Misty Copelandová

Životopis

Copelandová sa narodila v Kansas City, Missouri a vyrastala v komunite San Pedro v Los Angeles. Copelandová je africko-amerického, nemecko-amerického a taliansko-amerického pôvodu. Je najmladšia zo štyroch detí z druhého manželstva Sylvie DelaCernovej. Mistyini súrodenci z tohto manželstva sú Erica Stephanie Copelandová, Douglas Copeland mladší a Christopher Ryan Copeland. Má tiež dvoch mladších polosúrodencov: Lindsey Monique Brownová (bývalú atletickú hviezdu Chico State University) a Cameron Koa DelaCerna.
Medzi tretím a siedmym rokom života Copelandová žila v kalifornskom Bellflower so svojou matkou a jej tretím manželom, Haroldom Brownom, obchodným riaditeľom v Santa Fe Railroad. Rodina sa presťahovala do San Pedro kde sa Sylvia vydala za svojho štvrtého manžela, rádiológa Roberta DelaCerna a kde Misty navštevovala Point Fermin Elementary School. Keď mala sedem rokov, Copelandová v televízii videla film Nadia a Nadia Comăneci sa zrazu stala jej novým vzorom. Vo veku jedenásť rokov našla svoju prvú možnosť ako prejaviť svoju kreativitu: v drevárskej dielni Boys & Girls Clubs of America. Copelandová formálne neštudovala balet ani gymnastiku až do svojich teen rokov, ale za mlada rada choreografovala saltá a tanečné pohyby na pesničky od Mariah Careyovej. Nasledovala stopy svojej staršej sestry Ericy, ktorá sa stala súčasťou drill team-u Dana Middle School, ktorý vyhrával súťaže na úrovni štátu. (Pravdepodobne šlo o súbor podobný mažoretkám). Copelandová sa stala kapitánkou Dana drill team-u. Trénerka drill team-u Elizabeth Cantine v San Pedro, ktorá mala klasický tréning, si všimla jej prirodzený zjav a zručnosť.
Balet bol Misty prvýkrát predstavený v triede miestneho Boys & Girls Club Cynthiou Bradleyovou, ktorá bola kamarátka Elizabeth Cantineovej. DelaCernová dovolila Misty dochádzku do klubu od konca školy po koniec pracovného dňa a Bradleyová, bývalá profesionálna tanečnica v súboroch v San Diegu, Virgínii a Kentucky, vyučovala baletnú triedu jedenkrát týždenne. Bradleyová pozvala Copelandovú do malej miestnej baletnej školy, San Pedro Dance Center. Copelandová však ponuku najprv odmietla pretože jej matka nemala auto, pracovala 12 až 14 hodín denne a jej najstaršia sestra Erica mala dve práce. Copelandová svoje baletné štúdia začala v San Pedro Dance Centre vo veku trinásť rokov keď ju Cynthia Bradleyová začala zo školy voziť. Počas prvého ročníka na nižšej strednej rodina Robert opustila. Po bývaní s niekoľkými matkinými priateľmi sa rodina presťahovala do Sunset Innu v Gardene. Čoskoro nato DelaCernová Misty povedala, že bude musieť balet zanechať. Bradleyová však chcela, aby Copelandová pokračovala a ponúkla sa, že bude Copelandová hosťovať. DelaCernová súhlasila, aby mohla Misty pokračovať vo svojom sne. Nakoniec podpísali dohodu o manažmente a priebehu života: Misty trávila pracovné dni s Bradleyovcami pri pobreží a víkendy so svojou mamou, vzdialenou dve hodiny autobusom. Vo veku štrnásť rokov Copelandová už vyhrala národnú baletnú súťaž aj svoju prvú sólo rolu.
Bradleyovci Copelandovej predstavili baletné knihy a videá. Keď videla Palome Herrerovú vystupovať v Dorothy Chandler Pavilion, Copelandová ju začala adorovať, tak ako predtým Mariahu Careyovú. Po troch mesiacoch štúdia, Copelandová tancovala en pointe. Média ju prvýkrát spozorovali, keď pritiahla 2 000 divákov na predstavenie v roli Kláry v Luskáčikovi len 8 mesiacov po začiatku štúdia. Čoskoro nasledovali väčšie role: v Don Quixote hlavná rola  v The Chocolate Nutcracker (Čokoládovom luskáčikovi), v afroamerickej verzii rozprávky, s rozprávačkou Debbie Allenovou.
Počas leta pred svojimi 15. narodeninami sa Copelandová a Bradleyová rozhodli domáce vzdelávanie, aby bolo viacej času na tanec. V pätnástich rokoch Copelandová vyhrala Spotlight Awards v Los Angeles Music Center. Súťaž sa uskutočnila 24. marca 1998 v Chandler Pavilion, a Copelandová povedala, že to bolo prvýkrát čo musela bojovať s nervozitou. Výhercovia získali štipendiá medzi 500$ a 2500$. Jej víťazstvo medzi nadanými stredoškolákmi južnej Kalifornie v 10. ročníku súťaže jej zabezpečilo uznanie od Los Angeles Times ako najmladšej mladej tanečnici v Greater Los Angeles Area.
Po výhre ocenenia Spotlight Copelandová študovala na škole San Francisco Ballet.  
Kým trénovala s Bradleyovou, vybrala si workshop so San Francisco Ballet spomedzi ponúk od Joffrey Ballet, American Ballet Theatre, Dance Theater of Harlem a Pacific Northwest Ballet. Zo súborov kde sa zúčastnila konkurzu jej ponuku nedal iba New York City Ballet. The San Francisco Ballet, American Ballet Theatre and New York City Ballet sú považované za tri znamenité školy klasického baletu. Počas 6 týždňov trvania workshopu so San Francisco Ballet, Copelandová bola umiestnená do najpokročilejších tried. K letnému workshopu so San Francisco Ballet dostala plné štipendium na školné a na výdaje. Na konci workshopu dostala jednu z mála ponúk pokračovať na škole ako študentka na plný úväzok, ale s povzbudzovaním matky, aby sa vrátila domov a od Bradleyovej, aby sa vrátila k osobnej pozornosti, ktorú jej Bradleyovci mohli poskytnúť, ponuku odmietla so snom budúce leto stráviť s ABT. Domov sa vrátila do spornej situácie: jej rodina odmietala pôsobenie Bradleyovcov. Tí požiadali Copelandovú, aby u nich ďalej bývala a pokračovala v štúdiu na San Pedro High School a od Cantineovej vyžiadali radu pri nachádzaní novej baletnej školy. Onedlho Copelandová začala svoj tretí (predposledný) ročník na San Pedro a baletný tréning s bývalou tanečnicou ABT, Diane Lauridsenovou z Torrance's South Bay Ballet v Lauridsen Ballet Center. Ako študentka Copelandová dosiahla 3,8/4,0 priemer počas jej tretieho ročníka strednej školy.

