google/wiki40b huggingface dataset:
ZooM+

ZooM+ je festival vokálnej hudby bez použitia hudobných nástrojov, ktorý sa pravidelne uskutočňuje v Trnave, zvyčajne na prelome septembra a októbra. Festival organizuje Vokálna skupina KRUHY v spolupráci s Mestom Trnava od roku 2008.
Festival bol založený ako prvé a jediné podujatie svojho druhu na Slovensku za účelom priblíženia a cappella žánru širšiemu publiku.

História

Festival bol založený v roku 2008. Úvodný ročník ZooM+ sa uskutočnil 25. - 27. septembra 2008. Festival otvorila Vokálna skupina KRUHY (SK) nasledovaná Banchieri Singers (HU). Ďalej sa predstavili Close Harmony Friends (SK) a Voxtet (CZ). Úvodný ročník uzavreli Basix (DK).
2. ročník festivalu sa uskutočnil 24. - 26. septembra 2009 opäť v priestoroch Arcibiskupského úradu v Trnave. Hosťami festivalu boli Fragile (SK), skupina Pitsj (NO), Velvet Voices (AT) a akustická skupina Affabre Concinui (PL).
3. ročník sa uskutočnil v dňoch 7. - 9.10. 2010 a odprezentoval vystúpenia svojich hostí v kine Hviezda v Trnave. Hosťami festivalu boli Sklo (SK), Affetto (CZ), Mezzotono (IT), skupina BIT (SLO), Mansound (UA).
4. ročník festivalu sa konal 8. - 9. októbra 2011, opäť v trnavskom kine Hviezda. Hosťami boli b vocal (ESP), Postyr (DK), Stouxingers (DE) a Vocal Six (SWE). Vystúpenie skupiny Postyr na festivale možno charakterizovať ako prvé živé vystúpenie elektronickej a cappella na Slovensku.
Cournonsec

Poloha

Obec má rozlohu 12,06 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 199 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Babylonská astronómia

Babylončania boli skvelými astronómami. Ich poznatky prevzali všetky národy, ktoré sa zaujímali o prírodné vedy, z ich blízkeho ale aj vzdialenejšieho okolia. Väčšina babylonských astronomických textov bola napísaná v rokoch 650-50 pred Kr. Boli vryté do hlinených tabuliek a nazývajú sa astronomické diáre (alebo záznamy). Takýto typický záznam začína údajom o dĺžke predchádzajúceho mesiaca dlhého 29 alebo 30 dní, potom sa spomína čas medzi západom Slnka a západom Mesiaca v prvý deň po nove, ďalej čas medzi západom Mesiaca a východom Slnka, a medzi východom Mesiaca a západom Slnka, keď je spln. Zaznamenaný je aj interval medzi východom posledného viditeľného kosáčika a východom Slnka na konci mesiaca. Babylončania rovnako zaznamenávali významné body v obehoch planét, ich polohu (aj polohu Mesiaca) vzhľadom ku hviezdam, zatmenia Slnka a Mesiaca (prvý záznam o zatmení Mesiaca pochádza z 19. marca 721 pred Kr.), východy a západy Síria, dátumy slnovratov a rovnodenností, záznamy o počasí (ako napr. dúhy, povodne, atď.), rôzne významné udalosti (požiare, lúpeže, výboje), dokonca zaznamenávali aj hladinu rieky v Babylone. Pri orientovaní sa na oblohe používali 34 hviezd.
Na presné pozorovania používali niektoré astronomické prístroje ako napr. gnómon (tyč, ktorá vrhá tieň), vodné hodiny a astroláb, ktorý však vyzeral inak ako stredoveký. Napriek tomu je o ich prístrojoch málo známeho.
Babylončania prevzali kalendár od Sumerov. No v neskoršej dobe asi okolo roku 1000 pred Kr. vkladali mesiace podľa 8-ročného cyklu, vtedy vkladali 3 priestupné mesiace. Metonický cyklus (19 rokov a 7 mesiacov navyše, čiže 235 mesiacov) sa používal za vlády Chaldejských kráľov v 612-539 pred Kr. Bol zosynchronizovaný s heliakálnym východom Síria. Tiež sa stávalo, že kráľ vyhlásil kedy sa môžu vkladať mesiace. Babylonský nový rok nezačínal v zime, ale na deň jarnej alebo jesennej rovnodennosti. Volal sa Akitu. Záznamy zo starobabylonského obdobia hovoria, že najskôr sa začínal na jeseň, a až neskôr sa začínal na jar.
V starovekom Babylone hrali bohovia veľkú úlohu. Babylončania verili, že bohovia dokážu meniť deň na noc, zimu na jar, dokážu rozvodniť rieku, dokážu hýbať časom a priestorom, teda celým svetom. V staroveku sa často spájali s planétami a nielen s nimi. Slnko nazývali bohom Šamašom. Ľuďom dal zákon, ktorý spísal a zaviedol Chammurapi do bežného používania. Jupiter bol bohom Mardukom, kráľom bohov. Bohyni plodnosti a lásky Ištar bola priradená planéta Venuša. Merkúr sa nazýval Nebo a vďaka svojej rýchlosti pri obehu okolo Slnka bol považovaný za posla bohov. Mars bol vďaka svojej červenej farbe spájaný s krvou a vojnou. Babylončania ho volali Nergal. A planétu Saturn, boha roľníctva nazývali Ninib. Mesiac sa volal Sin a Zem bola bohyňou Aruru. Babylončania zaviedli aj zvieratníkový systém 12 súhvezdí, cez ktoré prechádza Slnko a pomenovali niekoľko hviezd, ktorých mená sa zachovali dodnes (Nunki - Sigma Sgr, Sargas - Theta Sco).
Meaux-la-Montagne

