google/wiki40b huggingface dataset:
Zorislav Balkovič

Životopis

Ľudovú školu vychodil v Podbrezovej, 1941-49 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1949-1952 študoval na Lesníckej fak. VŠPaL v Košiciach, 1952-53 na VŠLD vo Zvolene. R. 1953 Ing., 1967 CSc., 1975 doc. R. 1971 absolvoval študijnú stáž vo Fínsku. Špecializoval sa na genetiku a pestovanie lesa, šľachtenie lesných drevín. Autor vedeckých prác, odborných článkov v tlači a štúdií v zborníkoch. Funkcionár Slov. vedeckotechnickej spoločnosti.
Ponts-et-Marais

Poloha

Obec má rozlohu 5,9 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 814 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
EuroVelo

EuroVelo je sieť európskych cyklotrás, ktorú organizuje Európska cyklistická federácia ako projekt 16 diaľkových trás naprieč celým európskym kontinentom. Celková dĺžka projektovaných trás je cez 60 000 km, z ktorých je už cez 20 000 km v prevádzke.
Trate projektu EuroVelo sú určené pre cykloturistiku po Európe, ale sú tiež používané pre miestne cestovanie. Trasy sú tvorené ako existujúcimi cyklotrasami a cestami, tak aj s navrhovanými a plánovanými chodníkmi, ktoré sú potrebné pre ich prepojenie. Doteraz nie je žiadna z trás úplne dokončená, niektoré trasy sú dokončené viac, iné menej.
Projekt EuroVelo momentálne nie je financovaný Európskou úniou, projekt by však v budúcnosti rád podporu EÚ získal.
Záturčie

Dejiny

Obec patrila medzi najstaršie osady dolného Turca. Záturčie je jednou zo starobylých turčianskych obcí, v ktorých boli mýtnice, prepriahacie stanice a prícestné hostince. Prvýkrát sa spomína v listine z roku 1245, keď sa pri darovaní Hostie (Vendégh) spomínajú dedičné zeme na ľavom brehu rieky Turiec. V roku 1255 panovník Belo IV. usporiadal majetkovoprávne pomery v Turci. Jobagión Uzda a jeho štyria synovia prišli k panovníkovi so žiadosťou, aby im daroval zem "na ktorej odpradávna sedia". Panovník ich za neznámu sumu peňazí a účasť na rybačkách a poľovačkách obdaroval dedičným právom. Išlo o územie Záturčia s výmerou pod 416 ha.
V súčasnosti sa v Záturčí nachádza panelové sídlisko.
Huygensov princíp

Huygensov princíp je jeden z opisov šírenia vĺn. Podľa Huygensovho princípu sa vlnenie šíri tak, že všetky body priestoru, do ktorého sa vlnenie v určitom okamihu t dostane, sa stávajú bodovými zdrojmi vlnenia a elementárnych vlnoplôch. Vlnoplocha v čase t + dt je obálkou takýchto elementárnych vlnoplôch. Huygensov princíp platí len v priestoroch s nepárnou priestorovou dimenziou (jedna, tri, atď.). Je to dané vlastnosťami diferenciálnych rovníc, z ktorých Huygensov princíp vyplýva. Tento princíp vyslovil v roku 1678.
Arcibiskupský palác (Narbonne)

Arcibiskupský palác (fr. Palais des archevêques de Narbonne) je historické sídlo narbonských biskupov a arcibiskupov, ktoré dnes slúži ako radnica mesta Narbonne. Stavba je od roku 1840 chránená ako monument historique.
Nachádza sa v centre mesta a je dominantou námestia Place de l'Hôtel de ville.

Architektúra

Arcibiskupský palác je tvorený románskym starým palácom (Palais Vieux) a gotickým novým palácom (Palais Neuf). Je stavebne spojený s katedrálou sv. Justa a Pastora. Jeho fasádu dopĺňajú tri štvorcové veže z 13. a 14. storočia. V 19. storočí ho upravil Eugène Viollet-le-Duc na radnicu, ktorá tu spolu s mestským múzeom sídli dodnes.
Dvorné dámy