Spor o poručníctvo

Od roku 1995 Copelandová žila a trénovala s Cynthiou a Patrikom Bradleyovcami počas takmer troch rokov odkedy mala 13 rokov. Počas toho času vo svojom desiatom ročníku individuálny študijný plán. Keď sa Copelandová vrátila z leta so San Francisco Ballet v 1998 jej matka jej oznámila, že bude zostávať s ňou a nevráti sa k štúdiu s Bradleyovcami. Copelandová rozrušená strachom, že nebude môcť pokračovať s tancom. O emancipácii počula keď bola v San Franciscu; procedúra bola obvyklá medzi mladými tanečníkmi. Bradleyovci Copelandovú zoznámili s právnikom Stevenom Bartellom, ktorý jej ozrejmil proces žiadosti o emancipáciu. Copelandová vraví, že proces rozumela ako spôsob ako všetko zlepšiť. Bradleyovci jej odporučili nebyť prítomnou keď bude žiadosť o emancipáciu doručená jej matke. Copelandová utiekla z domu a ostala s kamarátom.
Keď matka oznámila jej zmiznutie dozvedela sa o žiadosti o emancipáciu. Tri dni po úteku z domu bola Copelandová vzatá na policajnú stanicu právnikom Bartellom, ktorý vyplnil emancipačn dokumenty. DelaCernová následne požiadala o súdny zákaz stýkania sa, ktorý zahrňoval aj päťročného syna Bradlyovcov s ktorým Copelandová bývala. Zákaz bol čiastočne mienený na prevenciu kontaktu medzi Bradleyovcami a Copelandovou, ale nemal správny právny základ pretože sa v prípade nenachádzalo prenasledovanie (stalking) ani obťažovanie (harassment).
Kontroverzia okolo zverenia Misty do starostlivosti vypukla v druhej polovici 1998. Prípad bol nadmieru medializovaný, (hlavne v Los Angeles Times a televíznej relácii Extra), začínajúc v auguste a v septembri 1998. Medializácia čiastočne prerástla do písania komentárov. Prípad bol pojednaný v kalifornskom Torrance na najvyššom súde okresu Los Angeles. DelaCernová tvrdila, že Bradleyovci Misty vymyli mozog, aby požiadala o emancipáciu od matky. DelaCerna, reprezentovaná Gloriou Allred, súd požiadala o zakázanie prístupu Misty k Bartellimu, právnikovi čo súd zastupoval jej dcéru pri žiadosti o emancipáciu. Allred tvrdila, že Bradleyovci obrátili Copelandovú proti svojej matke znevažovaním matkinej inteligencie. Bradleyovci neboli žiadosťami zastrašení a vyhlásili, že chcú vymáhať plnenie zmluvy o manažmente, ktorá im dávala autoritu a zároveň právo na 20% jej zárobku kým Copelandová nedosiahla 18 rokov.
Žiadosti boli zrušené keď DelaCernová vyhlásila, že sa vždy postará, aby Copelandová mohla tancovať. Aj keď súdne žiadosti zrušila, DelCernová chcela, aby sa Bradleyovci do života Misty viacej nestarali. Copelandová, tvrdiac, že ani nerozumie výrazu emancipácia, svoju žiadosť neskôr zrušila. Sudcovi oznámila, že žiadosť sa už nezhoduje s jej želaniami. Po čase sa znovu zapísala na San Pedro High School, tak, aby skončila v pôvodnom termíne v roku 2000. Zároveň začala baletný tréning v Lauridsen Ballet Centre aj keď bol kvôli škole obmedzený len na popoludňajšie hodiny. Všetky strany sporu sa zúčastnili televíznej show Leeza. V roku 2000 DelaCernová prehlásila, že Copelandovej zárobky z baletu boli odložené na sporiacom účte a používané iba podľa potreby.

American Ballet Theatre

Copelandová bola viacerými skoršími vyhláseniami označená za prvú afroamerickú ženu čo bola povýšená na baletnú sólistku v American Ballet Theatre. Avšak, Anne Benna Simsová (na začiatku 80. rokov) a Nora Kimballová (v strede 80. rokov) účinkovali v ABT pred ňou. Tanečník Keith Lee ju tiež predbehol. V roku 2008 bola Copelandová počas svojej celej kariéry v súbore jediná afroamerická žena, ktorá tancovala v American Ballet Theatre. Súbor nemá ani žiadneho afroamerického tanečníka od odchodu Danny Tidwella v roku 2005. Je zriedkavou afroamerickou baletkou v medzinárodnej baletnej komunite s nedostatkom rôznorodosti. Aj keď bola uchránená pred niekoľkými problémami, musela zniesť kultúrnu izoláciu ako druhá sólistka afroamerického pôvodou v ABT. Keďže je v tlači často označovaná za prvú afroamerickú sólistku v ABT, niektorí ju označujú za Jackieho Robinsona klasického baletu.
Copelandová tiež cíti, že keďže je tanečnica je stredobodom baletu, jej rola priekopníčky a vzoru má zvláštny význam. Je tiež zahrnutá v albume Rosalie O'Connorovej, bývalej tanečnice ABT, pod názvom Getting Closer: A Dancer's Perspective. Sponzorom jej vystúpení s American Ballet Theatre je Susan Fales-Hill.

Začiatky kariéry v ABT

Copelandová sa zúčastnila konkurzov na viacero tanečných programov v roku 1999 a každý z nich jej dal ponuku zúčastniť sa letného programu. Tancovala s ABT ako súčasť intenzívneho programu v lete 1999 a 2000. Otázka či by Copelandová zostala ak by bola pozvaná sa objavila počas leta 1999. Copelandová odpovedala kladne aj keď jej mama zdôrazňovala, že je dôležité ukončiť strednú školu. Počas toho leta bolo Copelandovej oznámené, že by bola pravdepodobne prizvaná po absolvovaní programu v roku 2000 a koncom leta bola požiadaná o preskočenie posledného roku a pridanie sa k štúdiovému súboru. Copelandová sa vrátila do Kalifornie kvôli poslednému ročníku aj keď ABT zabezpečilo náklady na jej vystúpenia, bývanie a akademický plán. Summer Intensive Program študovala s plným štipendiom oba letá a bola vyhlásená za National Coca-Cola Scholar u American Ballet Theatre v roku 2000. V roku 2000 v Summer Intensive Program tancovala rolu Kitri v Don Quixote. Bola v skupine šiestich tanečníkov zo 150 v Summer Intensive Program, ktorá bola vybraná do juniorského tanečného súboru.
V septembri 2000 sa stala členkou ABT Studio Company a v roku 2001 s stala členkou Corps de ballet (baletného zboru). Väčšinu svojho prvého roka bola mimo hlavného diania kvôli zlomenine v oblasti brucha spôsobenej chronickou záťažou. Ako súčasť Studio Company, druhého súboru ABT, Copelandová vystupovala v duete v Čajkovského Spiacej krásavice. Počas druhého roku v zbore prešla umelo vyvolanou pubertou, tlakom profesie podrobiť sa konvenčnému výzoru v balete a z toho vyplývajúceho záchvatového prejedania sa. Počas svojho času v zbore viacerými spôsobmi pocítila váhu svojho etnického pôvodu a premýšľala nad viacerými možnosťami kariéry. Počas prestávky v ABT sa 20. augusta 2004 zoznámila so svojim biologickým otcom.
Kritika ju v začiatku kariéry označovala za žiarivejšiu ako tanečníci vyššie v hierarchii. V roku 2003 bola časopisom Dance Magazine nominovaná medzi 25 tanečníkov s dobrými vyhliadkami. Počas účinkovania v súbore mala možnosť tancovať po boku modly Palomy Herrerovej. Od roku 2003 bola pozitíve vnímaná kritikou ako členka súbor za úlohy v La Bayadère a workwithinwork Williama Forsythea. Uznanie pokračovalo v roku 2004 rolami v baletoch ako napríklad Raymonda a workwithinwork, a sezóna 2004 bola považovaná za sezónu prielomu. Počas roku 2005, jej najvýznamnejšia rola bola v Tarantelle Georgea Balanchina. V roku 2006 bola chválený za rolu v Popoluške, a bola uznaná za dôkladný klasický štýl v Giselle. Toho roku sa tiež vrátila do južnej Kalifornie a vystupovala v Orange County Performing Arts Center. Jej staromódny štýl tanca jej prinášal chválu do postupu za sólistku v roku 2007.

