google/wiki40b huggingface dataset:
Dokumentárny film

Dokumentárny film je druh filmu, ktorého hlavným cieľom je sprostredkovanie a dokumentácia
skutočnosti. Snímaním reality sa vymedzuje oproti filmu hranému. Používa špecifické techniky natáčania – snímanie voľnou kamerou z ruky, skrytou kamerou, kontaktného snímania zvuku, improvizované reakcie na prebiehajúcu udalosť – ktoré niekedy preberajú aj iné filmové žánre ako fiktívny dokument/paradokument či napodobňujú dokumentárny spôsob snímania, aby zvýšili dojem autenticity.
Dokumenty sa niekedy stávajú nástrojom propagandy (napr. nacistický dokument Večný žid z roku 1940) či manipulácie, niekedy sú naopak svedectvom, manifestom či druhom investigatívnej práce.

Etymológia

Prídavne meno dokumentárny (franc. documentaire) sa v súvislosti so zobrazovaním prvýkrát objavilo v roku 1879 v jednom z vydaní slovníka francúzskeho jazyka Émila Littrého. Výskyt tohoto pojmu je tu doložený vo dvoch dobových časopisoch. Prvý prípad súvisí s článkom o stavbe parížskeho mosta Pont-Neuf v 16. storočí. Vzniklo vtedy niekoľko projektov a pre zlepšenie posúdenia bol každý z nich dopracovaný taktiež do tvaru realistickej maľby, aby rozhodujúca verejnosť mohla vďaka tomuto „dokumentárnemu hľadisku“ lepšie posúdiť, ktorý z projektov zvoliť k realizácii.

V druhom článku sa pojmom documentaire charakterizuje vernosť zobrazenia života Arabov v obrazoch maliara a spisovateľa Eugena Fromentina.
Kontextuálne blízke použitie druhého z významov sa objavuje aj v kinematografii, kde sa týmto pojmom občas označovali krátke filmy spoločnosti bratov Lumièrovcov, nakrútené v exotických krajinách, ktorých cieľom bolo priniesť svedectvo o odlišnom spôsobe života. K trvalejšiemu používaniu tohoto pojmu došlo až oveľa neskôr, keď sama kinematografia už našla pre seba stabilnejšie meno. V roku 1926 publikoval Škót John Grierson v New York Sun článok venovaný filmu Američana Roberta Flahertyho, ktorý označil za prevratný a jeho kvalitu dosiahnutú autenticitou za dokumentárnu.

Začiatky

Pomyselná osa základov dokumentárneho filmu vedie od Lemièrovcov k Flahertymu, ktorý už svojim prvým filmom Nanuk, človek primitívny z roku 1922, natočeným s rodinou Inuitov na kanadskom území, otvoril nové horizonty kinematografie, keď vytvoril dramaticky obraz každodenného života ľudí, žijúcich v podmienkach drsného severu. S Flahertym vstúpila do kinematografie nielen nová autenticita, ale aj nové využitie postupov hraného filmu – kvôli možnosti názorného a esteticky pôsobivého snímania každodenných situácií na autentických miestach a s autentickými aktérmi.
Apolena (prírodná rezervácia)

Charakteristika lokality

Skalné mesto Apolena vzniklo eróziou rozpukanej pieskovcovej tabule. Vplyv na spomínané rozpukanie mala jednak erupcia blízkej sopky Trosky, ku ktorej dospela cca pred 17 miliónmi rokov, a jednak odsadanie jednotlivých skalných blokov na úbočí Libuňskej brázdy.

