a ďalší boli za svoju protikomunistickú činnosť odsúdení na trest smrti a popravení. Okrem nich sa do odboja zapojili tisíce ďalších ľudí.

Historiografia

História protikomunistického odboja na Slovensku ešte stále nie je dobre zmapovaná. Tejto problematike sa venuje niekoľko mladších slovenských historikov, napr. Róbert Letz, Jan Pešek a iní.

Satisfakcia

Po Nežnej revolúcii sa účastníci protikomunistického odboja dočkali čiastočnej satisfakcie vybudovaním symbolického pamätníka protikomunistického odboja na cintoríne v Bratislave - Ružinove, na Jakubovom námestí v Bratislave, na sútoku Dunaja a Moravy v Devíne, v Žiline a na iných miestach. V NR SR bol prijatý Zákon o protikomunistickom odboji, ktorý účastníkov protikomunistického odboja odškodňuje morálne nie však finančne.
Na Slovensku účastníkov protikomunistického odboja zastrešuje Konfederácia politických väzňov Slovenska, Zväz protikomunistického odboja a Svetové združenie bývalých československých politických väzňov.
Bechyňská brána

Bechyňská brána je jediná dochovaná brána stredovekého opevnenia mesta Tábor. Dochovanú podobu získala v tridsiatych rokoch 15. storočia počas prestavby priľahlého hradu Kotnov a pri neskorších úpravách. Spolu s hradom je chránená ako národná kultúrna pamiatka ČR

História

Bránu pôvodne tvorila štvorhranná veža. V tridsiatych rokoch 15. storočia ju rozšírila prístavba uspôsobená k delostreleckej obrane, ktorá vyplnila priestor medzi starou bránskou vežou a parkánovou hradbou susedného hradu. Prejazd brány bol v rovnakej dobe opatrený padacím mostom. V 19. storočí bola pôvodná podoba narušená rekonštrukciou podľa projektu architekta Josefa Mockera.

Stavebné podoba

Dvojposchodová budova brány má pôdorys lichobežníka. Prejazd zaklenutý valenou klenbou s lunetami a otvorený dvojicou hrotitých portálov vedie mimo os budovy pri jej severozápadnej strane. Na vonkajšej strane sa dochovala vpadlina pre padací most a dva úzke otvory pre páky (pánt), pomocou ktorých sa most dvíhal. Hrázdená pavlač v prvom poschodí na vnútornej strane brány pochádza až z 19. storočia.
Cimbal

Cimbal je doskový úderný hudobný nástroj, zaraďovaný medzi strunové nástroje (tóny vznikajú rozochvievaním strún).
Úderom väčšinou drevenej paličky sa rozochvieva struna, natiahnutá v drevenej rezonančnej konštrukcii. Pre každý tón je natiahnutá 1 až 4 oceľové struny, pokrývajúce tónový rozsah C–a³. Predstavuje tak určitý druh stolnej citary.
Belvès-de-Castillon

Poloha

Obec má rozlohu 6,61 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montgardon

Poloha

Obec má rozlohu 13,32 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leynhac

Poloha

Obec má rozlohu 27,68 km². Najvyšší bod je položený 652 m n. m. a najnižší bod 275 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 353 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Count Basie

Roky mladosti

William Basie sa narodil 21. augusta 1904. Jeho otec, Harvey Lee Basie pracoval ako kočiš a domovník jedného juristu. Jeho matka sa volala Lilly Ann Childs Basieová. Jeho o osem rokov starší brat, umrel kým bol Basie v detskom veku. Basieho otec hral na melafón, druh hudobného nástroja podobný lesnému rohu. Basieho na začiatku učila hrať na klavíri vlastná matka. Neskôr chodil na hodiny klavíra k "Miss Vendevere". Jeho hru na klavíri ovplyvnil aj o tri mesiace starší Thomas "Fats" Waller. Fats Waller v strede 1920tich rokov doprevádzal v Lincoln Theatre v Harleme, nemé hrané filmy na organe firmy Wurlitzer a Basie ho pri tom často navštevoval. Waller najprv Basiemu dovolil obsluhovať len pedál, ale postupne ho zaučil do klavírneho doprevádzania filmov až do tej miery, aby ho dokázal zastúpiť, kým on hral karty (pinochle). Poďalšie mu pomaly vysvetlil rozdelenie farebného sprievodu, voľných pracovných tém na obidvoch manuáloch a funkciu stôp. Mladistvý Basie si potom privyrábal v divadle Palace Theater v Red Bank. Keď jedného dňa divadelný klavirista neprišiel a podklad k nemému hranému filmu nemal kto zahrať, ako náhradu rýchlo za klavír posadili Basieho. Bill Basie (ako ho vtedy volali) účinkoval viac rokov v rôznych vystúpeniach varieté ako sólový umelec, po boku bluesových umelcov ako Gonzelle White a divadelnej skupiny (T.O.B.A).

Neskorší život

Prezývku count, ktorá v slovenčine znamená lord, získal z reklamno-strategických dôvodov. Na začiatku boli v džeze "aristokratické" prezývky obľúbené (Joe "King" Oliver, Edward "Duke" Ellington, cisárka bluesu Bessie Smithová). Basie tento šľachtický titul odmietal a kamarátmi a hudobníkmi kapely sa uprednostňoval nechávať oslovovať Bill alebo Base. Basie bol niekoľkokrát ocenený cenou Grammy Award. Jeho turné big bandov sa konali medzinárodne, čo bolo pre big bandy skôr nezvyčajné. V 1970-tich rokoch 20. storočia musel kvôli srdcovým problémom častejšie používať vozíček. V roku 1980 začal líder skupiny svoje posledné turné po Európe. Basie nielenže objavil niekoľko najlepších bluesových spevákov ako Billie Holiday, Jimmy Rushing, Joe Turner a Joe Williams ale aj hudobne doprevádzal spevákov ako Frank Sinatra, Sammy Davis jr., Ray Charles, Tony Bennett a speváčky Helen Humes, Ella Fitzgerald, Sarah Vaughan. Pracovali pre neho aranžéry medzinými Benny Carter, Ernie Wilkins, Quincy Jones, Thad Jones, Neal Hefti, Bill Holman, Sammy Nestico a Frank Foster. Po jeho smrti 26. apríla 1984 prevzal vedenie big bandu Thad Jones, Frank Foster a neskôr Grover Mitchell. Big band Count Basie Orchestra existuje, momentálne pod vedením Bill Hughesa, dodnes.
Lantenay (Ain)

Polohopis

Lantenay má rozlohu 6,59 km². Najvyšší bod je položený 1 012 m n. m. a najnižší bod 650 m n. m.

Obyvateľstvo

Lantenay má 254 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Dombasle-sur-Meurthe

Poloha

Obec má rozlohu 11,21 km². Najvyšší bod je položený 320 m n. m. a najnižší bod 203 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mont-Saint-Jean (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 27,66 km². Najvyšší bod je položený 577 m n. m. a najnižší bod 355 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 245 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coutras (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 33,69 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 062 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
PGC 54876

PGC 54876 (2MASX J15222403+2742521) je eliptická galaxia v súhvezdí Severná Koruna, najjasnejšia v kope galaxií v Severnej Korune (Abell 2065). Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je okolo 16 ± 1.
Iné veľké eliptické galaxie v kope galaxií Abell 2065: PGC 54821, PGC 54858, PGC 54867, PGC 54875, PGC 54883, PGC 54884, PGC 54888, PGC 54891, PGC 54894.
Fauguernon

Poloha

Obec má rozlohu 7,41 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fotovoltaická elektráreň Ralsko Ra 1

FVE Ralsko Ra 1 je fotovoltaická elektráreň pri Ralsku v okrese Česká Lípa. Má inštalovaný výkon 38,3 MW a od svojho spustenia v decembri 2010 je najväčšou slnečnou elektrárňou v Česku.

Zmena vlastníkov

Elektráreň vlastnila a prevádzkovala spoločnosť 3 L invest a.s., ktorú od júla 2010 vlastní spoločnosť eEnergy Ralsko a.s. Tú od augusta 2010 vlastnila elektrárenská spoločnosť ČEZ, ktorá ju kúpila od spoločnosti Amun.Re asi za 4,5 miliardy Kč. Vo vedení spoločnosti Amun.Re zasadal podnikateľ Martin Shenar a právnici z advokátskej kancelárie MSB Legal (predtým Šachta & Partners), často spájaný s kontroverzným podnikateľom Ivom Rittigom, spoločnosť mala v roku 2010 čistý zisk 669 miliónov Kč a v roku 2011 309 miliónov Kč. V roku 2012 bola spoločnosť 3 L invest zlúčená do spoločnosti ČEZ OZ uzavřený investiční fond a.s., prevádzkovateľom elektrárne sa potom stala spoločnosť ČEZ Obnovitelné zdroje, s.r.o. Na výstavbe sa podieľala spoločnosť Sudop Praha. Za rok 2012 dostala firma ČEZ za elektráreň štátnu podporu vo výške 497,6 miliónov Kč. V roku 2013 bolo českým Energetickým regulačným úradom začaté vyšetrovanie voči ČEZ, elektráreň mohla byť licencovaná ešte pred jej úplným dokončím. Stihla by tak výhodné vysoké výkupné ceny elektriny.
Podľa spoločnosti ČEZ sa v rámci tejto oblasti s ohľadom na prírodné podmienky jedná o jednu z najvhodnejších lokalít na umiestnenie zariadení na výrobu elektriny zo slnečného žiarenia, keď priemerný ročný úhrn globálneho žiarenia tu dosahuje až 3,8 tisíc MJ/m². V roku 2011 elektráreň dodala 38 532 MWh elektrickej energie, za ktoré utŕžila 485 miliónov Kč. Čistý zisk spoločnosti potom predstavoval 136 mil. Kč.
ČEZ v roku 2013 začal rokovania z mestami Mimoň a Ralsko o prípadnej kúpe pozemkov o rozlohe 293 912 m², na ktorých elektráreň stojí.