google/wiki40b huggingface dataset:
Destiny Fulfilled … And Lovin’ It tour

Zoznam piesni

01. "Say My Name"

02. "Independent Women Part I"

03. "No, No, No, Part 2"

04. "Bug a Boo"

05. "Bills, Bills, Bills"

06. "Bootylicious"

07. "Jumpin' Jumpin'"

08. "Soldier"

09. "Dilemma" (Kelly Rowland)

10. "Do You Know" (Michelle Williams)
11. "Baby Boy" (Beyoncé Knowles)

12. "Naughty Girl" (Beyoncé Knowles)

13. "Cater 2 U"

14. "Girl"

15. "Free"

16. "If"

17. "Through With Love"

18. "Bad Habit" (Kelly Rowland)

19. "Dangerously In Love 2" (Beyoncé Knowles)

20. "Crazy in Love" (Beyoncé Knowles)

21. "Survivor"

22. "Lose My Breath"
Carlo Acutis

Život

Carlo Acutis sa narodil v Londýne v roku 1991 rodičom Andreovi Acutisovi a Antonii Salzano.
Jeho rodičia pracovali v Londýne, ale krátko po narodení Carla sa presťahovali do Milána. Modlieval sa ruženec, týždenne sa spovedal a pri každej sv. omši sa modlil pred svätostánkom. Vedelo sa o ňom, že má veľký záujem o počítače. Školské roky prežil v Miláne pod vedením jezuitov v Inštitúte Leva XIII. Za vzor mu slúžili títo  sv. František z Assisi, sv. František a Hyacinta Martoví (v jeho dobe ešte len blahoslavení), sv. Dominik Savio, sv. Alojz Gonzaga, sv. Tarzícius a sv. Bernadeta Soubirousová
Skalnatá chata

História

Skalnatú dolinu uzatvára mohutný morénový val, z ktorého vyčnieva veľké skalisko. Už prví turisti, ktorí vystupovali na Lomnický štít, pod touto veľkou skalou odpočívali. Poskytovala im ochranu pred nepohodou. V roku 1841 skalu obmurovali štyria sliezski turisti Ferdinand Burkhart Karol Schneider, Jozef Scholz a autor prvého turistického sprievodcu po Vysokých Tatrách Karol Lohmeyer. Pomáhali im horskí vodcovia Jakub Lux a Michal Stüber. Vtedajší majiteľ doliny Andor Spóner v roku 1877 obmurované útočisko po skalou upravil. V roku 1915 dolina patrila štátu a vďaka Uhorskému karpatskému spolku a pomoci vojakov dostala novú vylepšenú podobu. Okolo ohniska postavili múr, komín, zamrežovali okno. V novej útulni mohlo prenocovať až 25 turistov. V roku 1932 prevzal útulňu Klub československých turistov. V roku 1934 bol tu prvým správcom Michal Tomčík, ktorý s mnohými finančnými a stavebnými ťažkosťami prestaval útulňu na chatu. Bolo to v roku 1935. Chata bola v celoročnej prevádzke a poskytovala ubytovanie pre 14 turistov, bola v nej kuchynka, jedáleň i príbytok pre chatára. V tom čase namala veľa hostí a ešte menej vo vojnovom období. Počas výstavby visutej lanovky z Tatranskej Lomnice na Skalnaté pleso Michal Tomčík pracoval na stavbe ako stolár. O chatu sa starala jeho manželka Zuzka. Po vojne prevádzka visutej lanovky prilákala nových návštevníkov. Keď zrušili Klub  československých turistov, chata prešla do majetku Lesného závodu Vysoké Tatry, v roku 1952 ju prevzali Komunálne služby Vysoké Tatry, neskôr Správa tatranských chát, Reštaurácie a jedálne, podnik cestovného ruchu Turista. Boli to roky búrlivých zmien a o chatu nikto nemal záujem. Začala chátrať. Rudolf Presler s manželkou, ktorí tu vtedy pracovali, sa pokúšali malou prestavbou o jej znovuzrodenie, rozšírili jedáleň, ale najväčším problémom bol nedostatok vody. Na chatu ju museli nosiť. Počas chatárčenia Marty Pavlovej ju z hygienických dôvodov zavreli. Správa 
TANAP-u, ktorá ju prevzala od ČSD - Jedálne a lôžkové vozne v roku 1984, časť chaty v roku 1985 dala zbúrať. Ozvali sa hlasy podporujúce názor, aby chata ako nefunkčná bola zbúraná i také, aby jej priestory boli využívané  na muzeálnu expozíciu. V roku 1993 Správa TANAPu prenajala chatu bývalému chatárovi zo Zamkovského chaty Ladislavovi Kulangovi, ktorý ju zažal obnovovať a prestavovať. V súčasnosti je chata otvorená celý rok. Tovar zo staničnej budovy visutej lanovky prenáša chatár alebo jeho pomocníci. Chatu navštevujú prevažne turisti, dovolenkári, ktorí vystupujú na Skalnaté pleso po Tatranskej magistrále alebo prichádzajú na Skalnaté pleso lanovkou.
Konkláve (2005)

