google/wiki40b huggingface dataset:
Šang-chaj chuan-čchiou ťin-žung čung-sin

Šang-chaj chuan-čchiou ťin-žung čung-sin (čín. 上海环球金融中心, pchin-jin: Shànghǎi huánqiú jīnróng zhōngxīn, angl. Shanghai World Financial Center) je mrakodrap v Šanghaji v Číne.
Tento obrovský mrakodrap predpovedá vzhľad čínskej megalopoly, zahŕňa nielen kancelárie, ale i hotel, nákupné strediská, reštaurácie, konferenčné siene a súkromný klub. Kapacita mrakodrapu predpokladá 12 000 ľudí. Posledné podlažie umiestnené v kruhovom otvore na samom vrchole stavby, ktorý pripomína ucho ihly (z dôvodu zmiernenia tlaku vetra), slúži ako turistická rozhľadňa.
14. septembra 2007 bol dosiahnutý najvyšší bod stavby 492 metrov. a tým sa budova stala treťou najvyššou budovou na svete po Taipei 101 a najvyššou dokončenou stavbou v Číne, vrátane Hongkongu. Budova bola dokončená v roku 2008.
14. augusta 2007 vypukol na 40. poschodí požiar, škody boli malé a nikto nebol zranený. 
28. augusta 2008, bola budova SWFC oficiálne otvorená. Najvyššie položená vyhliadkové plošina (z celkových 3) je vo výške 474 m a je najvyššou rozhľadňou na svete.
Jonzieux

Poloha

Obec má rozlohu 10,32 km². Najvyšší bod je položený 944 m n. m. a najnižší bod 807 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 232 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Avertin (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 14 461 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Bogár

Štúdium

Absolvoval dnešnú Fakultu architektúry Slovenskej technickej univerzity v roku 1984 na Katedre typológie obytných a občianskych stavieb.
Eugène Boudin

Život

Pracovať začal už v desiatich rokoch, keď ako syn lodivoda bol plavčíkom na vratkom parníku s plachtou uprostred, premávajúcom medzi Le Havre a Honfleurom v ústí Seiny. V roku 1835 sa rodina presťahovala do Le Havre, kde si Boudinov otec otvoril obchod s písacími potrebami a obrazovými rámami a kde mladý Eugèn začal pracovať ako pomocník. Neskôr si otvoril vlastný obchod. Eugène Boudin sa zoznámil s niekoľkými maliarmi z kraja a začal ich obrazy vystavovať v obchode. Maliari Constant Troyon, Jean-Francois Millet, Thomas Couture a Eugène Isabey nabádali Boudina, aby sám začal maľovať. Na ich popud, ako 22-ročný, zatvoril obchod a venoval sa iba maľovaniu. V roku 1850 získal od mesta štipendium a mohol začať študovať v Paríži. Podnikol študijné cesty po Flámsku, juhu Francúzska, Benátkach, potom naspäť do Bretónska, ale stále zostával verný Normandii, svojej vlasti.
V roku 1857 sa Boudin stretol s Claude Monetom, ktorý strávil niekoľko mesiacov práce s Boudinom v jeho ateliéri. Títo dvaja zostali celoživotnými priateľmi a Monet neskôr vzdal hold Boudinovmu celoživotnému dielu. Bol hlboko ovplyvnený holandským umením 17. storočia a po stretnutí s holandským maliarom Johanom Bartholdom Jongkindom, ktorý bol už známy vo francúzskych umeleckých kruhoch a na jeho popud, začal maľovať v prírode (en plein air). V r. 1859 sa stretol s Courbetom, ktorý ho zoznámil s Charlesom Baudelairom. Na verejnosti debutoval v r. 1859 Parížskom salóne.
V apríli roku 1874 sa podieľal na usporiadaní prvej výstavy impresionistov v Nadarovom fotoateliéri v Paríži, kde aj vystavoval, no sám sa nepovažoval za nejakého radikála, alebo novátora.
Boudinova rastúca reputácia mu dovolila cestovať. V r. 1870 navštívil Belgicko, Holandsko a južné Francúzsko, a v rokoch 1892 a 1895 znovu navštívil pracovne Benátky. Pokračoval vo vystavovaní svojich diel na Parížskych salónoch. Získal medailu za tretie miesto v Parížskom salóne 1881, a zlatú medailu v 1889 na Svetovej výstave (Exposition Universelle). V 1892 sa Boudin stal rytierom čestnej légie (Legion d'honneur). Ku koncu života sa už chorľavý uchýlil na juh Francúzska, ale čoskoro zistil, že zmena mu neprospela a vrátil sa do Deauville, zomrieť na miestach, ktoré celý život miloval.
Diela z jeho pozostalosti sa nachádzajú z väčšej časti v múzeu Eugène Boudina v Honfleur, ako aj v Musée Malraux v Le Havre.
Miloš Kopecký

Biografia

Bol jedináčik, jeho otec bol kožušník, mama Židovka, ktorá zahynula v koncentračnom tábore, čo by sa možno nestalo, ak by sa s ňou manžel nerozviedol. Tento fakt Kopeckého významne  poznamenal a pravdepodobne prispel i k neskorším psychickým ťažkostiam. Sám sa v roku 1944 dostal na sedem mesiacov do koncentračného tábora. Po oslobodení sa zamestnal v divadle.
Najväčšmi sa preslávil ako doktor Štrosmajer v Dietlovom seriáli Nemocnice na kraji města, táto postava mu priniesla popularitu i v zahraničí. Úspešne sa uplatňoval aj ako negatívna postava v komédiách. Divadlo mu prirástlo k srdcu už za prvej republiky, po okupácii prešiel štúdiom Národného divadla, Divadlom E. F. Buriana (1951 – 1954), divadlom ABC (1954 – 1960), hudobným divadlom na Karlíne (1963 – 1965)  a od roku 1965 až do konca kariéry bol členom činohry Divadla na Vinohradoch. Za jeho dielo mu bol v roku 1979 udelený titul Zaslúžilý umelec a v roku 1985 titul Národný umelec.
Bol niekoľkokrát ženatý (manželstvo s herečkou Stellou Zázvorkovou vydržalo rok, mali spolu dcéru, ktorá si v mladom veku vzala život).
Bol členom KSČ. Začiatkom osemdesiatych rokov moderoval protiemigrantský a prorežimný seriál Československej televízie Krok do neznáma. V roku 1977 podpísal Antichartu.
Trpel mániodepresívnou psychózou, pre ktorú bol niekoľkokrát hospitalizovaný na psychiatrii.
Rybár dlhochvostý

Výskyt a stav na Slovensku

Rybár dlhochvostý patrí na Slovensku k vzácnym zatúlancom. Prvý doklad o výskyte pochádza z roku 1972 od rybníka v Revišťskom Podzámčí. Z obdobia mapovania v rokoch 1980 - 1999 sú známe dve pozorovania, dva jedince v máji 1985 na Sĺňave a takisto v mesiaci máj videný jeden jedinec v roku 1992 na Senianskych rybníkoch. Štvrté pozorovanie je z júna v roku 2015 od Vodného diela Kráľová. Aktuálne výskyty a diskusie sú k dispozícii v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.

Ochrana

Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Guntram Bohatý

Guntram Bohatý (nemecky Guntram der Reiche, latinsky Guntradamus dives) (* ? - † 973) bol ríšsky gróf v oblasti Breisgau a je považovaný za praotca rodu Habsburgovcov.