Predmet ochrany

Predmetom ochrany v tejto prírodnej rezervácii je samo skalné mesto a jeho lesný ekosystém. Pieskovcové masívy a jednotlivé skalné veže poskytujú vhodné podmienky pre hniezdenie niektorých druhov skalných vtákov, ako je sokol myšiar, kavka tmavá alebo výr skalný. Toto územie sa prekrýva s ďalšími chránenými lokalitami - je súčasťou CHKO Český ráj a zároveň tu leží menšie územie európskeho významu Jeskyně Sklepy pod Troskami (rozloha 0.0398 ha).
Filip III. (Francúzsko)

Životopis

Narodil sa ako druhý syn Ľudovíta IX. a Margaréty Provensalskej.
Pred svojim nástupom na trón mal titul grófa Orleánskeho. V roku 1270 sprevádzal svojho otca na ôsmej križiackej výprave do Tuniska. Jeho otec v Tunise zomrel a Filip bol ako 25-ročný vyhlásený za kráľa. Bol váhavej, mäkkej povahy, nesmelý a zrejme oslabený silnými osobnosťami jeho rodičov. Nazývali ho Smelý nie na základe jeho charakteru, ale jeho zručnosti v boji a pri jazde na koni. Mal sklon nechať sa ovládať inými silnými osobnosťami (svojím strýkom Karolom I. z Anjou).
Po svojom nástupe na trón sa vrátil do Francúzska, zatiaľ čo jeho strýko rýchlo rokoval s emirom o ukončení krížovej výpravy. Dňa 12. augusta 1271 bol Filip korunovaný vo Francúzsku za kráľa. O niekoľko dní neskôr (21. augusta) zomrel v Taliansku pri návrate z križiackej výpravy jeho strýko Alfonz, gróf z Poitou, Toulouse a Auvergne. Filip zdedil po ňom jeho grófstva a pripojil ich ku kráľovským dŕžavám s výnimkou nasledovných. Grófstvo Vennaissin bolo v roku 1274 v súlade s Alfonzovou vôľou udelené pápežovi Gregorovi X. Grófstvo Agenais vrátil v roku 1279 po uzavretí Amienského mieru s Eduardom I. Anglicku. V roku 1284 zdedil po svojom bratovi Petrovi grófstva Perche a Alençon. Ďalší územný zisk pre Francúzsko zabezpečil Filip svadbou svojho syna Filipa Pekného s dedičkou Navarry Janou I.
Filipovým nešťastím bol jeho strýko Karol Sicílsky, ktorého zámery v Taliansku podporoval po celú dobu svojej vlády a ktorý ho zaplietol do zbytočnej vojny s Aragónskom.
Keď v roku 1282, po Sicílskych nešporoch, Peter III. Aragónsky napadol a obsadil ostrov Sicília, ponúkol svojmu strýkovi k dispozícii všetky potrebné prostriedky na nápravu. Dobyvateľ bol exkomunikovaný (pápežom Martinom IV.) a jeho kráľovstvo skonfiškované.
V roku 1284 Filip a jeho synovia vstúpili na čele veľkej armády do Roussillonu. Táto vojna sa na základe pápežskej sankcie nazývala Aragónska križiacka výprava. 26. júna 1285 sa Filip Smelý opevnil pred Gironou pri pokuse dobyť ju. Odpor bol silný, ale mesto padlo 7. septembra. Čoskoro však došlo k obratu, pretože francúzsky tábor silno zasiahla epidémia dyzentérie. Postihla aj samotného Filipa. Francúzi sa stiahli a boli ľahko porazení. Sám francúzsky kráľ zomrel v Perpignane, hlavnom meste svojho spojenca Jakuba II. z Malorky, a pochovali ho v Narbonne. V súčasnosti je pochovaný spolu so svojou prvou manželkou Izabelou Aragónskou v Bazilike Saint Denis v Paríži.
Abov (maďarský región)

Abov je územie uhorskej Abovsko-turnianskej župy (prípadne len bez turnianskej časti), ktoré pripadlo roku 1918 Maďarsku.
V r. 1918 (potvrdené Trianonskou zmluvou r. 1920) sa severná časť Abovsko-turnianskej župy stala súčasťou Česko-Slovenska a južná časť Maďarska. Abovsko-turnianska župa na maďarskom území pôvodne ďalej existovala, neskôr sa spojila so župami Boršod a Zemplín do Boršodsko-abovsko-zemplínskej župy (Borsod-Abaúj-Zemplén).
Wilhelm Friedemann Bach

Životopis

Narodil sa vo Weimare, kde bol jeho otec zamestnaný ako organista. V júli 1720 jeho matka náhle zomrela a otec sa v decembri 1721 znovu oženil. Hudobnému vzdelaniu syna venoval Johann Sebastian veľkú pozornosť. Pre výuku klavíra skomponoval Clavier-Büchlein für Wilhelm Friedemann Bach (Klavírna knižka pre Wilhelma Friedemanna Bacha), do ktorej prispieval prvými pokusmi o skladby aj Wilhelm. Vo veku 16 rokov bol poslaný do Merseburgu, aby študoval hru na husle u Johanna Gottlieba Grauna.
Vedľa hudobného  Wilhelm dostal i dobré klasické vzdelanie. Keď J. S. Bach prijal v roku 1723 miesto riaditeľa v chráme sv. Tomáša v Lipsku, zapísal syna do Thomasschule, prestížneho lipského gymnázia. Bach, ktorý bol sám sirotou od svojich desiatich rokoch, sa vyjadril, že zamestnanie v Lipsku prijal preto, aby zaistil svojim deťom kvalitné vzdelanie.
Po absolvovaní Thomasschule študoval najprv právo na Lipskej univerzite a neskôr prešiel na univerzitu v Halle a okrem práva študoval tiež matematiku. Matematika sa stala jeho celoživotným koníčkom a v jej štúdiu pokračoval aj v dobe svojho prvého zamestnania v Drážďanoch.
V roku 1733 bol menovaný organistom v chráme sv. Sofie v Zwingeri. Ako súťažnú skladbu pri konkurze na toto miesto hral novú verziu otcovho Prelúdia a fúgy G-dur, BWV 541. Porota ocenila Wilhelma ako jasne prevyšujúceho ďalších dvoch kandidátov. Povesť vynikajúceho organistu ho potom sprevádzala po celý život. Medzi mnohých jeho žiakov v Drážďanoch patril aj Johann Gottlieb Goldberg ktorého meno je zvečnené v názve skladby J. S. Bacha z roku 1742 Goldbergove variácie.
V júni 1764 opustil svoje zamestnanie v Halle bez toho, aby mal zaistené náhradné. Jeho finančná situácia sa zhoršila natoľko, že v roku 1768 požiadal o návrat, nebolo mu však vyhovené. Živil sa naďalej len výukou hudby a nakoniec zomrel v chudobe. V roku 1770 opustil Halle a žil niekoľko rokov v Braunschweigu, kde márne žiadal o miesto organistu v chráme sv. Kataríny. Potom sa presťahoval do Berlína, kde bol sprvu priaznivo prijatý princeznou Annou Amáliou (sestrou Fridricha II. Veľkého), neskôr však, za doposiaľ nevyjasnených okolností, upadol do nemilosti. 
Zomrel roku 1784 v Berlíne.

Diela

Súpis diel spracoval v roku 1913 dr. Martin Falck. V zátvorke je uvedené číslo Falckovho zoznamu a približný letopočet vzniku diela.
Ourdon

Poloha

Obec má rozlohu 2,66 km². Najvyšší bod je položený 1 400 m n. m. a najnižší bod 560 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Noc kostolov

Noc kostolov (v nemecky a taliansky hovoriacich krajinách nazývaná Dlhá noc kostolov) je každoročne usporadúvaná akcia, ktorá má umožniť širokej verejnosti nezáväzné priblíženie sa a stretnutie s kresťanstvom. V jej rámci sú vo večerných a nočných hodinách sprístupnené niektoré kostoly rôznych kresťanských cirkví, v ktorých sa aj zadarmo konajú koncerty, komentované prehliadky, workshopy alebo divadelné predstavenia. Návštevníci majú možnosť nahliadnuť do kostolných sakristií alebo kláštorných záhrad, skúsiť si zahrať na organe, vystúpiť na veže alebo zostúpiť do starobylých krýpt, prežiť liturgiu alebo napríklad len vnímať to, čo bolo inšpiráciou pre staviteľa kresťanských chrámov.

História

Noc kostolov vznikla v roku 2001 v Nemecku a o niekoľko rokov sa z Rakúska rozšírila aj do Česka. Prvý ročník tohto podujatia sa v Česku konal 29. mája 2009, druhý 28. mája 2010 a tretí 27. mája 2011. Prvý ročník na Slovensku sa konal 27. mája 2011.
Čistá inflácia (jadrová inflácia)

Čistá inflácia je pojem z oblasti merania inflácie používaný na Slovensku (od roku 2000), v Česku (od 1997?) a v Poľsku. Zahŕňa časť inflácie, pričom definície sa v jednotlivostiach rôznia.

Slovensko

Na Slovensku je definovaná ako príspevok sektora obchodovateľných tovarov bez potravín a sektora trhových služieb k celkovej miere inflácie. Teda: čistá inflácia = ceny (tzv.) ostatných obchodovateľných tovarov + ceny trhových služieb = celková inflácia - (ceny potravín + regulované ceny).
Odlišuje sa (na Slovensku) od jadrovej inflácie, ktorá je na Slovensku definovaná takto: jadrová inflácia = celková inflácia - (regulované ceny + vplyvy zmien nepriamych daní a dotácií)

Česko

V Česku definícia čistej inflácie zodpovedá definícii jadrovej inflácii na Slovensku, čiže česká "čistá inflace" = slovenská "jadrová inflácia". Slovenskej čistej inflácii sa v Česku podobá "korigovaná inflace", čo je slovenská čistá inflácia mínus vplyvy zmien nepriamych daní a dotácií; takáto položka sa na Slovensku vykazuje ako "čistá inflácia (bez vplyvu zmien nepriamych daní)".
Čelovce (okres Prešov)

Polohopis

Od okresného mesta je vzdialená 20 km smerom na Giraltovce.

Evanjelický kostol

V dominantnej vyvýšenej polohe na okraji obce sa nachádza kostolík Evanjelickej cirkvi a.v. z konca 13. storočia. Neveľká stavba nesie prvky prechodného obdobia medzi románskym a gotickým slohom. Z architektonického hľadiska je kostol jednoloďový, ukončený kvadratickým presbytériom. Zaujímavý je dochovaný románsky portál, ktorým sa do kostola vstupuje. V interiéri nájdeme gotické pastofórium a krstiteľnicu zo 14. storočia. Od polovice 16. storočia je kostol evanjelický. V roku 1579 došlo k zaklenutiu presbytéria zachovanou krížovou klnebou. Na severnej stene kostola je umiestnený náhrobný kameň s erbom zo 17. storočia. Neskoršie úpravy boli na kostole uskutočnené v 18. a 19. storočí, no napriek tomu si stavba zachovala výrazný stredoveký charakter. Kostol bol obnovovaný v rokoch 2000 až 2004.
Xenón

Použitie

Najčastejšie je xenón používaný v xenónových lampách, ktoré sú používané v bleskoch fotoaparátov, stroboskopických lampách, na vyvolanie laseru generujúceho koherentné svetlo a na dermatologické účely. Oblúkové xenónové lampy sa používajú na slnečné simulátory, projekčné systémy a iné špeciálne účely. Sú výbornými zdrojmi krátkovlnného ultrafialového svetla a majú silnú svietivosť v blízkom infračervenom žiarení, čo sa používa v niektorých systémoch nočného videnia.
Xenón sa používa aj na celkovú anestéziu a v miestach, kde je vyžadovaná vysoká molekulová hmotnosť a inertnosť, napr. v nukleárnej energetike, Izotop Xe-133 je užitočný rádioizotop (rádioaktívny izotop). Xenón
je preferovaný ako palivo na iónový pohon vďaka jeho vysokej molekulárnej hmotnosti, ľahko sa ionizuje, dá sa skladovať pri teplote blízkej izbovej teplote v tekutom stave s možnosťou ľahkého návratu na plynné skupenstvo na pohon motoru. Jeho inertné vlastnosti tvoria prostredie menej korodujúce iónový motor (na rozdiel od napr. ortuti, cézia).
Saint-Igny-de-Roche

Poloha

Obec má rozlohu 7,94 km². Najvyšší bod je položený 520 m n. m. a najnižší bod 339 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 700 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bolivarianské hry 2013

Hostiteľské mesto

V roku 2010 bolo pôvodne zvolené za hostiteľské mesto Panama City. V októbri 2010 však Panama svoje organizátorstvo stiahla, pre nezhody s dvoma národnými olympijskými výbormi. V roku 2011 ohlásilo svoju kandidatúru peruánske mesto Trujillo, ktoré 7. februára 2012 v Rio de Janeiro získalo právo organizovania hier.
Maskotom hier bol El Chalancito, typický jazdec a farmár severných častí Peru, ktorý má na sebe biele poncho s výšivkou boha kultúry Moche.

Dejiská hier

Súťažilo sa v 13 dejiskách.
Monchy-Humières

Poloha

Obec má rozlohu 7,8 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 41 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 647 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Variscit

Charakteristika

Variscit vytvára pseudooktaédrické kryštály, no stáva sa to veľmi zriedkavo. Väčšinou sa vyskytuje celistvý alebo v podobe konkrécií, povlakov, prípadne tvorí výplne žiliek. Má zelenú farbu. Je to priehľadný až priesvitný minerál so skleným, voskovým alebo matným leskom.

Vznik

Tvorí sa tam, kde voda obohatená fosforečnanmi pôsobí na horniny obsahujúce hliník.

Poznávanie

Variscit sa rozpúšťa iba vtedy, keď sa pred vložením do kyseliny zohreje. Je netaviteľný.
Nauplios (mytológia)

Nauplios (starogr. Ναύπλιος – Naupios, lat. Nauplius) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna a Amymóny, dcéry líbyjského kráľa Danaa, bol kráľ Eubóje.
Grécke mýty sú z prevažnej väčšiny známe z antických písomných zdrojov. Pretože svoj pôvod majú z ústnej tradície, často existovali rôzne verzie toho istého mýtického príbehu, niekedy aj protichodné. Postavy v nich opísané sa mohli nachádzať na dvoch, alebo na viacerých miestach v tej istej dobe, alebo žiť v rôznych storočiach. Napriek neskorším pokusom Grékov tieto mýty racionalizovať, stále existujú mnohé nezrovnalosti, ktoré sa zachovali až do dnešných dní.
Homér Nauplia vo svojich epickych dielach nespomína. Už antickí autori považovali Nauplia za jednu z neskorších mýtických postáv. O Naupliovi sa v antike napísalo hodne, ale ak sa zhrnie všetko, čo sa o ňom písalo, musel žiť aj podľa meradiel mýtov neobyčajne dlho. Spomína sa už v časoch hrdinu Hérakla a ako muž v plnej sile bojuje ešte aj v trójskej vojne.
Podľa niektorých antických zdrojov pochádzal z Argu a so svojou manželkou Klymenou, mal troch synov. Najznámejší z jeho synov bol Palamédes, o ktorom antické zdroje uvádzajú, že bol básnikom a vynálezcom. Avšak podľa antického autora Apollónia Rodského, Nauplios, syn boha Poseidóna, mal následníka menom Naubolos, po ktorom nastúpil Klytonéos a po ňom podľa tejto verzie Nauplios, takže v tomto prípade sa jedná o inú postavu rovnakého mena.
Nauplios je antickými autormi uvádzaný ako účastník plavby Argonautov. V trójskej vojne neprávom odsúdili jeho syna Palaméda achájski králi ako zradcu na smrť, za čo sa im Nauplios pomstil tak, že rozšíril medzi ich manželkami správu, že sa ich manželia zabávajú so zajatými Trójankami. To potom pohlo k nevere Klytaimnéstru, manželku veliteľa achájskych vojsk Agamemnóna, Aigialu, manželku argejského kráľa Dioméda i Médu, manželku krétskeho kráľa Idomenea.
Keď sa Achájci z Tróje po desaťročnej vojne vracali domov, Nauplios ich lode klamným ohňom naviedol na pobrežné skaly, takže mnohé z nich stroskotali.  Sám potom zahynul podobne, zvedený klamným ohňom narazil svojou loďou na skalu a utopil sa.
Espédaillac

Poloha

Obec má rozlohu 34,93 km². Najvyšší bod je položený 444 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mestský okruh číslo 2 (Košice)

Trasa

Okruh vedie okrajovými mestskými časťami štvorpruhovými komunikáciami: Alejová, Trieda SNP, Watsonova, Hlinkova, Prešovská, Južné nábrežie, Nižné Kapustníky. Východná časť mestského okruhu sa v rokoch 1987 – 2008 budovala ako diaľničný privádzač ku diaľnici D1 mimoúrovňovo.
Košický mestský okruh číslo 2 začína v kruhovom objazde na ulici Moldavská cesta, ktorý spája túto ulicu s ulicami Trieda SNP a Alejová. Okruh potom pokračuje po Triede SNP smerom na sever až po Festivalové námestie pri košickom Amfiteátri. Cesta stále pokračuje na sever, teraz už však po Werferovej ulici. Na konci ulice cesta významnejšie zabáča a pokračuje smerom ku UVLF na Hlikovej ulici. Ďalej okruh vedie ponad rieku Hornád a križovatku Dargovských hrdinov smerom na juh po rýchlostnej ceste R4 vedúcej po tzv. Južnom nábreží. V časti zvanej Nižné Kapustníky v mestskej časti Nad jazerom mestský okruh odbočuje smerom na západ ku križovatke VSS. Po prejdení križovatky okruh smeruje po Alejovej ulici pozdĺž Verejného cintorína až späť ku kruhovému objazdu na Moldavskej ceste.
Natasha Vita-More

Aktivity

Je autorkou transhumánnej koncepcie človeka Primo Posthuman. Je autorkou knihy Create / Recreate. The 3rd Millennial Culture. The synergy of art and science in our emerging culture, ktorú vydala v roku 1999 a zároveň množstva článkov o transhumanizme. Publikovala články „The Design War: Humanish vs. Postbiologicals – game-playing that may affect humanity“ (2008), „The Aesthetics of Transhumanism“ (2011).

Prezidentka Humanity+

V roku 2011 bola zvolená za prezidentku organizácie Humanity+ (predtým World Transhumanist Association). V roku 2013 zostavila spolu s Maxom Morom prvú čítanku transhumanismu The Transhumanist Reader.
Roullée

Poloha

Obec má rozlohu 19,93 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sergej Anatolievič Ovčinnikov

Smrť

Podľa polície sa 29. augusta 2012 v skorých ranných hodinách obesil v hoteli Valamar Diamant v chorvátskom meste Poreč. V tom čase bol trénerom ruského klubu Dynamo Krasnodar a v Poreči bol na príprave s mužstvom.
Varta (rieka)

Varta (poľ. Warta) je rieka v stredozápadnom Poľsku. Preteká územím Sliezskeho, Lodžského, Veľkopoľského a Lubuského vodvodstva. Je to pravý prítok Odry. Dĺžka Varty je väčšia než dĺžka Odry nad miestom sútoku. Je 762 km dlhá a priemerný prietok dosahuje 195 m³/s. Povodie má rozlohu 53 700 km². Preteká mestami Čenstochová, Poznaň a Gorzów Wielkopolski.
Kornélia Veselová

Životopis

Národná a kultúrna pracovníčka. Predsedníčka Živeny a Červeného kríža vo Zvolene. Iniciátorka založenia a členka družstva Lipa vo Zvolene. Predsedníčka, členka Živeny v Banskej Bystrici. Zakladajúca členka a funkcionárka obnoveného MO MS v Banskej Bystrici.
James Opie Urmson

James Opie Urmson (* 4. marec 1915, Hornsea, Anglicko, Spojené kráľovstvo – † 29. január 2012, Cumnor, Anglicko, Spojené kráľovstvo) bol anglický filozof, predstaviteľ lingvistickej filozofie.
Vignacourt

Poloha

Obec má rozlohu 29,1 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 325 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eteoklos

Eteoklos (starogr. Ετέοκλος – Eteoklos, lat. Eteoclus) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Ifida.
Eteoklos bol účastníkom výpravy "siedmich proti Tébam", do ktorej sa pripojil, aby pomohol vyhnanému Polyneikovi opäť získať vládu v jeho rodných Tébach.
Na zastrašenie nepriateľa si na svoj štít namaľoval muža, ktorý lezie po rebríku na vežu a nápis "Ani sám Ares ma dole nezhodí". Tébanov však toto spupné heslo nezastrašilo, keď už na vežu vyliezol, zrazili ho a pod hradbami mesta ho zabil Leades.
Pietizmus

Pietizmus (z francúzskeho pieté < lat. pietatem (nom. pietas), zbožnosť) bolo hnutie v protestantizme v 17. a 18. storočí najmä v Nemecku namierené proti spovrchneniu náboženstva a cirkvi. Sociálne je pôvodne zameraný ako protest meštianskych vrstiev proti feudálnym pomerom brzdiacim výrobu a obchod. Zreteľné je to na jeho pôvode v holandskej kalvinistickej cirkvi. Z hľadiska cirkevných dejín je pietizmus pokusom prekonať reformáciu novým pochopením Biblie a odmietnutím dogmatiky.
Pietizmus v Nemecku bol reakciou na katastrofálnu situáciu po tridsaťročnej vojne, jednak na ustrnutie a premenu protestantizmu na paragrafy.
Pietizmus spočíval v ústupe do sveta vnútra vlastného ja.
Zakladateľom pietizmu je nemecký teológ Philipp Jacob Spener. Po Spenerovi bol na čele pietizmu A. H. Francke, ktorý bol pôvodne profesorom na univerzite v Lipsku, ktorú však musel opustiť. Potom sa stal profesorom na teologickej fakulte v Halle. Pod Franckeho vplyvom sa stalo Halle strediskom pietizmu. Vybudoval tu mnohé vnútromisijné ústavy.

Pietizmus na Slovensku

Mezi pietistov na Slovensku patrili Franckeho žiak Matej Bel, ďalej Ján Burius, Ján Sinapius-Horčička, Johann Matthias Weissbeck, Ján Simonides alebo Štefan Pilárik.
Jaroslav Ježek (hudobný skladateľ)

Stručný životopis

Narodil sa v Prahe na Žižkove v rodine krajčíra. Od detstva trpel šedým zákalom. Ako dieťa navštevoval hradčanskú školu pre výchovu nevidiacich. Prekonal šarlach a takmer ohluchol. Navyše mal tiež choré obličky.
V roku 1923 začal študovať na pražskom konzervatóriu a hneď sa zaradil medzi najtalentovanejších žiakov. Medzi jeho učiteľov patrili Josef Suk a Josef Bohuslav Foerster. Stýkal sa aj s mnohými mladými umelcami tej doby, napr. s E. F. Burianom, Vítězslavom Nezvalom, Joe Jenčíkom a predovšetkým s Jiřím Voskovcom a Janom Werichom, s nimi potom vytvoril nesmrteľné trio: Ježek skladal hudbu a Werich s Voskovcom k tomu vytvárali vtipné inteligentné texty. Toto spojenie hudby s dobrým textom zaručovalo divácky úspech.
V medzivojnovom období sa Jaroslav Ježek vydal do Paríža, kde sa po večeroch bavil po krčmách a kabaretoch. Tu predvádzal svoje umenie a tiež tu objavil džez, ktorý ho potom hudobne inšpiroval. V roku 1934 sa stal členom Skupiny surrealistov v ČSR.
Vzhľadom na to, že aktívne spolupracoval na protinacistických hrách Osvobozeného divadla, v januári 1939 spolu s Voskovcom a Werichom emigroval do USA. V USA krátko býval v Pensylvánii a potom sa presídlil do New Yorku, kde pôsobil ako zbormajster spevokolu. Ani milovaná Frances, s ktorou sa Ježek oženil, nedokázala zmierniť jeho zdravotné neduhy, na konci roku 1941 bol hospitalizovaný a na Nový rok 1942 zomrel na chronické obličkové ochorenie vo veku 35 rokov.
Synovcom hudobného skladateľa Jaroslava Ježka bol výtvarník a dizajnér Jaroslav Ježek.
Montjean (Mayenne)

Poloha

Obec má rozlohu 19,75 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 968 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE