google/wiki40b huggingface dataset:
Damparis

Poloha

Obec má rozlohu 8,85 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 804 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Allennes-les-Marais

Poloha

Obec má rozlohu 5,55 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 366 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edgar Wallace

Životopis

Edgar Wallace sa narodil pod menom Richard Horatio Edgar ako nemanželské dieťa páru hercov. Krátko po pôrode bol adoptovaný londýnskym obchodníkom s rybami. Vyrastal v chudobných podmienkach a školské vzdelanie nedokončil. Napriek tomu sa v Južnej Afrike v Búrskej vojne vypracoval na vojnového korešpondenta.

Po návrate do Londýna pracoval ako novinár a špeciálny dopisovateľ. V roku 1905 mu vyšiel vo vlastnom vydavateľstve prvý kriminálny román The Four Just Men. Román bol síce obľúbený, ale pre autora znamenal finančnú pohromu. Každému, kto uhádne riešenie prípadu sľúbil v tej dobe obrovskú odmenu 500 libier šterlingov. Príliš mnoho ľudí koniec uhádlo a autor bol finančne zruinovaný. Vďaka zásahu lorda Harmwortha z Daily Mail sa Wallacovi nakoniec podarilo tento bankrot prežiť.
Známym sa stal svojou novinárskou činnosťou a románmi z prostredia Afriky, z ktorých prvý vyšiel v roku 1911. Napísal početné príbehy, eseje, básne, divadelné hry a scenáre (najznámejší King Kong a biela žena).
Wallace bol známy svojim extravagantným životným štýlom; jeho závislosť od hazardných hier bola príčinou obrovských dlhov (napriek tomu jeho dediči ich mohli vyplatiť z ročnej tantiémy, ktoré aj v dnešnej dobe obnášajú približne 1 milión eur ročne). Bol závislý od úspechu. Pribral a ochorel na cukrovku, ktorá nebola liečená. Počas cesty po USA zomrel vo veku 56 rokov na následky zápalu pľúc. Je pochovaný na cintoríne Fern Lane Churchyard v dedine Little Marlow, približne 50 kilometrov od Londýna. Jeho deti Bryan Edgar a Penelope boli tiež autormi kriminálnych románov.
Romány Edgara Wallaca boli preložené do 24 jazykov. V Spojenom Kráľovstve bolo natočených množstvo známych aj menej známych filmov. Od roku 1959 v nemecky hovoriacich krajinách bolo sfilmovaných 38 filmových predlôh.
Vibrac (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 5,02 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 153 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pozitívnoprávna škola

Pozitivizmus sa zrodil z charakteristických čŕt moderného právneho myslenia, z jeho racionalizmu, empirizmu a voluntarizmu. Je to prístup k právu založený na vôli vytvoriť pozitívnu vedu o práve podľa vzoru prírodných vied. Je aj teóriou práva, podľa ktorej je právo súhrnom príkazov vydávaných štátom, opatrených sankciou.
Ako ideológia považuje pozitivizmus platné právo za spravodlivé a hodné rešpektu ale nevidí spojitosť medzi právom a morálkou a odmieta z všetky úvahy o príčinách jeho vzniku, o jeho hodnote či o dôsledkoch jeho spoločenského pôsobenia. Právny poriadok je uzatvorený logický systém, v ktorom môžu byť správne rozhodnutia dedukované logickými prostriedkami z vopred stanovených pravidiel bez ohľadu na sociálne zretele, politiku a morálne hodnoty.
Vlajka Libanonu

Vlajku Libanonu tvoria tri vodorovné pruhy, červený, biely a červený (1:2:1), uprostred vlajky na bielom pruhu je zelený libanonský céder, prastarý symbol krajiny. Symbolizuje silu, svätosť a nesmrteľnosť.
Už v 18. a 19. storočí používali maronitskí kresťania v Libanone bielu vlajku s obrazom cédra. Červená farba predstavuje sebaobetovanie, biela mier. Podľa inej verzie je červená farbou Kajsovcov, biela Jemencov, dvoch kmeňov žijúcich v nepokojoch na libanonskom území v rokoch 630 – 1711.
Vlajka bola vytvorená roku 1943, do tej doby sa používala francúzska trikolóra s cédrom uprostred, zavedená roku 1920.
Le Chesne (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 17,61 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 535 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prochotská kotlina