Sólistka

Copelandová bola za sólistku menovaná v auguste 2007; oznam bol zverejnený predošlý mesiac. S výškou 157 cm bola jednou z najmladších tanečníkov ABT povýšených za sólistov, a vytŕčala medzi svojimi rovesníkmi. Počas jesennej sezóny 2007 v New York City Center, v ktorej boli prezentované avant-garde balety, tancovala rolu v Ballo Della Regina od Balanchinea. Jej sólo bolo hodnotené veľmi dobre, aj keď ako jedno z neskorších Balanchineových diel nie je Ballo Della Regina považované za najlepšie. Jej účinkovanie v dielach Twyly Tharp v rovnakej sezóne v City Center bolo uznané, a ako sólistka bola opísaná ako sofistikovanejšia a viac contemporary než členka zboru. Ako členka zboru bola uznaná za predošlé predstavenia diel od Twyly Tharp. Účinkovanie v Don Quixote a Spiacej krásavici počas letnej sezóny 2008 v Metropolitan Opera bolo dobre prijaté.
V roku 2008 Copelandová vyhrala Leonore Annenberg Fellowship in the Arts, ktoré financuje pokročilé štúdium s učiteľmi a trénermi mimo American Ballet Theatre. Tieto dvojročné programy sú určené na uznanie "mladých umelcov výnimočného talentu s cieľom poskytnúť im ďalšie zdroje na plnú realizáciu ich potenciálu.". Počas sezóny 2008–09 sa dostala do tlače za úlohy v Baker's Dozen od Twyly Tharp a Company B od Paula Taylora.
Počas leta 2009 jej Annneberg Fellowship dovolil tréning účinkovaia v Balanchinovej Tschaikovsky Pas de Deux Pas de Deux adaptácii Čajkovského Labutieho jazera. V tú jeseň účinkovala v prvom zájazde ABT do Pekingu 12. –15 novembra. Tento zájazd so šiestimi vystúpeniami bol prvý zájazd amerického súboru v novom Národnom centre múzických umení.
V októbri 2010 vystupovala v Guggenheim Museum, hudbu k predstaveniu skomponoval David Lang. Magazín Essence ju v rámci mesiaca černošskej histórie vo februári 2011 zaradil medzi 37 černošských žien čo prelamujú bariéry v zábavnom priemysle. V rovnakom mesiaci absolvovala turné s Company B v ktorom vystupovala v Sadler's Wells Theatre v Londonýne. Vystúpenia s ABT v lete 2011 boli súčasťou nového baletu od Alexeja Ratmanského ako aj reprízy pas de deux v Giselle. Počas mája a júna sa Copelandovej dostalo pochvali za účinkovanie v Ratmanskeho balete v Metropolitan Opera House: „Misty bola žiarivá, hravo zmyselná dojička. Nikdy nebude ako predtým,“ V Metropolitan Opera tancovala pred obecenstvom v ktorom bola aj Natalie Portman, hviezda filmu Čierna labuť. V júli rolu reprízovala v Dorothy Chandler Pavilion v Los Angeles. Toto predstavenie bolo označené za „prešibané“. Ako kvetinárka v Don Quixote bola opísaná ako „iskrivá“. V auguste vystúpila na Vail International Dance Festival v Gerald Ford Amphitheater vo Vail, Colorado.
Kým sa usilova o pozíciu prvej sólistky (first soloist), Copelandová mala viacero tanečných cieľov čo sa týka hlavných úloh. Chce tancovať hlavné úlohy v Giselle, Nikiya a Gamzatti in La Bayadère, Júliu v Rómeo a Júlia a tiež princeznú Odette v Labuťom jazere. 5. apríla 2012 bola na 5. Gala vodcovstva ocenená Cenou Rady mestských profesionálov za prelomové vodcovstvo.
Neskôr v roku 2012 začala Copelandová dostávať role v celovečerných baletoch skôr než v relatívne modernejších baletoch. Copelandová sa predstavila v balete Vták Ohnivák v choreografii od Alexeja Ratmanského v Segerstrom Center for the Arts v Costa Mesa. Premiéra bola 29. marca 2012. Vystúpenie bolo označené Laurou Bleiberg z Los Angeles Times za jedno z najlepších tanečných predstavení toho roku. The Firebird bol znovu uvedený v Metropolitan Opera House v júni 2012. Copelandová a sólistka ABT Isabella Boylstonová a hosťujúci umelci ABT a Natalia Osipova, prvá sólistka baletu Boľšoj teatr zdieľali hlavnú úlohu v troch zostavách účinkujúcich. Bola to prvá hlavná úloha pre Copelandovú. Magazín Backstage ju opísal ako Mistinu zatial „najprestížnejšiu úlohu“. Jej zostava účinkovala druhý večer. Do týždňa po jej prvom a jedinom účinkovaní v roli v Metropolitan Opera, Copelandová sa stiahla z celej sezóny v ABT v Met kvôli zraneniu  Po operácii 10. októbra bola sedem mesiacov mimo akcie..
V máji 2014 Copelandová tancovala hlavnú rolu Swanildy v balete Coppélia v Metropolitan Opera House. Okrem toho tancovala rolu Shade a Lead D'Jampe v La Bayadère spolu s Hermanom Cornejom a Alinou Cojucaruovou. Neskôr toho roku Copelandová tancovala dvojrolu Odette/Odile v Labuťom jazere 3. septembra keď bol súbor na turné v Brisbane, Australia. Neskôr tancovala Odette/Odile v New York City, ako aj svoju prvú rolu v Prokofievovom balete Rómeo a Júlia. Neskôr svoju výstupenie sólistky v Labuťom jazere označila za svoju definujúcu rolu. Jej postup do prominentnejších rolí sprevádala posledná sezóna účinkovania pred dôchodkom troch prvých sólistiek súboru: (Paloma Herrerová, Julie Kentová a Xiomara Reyesová).
V roku 1997 Copelandová vyhrala Spotlight Award od Los Angeles Music Center ako najlepší tanečník v južnej Kalifornii. Po dvoch letných workshopoch s ABT sa stala členkou Studio Company v roku 2000, členkou corps de ballet (zboru) v roku 2001 a sólistkou v roku 2007. Ako sólistka od jesen 2007 po leto 2015 dospela na viac contemporary a sofistikovanejšiu tanečnicu.
The Washington Ballet 12. novembra 2014 oznámil, že Copelandová debutuje v Labuťom jazere, Brooklyn Mack bude obsadený do role Princa Siegfrieda. Debut sa uskutočnil 9. apríla v Eisenhower Theater v John F. Kennedy Center for the Performing Arts. Vystúpenie bolo prvou prezenetáciou Labutieho jazera v 70 ročnej histórii súboru. Copelandová bola tiež ocenená v Dance Magazine Awards 2014. Za rok 2015 bola vybraná do rebríčku Time 100. V dôsledku toho sa Copelandová dostala na  obálku časopisu Time, prvý tanečník od roku 1994 kedy bol na obálke Bill T. Jones. Spolu s ňou boli v päťsérii Kanye West, Bradley Cooper, Ruth Bader Ginsburg a Jorge Ramos.

Prvá sólistka

30. júna 2015 sa Copelandová stala prvou africko-americkou tanečníčkou povýšenou na prvú sólistku počas 75-ročnej histórie ABT. Aj keď je to to priekopnícky úspech, Arthur Mitchell bol prvá tanečník čo prelomil bariéru farby ako prvý sólista v roku 1962 a Desmond Richardson to v ABT dosiahol v roku 1997. 29. októbra 2015 bola Copelandová menovaná za ženu roka 2015 časopisom Glamour.

Verejné účinkovanie

V marci 2009 Copelandová strávila dva dni v Los Angeles filmovaním videoklipu s Princeom pre cover „Crimson and Clover“, čo bol prvý singel jeho štúdiového albumu Lotusflower. Prince ju prekvapil pozvánkou pokračovať dalším dňom s nechoregorafovanými pohybmi. Jeho inštrukcie opísala ako „Buď sama sebou, cíť hudbu, len sa hýb“ a keď ho žiadala o inštrukcie „Pokračuj v tom čo robíš“. V roku 2009 tiež začala navštevovať hodiny herectva. Počas zastávok Pricovho turné Welcome 2 America v New York City a New Jersey, Copelandová si vzala na pár večerov voľno zo svojej role v Luskáčikovi v Brooklyn Academy of Music a vystúpila en pointe v pas de deux na "The Beautiful Ones" pri otvorení koncertu v Izod Center a Madison Square Garden.  Prince had previously invited her onstage at a concert in Nice, France. 13. apríla 2011 vystúpila spolu s Princom v televíznej show Lopez Tonight tancovali a skladbu „The Beautiful Ones“."
V septembri 2011 bola uvedená v 5. dieli 1. série internetového seriálu A Day in the Life spoločnosti Hulu. Na jeseň 2013 s ňou vydal rozhovor Vogue Italia.
V apríli 2014 bola Copelandová ustanovená do Prezidentskej fitness, športovej a nutričnej komisie. Copelandová sa tiež stala hosťujúcou porotkyňou v 11. sezóne americkej súťaže So You Think You Can Dance prezentovanej spoločnosťou FOX. 14. augusta 2014 sa New Line Cinema dohodlo na filmovej adaptácii Life in Motion. 18. novembra televízny kanál Oxygen oznámil, že vytvoria dokumentárny miniseriál s pracovným názvom The Misty Copeland Project. Reality seriál by sledoval Copelandovú pri mentorovaní kurzu pre mladých tanečníkov.
A Ballerina's Tale, dokumentárny film o Copelandovej, debutoval 19. apríla 2015 na Tribeca Film Festival. 10. mája s ňou uverejnil segment Bill Whitaker v programe 60 Minutes. 7. júna Copeland prezentovala 69. udeľovanie Tony Awards.
 5. augusta 2015 bola zahrnutá do medzinárodného zoznamu najlepšie oblečených (International Best Dressed List) časopisu Vanity Fair. 10. októbra 2015 vystupovala v televíznej show The Late Show with Stephen Colbert s hudobným doprovodom od Yo-Yo Ma, ktorý hral Courante z Bachovho Suitu pre violončelo č. 2.

Podnikanie

V decembri 2011 predstavila svoju LINE? tanečného oblečenia nazvanú M by Misty, ktorú sama navrhla.
Vytvorila tiež celebrity kalendáre. Koncom roka 2012 sa usilovala o publikáciu dvoch kníh: memoáre a ilustrovanej knihy pre mládež. V januári 2013 oznámila, že pracuje na dvoch knihách: memoáre pod značkou Touchstone Books nakladateľstva Simon & Schuster a obrázkovú knihu pre Young Readers značku firmy G. P. Putnam's Sons. Autobiografia Misty Copelandovej, Life in Motion: An Unlikely Ballerina (Život v pohybe: nepravdepodobná balerína) bola vydaná v marci 2014. Jej detská obrázková kniha, Firebird, bola vydaná 4. septembra 2014.

Osobný život

Copelandová žije s priateľom Olu-om Evansom v Upper West Side na Manhattane. Pár zoznámil v roku 2004 Evansonov bratranec, Taye Diggs. V roku 2015 Copelandová oznámila svoje zásnuby s Evansom v septembrovom vydaní časopisu Essence.