Životopis

Guntram, neskôr nazývaný Bohatý, pochádzal z eberhardskej vetvy významného ríšskeho rozrodu Etichonovcov, ktorý bol pravdepodobne fransko - burgundsko - vizigótskeho pôvodu a ktorého domínium ležalo na území dnešného Alsaska a Porýnia.
Napriek svojmu významu a vplyvu bol Guntram na ríšskom sneme v auguste 952 v Augsburgu obvinený zo zrady a bola mu na príkaz samotného cisára odňatá veľká časť jeho majetku. Napriek tomu si udržal určitý vplyv a majetok, ale vplyv zrovnateľný s pôvodnou pozíciou získali až Guntramovi vnuci, z ktorých Radbot, klettgauský gróf, založil opátstvo Muri, miesto posledného odpočinku prvých Habsburgovcov. Aj vďaka tomuto spojeniu je Guntram považovaný za praotca rodu Habsburgovcov. Radbot je tiež jedným z možných zakladateľov hradu Habichtsburg, ktorý dal neskôr meno slávnemu rodu Habsburtovcov, ale jeho účasť na tomto akte nie je istá a alternatívna teória hovorí o tom, že hrad Habischtsburg založil až Werner Habsburský.
Hlavným dôkazom pre tvrdenie, že Guntram Bohatý je predkom rodu Habsburgovcov sú práve zápisy v opátstve Muri. Napriek týmto záznamom nie je úplne isté, či bol naozaj Guntram predkom rodu Habsburgovcov, ale javí sa ako najpravdepodobnejší a historicky doložený.

Deti

O Guntramových deťoch nie je veľa vierohodných informácií, ale predpokladá sa, že mal troch synov - Lancelin (Landold) (*955/960 - † 991), Eberhard a Kancelin, pričom ale Lancelin a Kancelin sú niekedy pokladaní za jednu a tu istú osobu.
Abaújvár (hrad)

Abaújvár (slovenské názvy: Abov Nový hrad, Abovský Novohrad, (abovský) Nový hrad; latinské názvy: Castrum Novum, Castrum Novum Abe) je hrad v Uhorsku (v súčasnosti Maďarsku, tesne pri štátnej hranici so Slovenskom). Bol postavený v údolí Hornádu kráľom Samuelom Abom (vládol 1041 – 1044) a bol sídlom historického rovnomenného komitátu (pozri článok Abovská župa). Hrad bol zničený v 15. storočí, dnes je to len zrúcanina.
Slankamenské Vinohrady

Slankamenské Vinohrady, srb. Сланкаменачки Виногради (Slankamenački Vinogradi) je dedina v srbskej Vojvodine, administratívne patriaca pod obec Inđija. V roku 2002 tu žilo 266 obyvateľov, z nich prevažná časť je slovenskej národnosti.
Obyvatelia sa prevažne zaoberajú poľnohospodárstvom, najmä vinohradníctvom. V poslednom období sa dedina aktivizuje aj v turizme, zvlášť cez festival Budarske dni.
Saint-Cirgues-la-Loutre

Poloha

Obec má rozlohu 18,41 km². Najvyšší bod je položený 575 m n. m. a najnižší bod 301 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 193 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kilimandžáro

Turizmus

Vrchol Uhuru je pomerne ľahko dostupný, zvládnu ju osoby v dobrej zdravotnej kondícii bez väčších horolezeckých skúseností, aj keď je potrebná aklimatizácia. Samotný výstup trvá približne 4 až 5 dní a pozdĺž výstupnej trasy je aj možnosť oddychu v „reštauračných zariadeniach“. Na vrchol Kilimandžára každoročne vystúpi približne 40 % z 15 000 turistov.
Kilimandžáro je najvyššie miesto na Zemi, kde je dostupný GSM signál.
Lezenie na trase Lemosho počas 8 dní sa považuje za najlepšiu voľbu pre začiatočníkov, pričom miera úspešnosti je takmer 95%.
El Sexto Sentido

Album

El Sexto Sentido je naspievaný kompletne v španielčine, okrem troch posledných piesni v angličtine. Album obsahuje cover-verziu hitu „Amor Prohibido“, ktorého pôvodnú verziu naspievala latinskoamerická speváčka Selena.
El Sexto Sentido prináša piesne známych skladateľov a je produkovaný Estéfanom. El Sexto Sentido, je vo všeobecnosti dobre navrhnutý, veľmi skutočný a naspievaný s citom. Album bol tiež nominovaný v súťažiach 2006 Latin Billboard Awards a Latin Grammy.
L’Aiguillon

Poloha

Obec má rozlohu 6,37 km². Najvyšší bod je položený 920 m n. m. a najnižší bod 457 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 392 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ottwiller

Poloha

Obec má rozlohu 5,09 km². Najvyšší bod je položený 372 m n. m. a najnižší bod 285 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 228 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Azeus

Azeus (starogr. Ἄζεύς – Azeus, lat. Azeus) je v gréckej mytológii syn Klymena, kráľa Orchomenu v Boiótii.
Kráľ Klymenos mal piatich synov, Ergina, Stratia, Arrhóna, Pylea a Azea, ktorý bol jeho najmladším synom. Keď bol Klymenos počas slávností na počesť boha Poseidóna v Tébach zabitý akýmsi kočišom, jeho nástupcom sa stal Erginos, ktorý potom spolu s bratmi vytiahol proti Tébam a keď ich porazil, vynútil si, aby im Tébania každoročne odvádzali sto volov.
Táto daň by samotné Téby nevyčerpala, ale Tébanov urážalo spupné gesto, potvrdzujúce nadvládu Ergina. Od tejto dane i nadvlády ich nakoniec oslobodil hrdina Hérakles.
Azeus sa stal otcom Aktora, ktorého dcéra Astyoché bola matkou Askalafa a Ialmena, vodcov Minyov v trójskej vojne.
Sainte-Croix-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 2,08 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Martignargues

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 404 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Allériot

Poloha

Obec má rozlohu 13,46 km². Najvyšší bod je položený 214 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 962 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Baldoph

Poloha

Obec má rozlohu 6,24 km². Najvyšší bod je položený 881 m n. m. a najnižší bod 291 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 951 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Subligny (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,88 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 487 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montrouge

Poloha

Na severe hraničí s Parížom (hranicu tvorí najmä boulevard périphérique). Na východe susedí s mestami Gentilly a Arcueil, na juhu s mestom Bagneux, na juhozápade s mestom Châtillon a na západe s mestom Malakoff.

Dejiny

Montrouge (latinsky Monsrubens) sa prvý raz spomína za Filipa II. Augusta, kedy bol majiteľom Robert de Rubeo Monte.
Oblasť Montrouge bola dlho len riedko obývaná, v 12. storočí sa tu usadili mnísi sv. Viliama, ktorí tu zostali až do roku 1674.
Rozvoj Montrouge podporil Charles l'Aubépine, markíz de Chateauneuf, dvoran Ľudovíta XIII. Jeho rod získal panstvo okolo roku 1600. Okolo roku 1640 bola na pozemkoch okolo Montrouge zriadená obora pre kráľovské lovy a Montrouge bolo vyhľadávané šľachtou.
Markýz de Chateauneuf tu dal postaviť zámok, kde žil od roku 1650 do svojej smrti v roku 1663. Zámok kúpil v roku 1691 pan de Morstein. Stavba bola zbúraná okolo roku 1815.
V roku 1668 sa v Montrouge usídlili jezuiti, ktorí tu pobývali do roku 1762, v roku 1814 sa vrátili.
Za Druhého cisárstva tu vznikli tzv. "katolícke dielne", ktoré viedol abbé Migne. Dielne zamestnávali veľa mladých umelcov a vyrábali umelecké predmety pre kostoly vo Francúzsku.
V roku 1860 došlo k rozšíreniu hraníc Paríža a časť mesta Montrouge sa stala súčasťou 14. parížskeho obvodu. Mesto tak prišlo i o svoju radnicu, ktorá zostala na území Paríža a stala sa radnicou 14. obvodu. Rozloha mesta sa zmenšila z 350 ha na 105 ha.
Od roku 1925 mesto zažilo priemyslový boom, vzniklo tu veľa tlačiarní a tovární, väčšina už dnes zmizla.

Doprava

Na hranici s mestom Châtillon sa nachádza zastávka metra na linke 13. Konečná stanica Châtillon – Montrouge. V roku 2012 bude predĺžená linka 4 do stanice Mairie de Montrouge.
RATP prevádzkuje v meste 11 autobusových liniek.
Československá národná rada

Názov

Český zahraničný komitét (Český zahraniční komitét) sa koncom februára 1916 premenoval na Národnú radu krajín českých (Národní rada zemí českých), ktorej oficiálny názov vo francúzštine Conseil National des Pays Tchèques bol používaný počas celého obdobia vojny v záhlaví hlavičkového papiera. K jeho prijatiu najviac prispel Milan Rastislav Štefánik, ktorý pre náročnejšiu výslovnosť pre cudzinca i z propagandistického hľadiska nesúhlasil s výrazom Tchècoslovaque.
S týmto názvom však nesúhlasili americkí Slováci, ktorí podporovali činnosť rady finančne. Ich námietky Edvardovi Benešovi tlmočil Štefan Osuský. Od roku 1917 sa z tohto dôvodu, ale aj pretože štáty Dohody formulovali svoje ciele za oslobodenie „Čecho-Slovákov“, začal v adrese objavovať názov Národná rada československá (Conseil National des Pays Tchècoslovaque), resp. Národná rada česko-slovenská. Od roku 1918 na hlavičkovom papieri tiež Conseil National des Pays Tchèques et Slovaques.
Sentenac-d’Oust

Poloha

Obec má rozlohu 18,38 km². Najvyšší bod je položený 2 304 m n. m. a najnižší bod 592 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Policajti z centra

Dej

V každej časti kriminalisti riešia a uzavrú jeden prípad, pričom v jednotlivých dieloch sa rozvíjajú aj osudy hlavných postáv.
Genilac

Poloha

Obec má rozlohu 8,67 km². Najvyšší bod je položený 588 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 696 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dinozé

Poloha

Obec má rozlohu 2,89 km². Najvyšší bod je položený 477 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Merano

Dejiny

Pôvodne na tomto mieste býval rímsky vojenský tábor ležiaci na dôležitej križovatke obchodných a vojenských ciest do priesmykov Reschenpass a Brennerpass. Dnešné mesto bolo založené v 9. storočí. V 12. storočí tu bol založený hrad a od 19. storočia tu fungujú kúpele na liečbu pľúcnych chorôb.

Kúpele

Kúpele v Merane sa nachádzajú v krásnom prírodnom parku. K dispozícii tu sú studené minerálne, rádioaktívne, alebo fluoridové pramene vyvierajúce z hory San Vigilio. Liečia sa tu respiračné, srdcové a gynekologické ochorenia, zápaly a bolesti. Liečebné kúry zahŕňajú rôzne kúpele, bahno, inhalácie, masáže, saunu a solárium.

Pamiatky

V historickom centre sú dochované meštianske domy zo 14. storočia. Dominantou Merana je hrad Castel Trautmannsdorf, v ktorom sa nachádza múzeum. Ďalšou zaujímavosťou je zámok Catella Principesco, ktorý bol od 16. storočia letným sídlom cisára. Z cirkevných pamiatok je najvýznamnejšou gotická katedrála San Nicolò.
Lucius Varius Rufus

Lucius Varius Rufus (asi 74-14 pred Kr.) bol rímsky básnik Augustovho obdobia, člen Maecenatovho krúžku.
Rufus patril k blízkym priateľom Vergília aj Horatia, ktorého zoznámil s jeho budúcim patrónom Maecenatom. Po Vergíliovej smrti spolu s iným z jeho priateľov, Plotiom Tuccom, pripravil na vydanie jeho Aeneis. Horatius spomína Varia Rufa ako majstra epického básnictva a Vergílius mu skladá hold v jednej zo svojich eklog.
Lexa Doig

Životopis

Lexin otec je pôvodom Škót, jej matka pochádza z Filipín. Narodila sa a vyrastala v Toronte v Ontáriu, kde jej rodina vlastní časť miestneho divadla. Keď mala deväť rokov, po tom ako videla operu Porgy a Bess, zatúžila sa stať herečkou. V šestnástich sa prihlásila do modelingového konkurzu a bola prijatá. Pred tým ako nechala školu v poslednom ročníku strednej školy točila hlavne reklamy a venovala sa modelingu. Hrala v divadle v predstaveniach Rómeo a Júlia a Arsenic and Old Lace, počas skúšania pre televízne a filmové úlohy.
Jej záľuby sú čítanie, jazda na kolieskových korčuliach a hranie RPG (Dungeons and Dragons). 2. augusta 2003 sa vydala za hviezdu seriálu Hviezdna Brána Michaela Shanksa. 13. septembra 2004 sa im narodila dcéra Mia Tabitha a v marci 2006 syn Samuel David. Rodina žije striedavo v Toronte a vo Vancouveri, kde Michael Shanks točí Hviezdnu Bránu s plánmi na sťahovanie sa v blízkej budúcnosti do Los Angeles.
Vatovec obrovský

Opis

Vatovec je veľký 10–50 (90) cm v priemere, dosahuje hmotnosť až 4 kg, je okrúhly, bez hlúbika. Pokožka je hladká a na dotyk kožovitá. Farba je výrazne jasne biela za mlada, neskôr sa zmení na šedú až tmavo-hnedú. Vnútorná hmota je spočiatku rovnako biela a počas dospievania sa mení na olivovohnedú a práškovitú konzistenciu. Táto huba sa považuje za najplodnejší organizmus na Zemi. Plodnica s hmotnosťou 4 kg obsahuje 1,5×10¹² výtrusov.

Výskyt

Vatovce rastú od júna do septembra prevažne na lúkach a lesných čistinkách, riedkych čistinkách lesov, v riedkych borovicových lesoch a skôr na suchých miestach. Charakteristické miesta sú mladé borovicové leso-čistinky, kde sa vatovce vyskytujú v rodinkách v kruhovom priestore s priemerom asi 10 m.

Príprava jedál

Mladé plodnice majú výbornú chuť, hodia sa prevažne ako rezne.
Zádiel

Polohopis

Obcou preteká Blatnický potok a v blízkosti obce sa nachádzajú Hrhovské rybníky. Severne od obce sa nachádza krasový kaňon Zádielska tiesňava. Vďaka tejto národnej prírodnej rezervácii je v obci a okolí rozšírená cykloturistika a pešia turistika.

Doprava

Autobusom - Moldava nad Bodvou, smer Zádiel, Hrhov, Jablonov nad. T. Silická Jablonica, alebo vlakom, zastávka Dvorníky - Zádiel.
Okoličianska ulica

Okoličianska je ulica v Liptovskom Mikuláši, v mestskej časti Okoličné. Prechádza severným okrajom mestskej časti v dĺžke 1,3 km. Pomenúva úsek cesty I. triedy č. 18 v smere Liptovský Mikuláš - Liptovský Hrádok.

Opis ulice

Na ulici je skoncentrovaná obytno-obslužná zástavba. Okrem rodinných domov tu stojí areál základnej školy, autoservis, autoopravovňa, autopredajňa, čerpacia stanica Slovnaft, stavebniny, kaderníctvo, dva novinové stánky, pedagogicko-psychologická poradňa (v tzv. „Dome u Gajancov“ a Okresná správa spojov. Na autobusovej zastávke (Okoličné, ZŠ) zastavujú všetky autobusy prímestskej a mestskej dopravy.
Okoličianska ulica prebieha od mosta cez Smrečianku po odbočku na Stošice. Z hlavnej cesty odbočujú tieto ulice (v poradí od mesta): Riečna, Sihotská, Pálenická, Smrečianska (pešia zóna), Staničná, Kláštorná, Cintorínska, Gazdovská, Žiarska a Stošická. Za mostom cez Smrečianku pokračuje ulicou 1. mája.
V lokalite od potoka Okoličianka smerom na východ sa uvažuje s vybudovaním priemyselného parku, ktorý by nadväzoval na už existujúcu priemyselnú zástavbu na protiľahlom brehu Váhu. Tiež sa ráta s vybudovaním diaľničnej prípojky, ktorá by vyústila v križovatke Okoličianska - Stošická kruhovým objazdom.
Les Croûtes

Poloha

Obec má rozlohu 7,11 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chavaniac-Lafayette

Poloha

Obec má rozlohu 8,41 km². Najvyšší bod je položený 1 046 m n. m. a najnižší bod 620 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 287 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aspach (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 4,13 km². Najvyšší bod je položený 355 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eurovision Song Contest 2010

Slovensko na ESC 2010

Slovensko ako prvé v roku 2009 potvrdilo účasť na Eurovision Song Contest 2010.  V období 22. januára 2010 - 7. februára 2010 odsúťažilo vybraných 60 účasníkov v šiestich štvťfinálových kolách. Z každého z týchto kôl diváci pomocou sms hlasovania vybrali štyroch postupujúcich. V nedeľu 14. februára a 21. februára prebehlo 1 a 2 semifinálové kolo kde v každom kole súťažili dvanásti účinkujúci, z ktorých potom v každom kole vybrali šiestich postupujúcich. Dňa 27. februára 2010 dvanásti súťažiaci postupujúci z 1 a 2 semifinále súťažili v slovenskom finále.

Miesto konania

Pôvodný rozpočet Eurovision Song Contest 2010 bol 150 miliónov Nórskych korún (17 miliónov€). Bol vyšší ako v Helsinkách v roku 2007, no nižší ako v Moskve v roku 2009. Nakoniec však náklady stúpli na 211 miliónov Nórskych korún (24 miliónov€). 27. mája 2009 sa uskutočnila tlačová konferencia v Oslo, na ktorej nórska televízia NRK vyhlásila, že ESC 2010 sa bude konať v Oslo. Argumentovala tým, že len v Oslo sú vyhovujúce haly s dostatočnou kapacitou. 3. júla 2009 NRK vyhlásila, že sa ESC 2010 uskutoční v Telenor Aréne v Bærume, obci neďaleko Osla.

Vízuálny dizajn

4. decembra 2009 NRK na schôdzi starostov Moskvy, Osla a Bærum odhalila dizajn, slogan a tému, v ktorej sa bude niesť ESC 2010. Zvolená téma pretínajúcich sa kruhov predstavuje „Zhromažďovanie ľudí a rozmanitosť emócií okolo Eurovision Song Contest". Okrem základnej bielej, bolo logo vytvorené z čiernej, zlatej a ružovej farby. 6. mája 2010 scénograf predstavil pódium. Pozoruhodné bolo predovšetkým tým, že na scéne neboli použité žiadne LED obrazovky.

Predpiesňové video

Na rozdiel od roku 2009 a 2008 boli predpiesňové videá veľmi jednoduché a inovatívne: obsahovali záznam z hlavného mesta každého štátu, i zábery naživo z pódia, pričom základ grafiky tvorili zlaté guličky (téma ESC 2010) vytvárajúce mapy a vlajky jednotlivých krajín, striedané živými zábermi.

Moderátori

NRK oznámila mená moderátorov súťaže 10. marca 2010 - Erik Solbakken, Haddy Jatou N'jie a Nadia Hasnaoui. Trojica moderátorov bola predtým použitá iba v Jeruzaleme v roku 1999.

Zaujímavosti

Nórsko organizovalo súťaž už 3-krát: okrem roku 2010 i v rokoch 1986 a 1996.
Po minulom roku počet účastníkov klesol z 42 na 39. Súťaže sa nezúčastnili 4 krajiny: Andorra, Česko, Maďarsko a Čierna Hora, naopak vrátilo sa Gruzínsko.
Zo strany fanúšikov sa objavila požiadavka na návrat živého orchestra do súťaže. Orchester bol používaný od prvej súťaže v roku 1956, no od roku 1998 kvôli rýchlemu vývoju v technike sa v súťaži neobjavil. Jan Fredrik Heyerdahl z nórskeho rozhlasového orchestra povedal, že o účasť v súťaži majú záujem, v prípade, že EBU a NRK schvália jeho návrat. Nakoniec sa však orchester v súťaži neobjavil.