Polohopis

Kotlina sa nachádza vo východnej polovici pohoria Vtáčnik, v strednej časti podcelku Nízky Vtáčnik. Leží v blízkom okolí obce Prochot, na oboch brehoch Prochotského potoka. Vnútrohorská poloha spôsobuje, že táto časť susedí len s podcelkom Nízky Vtáčnik. 
Zo severozápadu na juhovýchod preteká územím kotliny Prochotský potok, ktorý tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Majspiakovský a Jastrabský potok. Údolím Prochotského potoka vedie i jediná prístupová komunikácia do kotliny, cesta III/2495, odbočujúca v Hliníku nad Hronom z I/65 (Žarnovica – Žiar nad Hronom).

Chránené územia

Územie Prochotskej kotliny leží mimo Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie a nevyskytuje sa tu ani žiadna osobitne chránená lokalita. Kotlinu obopína veniec hôr a priamo v jej blízkosti je na západe vrch Majspiak (608 m n. m.), na severe Vlčie kúty (913 m n. m.) a na východe Pisárovo (792 m n. m.), Jazvinská skala (765 m n. m.) a Tri kopce (641 m n. m.).

Turizmus

Táto časť Vtáčnika patrí medzi pokojnejšie oblasti a zväčša slúži ako východisko výstupov na hlavný hrebeň pohoria. Priamo z obce vedie  žlto značený chodník údolím Prochotského potoka cez rázcestie Prochotský potok (možnosť odbočenia na Veľkú Kršlu alebo Tri chotáre) do lokality Kanie studne pod Veľkou Homôľkou (1 274 m n. m.). Hrebeňom cez vrch Vtáčnik (1 346 m n. m.) na Jarabú skalu (1 169 m n. m.) vedie  červeno značená Ponitrianska magistrála.
Saint-Florent-des-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 36,76 km². Najvyšší bod je položený 83 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gepard

Rozšírenie

Pôvodne areál geparda zahŕňal Afriku, Arabský polostrov, Blízky východ a Indiu. V súčasnosti sa vyskytuje predovšetkým v strednej, západnej a južnej Afrike. V Ázii už takmer vymizli, gepard stredoázijský je s najväčšou pravdepodobnosťou vyhubený, gepard indický je kriticky ohrozený. Malá populácia (max. 200 jedincov) snáď ešte prežíva v nedostupných oblastiach Iránu a Pakistanu.
Najväčšia populácia gepardov žije v Namíbii, 2 000 – 3 000 jedincov.
Zdravie

Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť

Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť je jasný. V zdravej spoločnosti sa môže vyvíjať zdravý jedinec a zdraví jedinci tvoria zdravú spoločnosť. Ľudská spoločnosť sa vyvíja a na to potrebuje čoraz viacej materiálnych hodnôt, ktoré si môže zadovážiť rozšírením reprodukcie spoločenskej výroby. Na toto rozšírenie produkcie potrebuje zabezpečiť reprodukciu osobného-subjektívneho činiteľa, čiže pracovnú silu a rozvíjať jej schopnosti, ako aj pasívneho činiteľa čiže výrobné prostriedky. Pre jedinca má tiež zdravie samozrejme obrovský význam, ktorý by sa mohol vyjadriť už uvedenou definíciou WHO o zdraví, ako aj vyššie uvedenými vzťahmi.
Zabezpečenie zdravia pre spoločnosť, ako bolo už uvedené, má veľký význam pre jedinca.
Na Slovensku bol na tento účel vydaný zákon č. 355/2007-Zbierka zákonov SR.
Zdraviu sa ľudia venovali aj v minulých storočiach. Napr. Katechyzmus o zdravi pro obecný lid a školskou mládež z r. 1795 sa venuje životospráve, hygiene a zdravotno-osvetovým témam.
Dopravný podnik mesta Košice