Poloha

Obec má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 863 m n. m. a najnižší bod 480 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Endokrinný disruptor

Endokrinný disruptor je chemická látka, ktorá môžu narúšať endokrinný systém a vyvolávať nepriaznivé účinky na človeka alebo na prírodu. Ako endokrinné disruptory sú považované napríklad dioxíny, polychlórované bifenyly, ftaláty, DDT alebo bisfenol A.
Saint-Cyr-la-Lande

Poloha

Obec má rozlohu 8,83 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 354 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Victor-Rouzaud

Poloha

Obec má rozlohu 12,77 km². Najvyšší bod je položený 681 m n. m. a najnižší bod 293 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 227 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jaroslav Dobrovodský

2009

Zúčastnil sa Halových majstrovstiev Európy 2009 v Turíne. V disciplíne skok do diaľky výkonom 759 cm skončil celkovo na 16. mieste. V trojskoku skočil 16,37 m a skončil na 11. mieste. Na Halových majstrovstvách Európy v atletike 2011 v Paríži, v disciplíne trojskok skočil 16,55 m a skončil na 11. mieste. 
Osobný rekord v trojskoku (16,46 m) skočil 23. mája 2009 na mítingu vo francúzskom meste Thonon-les-Bains.
Aktuálny osobný rekord v trojskoku skočil na HME v Paríži 16,55 m a v skoku do diaľky na halových MSR dňa 20.2.2011 v Bratislave 780 cm - slovenský halový rekord. 
S podporou vetra nad 2,0 m/s skočil v talianskom meste Pergine 799 cm a v talianskom Donnas 802 cm.
Athos (polostrov)

Athos (iné názvy: Atos, Vrch/Hora Athos, Svätý vrch, Svätá hora, Vrch/Hora Panny Márie, Ajon Oros, Ajo Oros, Oros Athos [názvy obsahujúce slovo vrch/hora/oros sa vzťahujú aj na polostrov]; starogr. [len pre vrch] (Vrch/Hora) Athós, Hagion Oros, Oros Athós; grécke názvy pozri podrobnejšie nižšie) je vrch a zároveň polostrov (ktorý je vlastne len výbežkom polostrova Chalkidiki) v Grécku a na ktorom dnes leží autonómny mníšsky štát At(h)os. Je dlhý asi 50 km.

