google/wiki40b huggingface dataset:
Evidencia (filozofia)

Evidencia (lat. evidentia) alebo názornosť alebo zrejmosť je to, čo je očividne (objektívne) dané), alebo to, čo je (subjektívne) jasné v nejakom súde. Rozhodujúcu úlohu pritom má videnie, či už v zmysle vnímania alebo v zmysle pochopenia našich hodnotení.
Evidencia je bezprostredné objasňujúce poznanie, ktoré práve pre svoj jasný, bezprostredne istý charakter nepripúšťa nijaký priestor pre pochybovanie, a preto nepotrebuje nijaké ďalšie zdôvodnenie.
Odvolávaním sa na bezprostredné, spontánne pochopenie je evidencia príbuzná intuícii, ktorá sa však preukazuje ako psychické videnie. Podobne ako intuícia aj evidencia tvorí určité napätie k jazykovo sprostredkovanému (diskurzívnemu) mysleniu. Svojím bezprostredným zmyslovým vzťahom k predmetom a súdom má evidencia poskytovať pochopenie, jasnosť, jednoznačnosť a nepochybnosť.
Explorer 49

Úloha misie

Sonda mala vykonať merania parametrov vzdialenejšieho vesmírneho priestoru v blízkosti Mesiaca, najmä galaktický a slnečný rádiový šum na veľmi malých frekvenciách.

Základné údaje

Váha sondy bola 324 kg. Označenie Lunar Orbiter mala kvôli zvolenej orbite okolo Mesiaca, označenie Explorer bolo prideľované programu vedeckých satelitov v USA. Ďalšie známe družice tejto rady sú neúspešná Explorer 33 a úspešná Explorer 35. Jej pracovné označenie bolo RAE 2 (Radio Astronomy Explorer), pretože podobný typ družice bol uvedený do prevádzky s označením RAE 1 päť rokov predtým.

Priebeh misie

Sonda s raketou odštartovala 10. júna 1973 a bola navedená na pretiahnutú obežnú dráhu okolo Zeme vo výške 183 až 390 244 km. Keď o päť dní neskôr míňala pri prvom prelete Mesiac, za pomocou motora na tuhé palivo zmenila svoju dráhu na orbitu okolo Mesiaca. Tá mala periódu 241,29 minút vo výške 1 120 až 1 331 km. Ďalšie korekcie sa uskutočnili 26. júna, čo sondu posunulo na takmer kruhovú orbitu vo výške 1 053 – 1 064 km. Stabilizácia letu bola vykonávaná rotáciou okolo svojej osi. Tá sa postupne zmenšovala z pôvodných 12 na 0,25 otáčok za minútu. Na tejto dráhe potom rozvinula svoje dve antény s veľmi dlhými ramenami 228 metrov, pomocou ktorých začala svoj program merania.
Cecilia Malmströmová

Kariéra

Je členkou švédskej liberálnej strany Folkpartiet liberalerna.

V rokoch 1999 až 2006 bola poslankyňou Európskeho parlamentu. V rokoch 2006 až 2010 bola členkou švédskej vlády ako ministerka pre európske záležitosti. Od 8. februára 2010 do 1. novembra 2014 bola komisárkou pre vnútorné záležitosti v Európskej komisii vedenej José Barrosom.