Ikonografia

Okrem jednej výnimky sú všetky postavy známe. Úplne vľavo stojí maliar pred maliarskym stojanom, v ktorom Velázquez spodobnil sám seba. Uprostred miestnosti stojí infantka Margarita, po stranách dve dvorné dámy. V pravom rohu skupinu dopĺňajú dvaja dvorní trpaslíci. Vpravo za nimi vidno dámu s vyberanými spôsobmi a neidentifikovateľnú postavu muža. Ďalšie dve postavy, kráľa a kráľovnú, umiestnil autor do obrazu prostredníctvom zrkadla na protiľahlej stene miestnosti. Stoja teda pred Velázquezom, v priestore diváka. Posledná postava, dvorný maršal kráľovnej, stojí vo dverách a chystá sa opustiť miestnosť.
Velázquez decentne zdôrazňuje postavu infantky. Tá je naplno ožiarená svetlom, ktoré do miestnosti preniká zhora a ktoré sčasti dopadá na Velásqueza, dvorné dámy a trpaslíkov. Námetom obrazu je zrejme príprava na portrétovanie päťročnej Margarity a jej sprievodu.
Las Meninas sú vlastne symbiózou autoportrétu a skupinového portrétu. Obraz bolo ťažké presne kategorizovať už pre súčasníkov.

Vznik diela

Obraz vznikol na madridskom hrade Alcázar, v miestnosti, ktorú mal Velázquez k dispozícii a v ktorej na protiľahlej stene viseli dva obrazy s mytologickým námetom. Podarilo sa ich identifikovať a interpretujú sa ako Víťazstvo umenia nad remeslom a ako Odkaz na nespravodlivo potrestaného umelca.
Obraz bol dokázateľne dokončený v roku 1656. Kríž na prsiach umelca bol domaľovaný dodatočne v roku 1658, keď sa Velázquez stal rytierom rádu sv. Jakuba (podľa legendy ho domaľoval sám Filip IV.). Až do roku 1700 sa obraz nachádzal na mieste svojho vzniku v madridskom Alcázare. Počas požiaru na hrade v roku 1734 bol poškodený; nasledovala jeho reštaurácia, v rámci ktorej obraz zrezali asi o pol metra. V rokoch 1772 - 1819 sa nachádzal v Palacio Real Nuevo v Madride, od uvedeného roku visí v galérii Prado. V roku 1984 bol reštaurovaný.
Michel de Montaigne

Život

Narodil sa na zámku Montaigne v provincii Périgord v juhozápadnom Francúzsku v bohatej šľachtickej rodine. Jeho otec, Pierre Eyquem de Montaigne, bol dlhoročným starostom Bordeaux, istý čas pôsobil aj v Taliansku ako vojak. Matka, Antoinette de Louppes, pochádzala z bohatej španielskej rodiny (jej otec bol židovského pôvodu, ktorý konvertoval na protestantizmus, matka katolíčka).
Veľký dôraz, predovšetkým z otcovej strany, sa kládol na Michelovu výchovu. Prvé tri roky svojho života prežil v obyčajnej vidieckej rodine, potom ho previezli späť na zámok, kde sa s ním rozprávali len po latinsky. Až keď hovoril plynule týmto jazykom - ako šesťročný, začal sa učiť svoj rodný jazyk.
Okolo roku 1539 ho poslali do prestížnej bordeauxskej internátnej školy - Collège de Guyenne, potom vyštudoval v Toulouse práva a roku 1556 sa stal členom súdneho dvora v Périgueux. O rok neskôr začal pôsobiť v bordeauxskom parlamente.
V roku 1566 sa oženil s Františkou de la Chassaigne, s ktorou mal 5 detí. Iba jediná dcéra však svojho otca prežila.
Jeho otec zomrel roku 1568 a o dva roky neskôr sa uchýlil na zdedený zámok, kde sa venoval štúdiu klasických antických autorov (hlavne Senecu a Plutarcha) a spisovaniu. V roku 1580 vyšlo prvé vydanie jeho Essayí.
Od roku 1580 začal cestovať. Navštívil Nemecko, Rakúsko, Švajčiarsko a Taliansko. Práve v Ríme ho v roku 1581 zastihla správa, že ho zvolili za starostu Bordeaux. Na žiadosť kráľa Henricha III. tento úrad štyri roky aj zastával.
Michel de Montaigne zomrel v septembri 1592 a je pochovaný blízko svojho zámku. Neskôr jeho pozostatky previezli do Bordeaux.