História

DPMK vznikol transformáciou štátneho podniku na akciovú spoločnosť, ktorá bola založená 25. mája 1994 na základe rozhodnutia Mestského zastupiteľstva na 25. zasadnutí 26. a 27. augusta 1993. Dopravný podnik vznikol 11. januára 1995 pod názvom Dopravné podniky mesta Košice. Premenovanie na súčasný názov bolo vykonané dňa 17. mája 1999.
Dopravný podnik mesta Košice je pokračovateľom prevádzky najstaršej mestskej hromadnej dopravy na Slovensku. Už v roku 1891 bola v Košiciach prevádzkovaná koľajová doprava, ktorá bola plne elektrifikovaná v roku 1914. Od polovice 90 - tych rokov sa začala prevádzka autobusov a od roku 1993 prevádzka trolejbusov.
Smrekovec opadavý

Opis

Smrekovec opadavý môže dorásť do výšky 50 m. a priemer kmeňa je okolo 1 m. Koruna je v mladosti úzko kužeľovitá, neskôr je nepravidelná. Kôru má Smrekovec v mladosti hladkú a žltohnedú, neskôr pozdĺžne rozpraská na borku. Má tenké hnedasto žlté výhonky, ktoré sú na povrchu hladké. Púčiky majú vajcovito guľatý tvar.§ Ihlice na starších jedincoch vyrastajú v brachyrastoch, na mladších jednoročných výhonkoch obrastajú konár špirálovite. Sú mäkké, svetlozelené a každý rok opadávajú. Pred opadnutím zožltnú. Samčie kvety sú drobné a žlté. Samičie majú karmínovočervenú, alebo zelenú farbu a sú vzpriamené. Kvitne v apríli. Šišky majú v čase zrelosti približne 1,2 až 3,5 cm. Ich tvar je valcovitý až kužeľovitý. Semená sú 3 až 4 mm dlhé, lesklé, svetlohnedé a majú hnedasté krídelko. Dozrievajú koncom septembra a zo šišiek sa uvoľňujú v nasledujúcom roku. Klíčivosť je 33 %. Začína rodiť v 10-15 roku, v horách je to o niečo neskôr. Najintenzívnejší rast prebieha okolo 20. roku a trvá do 100. roku.

Rozšírenie

Čo sa týka rozšírenia, zaberá významný disjunktívny areál s centrom v Alpách a Karpatoch. Najčastejšie sa vyskytuje v zmiešaných lesoch s bukom, jedľou, smrekom, prípadne borovicou. Podľa nárokov na svetlo je svetlomilný a jeho nároky na pôdnu a vzdušnú vlhkosť sú stredné. Na pôdu je náročný. Má rád skeletnaté pôdy, dobre rastie aj na vápencoch a dolomitoch.
Jeho výskyt v Tatrách je vo výške okolo 1 200-1 600 m n. m. a jeho zákrpky vystupujú až do výšky 1 920 m n. m. Rastie od 4 až po 8 vegetačný lesný stupeň (LVS).
St John's Wood

Dejiny

Kedysi bol St John's Wood súčasťou Great Middlesex Forest, neskôr sa stal majetkom Rádu rytierov Svätého Jána z Jeruzalema (angl.: Knights of St John of Jerusalem).
Rozvoj oblasti začal až na začiatku 19. storočia. St John's Wood bol jedným z predmestí Londýna, kde sa výnimočne uprednostnila výstavba s nižšou hustotou obyvateľstva. V tom čase sa totiž v Londýne preferovala výstavba terasových domov s vyššou hustotou obyvateľstva. Napriek tomu, že časom bola časť víl zbúraná a prestavaná na obytné domy, St John's Wood patrí stále medzi žiadané obytné štvrte.
Medzi známych obyvateľov St John's Wood okrem iného patrí britská supermodelka Kate Moss.

Miesta záujmu

St John's Wood sa nachádza kriketové ihrisko Lord's, sídlo Marylebone Cricket Club a neoficiálna mekka britského kriketu. Okrem iného sa tu nachádza aj Abbey Road známa najmä vďaka najmä nahrávacím štúdiám, v ktorých nahrala skupina The Beatles všetky svoje albumy vrátane albumu Abbey Road. Jeho obal zachytáva skupinu na prechode prechodcov, ktorý sa nachádza priamo pred štúdiom.
La Vicogne

Poloha

Obec má rozlohu 4,84 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 254 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Laurent-des-Vignes

Poloha

Obec má rozlohu 8,08 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 780 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kvalifikovaná väčšina

Kvalifikovaná väčšina je vopred určená časť hlasujúcich potrebná na schválenie závažnejších rozhodnutí, ktorá býva vyššia ako bežnejšia, nadpolovičná väčšina. Najčastejšie to bývajú 2/3 alebo 3/5, no môže mať aj zložitejšie kritériá.

NR SR

V NR SR sú kvalifikovanou väčšinou minimálne 3/5 (tri pätiny) všetkých poslancov, čo je 90 alebo viac, keďže slovenský parlament má 150 poslancov. Súhlas takejto väčšiny vyžaduje Ústava SR na zvolanie jej neverejnej schôdze, prijatie ústavy, zmenu ústavy, prijatie ústavného zákona, prijatie medzinárodnej zmluvy, vyhlásenie referenda o odvolaní prezidenta, obžalobu prezidenta a vypovedanie vojny.
Samotný pojem „kvalifikovaná väčšina“ sa v zákonoch nevyskytuje, je tam uvedená „trojpätinová väčšina“.
Omrzlina

Omrzlina je poranenie organizmu, ktoré vzniká pôsobením nízkych teplôt na kožu a podkožie. Miesta náchylné k tvorbe omrzlín sú akrálne (okrajové) časti ľudského tela, najmä prsty končatín, nos a uši, pre menší objem, väčšiu plochu a vzdialenosť od „jadra“ organizmu - a zjednodušene náchylnosť k rýchlejšiemu ochladeniu. Počas vývoja omrzlín dochádza postupne k centralizácii krvného obehu, strate citu v končatinách, poškodeniu tkaniva a až jeho strate.
Omrzliny sa delia na jednotlivé stupne v závislosti na stupni poškodenia. Od ľahkých omrzlín, ktoré nie sú príliš nebezpečné a prejavujú sa len znecitlivením prstov až po ťažké, kedy hrozí odumretie tkaniva (nekróza).

Príčiny tvorby omrzlín

Omrzliny vznikajú ako reakcia organizmu na vystavenie nevhodným životným podmienkam, kedy dochádza k strate tepla a podchladeniu organizmu. Základným predpokladom pre ich vznik je teda nízka teplota okolia. U človeka je to teplota pod 15 °C (59 °F), ale väčšinou musí byť oveľa nižšia a to pod 4 °C. Urýchľujúcim faktorom je pôsobenie vetra, ktorý rýchlo odstraňuje z okolia tela teplý vzduch. Podobne funguje i vlhkosť, ktorá takisto znižuje teplotu organizmu.
V niektorých prípadoch je za vznikom omrzlin zlé prekrvenie tkaniva, ktoré môže byť vrodené, alebo môže byť navodené napríklad niektorými liekmi (beta blokátory), chorobami (diabetes mellitus), fajčením či nevhodným (napr. tesným) oblečením.

Príznaky

Včasné príznaky vzniku omrzlín sú znižovanie citlivosti kože a zmena jej farby zo zdravo ružovej na bielu. Ďalšie príznaky sa vyvíjajú postupne, rozlíšenie na stupne nie je zo začiatku možné. Tkanivo sa začína nenávratne poškodzovať až nakoniec odumrie. Pokiaľ je pôsobeniu mrazu vystavené celé telo, môže organizmus upadnúť až do šoku a viesť k smrti z podchladenia.
Dionysodóros z Téb

Dionysodóros (starogr. Διονυσόδωρος – Dionysodóros) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 352 pred Kr.
Meno a olympijské víťazstvo Dionysodóra z Téb zaznamenal historik Arrianos vo svojom diele Taženie Alexandra Veľkého. Podľa Arriana bol tento slávny športovec zajatý v bitke pri Isse (v tejto bitke vo vojsku perzskéko kráľa Dareia bojovali aj grécki žoldnieri) a vzápätí Alexandrom Veľkým prepustený.
Hérouville-Saint-Clair

Poloha

Obec má rozlohu 10,64 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 21893 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Puyjourdes

Poloha

Obec má rozlohu 7,83 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 251 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 66 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bannegon

Poloha

Obec má rozlohu 21,08 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 256 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čakanská kultúra

Čakanská kultúra alebo čačianska kultúra bola kultúra cca 1250 – 1000 pred Kr. (teda v mladej bronzovej dobe) na juhozápadnom Slovensku (východne od Váhu), v severozápadnom Maďarsku (okolo Balatonu a Neziderského jazera) a v Burgenlande v Rakúsku. Je pomenovaná podľa mohyly v Čake. Vyvinula sa z karpatskej mohylovej kultúry. Je reprezentovaná veľkými náčelníckymi (kniežacími) mohylami (Čaka, Lužany, Kolta, Dedinka, Hövej), dobre vypálenou keramikou, plochými taniermi, vyššou diferenciáciou spoločnosti.

Čakanská kultúra na Slovensku

Táto kultúra ovládala okrajové územia susedných kultúr (lužickej, velatickej a pilinskej). Vo vzťahu k pilinskej kultúre sa dokonca predpokladá akýsi „ochranný“ pomer, za ktorý pilinská kultúra platila svojimi bronzovými výrobkami. Od tejto kultúry pochádzajú najstaršie stredoeurópske bronzové panciere. Náleziská mohylníkov sú napr. Čaka, Kolta, Veľké Ripňany, Dedinka. V Dedinke sa v jednom vedľajšom hrobe mohyly našiel hrob ženy – kňažky slnečného kultu, ktorý súdiac podľa výbavy patrí medzi najvýznamnejšie nálezy žien 13. storočia pred Kr. na svete.
Po prelome Reineckeho stupňov Br D a Ha A1 (teda okolo roku 1200 pred Kr.) badať vyľudňovanie a ochudobnňovanie oblastí tejto kultúry, z čoho sa usudzuje, že sa zúčastnila prvej vlny veľkého sťahovania národov bronzovej doby. S týmto prvým sťahovaním, súvisiacim s útokmi tzv. morských národov vo Východnom Stredomorí (zničenie Kréty, mykénskej civilizácie, boje s Egyptom), ktoré sa skončili začiatkom 12. storočia pred Kr., a asi aj príchodom Dórov do Grécka, zrejme súvisí aj (na západnom Slovensku) zmena usporiadania spoločnosti, ktorú odteraz vedú vojenskí vodcovia, z ktorých sa konštituovali kniežatá a veľmoži.
Fanny Ardantová

Životopis

Narodila sa v departemente Maine-et-Loire v meste Saumur. Jej otec bol dôstojníkom jazdeckej gardy monackého kniežatstva, časť detstva prežila v Maroku. Vyštudovala politické vedy na univerzite v Aix-en-Provence.
Má tri dcéry, prvá dcéra Lumir sa narodila 4. apríla 1975 zo vzťahu s hercom Dominique Leverdom. 28. septembra 1983 sa jej narodila dcéra Joséphine, ktorej otcom je režisér François Truffaut, ktorý zomrel v roku 1984. V roku 1990 porodila tretiu dcéru, dostala meno Baladin, otcom je Fabio Conversi, taliansky kameraman a producent.
L-13 Blaník

História

Vývoj vetroňa začal v roku 1954 v konštrukčnej kancelárii Výzkumného a zkušebního leteckého ústavu VZLÚ v Prahe – Letňanoch pod vedením hlavného konštruktéra Ing. Karla Dlouhého. Dva prototypy boli dokončené v roku 1956 v prototypové dielni VZLÚ vo Vysočanoch pri závode Aero a v marci rovnakého roku bol zalietnutý prvý z nich. Dokumentáciu a výrobu prevzala v roku 1957 továreň v Kunoviciach a po skrátení prednej časti trupu, nahradení ostruhového kolieska klznou pätkou a prestavbe chvostových plôch na sklopné, pre ľahšie hangárovanie a transport zaviedla typ do sériovej výroby. Výroba bola ukončená v roku 1978 a celkom bolo vyrobených 2616 kusov, z ktorých väčšina stále lieta vo viac než 40 štátoch sveta. Tým sa radí medzi najúspešnejšie výrobky československého (neskôr českého) leteckého priemyslu. V rokoch 1981 – 1982 bola vyrobená menšia séria modernizovanej verzie L-13A s pevnejším nosným systémom. Ďalšími úpravami vznikol v roku 1988 nový typ L-23 Super Blaník, ktorý sa líšil hlavne novým kokpitom s väčším priehľadným prekrytom s lepším výhľadom, chvostovými plochami tvaru „T“, minimalizujúcimi poškodenie pri pristátí v teréne a zjednodušeným krídlom bez vztlakových klapiek s novými koncovými oblúkmi. V ponuke sa objavili aj nadstavce, zvyšujúce rozpätie krídla na 18 m a zvyšujúce kĺzavosť na 31. Sériová výroba začala v roku 1989 a zatiaľ bolo vyrobených cca 300 lietadiel, ktoré lietajú v 30 štátoch na 5 kontinentoch.

Charakteristika

L-13 Blaník je určený k výcviku všetkých stupňov pilotáže. V obsadení jednou osobou je vhodný i k lietaniu základnej akrobacie. Posádka Blaníka sedí za sebou.

Konštrukcia

Blaník je dvojmiestny celokovový hornoplošný klzák (vetroň) so zápornou šípovitosťou krídiel -2 stupne. Väčšina častí je vyrobená z duralového plechu, poťah je pripevnený pomocou nitov.
Arpheuilles (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 22,49 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miramont-de-Guyenne

Poloha

Obec má rozlohu 16,66 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 326 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juraj III. Turzo

Juraj (III.) Turzo (staršie Juraj Thurzo; po poľsky Jerzy, po nemecky Georg; uvádza sa aj ako II. a podobne) (* 26. marec 1467, Krakov – † 19. marec 1521, Augsburg) bol hlavný kremnický komorský gróf (1509 – 1520), riaditeľ Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti (funkciu prevzal po svojom otcovi Jánovi Turzovi), postupne získal meštianske práva v Krakove, Norimbergu a Levoči. V (od?) roku 1511 bol starosta Krakova.
Bol synom Jána III. Turza (1437 – 1508). 11. októbra 1497 sa oženil Annou Fuggerovou (1481 – 1535), možno mal aj druhú manželku Katarínu Fuggerovú (Katharina Fugger). V roku 1517 sa presťahoval do Augsburgu. Mal 8 detí.
USS Maine (ACR-1)

Potopenie

Maine strávila väčšinu svojej služby na východnom pobreží USA a v Karibiku. V januári 1898 bola loď vyslaná z Key West na Floride do kubánskej Havany, aby tu počas nepokojov ochraňovala americké záujmy. O tri týždne neskôr, 15. februára v 21:40, došlo na palube Maine k výbuchu. Vyšetrovanie ukázalo, že vybuchlo päť ton prachových náplní pre dela hlavného a sekundárneho kalibru. Výbuch v prednej časti lode úplne zničil celý predok plavidla a Maine sa okamžite potopila na kotvisku v prístave. Väčšina posádky spala či odpočívala v kajutách v prednej časti lode, čo viedlo k veľkým stratám na životoch. Celkom 266 mužov zahynulo pri výbuchu a potopeniu lode, ďalších 8 neskôr na následky zranení. Kapitán lode a väčšina z dôstojníkov skazu lode prežila, pretože ich kajuty sa nachádzali na zadnej časti lode.
Americký námorný súd v Key West rozhodol 28. marca toho istého roku, že výbuch spôsobila námorná mína.
Výbuch na Maine bol dôležitým bodom na ceste k Španielsko-americkej vojne, ktorá začala v apríli 1898. Prezident William McKinley odmietol, že by potopenie lode bolo casus belli pre vypuknutie vojny, napriek tomu výbuch mobilizoval americkú verejnosť a bol často zmieňovaný zástancami vojny.
V rokoch 1911–1912 bol vrak lode vyzdvihnutý a s vojenskými poctami potopený pri kubánskom pobreží.
House ray 1

Rakúski architekti Roman Delugan a Elke Delugan-Meissl z ateliéru Dellugan-Meissl Architects nedávno dokončili penthouse (strešný byt) vo viedenskom štvrtom okrsku, ktorý sa stal veľmi často spomínanou časťou historického mesta. Architekti si navrhovali dom pre seba a názov dostal podľa ich dcéry Ray. House Ray 1 je situovaný na streche administratívnej budovy z roku 1960, ktorá sa nachádza hneď oproti ich ateliéru.

Konštrukcia

Oceľová skeletová konštrukcia bola navrhnutá za účelom rovnomerného rozloženia zaťaženia na povrch najvyššieho podlažia podkladovej stavby.

Budova

Táto strešná nadstavba smelo pripomína budovu Rooftopoffice od architekta Coopa Himmelbaua (Coop Himmelbau) postavenú takisto vo Viedni, avšak roky pred tým. Zatiľ čo budova od Himmelbaua používa otvorenú, jasnú štruktúru na jej zvýraznenie, Ray 1 je viac nejednoznačný, a využíva prelamované plochy na vytvorenie vnútorných priestorov formovaním obalu. Vzťah domu Ray 1 s mestom je zvýraznený prednou fasádou a na zadnej fasáde vystúpeným kubusom. Návrh bol podmienený striktnými viedenskými regulatívami, z ktorých vyplynul vzhľad čelnej fasády. Fasáda je dynamická vo forme aj v horizontálnom členení. Hrana strešnej roviny je zarovnaná s hranami okolitých budov. Vo vystupujúcom kubuse je situované schodisko, ktoré však nie je viditeľné z verejného priestoru. Na fasáde je použitý sivý obklad u alucobonu.

Dispozícia

Lomený exteriér pokračuje dovnútra, aby vytvoril vysoké otvorené priestory pripomínajúce loft, ktoré sa pokúšajú integrovať architektúru a nábytok do jedného celku. Jedným príkladom je plošina pre posteľ v spálňo-/kúpeľňovom priestore, ktorá sa javí ako rozšírenie exteriérovej steny, vytvárajúc ucelený priestor s úžasným výhľadom. Každá zóna obytného penthousu je oddelená od ostatných pomocou rôznych vertikálnyvk prvkov, ktoré sú použité namiesto tradičného stenového delenia priestoru. Preto sa niektoré zóny stávajú viac intímnymi ako ostatné, v závislosti od ich funkcie. Kuchyňa slúži ako centrálny prvok, okolo ktorého sa sústreďujú všetky ostatné priestory.Je zjavné dynamický výraz exteriéru neslúži len pre efekt, ale hlavne slúži svojej funkcii. Všetky priestory majú svoju charakteristickú priestorovú dynamiku. Architekti navrhli terasu ako relaxačnú zónu, čo pomohlo zmierniť vplyv mestského prostredia na každodenný život. Tieto priestory vytvárajú obyvateľom pohodu a môžu tu sledovať mesto aj prírodu z pohodlia ich preskleného penthousu.