Konkláve, ktoré sa začalo 18. apríla 2005, sa zúčastnilo 115 kardinálov a dňa 19. apríla zvolilo za nového pápeža Josepha Ratzingera, ktorý si zvolil meno Benedikt XVI. Za pápeža ho zvolili o 17:50. Nový pápež bol zvolený po troch kolách hlasovania. 1. kolo sa konalo v pondelok po sv. omši za zvolenie nového pápeža. Sv. omša sa začala o 10:00 v bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Potom sa kardináli odobrali do Sixtínskej kaplnky za spevu litánii ku všetkým svätým. V tento deň sa konala len jedna voľba a tá bola neúspešná, čiže dym bol čierny. Na druhý deň 19. apríla – utorok sa konali 2 voľby. Ráno bola voľba neúspešná – čierny dym. Večer konkláve zvolilo pápeža. Asi o 18:00 kardinál protodiakon Jorge Arturo Medina Estevez oznámil svetu radostnú správu: Habemus papam – Máme pápeža.

Slovensko a konkláve

Slovensko napriek tomu, že malo v kardinálskom zbore dvoch zástupcov, na konkláve nemá ani jedného kardinála, pretože obaja prekračujú vekový limit.
Nitrianský biskup Ján Chryzostom Korec mal počas konania konkláve 81 rokov, bol kardinálom od roku 1991; emeritný prefekt vatikánskej Kongregácie pre evanjelizáciu národov Jozef Tomko v tom čase takisto 81 ročný od roku 1985. Kardinál Korec zomrel v roku 2015.
Malé Vozokany

Dejiny

Najstaršie stopy osídlenia sú z obdobia mladšej doby kamennej. Z lokality diely pochádzajú viaceré nálezy, ktoré sa zachovali v súkromnej zbierke rodiny Botkovcov. K najvýznamnejším patrí nález hlinenej sošky ľudskej postavy, ktorá oboma rukami drží pred sebou nádobu. Je unikátom nielen na Slovensku, ale aj v celéj stredoeurópskej oblasti. Ide o zobrazenie ženy – Venuše, predstaviteľky matriarchárnych kultov.
      
Prvá písomná zmienka je z čias panovania Ondreja II. z roku 1209, kde je uvedený názov obce Wezeken. Obec patrila niekoľkým zemepánom. Poslednými rodinami boli Bacskádyovci a Botkovci. V roku 1904 bola na miestnom cintoríne postavená neogotická hrobka rodiny Botkovej. V rodinnej hrobke je pochovaných šesť členov rodiny. Posledným bol v roku 1993 Teodor von Botka de Széplak et Szánto. Tento venoval obci 105 portrétov prevažne obyvateľov obce, alebo zamestnancov na panstve zo začiatku 20. storočia, ktoré sám maľoval.    
V roku 1652 v dňoch 26. – 27. augusta bola na veľkovozokanskom poli bitka medzi Turkami vedenými ostrihomským begom Kara Mustafom a vojskom vedeným Adamom Forgáčom, ktorému prišli na pomoc štyria Eszterházyovci - Ladislav, František, Tomáš a Gašpar. Forgáčovské vojsko pozostávalo z 1 000 jazdcov a 300 pešiakov, ktorí boli naverbovaní z okolia. Mustafa mal 4 000 vojakov. Bitku rozhodli obyvatelia Vozokán a okolitých obcí, ktorí sekerami, cepami a vidlami napadli Turkov.
V boji z tureckej strany padlo 17 popredných veliteľov a vyše 800 Turkov.Z kresťanov okrem štyroch Eszterházyovcov, padlo 48 bojovníkov.
V roku 1734 dal Imrich Eszterházy, ostrihomský veľprepošt, na mieste bojiska s Turkami, kde zahynuli Eszterházyovci, vystaviť obelisk.

Symboly obce

Obecný symbol sa zachoval na pečatidle z roku 1820. Znázorňuje ho červený štít, v ktorom je presne podľa pečatidla umiestnená strieborná, alebo biela útka, lemeš a čerieslo.
Marigny-les-Usages

Poloha

Marigny-les-Usages má rozlohu 9,66 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Marigny-les-Usages má 1 125 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pontcirq

Poloha

Obec má rozlohu 8,94 km². Najvyšší bod je položený 305 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 160 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Albefeuille-Lagarde

Poloha

Obec má rozlohu 8,03 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 616 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Patológia

Patológia (z gréckeho pathos – choroba, logos – veda; v preklade znamená „náuka o chorobe“) je medicínska veda a špecializovaný odbor, ktorý sa zaoberá všetkými aspektmi choroby (morbus); nevyhnutne sa ale odvoláva na podstatu, príčiny a vznik abnormálneho stavu, a taktiež na štruktúrne a funkčné zmeny, ktoré vyplývajú z chorobného procesu. Delí sa na patológiu rastlín, patológiu živočíchov a patológiu človeka.
Patológia skúma poškodené tkanivá a orgány a hodnotí ich vzťah k príznakom choroby pozorovanej zaživa. Zaoberá sa príčinou ochorenia (etiológia), mechanizmom, ktorým k ochoreniu dochádza (pathogenesis), ďalej sa zaoberá morfologickými zmenami buniek a orgánov a vplyvom týchto zmien na ich funkciu.
Pohár UANA vo vodnom póle

Pohár UANA vo vodnom póle alebo Pohár ASUA je panamerické podujatie seniorských národných družstiev vo vodnom póle, ktorý riadi Americká plavecká únia (UANA)/(ASUA). Jeho história siaha do roku 2001, kedy sa v Dominikánskej republike konal prvý turnaj, v mužskej i ženskej kategórii zároveň. Prebieha s 2-ročnou periodicitou. 
Pohár UANA slúži hlavne ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta.
Helenistické výtvarné umenie

Helenistické výtvarné umenie je súčasť helenistickej kultúry, neskorá fáza gréckeho antického výtvarného umenia 4. storočie pred Kr. - 1. storočie pred Kr. Jeho vznik súvisí s gréckou expanziou do Stredomoria, počas ktorej sa klasické grécke umenie spájalo s miestnymi tradíciami Sýrie, Egypta, Malej Ázie, južnej Itálie, Iránu a Čiernomoria do nového výtvarného výrazu.
Helenistické výtvarné umenie nadväzovalo do polovice 2. storočia pred Kristom na klasické grécke umenie, v druhej fáze sa presadzuje naturalizmus a formalizmus, ktorého centrom je Rím.
Helenistické výtvarné umenie zahrnuje helenistickú architektúru, helenistické maliarstvo, helenistické sochárstvo.
Igor Rusnák

Životopis

Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Bratislave, kde navštevoval gymnázium a neskôr v rokoch 1955 – 1960 tu študoval i na VŠMU, odbor divadelná dramaturgia. V rokoch 1958 – 1960 pracoval ako dramaturg v Československom rozhlase v Bratislave, v rokoch 1962 – 1963 bol dramaturgom v Divadle Jonáša Záborského v Prešove, v rokoch 1964 – 1965 v Krajskom oblastnom divadle v Trnave a v rokoch 1966 – 1968 bol dramaturgom v Československom štátnom filme v Bratislave, v rokoch 1968 – 1975 bol vedúcim dramaturgie. V rokoch 1975 – 1977 pôsobil ako šéf súboru Poetickej scény, v rokoch 1977 – 1980 bol redaktorom časopisu Film a divadlo. Od roku 1980 je opäť dramaturgom Divadla Jonáša Záborského v Prešove, no býva v Bratislave.

Tvorba

Začiatok jeho dramatickej tvorby tvorí uverejnenie úryvku divadelnej hry v časopise Slovenské pohľady v roku 1963. Vo svojich dielach sa vyjadroval k rôznym témam, ako napr. problémy a deformácie spoločnosti v prvej polovici 50. rokov či generačné rozpory. Okrem dramatickej tvorby sa venoval i písaniu scenárov, no najmä publikoval množstvo filmových a divadelných kritík. Okrem vlastnej tvorby sa sporadicky venuje i prekladom z ruštiny, poľštiny, ale tiež prekladom ukrajinskej poézie.
Boulevard du Général-Martial-Valin

Boulevard du Général-Martial-Valin je bulvár v 15. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno generála Martiala Valina (1898 – 1980), generálneho inšpektora letectva a veliteľa francúzskych vzdušných síl.

Dejiny

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Do roku 1987 išlo o Boulevard Victor. Potom bola jeho časť medzi Pont du Garigliano a Place Balard vyčlenená ako samostatný bulvár a premenovaná.
16. decembra 2006 bola na bulvári uvedená do prevádzky električková linka T3.
Balatonfüredský obvod

Balatonfüredský obvod (maď. Balatonfüredi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku vo Vesprémskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Balatonfüred.
Bradáň žltohlavý

Výskyt na Slovensku

Zo Slovenska z 19. storočia a z 20. storočia existujú dva spochybnené údaje, jedno pozorovanie z roku 1830 a jeden zástrel z roku 1942. V roku 2016 sa podarilo viacero pozorovaní vo Vysokých Tatrách. Od polovice augusta približne mesiac bol pozorovaný samec Adonis, ktorý pochádza z umelého chovu v ZOO Ostrava a ktorý bol vypustený vo Francúzskom národnom parku Grands Causses pritom bol označený vybielením letiek. O dva roky neskôr, 4. júla 2018 bol opäť pozorovaný označkovaný jedinec vo Vysokých Tatrách.
Écury-le-Repos

Poloha

Obec má rozlohu 9,96 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 66 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Soyécourt

Poloha

Obec má rozlohu 5,16 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Viré

Poloha

Obec má rozlohu 11,28 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pézènes-les-Mines

Poloha

Obec má rozlohu 26,87 km². Najvyšší bod je položený 501 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 246 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poluvsianska skalná ihla

Pôvod

Je to erózne oddelená časť skaly (za prispenia tektonického narušenia) od priľahlého masívu Slnečných skál, tvaru ihly, ktorá predstavuje významný prírodný objekt. Z krajinárskeho hľadiska predstavuje významnú dominantu územia.
Le Mazeau

Poloha

Obec má rozlohu 8,23 km². Najvyšší bod je položený 12 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 427 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courcerac

Poloha

Obec má rozlohu 6,2 km². Najvyšší bod je položený 37 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 289 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beine-Nauroy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 42,68 km². Najvyšší bod je položený 225 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 048 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paroplynová elektráreň

Paroplynová elektráreň (hovorovo aj paroplyn) je druh kogeneračnej elektrárne, ktorá využíva zemný plyn ako palivo na kombinované získavanie elektrickej energie a tepla. 
Ide o technologický celok, ktorý vyrába elektrickú energiu premenou chemickej energie viazanej v zemnom plyne prostredníctvom tepelnej energie. Je to ekologickejší zdroj ako uhoľná elektráreň. Emisie CO₂ sú nižšie až o 80%.

Princíp

Zemný plyn sa najprv spáli v plynovej turbíne, ktorá vyrobí prvú časť energie a vzniknuté horúce spaliny ešte vyrobia paru v kotli, podobne ako v uhoľnej elektrárni. Táto dvojitá výroba podstatne zvyšuje energickú účinnosť.

Paroplynové elektrárne na Slovensku

Začiatkom roku 2011 bola do prevádzky uvedená paroplynová elektráreň Malženice. Jej inštalovaný výkon je 430 MW. Používa plynovú turbínu SGT5-4000F a parnú turbínu SST5-5000.
Zoznam slovenských lokalít, kde by mali v blízkej budúcnosti vyrásť paroplynové elektrárne sa ďalej rozširuje. V roku 2010 bol Ministerstvom hospodárstva schválený projekt výstavby paroplynovej elektrárne pri Košiciach s plánovaným výkonom 880MW. Investícia by mala dosiahnut okolo 500 mil €. Paroplynové elektrárne by mali byť postavené v obci Panické Dravce pri Lučenci, v Žiline a v Považskej Bystrici.
Saint-Benoît-la-Chipotte

Poloha

Obec má rozlohu 20,77 km². Najvyšší bod je položený 524 m n. m. a najnižší bod 324 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 423 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Varta futsal liga 2018/19

Systém súťaže

Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Po základnej časti (ZČ), v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po ZČ, pričom všetky boli zaradené do štvrťfinále. To sa hralo na 3 víťazné zápasy, rovnako ako semifinále a finále. Play-off o 3. miesto sa hralo na 2 víťazné zápasy.
Železničná trať Zbehy – Radošina

Dejiny

Jednokoľajnú železničnú trať, spájajúcu Nitru s remeselníckym centrom Radošina sprevádzkovali 11. novembra 1909. Po Zbehy sa využívala trať 141 (Leopoldov - Lužianky) a ďalej sledovala tok riečky Radošinka. Na trase bolo nutné vybudovať 73 mostov a priepustov a cenu zvýšila vysoká cena pozemkov pod trať. Plány s predĺžením železnice do Piešťan zostali tak pre vysoké náklady nerealizované. V roku 2003 bola osobná preprava na trati Zbehy-Radošina zastavená.
Gardouch

Poloha

Obec má rozlohu 16,31 km². Najvyšší bod je položený 259 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 329 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corpe

Poloha

Obec má rozlohu 17,1 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 900 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Botoșani (mesto)

Botoșani je hlavným mestom rovnomennej župy v Rumunsku, na severe Rumunského Moldavska.
Má približne 115 000 obyvateľov.

Pôvod

Názov Botoșani pochádza pravdepodobne z mena rodiny Botoșov, ktorí tu žili už od 11. storočia. V starých záznamoch je táto rodina zmieňovaná už od dôb Stefana cel Mare, vtedy išlo o jeden z najvplyvnejších rodov v celom Moldavsku.
Existuje tiež ale teória, že názov mesta je mladší, približne o dve storočia, a jeho pôvodcom je tatársky vodca Batus Chán, ktorý ho dobyl v 13. storočí. Skomolením jeho mena tak mohlo vzniknúť dnešné Botoșani.

Dejiny

Najstaršia zachovaná pamiatka v celom okolí mesta je arménsky náhrobok z polovice 14. storočia. Prvá písomná zmienka je z konca 15. storočia, Grigore Ureche popisoval zdrvujúci tatársky vpád, ktorý nastal 28. novembra 1493.
V 16. storočí bolo mesto obchodnou križovatkou, kde sa konali trhy, patriace medzi najväčšie v celom Moldavsku. Do mesta sa tak prisťahovali i príslušníci cudzích národností, vznikla tu komunita Židov a Arménov.
Kniha Jozue

Kniha Jozue/Jozuova/Józuova/Jošuova alebo Jozue/Jozua/Jošua/Iosua (skratka Joz) je jednou z tzv. historických kníh Starého zákona. V kánonocho nasleduje po piatich Mojžišových knihách (Tóra). Nazvaná je podľa jej hlavnej postavy, vodcu izraelského národa Jozueho.
Buisson

Poloha

Obec má rozlohu 9,49 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 272 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oskar Dvořák

Životopis

Oskar Dvořák sa narodil 15. júla 1991 v Trnave. Na Fakulte sociálnych a ekonomických vied Univerzity Komenského v Bratislave získal s vyznamenaním magisterský titul v odbore Verejná politika. Jeho diplomová práca na tému „Analýza vplyvu zavedenia generickej preskripcie na výdaj liekov na Slovensku“ získala Cenu Ústavu verejnej politiky FSEV UK BA za originalitu diplomovej práce za rok 2015. Pôsobil v Transparency International Slovensko ako projektový asistent, analytik a odborný konzultant pre oblasť zdravotníctva. Od roku 2015 spolupracuje v úzkom odbornom tíme okolo Miroslava Beblavého. Od vzniku strany SPOLU – občianska demokracia pôsobí v strane ako gestor pracovnej skupiny Zdravotníctvo. Je expertom koalície PS-SPOLU pre oblasť zdravotníctva. Na tvorbe koaličného Programu pre zdravie sa podieľal ako spoluautor.
Gresse-en-Vercors

Poloha

Obec má rozlohu 81,13 km². Najvyšší bod je položený 2 341 m n. m. a najnižší bod 960 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 394 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rob Swire

Mladosť

Swire sa narodil a vyrastal v Perthe v Západnej Austrálii. Navštevoval Scotch College v Swanbourne, kde zmaturoval v roku 1999, kedy sa prvýkrát zoznámil s Garethom McGrillenom. Počas nasledujúcich troch rokov pracoval ako hudobný producent pre niekoľko miestnych drum and bassových, breakbeatových a metalových skupín, kedy občasne používal umelecké meno "Anscenic".
Deti kapitána Granta

Obsah románu

Príbeh začína 26. júla roku 1864, keď posádka jachty Duncan ulovila v Severnom prielive medzi Írskom a Škótskom žraloka kladivohlavého a v jeho útrobách objavila tri neúplné listiny. Boli napísané po francúzsky, po anglicky a po nemecky a obsahovali správu o stroskotaní lode Britannia s kapitánom Grantom a posádkou na 37° 11' južnej šírky (údaje o zemepisnej dĺžke boli bohužiaľ nečitateľné). Majiteľ jachty lord Glenarvan neváhal ani okamih a vydal sa spoločne so svojou manželkou, kapitánom Johnom Manglesom, majorom Mac Nabbsom, roztržitým zemepiscom Jacquesom Paganelom a s Mary a Robertom Grantovými, deťmi strateného škótskeho kapitána, na dobrodružnú záchrannú výpravu, ktorá v podstate znamenala cestu okolo sveta po 37. rovnobežke.
Výprava začala pátraním v Južnej Amerike, kde však ani pochod cez Andy nepriniesol žiadaný výsledok, potom hrdinovia príbehu zamierili k brehom Austrálie. Tu sa stretli s námorníkom Britannie Ayrtonom. Ten ich sprevádzal po Austrálii, vykľul sa z neho však podvodník a vodca trestancov, ktorí chceli získať ich majetok. Nakoniec sa cestovatelia cez veľké útrapy dostali na pobrežie, ale ich jachta tam na nich nečakala, omylom pred ich príchodom odplávala. Na malej lodi doplávali Škóti na Nový Zéland. Tu však padli do rúk ľudožrútov. Našťastie ich zachránil Robert, ktorý utiekol. Vďaka Paganelovi sa dostali k moru a tu ich čakalo veľké prekvapenie. Vody tu križoval Duncan, v podpalubí s uväzneným, Ayrtonom. Náhoda priviedla jachtu k malému ostrovčeku Tabor, kde mal byť lodník vysadený. Aké však bolo prekvapenie, keď zistili, že ostrov je obývaný tromi stroskotancami, kapitánom Grantom a dvoma námorníkmi. Román končí ponechaním Ayrtona na ostrove a šťastným návratom domov.
Tento román sa stal jednou z najčítanejších Vernových kníh. Verne vložil do tohto jednoduchého, ale napínavého príbehu veľa zemepisných, prírodovedných a národopisných poznatkov o Južnej Amerike, Austrálii a Tichomoria, a ako dobrý znalec ľudských pováh vykreslil v deťoch kapitána Granta ozajstných hrdinov, ktorí sú aj dnes vzorom statočnosti a odvahy.
Vanek (staviteľ)

Životopis

Staviteľ v Banskej Bystrici (okolo 1530); pripisujú sa mu zaklenuté valené klemby s hrotitými lunetami hrubšieho profilu v neskorogotickom dvojpodlažnom dome č. 18 na Námestí v Banskej Bystrici.