Dielo

Essais (Eseje) je súbor mnohých krátkych rozpráv na danú tému. Montaigne píše o sebe a o svojom vzťahu k rôznym problémom. Texty doplňuje veľkým množstvom citátov antických filozofov, ktorí ho silno ovplyvnili. Cez dielo je nám umožnené úplne spoznať autorovu osobu a prostredie, v ktorom žil. Vďaka svojmu zmyslu pre kritiku dokázal prijať s ľahkosťou menej zmysluplné narážky. Ak išlo o oprávnenú kritiku, zmenil svoj názor. Originalita jeho diela je aj v tom, že v nich zahŕňa všetky rozpory, ktoré sa odohrávajú vo vnútri človeka, no nie preto aby boli jeho diela originálne, ale aby si človek uvedomil, čo vlastne chce.
Eseje ako také tvoril bezmála dve desaťročia. Pôvodné dielo - vydané 1580 - tvorili dve knihy (57 a 37 kapitol). V piatom vydaní z roku 1588 už pribudol ďalší zväzok (13 kapitol). Posledné vydanie (mimochodom posmrtné) vyšlo v roku 1595, šlo už viacmenej len o pár dodatkov a úprav z jeho súkromných poznámok.

Základ filozofie

Základom jeho filozofie bola morálka, etika a výzva k tolerancii. Jeho filozofia sa nazýva aj laická. Viedla k skepticizmu.

V Esejách napísaných výhradne osobným tónom opisuje neľahkú cestu hľadania seba samého. Pritom neuvádza, že jeho cesta je tá pravá, jediná. Vypovedá iba sám o sebe a na veľké filozofické otázky odpovedá lakonicky "Čo ja viem?" Svoj základný princíp formuluje požiadavkou "Byť vždy sám sebou"
V roku 1774 vyšiel aj Montaigneov denník z jeho ciest po Taliansku, Švajčiarsku a Nemecku – Journal du voyage de Michel Montaigne en Italie, par la Suisse et l’Allemagne.
Adresa IP

Adresa IP alebo IP adresa je logický číselný identifikátor daného uzla (najčastejšie počítača) v sieti, ktorý komunikuje s inými uzlami prostredníctvom protokolu IP (napríklad Internet).
Adresa IP je (v protokole IP verzie 4) 32-bitové číslo, takže teoreticky existuje 4 294 967 296 (viac než 4 miliardy) možných adries. Je nepraktické a nepohodlné pracovať s takto zapísaným číslom, preto sa 32 bitov adresy IP delí na štyri 8-bitové čísla (číslo v rozsahu 0 – 255), ktoré sa zapisujú v desiatkovej sústave oddelené bodkou, napríklad 207.142.131.205.
Adresa IP je buď priamo priradená nejakému sieťovému rozhraniu, alebo je prideľovaná dynamicky pomocou DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) servera.
Na lepšiu prácu s internetovými adresami sa k adrese IP väčšinou viaže nejaké meno (angl. hostname), napr. www.wikipedia.org. Prevod mien a adries IP je zabezpečovaný mechanizmom DNS (Domain Name System), t. j. celosvetovo organizovaným množinou serverov, ktoré udržujú záznamy o registrovaných doménach a im pridelených adresách IP. Ak teda v prehliadači zadáte adresu „www.wikipedia.org“, hľadá sa v zoznamoch týchto DNS-serverov príslušná adresa IP, na ktorú je potom presmerovaná vaša požiadavka.
Nie je pravda, že každý počítač na svete má jedinečnú adresu IP. Je tomu tak len vtedy, ak má daný uzol priamy prístup na Internet. Ak teda ide o sprostredkované spojenie, napr. proxy-bránou, počítače vnútri podsiete môžu mať adresy nezávislé od zvyšného internetu.
Pred pár rokmi sa ukázalo, že rapídne zvyšovanie pripojených počítačov do Internetu spôsobuje, že počet adries IP, ktoré možno zaznamenať 4 číslami 0 – 255 (takmer 4,3 miliardy!), už nebude na jednoznačnú identifikáciu uzlov stačiť. Preto sa zaviedol IPv6 (IP verzia 6), kde sa 128-bitové adresy zaznamenávajú ôsmimi hexadecimálnymi číslami (t. j. číslami v šestnástkovej sústave, napr. 2001:0db8:85a3:08d3:1319:8a2e:0370:7334). Zavedenie protokolu IPv6 umožňuje adresovať až 2¹²⁸  (t. j. cca 3,4 x 10³⁸) adries.
Na začiatku histórie Internetu sa adresy IP prideľovali nehospodárne, čo spôsobilo, že v súčasnosti majú niektoré univerzity v USA pridelených viac adries IP ako niekoľko štátov tretieho sveta dohromady. V súčasnosti spravuje prideľovanie adries organizácia Internet Assigned Numbers Authority (IANA), ktorá deleguje prideľovanie blokov adries IP regionálnym registrátorom (v Európe je to RIPE Network Coordination Centre).
Beluj

Polohopis

Leží južne od vrchu Sitno na ceste č. 5241 medzi obcami Prenčov a Baďan (časť Klastava).
Obcou preteká Dedinský potok, ktorý sa vlieva do Belujského potoka.
K obci je pričlenený majer Široká lúka.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je zo dňa 6.júla 1290, písomnosť pochádza z ostrihomskej kapituly a dokladá predaj polovice dediny za 300 hrivien striebra istému mešťanovi zo Štiavnice.
Obec patrila hradnému panstvu Čabraď, neskôr panstvu Sitno.

Hospodárstvo

Obyvatelia sa v minulosti živili poľnohospodárstvom, prácami v lesoch a povozníctvom. V obci bolo rozvinuté tiež ovocinárstvo.
Na prelome 19. a 20. storočia obec prevádzkovala tehelňu. Z tehál vyrobených v tejto tehelni sú postavené budovy baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici, strieborná huta a iné stavby z tohto obdobia.
Obec bola v 17. až 19. storočí známa ako stredisko hrnčiarskej výroby, o výrobky tunajších hrnčiarov bol veľký záujem a rozvážali sa do ďalekého okolia.
V druhej polovici 20. storočia obyvatelia pracovali v miestnom JRD a podnikoch v Banskej Štiavnici.
V súčasnosti je v obci veľká miera nezamestnanosti a obyvatelia sú nútení dochádzať za prácou do iných miest a regiónov.

Vybavenosť v obci

V obci sa nachádza obecný úrad, predajňa potravín Jednota. V obci je zavedený vysokorýchlostný internet a v okolí obecného úradu je bezplatná WiFi zóna.
Hanau

Hanau je mesto v Nemecku, v spolkovej krajine Hesensko, pri ústí rieky Kinzig do Mohanu.
V apríli 2007 malo vyše 88 tisíc obyvateľov a bolo šiestym najväčším mestom Hesenska. Prvá zmienka o rovnomennom hrade na ostrove v rieke Kinzig pochádza z roku 1143. Mesto je známe ako rodisko bratov Grimmovcov.
Markianos zo Sárd

Markos Aurélios Markianos (starogr. Μᾶρκος Αὐρήλιος Μαρκιανός) bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v 4. storočí.
Markiana, rodáka z maloázijských Sárd, na 275 olympijských hrách v roku 321 korunoval athlothetés (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom, pretože nenašiel premožiteľa v pankratiu dorastencov.
Olympijské víťazstvo Markiana uvádza nemecký klasický filológ a historik Joachim Ebert, ktorý zostavil zoznam dovtedy neznámych olympijských víťazov zo 4. storočia. Ebert tento zoznam vyhotovil po výskume nových ešte nepublikovaných nápisov (SEG 48:553, Olympia. List of Olympic victors, after 385 A.D.) z vedeckej publikácie Supplementum Epigraphicum Graecum (publikácie gréckych nápisov a štúdií známych dokumentov.)
Mela

Poloha

Obec má rozlohu 4,63 km². Najvyšší bod je položený 908 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 30 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chazelet

Poloha

Obec má rozlohu 11,73 km². Najvyšší bod je položený 237 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 118 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maracaibské metro

Trasa

Prvá trasa, na ktorej premávali vlaky podobné vlakom M1 na pražskej linke C, viedla od terminálu Altos de la Vanega do vedľajšej stanice El Varillal bola sprevádzkovaná 25. novembra 2006 s celkovou dĺžkou 1,2 km. Neskôr sa otvárali ďalšie stanice.
Slovenská politika

Slovenská politika sú noviny, ktoré vychádzali na Slovensku po roku 1918.
Slovenská politika vychádzala v Prahe, neskôr v Bratislave každý deň okrem pondelka ako orgán Republikánskej zemedelskej strany. Mal prílohu Športový pondelok. Uverejňoval aj romány na pokračovanie - veľa zahraničných, z domácich napr. Čachtická pani, Jánošík, Spipšské tajomstvo, Studňa lásky a i.
Cadarsac

Poloha

Obec má rozlohu 2,28 km². Najvyšší bod je položený 53 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 306 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pissos (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 140,75 km². Najvyšší bod je položený 79 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 371 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lullin

Poloha

Obec má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 1 530 m n. m. a najnižší bod 780 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 804 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Inteligentný systém

Inteligentný systém je systém s inteligenciou, čiže vlastnosťou, ktorá mu dovoľuje poznať a pochopiť príčiny zmien a využiť tieto poznatky na učenie. Pri opakovaných vstupoch sa učenie systému prehlbuje. Medzi inteligentné systémy sa zaraďujú ľudia, zvieratá a "inteligentné" stroje.
Menucourt

Poloha

Obec má rozlohu 3,68 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 210 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Harriet Beecher Stowe

Životopis

Pochádzala z americkej rodiny, v ktorej bola zakorenená puritánska tradícia a odpor k otrokárstvu. Veľkú časť svojho života prežila na rozhraní severných a južných častí Ameriky, takže všetky jej diela namierené proti otrokárstvu vychádzajú zo skutočnosti, ktorú autorka poznala od detstva. Svojou novinárskou a literárnou činnosťou prispievala k boju proti otrokárstvu v Amerike pred viac ako 150 rokmi.

Chalúpka strýčka Toma

Jej najznámejším dielom je melodramatická novela Chalúpka strýčka Toma. Všetky osudy postáv v nej, akokoľvek sú neuveriteľné, sa zakladajú na pravde. Černošskí hrdinovia – strýčko Tom, teta Chloe, George Harris a jeho žena Eliza, reprezentujú černošský ľud, utláčaný svojimi bielymi otrokármi, ale predsa bystrý, inteligentný, charakterný a často aj zbožný. Taktiež sú tu vykreslené aj protichodné povahy a názory otrokárov. Niektorí z nich boli tak krutí, že od nich inak pokojní a prispôsobiví "negrovia" utekali aj za cenu straty vlastného života do ďalekej Kanady, kde otrokárststvo už neexistovalo. A práve proti týmto bol namierený nový zákon o ich navrátení bývalým vlastníkom, ktorý inšpiroval Stowovú k napísaniu svojej knihy. Napriek veľkej snahe otrokárov hlavne z juhu zneškodniť toto dielo sa to našťastie nepodarilo a kniha veľkou mierou prispela k zrušeniu otrokárstva. Dodnes je zaujímavá pre mladých aj starších čitateľov.
Skály (Horní Město)

História

Skály, predtým Hankštejn, bola stará banícka osada, ktorá sa uvádza v listinách už v roku 1398. Je teda staršia ako Horné Město.
Myron Podhajecký

Mladosť a štúdium

Narodil sa v dedine Brusnica. v okrese Stropkov), ako najmladší zo štyroch detí gréckokatolíckeho kňaza. Navštevoval Štátne reálne gymnázium v Prešove, teologické štúdia absolvoval v Prešove, v Olomouci a v Prahe a napokon študoval na Karlovej univerzite v Prahe.

Pôsobenie

Sviatosť kňazstva sa rozhodol prijať v celibáte. Kňazskú vysviacku prijal dňa 28. júla 1935 z rúk prešovského biskupa Pavla Petra Gojdiča, OSBM.
Po vysviacke pôsobil ako kaplán v Drienici a v Prahe, neskôr ako prefekt v prešovskom kňazskom seminári. Krátko bol administrátorom farnosti Medzilaborce a následne profesorom náboženstva na Štátnom reálnom gymnáziu a Evanjelickom kolégiu v Prešove.
V roku 1940 ho prešovský biskup Pavol Peter Gojdič, OSBM menoval za svojho osobného tajomníka. Od roku 1941 bol špirituálom prešovských bohoslovcov. A v roku 1945 ho menovali aj za profesora biblických vied na Vysokej škole bohosloveckej v Prešove.

Roky útlaku

V čase rastúcej nenávisti a obmedzovania slobody gréckokatolíckej cirkvi v Československu bol tajne vysvätený za biskupa.
Otec Myron počnúc 21. marcom 1950 bol väznený v rôznych väzniciach a táboroch (Trenčín, Nováky, Ilava, Hlohovec, Podolínec, Želiv, Osek u Duchcova), kde prežil sedem a pol roka.
Po prepustení do roku 1968 pracoval ako pomocný robotník.
O svojich utrpeniach, prenasledovaniach ako aj biskupskej hodnosti nikdy nerozprával. Nemal rád, keď sa o ňom pochvalne rozprávalo. Zvykol hovorievať: Kto mene chvalit, tot mene neľubit.

Roky Po

Po štátnom obnovení gréckokatolíckej cirkvi v Československu bol vymenovaný za správcu farnosti Veľká Poľana, neskôr pôsobil vo farnosti Fulianka a od roku 1972 ako správca farnosti Čirč.

Otec Myron

Ešte v roku 1969 ho Mons. Ján Hirka, apoštolský administrátor prešovského biskupstva, vymenoval za súdneho vikára, v roku 1971 za člena liturgickej komisie, za synodálneho examinátora a v roku 1977 za defensora vinculi – obhajcu manželského zväzku na cirkevnom súde.
Otec Myron bol ctiteľom presvätej Bohorodičky. V roku 1991 bol prešovským sídelným biskupom vymenovaný za člena komisie na skúmanie údajných mariánskych zjavení v Litmanovej.
Vo farnosti Čirč pôsobil až do konca svojho života, najprv ako správca farnosti, neskôr, keď mu už ubúdalo síl, ako výpomocný duchovný. Týždeň pred smrťou odišiel k svojej neteri na faru do Klenova (okres Prešov), kde jeho statočné srdce dotĺklo 3. septembra 1995. V roku 2006 bolo v Čirči sprístupnené  Gréckokatolícke farské múzeum ThDr. Myrona Podhajeckého.
Vojenské obranné spravodajstvo

Vojenské obranné spravodajstvo bola špeciálna tajná služba, ktorá plnila úlohy spravodajského zabezpečenia obrany Slovenskej republiky v pôsobnosti Ministerstva obrany Slovenskej republiky v rozsahu ustanovenom zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. o Vojenskom spravodajstve v znení neskorších predpisov a Štatútom Vojenského spravodajstva.
Podľa zákona schváleného Národnou radou v septembri 2012 sa od januára 2013 VSS zlúčila s Vojenským obranným spravodajstvom a vytvorila jednu vojenskú spravodajskú službu s názvom Vojenské spravodajstvo. Kabinet sa okrem tohto kroku zaviazal "zamedziť úniku utajovaných materiálov a zabezpečiť rast dôveryhodnosti tajných služieb", na čo pripravuje ďalší zákon.
Róbert Tibenský, nominant Radičovej vlády na post riaditeľa VSS sa po 1. januári 2013 stal námestníkom riaditeľa nového Vojenského spravodajstva.
V máji 2013 dostal Denník SME anonymne vyšetrovaciu správu podľa ktorej mali riaditelia VOS Ľubomír Skuhra a VSS Juraj Šebo spreneverovať štátny majetok vojenských tajných služieb.
Thorigné-en-Charnie

Poloha

Obec má rozlohu 17,57 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 183 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rugles

Poloha

Obec má rozlohu 14,1 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 171 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 375 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sebaotvorenie

Sebaotvorenie je asertívna komunikačná technika, ktorá umožňuje uvoľniť sociálnu komunikáciu a redukovať možnú manipuláciu.
Jej podstatou je otvorené a jednoznačné (nie dvojzmyselné) vyjadrovanie osobných myšlienok, pocitov, pohnútok, preferencií a hodnotení. Metóda umožňuje prejaviť prežívané citové reakcie, rozhovor sa stáva osobnejší, pričom osoba, ktorá metódu používa, rozhoduje o tom, nakoľko sa chce partnerovi "otvoriť".
Saint-Laurent-d’Oingt

Poloha

Obec má rozlohu 9,05 km². Najvyšší bod je položený 548 m n. m. a najnižší bod 252 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 809 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Epichysis

Epichysis (starogr. Επίχυσις – epichysis) je typ starogréckej nádoby.
Epichysis, kanvičku menších rozmerov s jedným dlhým vertikálnym uchom a dlhým úzkym hrdlom, vyrábali predovšetkým grécki keramikári v južnej Itálii (najmä v Apúlii v červenofigurálnej keramike počas posledných štyroch desaťročiach 4. stor. pred Kr.) Pre jeho malý nalievací otvor sa dá predpokladať, že sa ním v malých dávkach nalievali (možno v posvätných kontextoch) drahé kvapaliny, vonné oleje alebo víno.
Manželka

Manželka je vydatá žena vo vzťahu k mužovi, s ktorým sa zosobášila.
Thianges

Poloha

Obec má rozlohu 12,8 km². Najvyšší bod je položený 281 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 178 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šan

Šan (čín., tiež čchan, ch'an-na, jap. zen, sans. djána) je jedna zo škôl budhistickej mahájány, ktorá sa vyvinula v znovuzjednotenej Číne za dynastie Suej a Tchang.
Škola šan učila imanencii budu a zvláštne techniky meditácie na získanie okamžitého prebudenia. Šan sa odvoláva na Bódhidharmu.
Saint-Éliph

Poloha

Obec má rozlohu 23,46 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 895 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE