google/wiki40b huggingface dataset:
Bernard Jaško

Život

Bernard Jaško sa narodil v Černovej (dnes mestská časť Ružomberka). Pochádzal z rodiny robotníka pracujúceho v ružomberskej textilke. V roku 1943 narukoval do Turčianskeho sv. Martina k 11. spojárskemu pluku. S touto jednotkou sa neskôr zúčastnil Slovenského národného povstania. Po potlačení povstania sa ukrýval v horách až do príchodu červenej armády, kedy sa opätovne pridal k odboju. V roku 1946 vstúpil do Zboru národnej bezpečnosti a v roku 1948 sa prihlásil do spojárskej služby. V roku 1949 bola ďalekopisná služba pridelená pod Povereníctvo vnútra, odbor Štátnej tajnej bezpečnosti. Tam slúžil až do svojho zatknutia 2. júna 1949.
Bernard Jaško sa počas svojej služby v ďalekopisnej ústredni dostával k hláseniu zo staníc Povereníctva vnútra a Krajských veliteľstiev ŠTB, ktoré veľakrát obsahovali správy o plánovaných, alebo prevedených represáliách ŠTB voči rôznym skupinám obyvateľstva. Jaško sa so svojimi kolegami Pavlom Kalinajom a Pavlom Hajdinom dohodol, že bude tieto informácie odovzdávať biskupovi trnavskej apoštolskej administratúry Michalovi Buzalkovi.
Ešte v roku 1949 sa snažil uniknúť do Rakúska, pričom mal v pláne zobrať so sebou viaceré diaľkopisy, ktoré mal v pláne odovzdať Counterintelligence Corps. Pri svojich snahách si počínal krajne neopatrne, čo podľa všetkého viedlo k jeho odhaleniu. Deň pred jeho útekom (bol plánovaný do Rakúska cez rieku Moravu) bol zatknutý.
O tri dni bol Jaško hospitalizovaný so zlomeninami dolných končatín, hlavy a vnútornými poraneniami spôsobenými pádom z vyšetrovacej miestnosti, ktorá sa nachádzala na 2. poschodí. V správe vyšetrovateľa sa uvádzalo, že sa Jaško pokúsil o útek a vyskočil sám, existuje ale možnosť, že bol z okna vyhodený v rámci výsluchu. Neskôr trpel psychickými a nervovými problémami, liečený však nebol.
Žalobu podal vrchný vojenský prokurátor Anton Rašla v októbri 1949 a novembri sa konal v bratislavskom Justičnom paláci pod vedením predsedu senátu Štátneho súdu pplk. D. Ladislava Breuera utajený proces. Štátnej bezpečnosti sa podarilo Jaška zlomiť a ten sa priznal podľa dopredu pripraveného scenára. Rozsudok z 9. novembra 1949 znel trest smrti pre Bernarda Jaška a Pavla Kalinaja, 20 rokov pre Pavla Hajdina, 18 rokov pre Štefana Uhrína a 58 rokov pre ďalších 22 členov vykonštruovanej skupiny. Pri odvolaní vyniesol senát Najvyššieho súdu rozsudok, v ktorom tresty ešte sprísnil a tresty smrti potvrdil.
Bernard Jaško a Pavol Kalinaj boli popravení 17. februára 1951 na nádvorí súdneho väzenia v Bratislave o 4:55 ráno.
Dňa 30. novembra 1990 boli rehabilitovaní rozsudkom Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne a 16. júna 2004 im prezident republiky udelil Rad Ľudovíta Štúra III. triedy in memoriam.
V roku 2012 vznikol o Bernardovi Jaškovi a jeho kolegovi Pavlovi Kalinajovi dokumentárny film 22 hláv.
Peujard

Poloha

Obec má rozlohu 10,98 km². Najvyšší bod je položený 54 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 732 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peyrolles-en-Provence

Poloha

Obec má rozlohu 34,9 km². Najvyšší bod je položený 782 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4648 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chorvátske národné vodnopólové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na olympijské hry sa chorvátske družstvo kvalifikovalo 5-krát a vybojovalo na nich 2 medaily. Na svojej prvej olympiáde v Atlante vybojovalo striebro, keď vo finále podľahlo Španielsku. V roku 2012, na svojej poslednej olympiáde, v Londýne dosiahlo najväčší úspech ziskom zlatej medaily. Vyhralo všetkých osem zápasov, ten finálový s Talianskom 8 : 6. O 4 roky neskôr v Rio de Janeiro získalo svoje druhé striebro, keď vo finále olympijského turnaja prehralo so Srbskom.
Na majstrovstvá sveta sa družstvo kvalifikovalo 10-krát. Po dvoch štvrtých miestach v roku 1994 a 2005 sa mu podarilo medailový úspech až v Melbourne 2007. Zvíťazilo na ňom vo všetkých stretnutiach, vo finále zdolalo po predĺžení Maďarsko a získalo zlato. V nasledujúcich troch MS prehralo prvýkrát na turnaji až v semifinále, pričom neskôr zvíťazilo v stretnutiach o bronz; v roku 2009 nad Spojenými štátmi, v roku 2011 nad Maďarskom a v roku 2013 nad Talianskom. V roku 2015 sa prebojovalo do finále, kde prehralo so Srbskom.
Na majstrovstvá Európy sa prebojovalo 11-krát a donieslo si z nich 3 medaily. Prvú medailu získalo na ME 1999, keď prehralo vo finále s Maďarskom. Rovnako striebornú medailu získalo aj po finálovej prehre so Srbskom o 4 roky neskôr v slovinskom Kranji. Do semifinále sa znova prebojovalo po 4 rokoch, ale v španielskej Malage v roku 2008 skončilo napokon štvrté. Najúspešnejší európsky šampionát absolvovalo o 2 roky neskôr v domácom bazéne v Záhrebe. Prehralo iba jediný zápas, ešte v základnej skupine, vo finále jasne zdolalo Taliansko a získalo zlatú medailu.
Družstvo sa 12-krát zúčastnilo svetovej ligy, na ktorej získalo v 7-mich sezónach 5 medailí. Tú najcennejšiu v sezóne 2012, keď si v kazašskej Alma-Ate poradilo vo finále až po predĺžení so Španielskom. Päťkrát sa kvalifikovalo na Svetový pohár, na ktorom v roku 2010 vybojovalo striebornú medailu. Úspešne sa mu darilo aj na vodnopólovom turnaji Stredozemných hier, keď v rokoch 1993 a 1997 získalo strieborné medaily a v roku 2013 si vybojovalo prvé zlato.
Marmoutier (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 14,07 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 779 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wáchán

Wáchán alebo Váchán (po perzsky واخان – daríjska výslovnosť:wáchán, iránskoperzská výslovnosť: váchán, po rusky Vachan), geograficky aj Wáchánsky/Váchánsky/Vachanský/Wakkanský koridor je úzky, riedko obývaný koridor vo východnom Afganistane, v ktorého najvýchodnejšej časti hraničí Afganistan s Čínskou ľudovou republikou. Na rovnakom mieste je rovnomenný afganský okres.

Poloha

Wáchánsky koridor leží v Badachšánskej provincii Afganistanu, v pohorí Pamír. Je veľmi úzky, jeho šírka v niektorých miestach nepresahuje 10 kilometrov. Na severe hraničí s Tadžikistanom (Hornobadachšánskou autonómnou oblasťou), na juhu s Pakistanom (časťou Kašmíru, spravovanou Pakistanom) a na východe s Čínskou ľudovou republikou (čínskym Turkestanom, teraz autonómnou oblasťou Sin-ťiang). Na hranici s Čínskou ľudovou republikou sa nachádza v nadmorskej výške 4 923 m n. m. ťažko priechodný Vakdžirský priesmyk. Na afgansko-čínskej hranici dochádza k najväčšej časovej zmene na svete – z +4:60 UTC na +8 UTC (celá Čínska ľudová republika má jednotný pekingský čas).

Dejiny

Terénom súčasného koridoru viedla jedna z obchodných ciest z Číny do Strednej Ázie, prechádzal tadeto okrem iného Marco Polo v roku 1271. Súčasný Wáachánsky koridor bol vytvorený na konci 19. storočia, v rámci tzv. Veľkej hry medzi Britským impériom a Ruskou ríšou. Ako súčasť Durandovej línie bol zámerne vklinený medzi ruské a britské dŕžavy a slúžil ako nárazníková zóna medzi Britskou Indiou a ruským Turkestanom. Vznikla tak krátka čínsko-afganská hranica, ktorej priebeh Čínska ľudová republika zmluvne uznala až v roku 1963.
Vodík

Fyzikálne vlastnosti

Vodík je najjednoduchší chemický prvok , je číry bezfarebný plyn bez chuti a zápachu. Je najľahší plyn vôbec (14,5-krát ľahší ako vzduch). Molekulárny vodík je pomerne stabilný a vďaka vysokej energii väzieb je takisto málo reaktívny. Jeho tepelná vodivosť je sedemkrát väčšia ako vzduchu. Molekuly sú extrémne malé a preto ľahko prechádzajú poréznymi látkami.