Mníšska republika

Politicky tvorí polostrov (okrem jeho najsevernejšej časti) tzv. autonómnu mníšsku republiku (autonómny mníšsky štát) v rámci Grécka, ktorá ma oficiálny názov Autonómny mníšsky štát Svätého vrchu/Autonómna mníšska republika Svätého vrchu (iný preklad Autonómny mníšsky štát Ajon(u) Oros(u)/Autonómna mníšska republika Ajon(u) Oros(u) a pod., novogr. Aftonomi Monastiki Politia Aju Orus). V literatúra sa zvykne označovať aj skrátene ako mníšsky štát At(h)os/mníšska republika At(h)os. 
Rozloha mníšskej republiky je 336 km², nachádza sa tu 20 samosprávnych monastierov, počet obyvateľov presahuje 2000. V hlavnom meste Karyes sídli parlament aj správna rada (vláda). Ženy a deti majú zakázaný prístup na územie mníšskej republiky.

Dejiny

Od 9. stor. tu pôsobili pustovníci, r. 963 založený prvý monastier. Na prelome 13. a 14. stor. vzniká v mníšskom prostredí Athosu hesychazmus. Po páde Byzantskej ríše pod ochranou tureckého sultána a ruského cára, r. 1783 nová ústava, ktorá platí dodnes. Od r. 1921 pod ochranou Grécka, od r. 1926 jeho súčasť.
Na Athose sú významné stredoveké písomné a umelecké pamiatky.
2522 Triglav

Okolnosti objavu

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Vodnár (Aquarius), asi 2,4° VSV od hviezdy  Aqr (+4,8 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,0 mag a bola 15. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1980 PP, ktoré dostala krátko po objave.
V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 5 nociach a celkovo bolo zmeraných 12 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 3. septembra 1980. Ďalšie pozorovania planétky boli vykonané v nasledujúcej opozícii, keď boli v 2 nociach (23. a 25. októbra 1981) získané 4 nové pozície.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 451 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 5,24 roku (1914 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 280 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 19 km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 6528 vydanom dňa 11. decembra 1981.

Pomenovanie

Planétka je pomenovaná po slovanskom božstve.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 21954 vydanom dňa 6. apríla 1993 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Saint-Andéol-de-Fourchades

Poloha

Saint-Andéol-de-Fourchades má rozlohu 16,47 km². Najvyšší bod je položený 1 486 m n. m. a najnižší bod 727 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Andéol-de-Fourchades má 53 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
George Miller

Životopis

Po skončení strednej školy vyštudoval medicínu v Novom Južnom Walese. Spolu s bratom Chrisom natočili krátky film za ktorý získal svoju prvú filmársku cenu.
V roku 1971 začal študovať na Melbournskej univerzite filmové semináre. Jeho prvým filmovým debutom bol film Violence In the Cinema, Part 1. V roku 1979 natočil so začínajúcim hercom Melom Gibsonom prvý diel Šialeného Maxa. Rozpočet filmu bol iba 350 000 dolárov, ktoré si režisér zarobil ako začínajúci lekár. Film bol úspešný a zarobil niekoľkonásobne viac než boli jeho náklady. Do roku 1985 natočil ešte dve pokračovania. K jeho najznámejším filmom patria Čarodejnice z Eastwicku a 2. diel prasiatka Babe.
V roku 2007 získal Oscara za najlepší animovaný film Happy Feet.
14. mája 2015 mal premiéru film Mad Max: Zbesilá cesta. Postavu Maxa stvárnil Tom Hardy.
Lamarque

Poloha

Obec má rozlohu 8,91 km². Najvyšší bod je položený 19 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 154 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Európska kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2012

Turnaj 1 na Slovensku

22. – 26. november 2011, Poprad (Poprad Aréna)

Turnaj 2 vo Francúzsku

23. – 27. november 2011, Tourcoing (Léo Lagrange Sports Complex)

Turnaj 3 v Chorvátsku

22. – 26. november 2011, Osijek (Gradski vrt Hall)
Ford Sierra

1982–1986

Do Sierry prvej generácie sa montovali buď benzínové štvorvalce „Ford Pinto“ s rozvodom OHC, ktoré mali objem 1,3 l, 1,6 l, 1,8 l, a 2,0 l; alebo vidlicový šesťvalec OHV s objemom 2,3 l; v ponuke bol tiež 2,3-litrový naftový motor.
Karoséria sa predávala v prevedeniach 3-dverový a 5-dverový liftback a 5-dverové kombi.
Verzia XR4i bol trojdverový liftback s motorom 2,8i V6. Neskôr bola táto verzia nahradená verziou XR4x4, čo bol 5-dverový liftback s rovnakým motorom. V roku 1986 sa objavil 3-dverový liftback Sierra RS Cosworth s motorom 2,0i DOHC 16V Turbo s výkonom 150 kW/204 koní (bolo vyrobených 5 545 kusov).

1987–1989

V roku 1987 došlo k prvej modernizácii. Pribudol systém ABS, neriadené katalyzátory, hydraulický posilňovač riadenia apod. Prebehol kompletný facelift zahrňujúci zadní lampy, nárazníky a celú prednú časť automobilu.
V roku 1987 bola uvedená homologačná séria 500 kusov verzie Sierra Cosworth RS500 s motorom 2,0i DOHC 16V Turbo s výkonom 165 kW/224 koní. V roku 1988 sa začala vyrábať nová verzia modelu RS Cosworth ako 4-dverový sedan.

1990–1993

Ďalšou modernizáciou prešiel model Sierra v roku 1990. Prebehli drobné retuše zahrňujúce zmenenú prednú partiu, nárazníky a približne od roku 1992 aj pozmenený interiér.
Motory boli väčšinou s rozvodom OHC a boli v ponuke v objemoch od 1,8 do 2,0 l. Okrem toho bol k dispozícii aj motor 2,0i DOHC s výkonom 88 kW/120 koní, dva šesťvalce a naftový motor 1,8TD s výkonom 55 kW/75 koní.
Ponuka výbavy už zahrňovala aj klimatizáciu, automatickú prevodovku, elektrické vyhrievanie predného okna a pohon 4 × 4 pre verzie sedan a kombi.
V roku 1990 bol RS Cosworth nahradený verziou RS Cosworth 4x4.
Sierra sa predávala aj za oceánom pod značkou Merkur s motormi 2,3 l OHC „Lima“. Športový Merkur XR4Ti dosahoval vďaka použitiu prepĺňania výkon okolo 170 koní, kým argentínska GHIA SX 2,3 l bola vrcholom luxusu.
Okrem športovej verzie XR4i predávanej hlavne vo Veľkej Británii, sa v Afrike vyrábala verzia XR6 s motorom 3,0l V6 Essex a tiež homologačný špeciál XR8 s motorom V8 OHV pôvodne z Fordu Mustang. Ako XR6, tak aj XR8 boli v ponuke iba ako 5-dverový liftback a modelu XR8 bolo vyrobených 250 kusov.

Pretekárske verzie

Sierry XR4i, XR4x4 a neskôr hlavne 3-dverové verzie RS Cosworth získali mnoho úspechov v rely. Okrem toho ale vydobyli rad úspechov aj pri pretekoch na okruhoch, kde excelovali najprv modely XR4Ti, ktoré boli neskôr nahradené modelmi RS Cosworth a RS500.

Popularita

Sierra je desiatym najpopulárnejším automobilom predávaným vo Veľkej Británii s predanými 1 299 993 kusmi. Prvé Sierry sa do predaja dostali v októbri 1982 a posledný jeden exemplár sa bol v predaji v roku 1995 (vo februári ako M model).
Čenkovský ostrov

Čenkovský ostrov je malý ostrov (cca 10 ha) v hlavnom koryte Dunaja. Nachádza sa medzi obcami Kravany nad Dunajom a Obid. Ostrov je pokrytý lužným lesom a prístupný je iba na člne alebo lodi. Maďarský breh sa nachádza bližie (cca 250 m) ako slovenský (cca 500 m).
Élisabeth Louise Vigéeová-Lebrunová

Životopis

Narodila sa v Paríži, ale rodičia ju dali do starostlivosti dojke na vidieku, kde žila až do svojich piatich rokov. Jej otec Louis Vigée bol úspešný portrétista a potom, čo ju odviezol späť do Paríža, ju v jej maliarskych začiatkoch podporoval. V rokoch 1760 - 1765 sa zdržiavala v kláštornom internáte Svätej trojice, kde preukazovala veľké nadanie pre výtvarné umenie, najmä pre kresbu. Keď v roku 1767 jej otec zomrel, matka Jeanne roz. Massin sa vydala za bohatého klenotníka menom le Sèvre a rodina sa presťahovala blízko ku kráľovskému palácu. 
Élisabeth potom vzala do ochrany princezná Lujza Mária Bourbonská a učila sa u slávnych maliarov, napríklad Josepha Verneta a H. Roberta. Roku 1770 už začala maľovať ako profesionálna portrétistka. V roku 1776 sa vydala za Jeane-Baptista Pierre Lebruna, maliara a zberateľa umenia. 12. februára 1780 sa im narodilo ich jediné dieťa, dcéra Jeanne Julie Louise.
V nasledujúcich rokoch namaľovala mnoho obrazov členov kráľovskej rodiny, len samotnú Máriu Antoinettu portrétovala tridsaťkrát. Roku 1781 cestovala s manželom po Holandsku a roku 1783 bola prijatá do Académie royale de peinture et de sculpture. V roku 1789 kvôli revolučným udalostiam opustila s deväťročnú dcérou Paríž. Sprvu žila a maľovala v Taliansku, najmä v Ríme. Navštívila aj Neapol, kde vytvorila niekoľko obrazov preslávenej lady Hamilton, manželky britského veľvyslanca, známej predovšetkým ako milenka admirála Nelsona. Potom sa zdržiavala v rakúskej Viedni.
Z Rakúska odišla do Ruska, kde strávila šesť rokov. V roku 1800 bola prijatá za čestnú členku petrohradskej Akadémie krásnych umení. Portrétovala mnoho slávnych osôb, vrátane cárskej rodiny, a získala značný majetok. Až v roku 1802 sa mohla vrátiť do Paríža. Čoskoro potom však odišla do Anglicka, kde portrétoval okrem iného aj lorda Byrona, v roku 1807 navštívila Švajčiarsko a v roku 1835 a 1837 vydala zaujímavé pamäte.
Zomrela roku 1842 v Paríži, pravdepodobne na arteriosklerózu, a bola pochovaná na cintoríne v Louveciennespri Paríži, kde istý čas žila.
Gregor Čmel

Životopis

Kazateľ slov. evanjelickej a. v. obce v Banskej Bystrici (1559-1560).
Poltavská gubernia

Poltavská gubernia (ukr. Полтавська губернія) bola gubernia v Ruskom impériu vytvorená v roku 1802 ako výsledok rozkladu Maloruskej gubernie na Černihivskú a Poltavskú guberniu. Nachádza na území dnešnej Ľavobrežnej Ukrajiny. Jej rozloha bola 49 894 km².
Acre

Charakter štátu

Acre hraničí na juhu s Peru, na severe s brazílskym štátom Amazonas a má krátku hranicu i s ďalším štátom, Rondônia.
Jeho územie tvorí pieskovcová plošina do 400 m n. m., pokrytá rovníkovým pralesom, v ktorom ešte stále žijú domorodí obyvatelia. Na ploche o rozlohe 152 589 km² tu žije celkom 557 526 obyvateľov.

Hlavným mestom Acre je Rio Branco, ležiace v juhovýchodnej časti krajiny.
Acre je známe vývozom kaučuku, brazílskeho orecha a dreva. Železničná doprava tu neexistuje, cestná sieť je riedka; štátom prechádza transamazonská diaľnica.
Rastlinná bunka

Rastlinná bunka je základná stavebná jednotka rastlinného organizmu.Je to eukaryotická bunka, čo znamená, že obsahuje genetickú  informáciu vo forme chromozómov obalených dvojitou jadrovou membránou.
Na rozdiel od živočíšnej bunky má rastlinná bunka z vonkajšej strany cytoplazmatickej membrány ešte bunkovú stenu, ktorej hlavnou zložkou je celulóza. Stena dodáva bunke pevnosť a charakteristický tvar. Ďalším významným rozdielom oproti živočíšnej bunke je prítomnosť plastidov. Veľkosť, tvar a vnútorná štruktúra rastlinnej bunky je rôzna; závisí od jej veku a funkcie.
Dospelá rastlinná bunka obsahuje cytoplazmu, jadro s jadierkom, vakuoly, plastidy (chloroplasty, chromoplasty, leukoplasty) a mitochondrie. Bunkové organely sú štrukturálne jednotky i funkčné systémy eukaryotickej bunky, akou je aj rastlinná bunka.

Veľkosť a tvar

Tvar a rozmery bunky sú rôzne. Bunky bývajú spravidla mikroskopické, ale v extrémnych prípadoch môžu nadobúdať dĺžku rádovo v centimetroch (napr. jednobunková riasa Acetobularia meria až 5 cm, niektoré sklerenchymatické vlákna až 7,5 cm). Extrémom sú bunky lykových vlákien, ktoré dosahujú dĺžku až 30 cm. Najmenšie bunky naopak tvorí zelená riasa Ostreococcus tauri. Ich priemer je približne jeden μm a sú najmenšími eukaryotickými bunkami vôbec.

Bunková stena

Bunková stena chráni bunku pred vplyvmi vonkajšieho prostredia a zároveň jej dodáva potrebný tvar a pevnosť. Chýba len u jednobunkových rias a pohlavných buniek rastliny. Je zložená z polysacharidov a produkuje ju cytoplazma. Okrem rastlín majú z eukaryotov bunkové steny ešte aj huby, ale dôležitou zložkou bunkovej steny je chitín, zatiaľčo u rastlín je to celulóza. Pre ešte väčšiu pevnosť môže byť bunková stena prestúpená anorganickými látkami. V bunkovej stene sú otvory, ktorými prechádzajú plazmodezmy - povrazce cytoplazmy slúžiace na komunikáciu s inými bunkami. Bunková stena je úplne priepustná pre vodu, čo má veľký význam pre vodný režim rastliny. 
V pletivách zostávajú po delení bunky bunkové steny dvoch dcérskych buniek spojené. Oddeľuje ich tzv. stredná lamela, vrstva zložená najmä z pektínov. Na strednú lamelu sa pripája primárna stena a na ňu sekundárna stena. Sekundárna stena je zložená z troch ďalších vrstiev, ktoré sa navzájom líšia usporiadaním mikrofibríl.

Protoplast

Živý obsah bunky sa nazýva protoplast. Je ohraničený cytoplazmatickou membránou (plazmalemou), polopriepustnou vstvou zloženou z fosfolipidov. Táto fosfolipidová membrána sa nachádza aj na mnohých miestach vo vnútri bunky. Protoplast obsahuje priemerne 75-80 % vody. 
Súčasťou protoplastu sú bunkové organely. Priestor medzi organelami vypĺňa cytoplazma tvorená vodou a vysokomolekulárnymi látkami. Cytoplazma je zväčša bezfarebná a vysoko viskózna. V cytoplazme prebiehajú mnohé fyziologické procesy bunky.
Grossœuvre

Poloha

Obec má rozlohu 16,36 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 048 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hippos z Élidy

Hippos (starogr. Ἵππος – Hippos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 380 pred Kr.
Hippos z Élidy bol na 100. olympijských hrách v roku 380 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v dorasteneckom boxe. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 41. hrách v roku 616 pred Kr.
Za toto víťazstvo sa Hippovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej Altide medzi sochami slávnych olympijských víťazov vztýčili sochu. Jeho sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že jej tvorcom bol sochársky majster Damokritos zo Sikyónu.“
František Bendík

Životopis

Od roku 1801 člen piaristickej rehole v Trenčíne. Profesor na piaristických gymnáziách: v Ružomberku, v Nitre, vo Váci, v Mosonmagyaróváre, v Szegede, vicerektor piaristického kolégia v Podolínci, riaditeľ trenčianskeho gymnázia, 1834 – 1844 rektor kolégia i riaditeľ gymnázia v Mosonmagyaróváre. Z vlastnej príležitostnej poézie vydal jednu skladbu.
Hraniční meandry Odry

Ochrana

Predmetom ochrany prírodnej pamiatky je úsek meandrujúceho toku rieky Odry na česko-poľskej hranici od sútoku s Olšou po Starý Bohumín, lužné porasty nadväzujúce na vodný tok a stále aj periodické vodné plochy a európsky významná lokalita Meandry Dolní Odry. Osobitne chránené územie o rozlohe viac ako 126 hektárov sa nachádza v katastrálnych územiach Kopytov, Starý Bohumín a Nový Bohumín. Pozdĺž toku rieky Odry žije rad chránených živočíchov a rastlín. Hniezdia tu napr. brehuľa hnedá (Riparia riparia) (v roku 2005 tu bolo zaznamenaných 322 nôr v jednej stene a v roku 2006 po zmenách koryta rieky spôsobených vysokou snehovou pokrývkou potom 1038 nôr v troch stenách).
V strednej Európe unikátna rezervácia obsahuje meandre, slepé ramená a tône vzniknuté neregulovanými korytotvornými procesmi rieky. Zhruba sedemkilometrový úsek vodného toku medzi Starým Bohumínom a Kopytovom vytvára štrkové náplavy a lavice, čím dochádza k neustálej miernej zmene štátnych hraníc medzi Českom a Poľskom. Územie je súčasťou sústavy Natura 2000 ako Európsky významná lokalita. Vyhlásenie meandrov osobitne chráneným územím navrhli vedci zo Svetového fondu na ochranu prírody, ktorí mapovali povodie rieky Odry pred desiatimi rokmi. Poľsko svoju časť pásma za chránené územie vyhlásilo už skôr.
20991 Jánkollár

(20991) Jánkollár je planétka, ktorú objavil Milan Antal v skorých ranných hodinách dňa 28. novembra 1984 počas svojho pobytu na maďarskom observatóriu Piszkéstető. Je pomenovaná po Jánovi Kollárovi.

Okolnosti objavu

Planétka sa v čase objavu nachádzala vo východnej časti súhvezdia Orión, v blízkosti hranice súhvezdí Blíženci (Gemini) a Jednorožec (Monoceros), asi 2,9° juhovýchodne od hviezdy  Ori (+4,2 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +18,8 mag a bola 48. planétkou objavenou v druhej polovici novembra 1984. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1984 WX₁, ktoré dostala krátko po objave.
Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná (pravdepodobne M. Antalom) aj v ďalších 3 nociach a celkovo bolo zmeraných 11 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 4. decembra 1984.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 444 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 5,11 roku (1869 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 269 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 7 km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 42110 vydanom dňa 8. februára 2001.

Pomenovanie

Planétka je pomenovaná po Jánovi Kollárovi (1793 – 1852), významnom slovenskom básnikovi, hlásateľovi myšlienky slovanskej vzájomnosti a autorovi rozsiahlej básnickej zbierky Slávy dcera.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43193 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Zaujímavosť

Planétka (20991) Jánkollár bola objavená na rovnakej fotografickej platni ako planétky (3393) Štúr (142' južne) a (19955) Hollý (42' VJV). V období od 28. novembra do 4. decembra 1984 boli všetky tri planétky exponované súčasne, hoci 1. decembra 1984 sa naexponovala iba planétka (3393) Štúr, ktorá bola z nich najjasnejšia.