Politické názory

Presadzuje zákaz strelných zbraní v celej Európskej únii.
Álvaro Siza Vieira

Tvorba

Na svojom konte má stovky architektonických realizácii takmer vo všetkých európskych krajinách – od rodinných domov, bazénov cez sídla bánk, administratívne budovy, univerzitné budovy, obchody, galérie, múzeá či veľké developérske zákazky. Vo svojich projektoch je Siza často aj autorom kompletného interiérového vybavenia od nábytku po vázy či popolníky. Popri ateliérovej činnosti pôsobí taktiež ako profesor na Fakulte architektúry na Univerzite v Porte.
V rokoch 1949 až 1955 študoval na Univerzite v Porte (Escola de Belas Artes). Učil ho a vo veľmi veľkej miere i ovplyvnil najvýznamnejší portugalský architekt Fernando Távora, ktorého dočinením má portugalská architektúra dnešnú podobu. Neskôr s ním i spolupracoval, navrhol mu aj rodinný dom. Jeho prvú realizáciu stihol mladý Siza ešte pred ukončením svojho štúdia v roku 1954. Ide o 4 rodinné domy v rodnom Matosinhos. V rokoch 1955–1958 si Siza otvoril svoje prvé architektonické štúdio v Porte.
Jeho architektúra obsahuje modernistické princípy, ktoré sa, tak ako aj v celej portugalskej architektúre, prelínajú so silnými tradíciami rodného Portugalska. V jeho tvorbe ho ovplyvnili najmä Adolfo Loos, Frank Lloyd Wright, Le Corbusier. Sizova architektúra je založená na jednote priestoru a hmoty: stavby sú čisté a súdržné. Siza býva často označovaný za tvorcu minimalizmu. Vo svojej tvorbe rešpektuje a zároveň využíva prostredie, v ktorom sa budova má navrhovať (pozri Kúpalisko Leca de Palmeira v Porte). Architekt dokonale pracuje so svetlom a tieňom.
Reuves

Poloha

Obec má rozlohu 6,4 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 63 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Asnois (Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 16,26 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labradorský retríver

Vzhľad

Labradorský retriever je dobre stavaný, aktívny pes so širokou lebkou, hlbokým hrudníkom a širokou, silnou zadnou časťou tela. Má ostro rezanú, širokú lebku s dobre definovaným stopom a širokým nosom. Hnedé oči majú tvar listu, vyjadrujú inteligenciu a dobrú náladu. Nemá veľké ani ťažké uši. Má ich posadené viac dozadu, zvesené, priliehajúce k hlave. Má mohutný krk. Zadok má na úrovni hornej línie tela. Stredne dlhý, silný chvost je dobre osrstený krátkou, hustou srsťou, ktorá mu dodáva guľatý vzhľad. Hruď má dostatočne širokú a hlbokú. Predné aj zadné končatiny majú byť dostatočne vyvinuté, mohutné. Pohyb je voľný. Krátka a hustá srsť môže byť čiernej, čokoládovej alebo krémovej farby.

Názov

Labrador dostal svoje pomenovanie podľa polostrova, na ktorom bol podľa tradície vyšľachtený.
I keď dnešný labrador loví už len loptičky a prináša skôr papuče, jeho predkovia boli výkonné lovecké psy, ktoré boli nasadzované na vyhľadanie zveri a prinášanie bažantov, kačíc a inej operenej zveri. Labrador sa vďaka tejto jeho schopnosti radí medzi retrívre, čomu vďačí aj za druhú časť svojho pomenovania (retrieve - po anglicky donášať).
Pomenovanie labradorský retríver sa používa už od roku 1839.

História

Podobne ako novofunlandský pes a landseer, pochádza aj labradorský retríver z východného pobrežia Kanady, aj keď nie z polostrova Labrador Peninsula, ale z okolia Newfoundlandu. Medzi jeho príbuzných patrí zlatý retríver, hladkosrstý retríver a iné. 
Pri rybolove sa využíval pri práci dnešný predchodca labradorského retrívera - St. John´s Water Dog (vodný pes svätého Jána). Keďže na ostrove panovali drsné podmienky, išlo o pevného, kompaktného a životaschopného psa vyznačujúceho sa anatomickou zvláštnosťou - blanami na labách. Vďaka nim vedel tento pes lepšie plávať, k čomu mu dopomáhala aj hustá, vode odolná srsť. 
Začiatkom 19. storočia sa z Kanady a pobrežia Newfoundlandu dostal St. John´s Water Dog do Anglicka, kde z nich vojvoda Earl z Malmesbury (1778-1841) vyšľachtil plemeno vhodné na poľovné účely. K pôvodnému plemenu prišľachtil pointre. 
Oficiálne bolo plemeno uznané v roku 1903. O 13 rokov neskôr bol založený prvý klub labradorov, ktorý vypracoval aj prvý štandard. Vďaka úspechom labradorov na výstavách si toto plemeno rýchlo našlo svojich priaznivcov. V 30. rokoch 19. storočia sa vyvinuli dve línie - pracovná a výstavná. Pracovná línia sa vyznačuje ľahšou stavbou tela, zatiaľ čo psy z výstavnej línie sú mohutnejšie. 
Prvý uznaný žltý labrador bol Ben of Hyde, ktorý sa narodil v roku 1899 v chovateľskej stanici majora Charlesa Radclyffa. Čokoládové labradory boli uznané až v roku 1964 vďaka odchovom v chovateľskej stanici Cookridge Tango.
Erich Priebke

Život v Argentíne

Po vojne sa mu podarilo utiecť z britského zajateckého tábora a s pomocou rakúskeho biskupa Aloisa Hudala sa dostal do Argentíny. Taliani po ňom začali pátrať od roku 1946. V roku 1948 sa konal prvý proces s vinníkmi masakru, Priebke bol súdený v neprítomnosti. Asi od roku 1949 žil v argentínskom horskom stredisku Bariloche, stal sa úspešným hotelierom. Pôsobil tiež ako riaditeľ tunajšej nemeckej školy a prezident Nemecko-argentínskej kultúrne asociácie.
Kľúčom k jeho dolapeniu sa stala kniha francúzskeho spisovateľa argentínskeho pôvodu Estebana Bucha Maliar z argentínskeho Švajčiarska z roku 1991. O tri roky neskôr k nemu doviedla reportéra americkej televízie ABC Sama Donaldson. V rozhovore s ním priznal účasť na masakre s tým, že len počúval rozkazy. Následne bol zatknutý a koncom roka 1995 vydaný k súdu do Talianska.
Prvý súdny proces začal v máji 1996. V ňom bol síce uznaný vinným, ale kvôli tridsaťročnej premlčacej lehote oslobodený. Verdikt súdu vzbudil obrovskú vlnu rozhorčenia. V júli 1997 bol odsúdený na 15 rokov väzenia, nasledujúceho roka ho odvolací súd poslal na doživotie. Vo februári 1999 získal povolenie odpykať si zo zdravotných dôvodov trest v domácom väzení.
Karl Hass, ktorý sa vedľa neho na masakri u Ríma tiež podieľal, mal v jeho procese pôvodne vystupovať ako svedok. V jeho priebehu bol však sám obvinený a rovnako ako on odsúdený na doživotie.
Filinos z Kosu

Filinos (starogr. Φιλίνος – Filinos) bol päťnásobný olympijský víťaz v bežeckých disciplínach v 3. stor. pred Kr.
Filinos, syn Hégepolida z ostrova Kos, bol v starovekom Grécku päťnásobným olympijským víťazom na troch po sebe idúcich hrách, a to v rokoch 264 a 260 pred Kr. v behu na jedno stadion a behu na dve stadiá a v roku 256 pred Kr. v behu na dve stadiá. V bežeckých disciplínach sa presadil aj na ostatných celogéckych hrách, z pýtických a z nemejských hier si odniesol po štyri víťazné vence a z isthmických hier až jedenásť. V starovekom Grécku sa víťaz všetkých štyroch hier nazýval periodonikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos (pravidelný obeh).
Filina v staroveku ospieval básnik Theokritos zo Syrakúz, ktorý prežil časť svojho života na ostrove Kos. Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že sochu Filina videl v posvätnom okrsku olympijskej Altidy.
Botoșani (župa)

Botoșani je župa v Rumunsku, v regióne Moldavsko, na severovýchode krajiny pri hraniciach s Ukrajinou a Moldavskom. Jej hlavné mesto je Botoșani

Charakter župy

Župa hraničí na východe s Moldavskom, na severe s Ukrajinou, na juhu so župou Iași a na západe so župou Suceava. Preteká tu mnoho riek, z nich najväčšie sú Prut, tvoriaca hranicu s Moldavskom a Siret. Hlavné mesto je zároveň najväčším, má 115 000 obyvateľov a je v ňom sústredený takmer všetok priemysel. Župa má rozlohu 4 986 km², žije tu celkom 461 000 ľudí, z nich je 98 % sú Rumuni, menšiny tvoria Rusi a Ukrajinci. Botoșani je poľnohospodársky kraj. Železničná sieť je tu riedka, cestná je v zlom stave.
Kildare (mesto v Írsku)

Kildare (ír. Cill Dara) je mesto vo východnej časti Írska, v grófstve Kildare. V roku 2011 tu žilo 8 142 obyvateľov
Mesto leží 50 km juhozápadne od Dublinu, na križovatke ciest R401, R413, R415, pri diaľnici M7 Naas - Port Laoise a na hlavnej železničnej trati Dublin - Galway/Cork. V meste sa od hlavnej trate oddeľuje železničná trať do Kilkenny.
V Kildare sa nachádza národný žrebčinec Irish National Stud, ktorého súčasťou sú aj japonské záhrady.
Avirey-Lingey

Poloha

Obec má rozlohu 17,85 km². Najvyšší bod je položený 309 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prusly-sur-Ource

Poloha

Obec má rozlohu 15,74 km². Najvyšší bod je položený 320 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 176 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saransk

História

Ruská pevnosť Atemar, ktorá bola založená v roku 1641, prevzala svoje meno z neďalekej dediny Mordvin; v čase, keď stála pevnosť na juhovýchodnej hranici Zimného paláca. Súčasný názov "Saransk" vznikol kvôli rieke pri ktorej sa nachádza: Saranka. Čoskoro po svojom založení sa mesto stalo dôležitým obchodným centrom pre blízkych dedinčanov Erzyančanov. Po roku 1708 bol Saransk pridelený Azovskej provincii a neskôr Kazanskej vláde. V roku 1780 bol Saransku udelený štatút mesta. 
V roku 1928 bol Saransk administratívnym centrom novovzniknutého Mordvinského národného okresu, ktorý sa v roku 1930 stala Mordvinskou autonómnou oblasťou.
Huallaga (rieka)

Priebeh toku

Pramení na svahoch Západnej Kordillery. Prevažnú časť toku tečie dnom širokej doliny medzi Strednou Kordillerou a Východnou Kordillerou. Potom pretína Východnú Kordilleru a vteká do Amazonskej nížiny.

Vodný režim

Najvyššiu vodnosť dosahuje od septembra do marca. Priemerný ročný prietok vody je približne 3 500 m³/s.

Využitie

Lodná doprava je možná do vzdialenosti 250 km od ústia k Yurimaguas. Na hornom toku leží mesto Huánuco.
Fosseux

Poloha

Obec má rozlohu 5,43 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 96 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Opisthorchis felineus

Opistorchiáza

Opistorchiáza je ochorenie najviac rozšírené v západných oblastiach Sibíri v údoliach rieky Ob a Irtiš. U miestnych a chudobných obyvateľoch dosahuje premorenosť 80-100 %. V európskej časti Ruska sú endemické oblasti medzi riekami Volga a Kama. V niektorých regiónoch sa výskyt líši od ojedinelých prípadov po 10 %.

Spôsob prenosu

Prvým medzihostiteľom parazita je sladkovodný slimák z rodiny Bithyniidae, druhým medzihostiteľom je sladkovodná ryba z rodiny Cyprindae. Z tejto rodiny sú v Rusku (rieky Ob, Irtiš) najviac zastúpené druhy rýb z rodu Leuciscus a Rutilus.
Konečnými hostiteľmi sú psy, mačky a iné cicavce, ktoré jedia ryby. Ľudia na Sibíri a v niektorých európskych regiónoch sa infikujú konzumáciou surových, slabo solených a mrazených rýb. Ryby sú týmto spôsobom ľahko dostupné a mrazenie je zároveň najľahšou a najlacnejšou metódou uchovávania rýb na Severe.

Príznaky

Chorobné príznaky v začiatočnej fáze sú rozmanité a líšia sa charakterom a intenzitou. Ochorenie prebieha od asymptomatických foriem po vážne stavy s klinickými prejavmi so značnou chorobnosťou a úmrtnosťou pacientov.
Hlavným ochorením spôsobeným O. felineus je chronický zápal žlčovodov v pečeni (chronická cholangitída).
U ťažko infikovaných pacientov sa môže objaviť opakujúca sa hnisavá cholangitída (zápal žlčových ciest), pečeňové abscesy, cholecystitída (zápal žlčníka), pankreatitída, žlčové kamene. Opistorchiáza súvisí s cholangiokarcinómom (vnútropečeňový nádor zo žlčových ciest), ale presný mechanizmus vzniku je však stále nejasný. Karcinóm pečene je jedným z najčastejšie vyskytujúcim sa nádorom v endemických oblastiach.
Absencia klinických príznakov svedčiacich o chorobe a nejasná diagnóza, ktorá je zameniteľná s inými ochoreniami, vedie k tomu, že je menej hlásených prípadov, než ich v skutočnosti existuje. Výsledok liečby je závislý od včasnej liečby a preto je správna diagnóza veľmi dôležitá.

Diagnostika

Parazita identifikujeme zo stolice a duodenálnej šťavy.

Liečba

Liekom voľby je Praziquantel.
Montmachoux

Poloha

Obec má rozlohu 4,43 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 96 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 229 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brette

Poloha

Obec má rozlohu 15,5 km². Najvyšší bod je položený 1 605 m n. m. a najnižší bod 514 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 32 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cesta II. triedy 545 (Slovensko)

Priebeh

Komunikácia začína v Kapušanoch na križovatke s cestou I/18 a vedie severným smerom, súbežne so železničnou traťou Prešov – Bardejov. Prechádza cez Tulčík, Demjatu, v bardejovskom okrese cez Raslavice, Janovce, Kobyly a Kľušov do Bardejova.
Po Zborov prechádza v peáži s cestou I/77 a následne pokračuje cez Chmeľovú a Becherov na hraničný priechod s Poľskom, kde cesta končí.
Kapsaicín

História

Látku prvýkrát izoloval z pálivých paprík v roku 1816 P. A. Buchtholz a o 30rokov neskôr ju pripravil v kryštalickej forme L. T. Tresh, ktorý jej dal meno kapsaicín.
V roku 1878 izoloval kapsaicín tiež maďarský lekár Endre Hogyes a preukázal, že je táto látka zodpovedná za pálivý pocit pri styku so sliznicami a že zvyšuje sekréciu žalúdočných štiav. 
Synteticky pripravili kapsaicín v roku 1930 E. Spatha a F. S. Darling. Neskôr boli z papriky izolované ešte ďalšie látky podobného typu, ktoré dnes označujeme spoločným názvom kapsaicinoidy.

Pôsobenie na organizmus

Pri styku so sliznicami vyvolávajú kapsaicinoidy pocit pálenia spojený s bolesťou. Páli nielen v ústach, ale aj na sliznici nosa alebo oka, čo sa využíva v sprejoch slúžiacich na osobnú obranu. Intenzívne dráždenie slizníc kapsaicinoidmi, sprevádzané pálením a prudkou bolesťou, je sprostredkované cez nociceptory. Molekulárna podstata účinku kapsaicinoidov a im podobných substancií spočíva v ich väzbe na špecifické kapsaicínové alebo tiež vanilloidové receptory, ktoré sú podstatou nociceptorov vnímajúcich pálivú chuť. Vanilloidové receptory fungujú ako iónové kanály pre masívny vstup iónov vápnika do neurónu a sú otvárané látkami typu kapsaicínu alebo tiež tepelným podnetom. Sú to špecifické receptory pre vnímanie bolestivých podnetov. Citlivosť vanilloidových receptorov na kapsaicín je obrovská, takže naše nociceptory sú schopné rozpoznať kapsaicín a jemu podobné látky už v úplne nepatrných koncentráciách. V časoch, keď nebolo možné koncentráciu kapsaicínu presne merať, bol pre hodnotenie pálivosti zavedený Scovillov test pálivosti. Českí vedci objavili, že vo väčších dávkach, podávaných do kože pred operáciou, eliminuje pooperačné bolesti.

Pozitívne účinky

Pozitívne účinky spôsobené prítomnosťou dusíkatej látky zo skupiny fenylalkylaminových alkaloidov prispievajú k podpore krvnej cirkulácie, zvýšeniu rýchlosti metabolizmu, stimulácii žalúdočnej sekrécie a tým k podpore zažívania.
Liečebný efekt kapsaicínu sa môže prejaviť pri dávkach 400 miligramov trikrát týždenne. To je množstvo zodpovedajúce asi trom až ôsmim paprikám habanera. Tento druh papriky pochádza z polostrova Yucatán a patrí k najpálivejším na svete.
Allianz Arena

Charakteristika štadiónu

Štadión leží v severnej časti mníchovskej štvrte Schwabing-Freimann vo Fröttmaningu. Z miest na sedenie je možné 10 000 miest v severnom a južnom okruhu zmeniť na miesta na státie. Prvých asi 30 radov na sedenie nie je chránených pred dažďom. K dispozícii je 106 lóží s 1 374 miestami na sedenie. Na štadióne sú tri zariadenia na opateru detí, fanshopy a gastronomické podniky, na ploche asi 6 500 m². Štvorposchodová parkovacia budova s miestom pre zhruba 10 500 vozidiel je najväčšou parkovacou budovou Európy.
Strecha a fasáda boli vytvorené z 2 874 ETFE-fóliových vankúšov, ktoré sú naplnené suchým vzduchom pod tlakom 0,035 hPa. Fólia má hrúbku 0,2 mm. Pod strechou sú rolety, ktoré sú počas prevádzky uzavreté. Osvetlenie vankúšov je možné farebne meniť. Štadión používa osvetlenie rôznych farieb, v závislosti od práve prebiehajúceho podujatia. Kvôli svojej forme má už dnes Allianz Arena prezývku nafukovací čln.
Stavebným investorom arény je v roku 2001 založená Allianz Arena Stadion GmbH.
Meno štadiónu dala firma Allianz AG, ktorá si na 30 rokov sponzorsky zaistila práva na meno. Stavebné náklady štadiónu boli zhruba 340 miliónov eur, a nesú ich oba zúčastnené celky (TSV 1860 München, FC Bayern München). Z verejných zdrojov sa hradilo zhruba 210 miliónov eur (za sprístupnenie areálu a infraštruktúru).
Ganges

Poloha

Obec má rozlohu 7,16 km². Najvyšší bod je položený 540 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 110 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Teplo (film)

Obsah

Obyvatelia jedného družstevného domu si chcú dať zaviesť ústredné kúrenie. Zmluvu podpíšu s tromi majstrami a vopred im zaplatia. Majstri urobia do stien, podláh a stropov diery a zmiznú. Poškodení občania ich nájdu vo väzení. Tajne sa dohodnú s riaditeľom väznice, nech majstrov pustí na slobodu, aby mohli dokončiť prácu s tým, že obyvatelia domu sa budú namiesto nich striedať v celách. Práca je hotová, ale riaditeľ väznice aj tí, ktorí si chceli zabezpečiť „teplo“ počas zimy, sa ocitnú na lavici obžalovaných. Všetkým sa uľaví, keď súd dá obyvateľom domu za pravdu, vezmúc do úvahy nezištnosť ich pohnútok. A navyše niektorí členovia súdu tiež prejavia záujem o ústredné kúrenie.
São Cristóvão

Námestie São Francisco

Námestie São Francisco je štvorcové námestie obkolesené historickými budovami, ako napríklad kostol São Francisco a konvent, kostol Santa Casa da Misericórdia, Palác provincie a s ním spojený súbor budov odzrkadľujú rôzne historické obdobia mesta. Tento súbor budov, spolu s domami z 18. a 19. storočia, vytvára mestské prostredie, ktoré odzrkadľuje vývoj mesta od jeho vzniku. Františkánsky komplex predstavuje príklad typickej architektúry náboženského zamerania, charakteristickú pre severovýchodnú Brazíliu. V roku 2010 sa námestie stalo svetovým dedičstvom UNESCO.
Juigné-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 20,66 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 183 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rimondeix

Poloha

Obec má rozlohu 8,03 km². Najvyšší bod je položený 444 m n. m. a najnižší bod 353 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Allondrelle-la-Malmaison

Poloha

Obec má rozlohu 13,61 km². Najvyšší bod je položený 396 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 620 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jarrie

Poloha

Obec má rozlohu 13,26 km². Najvyšší bod je položený 733 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 812 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dendrochronológia

Dendrochronológia (gr. dendron=strom + chronos=čas + logos=učenie, slovo) je odbor dendrológie, ktorá je odborom botaniky a tá patrí pod biológiu. Dendrochronológia sa zaoberá určovaním veku stromov pomocou analýzy letokruhov viditeľných na priečnom reze daného stromu, na pni. V minulosti pracovali dendrochronológovia ručne, teda pozorovaním letokruhov, porovnávaním a rôznymi výpočtami. Dnes sa takto čisto ručne pracuje málokde. Na prácu sa hlavne využívajú počítače a iné technológie.
Hovorí sa, že ako prvý odbornejšie pozoroval letokruhy všestranne nadaný Leonardo da Vinci, ktorý pochopil súvis medzi šírkou letokruhov a zrážkami počas rastu stromu. Riadne vedecké výskumy začali prebiehať až začiatkom 20. storočia, vznikajú dokonca aj laboratóriá a ústavy pre výskum letokruhov.

Základy dendrochronológie

Základné princípy rastu stromov a vzniku letokruhov hovoria o tom, že letokruhy vznikajú vo vegetatívnom období, teda (v miernom klimatickom pásme) v jari a v lete. Pri pohľade na zrezaný strom je jasne vidno, že sú tam dve hlavné farby letokruhov - svetlé a tmavšie. Svetlé sú o niečo redšie ako tmavé, lebo sú to jarné letokruhy rastené po období jesene a zimy, teda po období rastového pokoja. Nastáva rýchly rast pomocou nazbieraných síl. V lete už zas nemá strom toľko energie na rast dreva ako v jari, rastie pomalšie, ale aj o to "kvalitnejšie". Preto má hustejšie, tmavšie drevo. Samozrejme, na rast dreva nevplývajú len základné ročné obdobia, ovplyvňuje ho aj úrodnosť roka, vlhkosť vzduchu a pôdy, zrážky a celková priaznivosť roka alebo jeho obdobia pre rast rastlín. V mimoriadne dobrom roku môžu narásť aj dve jarné vrstvy, alebo počas striedajúcich sa období roka (suché, vlhké) viacero striedajúcich sa jarných a letných letokruhov. Stáva sa aj, že za určitý extrémne neúrodný rok nevyrastie žiadna, prípadne iba jediná, aj to len tenká vrtva dreva.
Dendrochronológia môže pomocou podobných letokruhov určiť provenienciu dreva. 
Na Slovensku existujú dendrochronologické laboratória v Bratislave (Katedra archeológie FiFUK) a vo Zvolene (Katedra fyziky, elektrotechniky a aplikovanej mechaniky TU vo Zvolene) a súkromné laboratórium (Ing. Ľubor Paulen - Topoľčany), v Česku je výskumných pracovísk niekoľko – 4 dendrochronologické laboratóriá (Dendrochronologická laboratoř Ústavu nauky o dřevě Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity, Dendrochronologická laboratoř Botanického ústavu AV ČR, Dendrochronologická laboratoř Archeologického ústavu AV ČR a Dendrochronologická laboratoř Biologické fakulty Jihočeské univerzity) a 2 súkromné laboratóriá (Jaroslav Dobrý - Praha, Josef Kyncl - Brno).