Rozpustnosť

Vo vode sa vodík rozpúšťa nepatrne: V 1 litri vody sa pri 0 °C a tlaku 0,1 MPa rozpustí 22 ml plynného vodíka. Lepšie sa rozpúšťa v nikli, paládiu a v platine. Pri rozpúšťaní v týchto kovoch sa molekuly vodíka štiepia na atómy. Atomárny vodík je reaktívnejší než molekulárny, preto reakcia vodíka za prítomnosti týchto kovov prebieha rýchlejšie. Nikel, paládium a platina sú preto výbornými katalyzátormi.

Využitie

Vodík má rad významných využití. Ako napríklad postavenie vo výrobe rôznych chemických zlúčenín (amoniak NH₃, kyselina dusičná HNO₃, metylalkohol CH₃OH, rôzne dusíkaté hnojivá), výroba niektorých kovov (redukciou z ich oxidov) alebo stužovanie tukov. 
Používa sa na zváranie a rezanie kovov (kyslíkovo-vodíkovým plameňom). Naďalej sa využíva v zmiešanom pomere s dusíkom ako ochranná atmosféra pri vypaľovaní polotovarov práškovej metalurgie. Tekutý vodík sa používa ako raketové palivo, ale môže byť zdrojom energie i pre iné zariadenia. Vodík sa prepravuje a uchováva v tlakových fľašiach označených červeným pruhom.

Výskyt

99.9844 %
Vodík je najrozšírenejším prvkom v celom vesmíre a tretí najrozšírenejší na Zemi. Vyskytuje sa voľne, aj viazaný v zlúčeninách. Voľný vodík sa nachádza napríklad v plynnom obale hviezd. Na Zemi sa voľný vodík pri bežných podmienkach nevyskytuje, a preto je viazaný iba v zlúčeninách. Najväčšie množstvo vodíka je viazané vo vode, ktorá pokrýva väčšinu zemského povrchu, ale je viazaný i v rôznych organických i anorganických zlúčeninách. Je to tiež významný biogénny prvok.

Izotopy

Vodík má 3 izotopy.

Prócium

Tiež nazývaný ľahký vodík je klasický vodík, ktorý je najviac rozšírený vo vesmíre a na Zemi. Obsahuje v atóme jeden protón a jeden elektrón. Neobsahuje neutrón v atómovom jadre.
Bezručova ulica (Bratislava)

Dejiny

V období pred ukončením regulácie Dunaja tieklo ulicou Mlynské rameno. V rokoch 1906 – 1908 dal Ödön Lechner postaviť na tejto ulici farský Kostol svätej Alžbety (Modrý kostolík), ktorý je národnou kultúrnou pamiatkou.
V roku 1931 sa začala regulačná zástavba v ulici a v rokoch 1936 tu postavili Okresnú nemocenskú poisťovňu a v roku 1937 aj nemocnicu, autormi architektonického projektu boli Alois Balán a Jiří Grossmann. Obe budovy neskôr slúžili ako nemocnica s poliklinikou, sú národnou kultúrnou pamiatkou.
V roku 2016 sa plánuje rekonštrukcia nemocnice, jej premena na rezidenčný komplex.
Vieux-Charmont

Poloha

Obec má rozlohu 2,51 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 473 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jacob Arminius

Život

Narodil sa v rodine patriacej do strednej triedy vtedajšej spoločnosti, čo mu však nezaručilo pokojné detstvo a dospievanie.
Jeho otec, ktorého prácou bolo značenie kuchynského náčinia, zahynul ešte keď bol Jacob dojča. Postaral sa o neho kňaz, Theodorus Aemilius, ktorý ho poslal študovať do Utrechtu. Podobne ako klasickí humanistickí učenci tej doby, polatinčil si svoje meno na “Arminius”, podľa germánskeho vodcu revolty proti Rímu počas 1. storočia nášho letopočtu.
Aj zvyšok jeho rodiny zahynul tragicky. V roku 1575 Oudewater napadli a zničili Španieli. Neprežila to ani Arminiusova matka, ani jeho súrodenci.
Rok pred tým, v roku 1574, začal svoje štúdiá teológie na Univerzite v Leidene, sponzorované jeho priateľmi, najmä Rudophusom Snelliusom. V Leidene zostal do roku 1582. V škole prevládali názory prikláňajúce sa k sakramentalizmu a pietizmu. Osobnosti ako Lambertus Danaeus, Johannes Drusius, Guillaume Feuguereius a Johann Kolmann v ňom zasiali semená, z ktorých neskôr vyrástla teológia súťažiaca s teológiu Kalvína.
V roku 1582, financovaný amsterdamskými obchodníkmi, študoval u Theodora Bezu v Ženeve. Beza, Kalvínov 62-ročný nasledovník, bol už v tom čase medzi reformátormi veľmi vážený. Po skončení štúdií v Ženeve Arminius študoval v Bazileji a potom znovu v Ženeve.
V roku 1587 navštívvil Taliansku, kde zmenil svoj pohľad na katolícku cirkev. Po tom, ako sa bližšie zoznámil s katolíckymi predstaviteľmi a rádom jezuitov, musel vo svojom presvedčení urobiť niekoľko kompromisov. Napríklad stratil svoje tvrdé kalvinistické presvedčenie.
V roku 1588 bol ordinovaný za pastora v Amsterdame. Kázal v „starom zbore“, ktorý hral hlavnú úlohu v cirkevnom živote mesta.
V roku 1590 si vzal za manželku Lijsbet Reael, pochádzajúcu z aristokratickej rodiny. Tento sobáš ešte zvýšil jeho vplyv na najmocnejších obchodníkov a predstaviteľov mesta.
V roku 1603 získal doktorát na univerzite v Leidene. Pôsobil tu ako kazateľ, učiteľ teológie a rektor univerzity.
Zomrel v roku 1609 Leidene prirodzenou smrťou vo veku 49 rokov a deväť dní.
Breitenau (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 4,29 km². Najvyšší bod je položený 700 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 312 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louroux-Bourbonnais

Poloha

Louroux-Bourbonnais má rozlohu 33,02 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 243 m n. m.

Obyvateľstvo

Louroux-Bourbonnais má 230 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Svínoy

Svínoy (dán.: Svinø) je Faerský ostrov. Má rozlohu 27,4 km² a 38 obyvateľov. Jedinou osadou na ostrove je Svínoy.
Moulismes

Poloha

Obec má rozlohu 29,06 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 406 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stará Pazova

Vznik a vývoj

Na dnešnú štruktúru obyvateľstva Starej Pazovy, na jej svojráznosť a dejiny priamo vplývali významné medzinárodné udalosti, najmä tie z druhej polovice 18. storočia. Po porážke Turkov pri Viedni roku 1683 a po podpísani Karlovského mieru roku 1699 celé Uhorsko a najmä Dolná zem, dnešná Vojvodina, boli oslobodené spod tureckého jarma. Turci odišli a tieto kraje zostali takmer vyľudnené. Viedenská vláda hneď po odchode Turkov začala tieto kraje osídľovať, predovšetkým z vojensko - hospodárskych pohnútok. Osídľovaním vytvárala pevný obranný systém proti prípadnému tureckému vpádu do týchto území, a aj napriek tomu, že na týchto priestranstvách pôda bola močiaristá, začali ju obrábať, čo iste malo veľký hospodársky význam.
Pazova ako Stará sa po prvý raz spomína ako sídlo v roku 1716. Vtedy sa nachádzala v chotárnej časti za Srbskou dedinou, východne od dnešnej osady, smerom na dedinu Surduk.

Veľkonočné sviatky v Starej Pazove

Prvým najväčším sviatkom evanjelických Slovákov v Starej Pazove sú Vianoce (Kračúm) a druhým je Veľká noc (Velká noc). Vianoce voľakedy bývali biele-zasnežené, a na Veľkú noc sa už prebúdzala jar, tráva sa zelenala, ovocné stromy začínali kvitnúť a s nimi aj prvé jarné kvety : sňahulienka (snežienka), fajouka (fialka), púpava, gombíčke, ale aj cintľoch (hyacint), králike (narcis), cárska koruna... 
Týždeň pred Veľkou nocou je Kvetná nedeľa. Na Kvetnú nedeľu chodili v Starej Pazove paňičke. S paňičkámi obyčajne chodili dievčatá predškolského alebo mladšieho školského veku. Paňička bolo dievča oblečené ako mladá nevesta, v sukňach (v slovenskom pazovskom kroji), s pártou (s vencom) na hlave. Samotný zvyk bol rovnako pomenovaný: paňičke. Vopred sa vedelo, kto pôjde s paňičkami. Najčastejšie chodili tri dievčatá, no mohlo ich byť i viacej. Dakedy v skupine bol i chlapček, oblečený v slovenskom kroji: vo vyšívanej košeli s kalapčokom na hlave. Jedno z dievčat tancovalo z paňičkou a druhé nieslo céger (košík) alebo pletenú tášňu (tašku), do ktorej im všade dávali čerstvé vajíčka. Keď v skupine bol chlapec, jeho úlohou bolo niesť košík. Paňičkám niekto dával i dinárike (drobný peniaz, najčastejšie kovový). Paňičke tancovali na dva kroke a pritom si spievali.
Saint-Gelven

Poloha

Obec má rozlohu 17,48 km². Najvyšší bod je položený 281 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bytom

Dejiny

Prvá písomná zmienka o Bytomi je z roku 1123. Mesto získalo mestské výsady v roku 1254. V roku 1241 Bytom napadli Tatári a v roku 1430 dobyli husiti. Od roku 1526 bolo pod nadvládou Habsburgovcov. V roku 1742 sa stalo súčasťou Pruského kráľovstva a v roku 1871 súčasťou Nemeckého císárstva. V 19. a začiatkom 20. storočia bolo silno industrializované. V roku 1921 bolo sídlom poľského plebiscitného výboru. Do roku 1945 však patrilo k Nemeckej ríši, po skončení druhej svetovej vojny opäť poľské.
La Péruse

Poloha

Obec má rozlohu 8,52 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 507 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juxue

Poloha

Obec má rozlohu 15,17 km². Najvyšší bod je položený 657 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gournay

Poloha

Obec má rozlohu 20,33 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 171 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rocheville

Poloha

Obec má rozlohu 10,07 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 643 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Doprava

Charakteristika

Objektom môžu byť predmety, osoby, ale napríklad aj informácie alebo energia. Doprava informácií sa zvyčajne vydeľuje ako samostatný odbor, komunikácia a telekomunikácie. Druhom dopravy je takisto prenos elektrickej energie. Tento článok sa ďalej zaoberá najmä dopravou predmetov a osôb.
Najstarším spôsobom dopravy je chôdza. V rozvinutých krajinách sa ľudia pešo dopravujú skôr na kratšie vzdialenosti, a chôdza na dlhšie vzdialenosti je spôsobom oddychu a trávenia voľného času (pešia turistika). Ľudia takisto doteraz nosia náklady v náročnom teréne (nosiči v horách).
Ďalším historickým spôsobom dopravy je využitie zvierat, na jazdu, nosenie alebo ťahaniu nákladu.

Doprava ako odvetvie národného hospodárstva

Vlastným produktom dopravy ako činnosti materiálnej výroby je preprava. Preprava síce nemá vecný charakter, umožňuje však dokončenie procesu tvorby úžitkových hodnôt v podobe výrobkov. V minulosti vzhľadom k problematickému rozlíšeniu dopravy na osobnú a nákladnú v praxi, sa celá doprava zaraďovala do jedného odvetvia, ktoré sa pri hrubom triedení, resp. pri nemožnosti rozlíšiť jeho výrobnú a nevýrobnú časť, zaraďovalo medzi odvetvia hmotnej výroby. V súčasnosti sa nákladná doprava zaraďuje medzi výrobné odvetvia národného hospodárstva a osobná doprava patrí medzi nevýrobné odvetvia národného hospodárstva.
Bois-Anzeray

Poloha

Obec má rozlohu 11,61 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 170 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carentoir

Poloha

Obec má rozlohu 59,02 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 751 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lux (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 6,18 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 753 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jacques Dupin

Životopis

Bol synom Pierra Dupina, šéflekára na psychiatrickej klinike, a Leonie Dupinovej, rodenej Descampsovej. Svoje detstvo strávil v departemente Ardèche. V roku 1944 odišiel do Paríža, kde študoval právo, dejiny umenia a politológiu. Do kontaktu s umením prišiel pri návštevách múzeí a zaujímal sa o súčasnú poéziu a surrealizmus. Zaujali ho diela Franza Kafku, Maurice Blanchota a Williama Faulknera. Zoznámil sa s René Charom, ktorý mu napísal predslov pre prvé vydanie Cendrier du voyage. Napriek tomu, že bol považovaný za jeho nástupcu, vyvíjal sa opačným smerom. Jeho texty vzbudili obdiv spisovateľov a umelcov (napríklad Antoni Tapies). Paul Auster preložil jeho básne do angličtiny.
Pracoval pre mnoho galérií, hlavne pre Fondation Maeght a Galéria Lelong. Pri svojich aktivitách sa zoznámil s mnohými tvorcami moderného umenia (Alberto Giacometti, Joan Miró).
V roku 1988 získal národnú cenu za poéziu. V roku 2009 mu venovala Fundació Joan Miró v Barecleone výstavu s titulom Miro - Dupin. Art aj Poesia.
Bousignies-sur-Roc

Poloha

Obec má rozlohu 12,14 km². Najvyšší bod je položený 224 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 421 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bolquère

Poloha

Obec má rozlohu 17,61 km². Najvyšší bod je položený 2 099 m n. m. a najnižší bod 1 478 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 779 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Literárna kritika

Literárna kritika (gréc. krino – rozlišujem, vyberám, posudzujem) je jedna z troch základných disciplín literárnej vedy. Jej zmyslom je na základe určitých kritérií posúdiť a zhodnotiť literárne dielo. Literárny kritik okrem literárnovedného a estetického hľadiska uplatňuje vo väčšej alebo menšej miere aj svoj osobný estetický vkus, čím sa jeho výpoveď stáva subjektívnou a približuje sa k umeleckej tvorbe.
Jej predmetom je súčasná literatúra. Ak sa orientuje na literárnu minulosť, jej poslaním je odkrývať význam tých prvkov, ktoré sa viažu na súčasnosť, aktualizovať ich a tak sa podieľať na formovaní literárnej tradície. Napokon literárna kritika vytyčuje ďalšie cesty rozvoja literatúry a vykonáva aj funkciu sprostredkovateľa medzi autorom a čitateľom.
K základným literárnokritickým žánrom patrí recenzia (kritický posudok literárneho alebo vedeckého diela po jeho vydaní). Podrobnejšie a v širších súvislostiach sleduje posudzované dielo kritická štúdia, prípadne článok. Osobitný žáner tvorí kritická esej.
Električková doprava v Oriole

Električková doprava v ruskom meste Oriol funguje od roku 1898. Spolu 3 linky jazdia na sieti s rozchodom 1 524 m.
Japonské národné futsalové družstvo žien

Vrcholné podujatia

Japonské družstvo sa predstavilo na 4 turnajoch Ázijských halových hier, na ktorých 3-krát vybojovalo prvenstvo. V roku 2007 zdolalo vo finále Thajsko až po penaltách, v roku 2009 Jordánsko a v roku 2013, až po predĺžení, družstvo Iránu. Na turnaji v roku 2017 sa opäť dostalo do finále, v ňom však prehralo s Thajskom. 
Na prvých majstrovstvách Ázie v roku 2015 získalo striebornú medailu, keď vo finále prehralo s Iránom. Striebro i finálovú prehru s iránom zopakovalo aj o 3 roky neskôr v Thajsku. 
Družstvo sa predstavilo na všetkých turnajoch Svetového turnaja žien, na ktorom však ani raz nepostúpilo zo základnej skupiny. V roku 2010 a 2011 skončilo najvyššie, na 5. mieste.
Belo Bottló

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Bratislave, teológiu v Zirci a históriu a archívnictvo na univerzite v Budapešti, 1932 PhDr. 1930-33 lektor maďarčiny na VŠ obchodnej vo Varšave a knihovník tamojšieho Maď. inštitútu, od 1933 pracovník Maď. krajinského archívu v Budapešti. Viedol a usporiadal tzv. regnikolárny archív a vydal aj jeho sprievodcu, pomáhal slov. bádateľom. Vo vedeckej práci sa zaoberal poľ.-uh. vzťahmi v stredoveku, a najmä pomocnými vedami hist. Prispieval do odborných časopisov, 1944-1950 redigoval orgán Maď. heraldickej a genealogickej spoločnosti.
Assieu

Poloha

Obec má rozlohu 12,34 km². Najvyšší bod je položený 407 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 337 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montbouy

Poloha

Obec má rozlohu 26,73 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 743 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sommeilles

Poloha

Obec má rozlohu 18,81 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 195 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plessis-de-Roye

Poloha

Obec má rozlohu 6,2 km². Najvyšší bod je položený 180 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fain-lès-Moutiers

Poloha

Obec má rozlohu 9,75 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE