google/wiki40b huggingface dataset:
Kvalimetria

Kvalimetria je vedný odbor, ktorý zjednocuje a zovšeobecňuje kvantitatívne metódy merania a hodnotenia akosti, ich výsledky využíva na rozhodovanie v oblasti starostlivosti o akosť, pri riadení akosti a pri technickej normalizácii.
Annois

Polohopis

Annois má rozlohu 5,9 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Annois má 381 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Chapelle-d’Armentières

Poloha

Obec má rozlohu 10,34 km². Najvyšší bod je položený 20 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 130 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brive-la-Gaillarde

Poloha

Mesto má rozlohu 48,59 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Geografia

Susedné obce: Ussac, Malemort-sur-Corrèze, Cosnac, Jugeals-Nazareth, Noailles, Lissac-sur-Couze a Saint-Pantaléon-de-Larche. Mestom preteká rieka Corrèze.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 48 267 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Zdroje: INSEE

Gastronómia

Miestnou špecialitou je moutarde violette de Brive, fialová horčica z Brive, ktorá obsahuje hroznové víno.
Saint-Aubin-d’Appenai

Poloha

Obec má rozlohu 11,29 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 386 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pontoy

Poloha

Obec má rozlohu 10,12 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 405 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Globe de la science et de l’innovation

Dejiny

Dejiny budovy siahajú do roku 2000, kedy architekt Peter Zumthor navrhol švajčiarsky pavilón na Expo v Hannoveri 2000 s použitím dreva. Drevo následne bolo použité aj na guľu, ktorú navrhli T. Büchi a H. Dessimoz na národné Expo 2002 v Ženeve. Počas 6 miesacov od otvorenia ju navštívilo 1,9 milióna návštevníkov.
V roku 2004 bola guľa priemiestnená na centrálu CERNu a začala sa používať 19. októbra 2004, kedy oslavoval CERN 50. narodeniny. O rok neskôr, 16. septembra, bola guľa otvorená aj verejnosti.

Rozmery

Guľa je vysoká 27 metrov a široká 40 metrov – čiže asi ako Sixtínska kaplnka v Ríme.
Viaduc d’Austerlitz

Viaduc d'Austerlitz (Slavkovský viadukt) je viadukt cez rieku Seinu v Paríži, ktorý využíva linka 5 parížskeho metra. Viadukt spája dve stanice metra – Gare d'Austerlitz priamo pod strechou haly Slavkovského nádražia na ľavom brehu a Quai de la Rapée na pravom brehu. Most bol pomenovaný podľa nádražia a odkazuje na bitku pri Slavkove. Od roku 1986 je chránený ako monument historique.

Dejiny

Most bol postavený v rámci sprevádzkovania linky 5 smerom na sever. Stavebné práce boli začaté v novembri 1903 a most bol otvorený v decembri 1904.
Konštrukcia mosta bola v roku 1936 posilnená, aby sa umožnil prejazd ťažších vozidiel.

Architektúra

Oceľový most má hlavný oblúk na ktorom je zavesená paluba s koľajnicami vo výške 11 metrov nad hladinou rieky. Most je 75 metrov vysoký, 8,6 metra široký a jeho oblúk má rozpätie 140 metrov, čo bol rekord medzi parížskymi mostami do sprevádzkovania mosta Charlesa de Gaulla. Architektom bol Jean Camille Formigé a na konštrukcii sa  podieľali inžinieri Fulgence Bienvenüe, Louis Biette a Maurice Koechlin. Po dokončení bol most opatrený sochami ktorých autorom je Gustave Michel.
Valleroy (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 3,43 km². Najvyšší bod je položený 330 m n. m. a najnižší bod 249 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 32 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anahí

Životopis

Narodila sa ako mladšia dcéra Enriqueho Puenteho a Marichely Portillovej. Jej staršia sestra Marichello je tiež herečka.
Vo veku dvoch rokoch začala svoju kariéru v televíznom programe Chiquilladas a niekoľko rokov bola tvárou značky Pepsi Cola. Okrem telelevíznych úloh účinkovala aj v dvoch filmoch, Nacidos para morir a Había una vez una estrella.
Ako speváčka Anahí predala cez tri milióny kópií všetkých svojich albumov. Speváčkin prvý album bola Anahí (1992), jej ďalší album sa volal ¿Hoy es mañana?. Bola tiež interpretkou témy Mensajero del señor a piesne venovanej pápežovi Janovi Pavlovi II. počas jeho návštevy Mexika v roku 1993. Jej tretí album Anclado en mi corazón, štvrtý a posledný pred účasťou v RBD (do tej doby najúspešnejší), Baby Blue, ďalší a v priebehu jej kariéry zatiaľ najúspešnejší je Mi Delirio.
Po práci v seriáloch ako Vivo por Elena, El diario de Daniela, Mujeres engañadas a ďalších v roku 2000 dostala prvä hlavnú úlohu v telenovele Primer amor a mil x hora, v ktorej rala Geovanu. V roku 2002 sa pripojila k obsadeniu druhej série Clase 406
V roku 2004 ju producent Pedro Damián obsadil do telenovely Rebelde. Počas účasti v tejto telenovele sa stala členkou popovej skupiny RBD.
S RBD Anahí získala platinové a zlaté platne, precestovala väčšinu miest na svete, čo znamenalo jednu z najdôležitejších udalosti populárnej mexickej hudby v poslednom desaťročí. Anahí navštívila viac ako 23 krajín, spievala na 116 miestach, predala cez 10 miliónov albumov a 17 miliónov digitálnych albumov na stiahnutie, vypredala viac než dva milióny lístkov na koncerty, a viac než 20 miliónov kusov tovaru, ktorým bola aj bábika Barbie s jej obrazom, a predala štyri milióny DVD.
Po štyroch rokoch úspechov skupina oznámila svoj koniec v roku 2008 a na rozlúčku usporiadala svetové turné s názvom Gira Del Adiós, ktoré navštívilo Srbsko, Slovinsko, Rumunsko, Venezuela, Argentína, Čile, Peru, Brazília, Spojené štáty, Španielsko a Mexiko. Na rozlúčku RBD ešte vydala CD s názvom Para Olvidarte De Mí.
V júli 2009, počas Premios Juventud, odpremierovala svoj nový singel Mi Delirio. Turné Mi delirio World Tour začalo 3. novembra 2009 v meste São Paulo a v v Rio de Janeiro, pokračovalo v celej Latinskej Amerike, Argentíne, Brazílii, USA, Španielsku, Poľsku, Rumunsku, Slovinsku a Chorvátsko.
V roku 2010 bola súčasťou medzinárodnej poroty na festivale Viña del Mar 2010. 23. novembra 2010 vydala prvý sólový album po RBD, Mi Delirio, na ktorom sa objavil tretí singel Alérgico.
Vo februári 2011 získala Anahí hlavnú úlohu v telenovele Dos Hogares, ktorú produkuje Emilio Laroosa. Nakrúcanie telenovely by malo byť ukončené začiatkom februára 2012.
Villeneuve-d’Amont

Poloha

Obec má rozlohu 14,27 km². Najvyšší bod je položený 727 m n. m. a najnižší bod 647 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 269 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Pescher

Poloha

Obec má rozlohu 11,18 km². Najvyšší bod je položený 567 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 277 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dionýz Čollák

Detstvo a gymnaziálne štúdium

Narodil sa 14. marca 1926 v Sečovciach v rodine notára. Väčšina ostatných členov rodiny pôsobila v školstve. Pre otcovu prácu sa často sťahovali, preto gymnaziálne štúdium absolvoval štúdium v Michalovciach (1937) a v Prešove až napokon v roku zmaturoval na gymnáziu v Bratislave (1945).

Vysoká škola veterinárska v Brne

V rokoch 1948 až 1951 pokračoval v štúdiu na Vysokej škole veterinárskej v Brne. Bol jedným zo študentov prof. MVDr. Jana Koldu, DrSc. Na vlastnú žiadosť získal miesto asistenta na anatomickom ústave (1. apríla 1948 – 30. júna 1951). 15. septembra 1951 mu bol udelený titul doktora veterinárneho lekárstva.

Vysoká škola veterinárska v Košiciach

Následne, v období rokov 1951 až 1971, pracoval na novozaloženej Vysokej škole veterinárskej v Košiciach (dnes Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach). Po roku bol požiadaný, aby prešiel na kliniku chirurgie a ortopédie, kde strávil 19 rokov. V rokoch 1951 až 1961 bol odborným asistentom chirurgickej a ortopedickej kliniky, roku 1956 vedúcim ortopedickej kliniky. Po habilitácii (1961) bol ustanovený docentom pre odbor chirurgie a ortopédie. Titul kandidáta veterinárnych vied dostal roku 1965. Neskôr bol prodekanom pre pedagogiku (1961 – 1966) a pre investičnú výstavbu (1966 – 1969). Profesúru získal roku 1968 a okrem postu profesora chirurgie a ortopédie zastával tiež funkciu prednostu ortopedickej kliniky školy. Ale pre kritiku činnosti KSČ a KSS bol nútený opustiť vysokú školu a odišiel na veterinárnu ošetrovňu v Humennom (1970 – 1971).

Vysoká škola zemědelská v Českých Budějoviciach

Od roku 1972 vyučoval anatómiu a fyziológiu hospodárskych zvierat na  Vysokej škole zemědelskej v Prahe – Prevádzkovo-ekonomickej fakulte v Českých Budějoviciach.  Roku 1973 bol vymenovaný za vedúceho katedry. Roku 1988 odišiel do dôchodku.

Osobný život

So svojou prvou manželkou, Jitkou, mal dve deti, dcéru Milicu a syna Radovana, ale zomrela v novembri 1982. 
Druhýkrát sa oženil v roku 1983 s doc. Ing. Jarmilou Lisyovou, CSc. Zomrel 15. decembra 2004 na následky úrazu.
Všeobecná deklarácia ľudských práv

Všeobecná deklarácia ľudských práv je deklarácia prijatá Valným zhromaždením Organizácie Spojených národov (A/RES/217, 10. december 1948), ktorá vymenúva a opisuje základné ľudské práva. Autorom návrhu je John Peters Humphrey z Kanady, s výpomocou Eleanor Rooseveltovej z USA, René Cassina z Francúzska, Zhang Pengchuna z Číny a ďalších. Deklarácia vymenúva základné ľudské práva, akými sú rovnosť ľudí, náboženská sloboda, odmena za vykonanú prácu, právo na odpočinok, právo na bezplatné základné vzdelanie. Potvrdzuje nezrušiteľnosť a nescudziteľnosť práv všetkých členov ľudskej spoločnosti. Sú v nej zahrnuté všetky tri generácie ľudských a občianskych práv.
Všeobecná deklarácia ľudských práv nie je záväzným dokumentom, slúži len ako vzor pre vytvorenie právnych noriem na ochranu ľudských práv.

História

Všeobecná deklarácia ľudských práv je prvým medzinárodným dokumentom, ktorý chráni ľudské práva. Tvorba deklarácie trvala približne dva roky, pričom oficiálne schválená bola Valným zhromaždením OSN dňa 10. decembra 1948 v Paríži. Jej vznik a konečná podoba boli nepochybne ovplyvnené udalosťami druhej svetovej vojny a obrovským rozsahom nacistických zločinov. Ďalším dôvodom, pre ktorý sa Všeobecná deklarácia ľudských práv stala pre OSN prioritou, bol fakt, že Charta Organizácie Spojených národov, ustanovená v roku 1945, sa iba všeobecne dotýkala témy ľudských práv. Preto sa začali práce na deklarácii, ktorá mala odvtedy strážiť slobodu a česť občanov sveta. Vypracovanie konceptu mal na starosti Kanaďan John Peters Humphrey, pričom veľkú úlohu pri propagácii dokumentu zohrala Eleanor Rooseveltová. V Spojených štátoch bola Deklarácia prijatá jednohlasne. Ďalším krokom bolo oslovenie ostatných členských štátov OSN.
Deklarácia bola prijatá v Paríži dňa 10. decembra 1948, kedy 48 štátov hlasovalo za prijatie dokumentu, zatiaľ čo osem štátov sa hlasovania zdržalo, medzi nimi aj Česko-Slovensko. Najväčším nedostatkom deklarácie bolo to, že bola ustanovená ako rezolúcia, nemala teda právnu povahu. Čo sa týka záväznosti, resp. pôsobnosti, deklarácia má v súčasnosti charakter zvykového práva a nie je záväzným medzinárodným právom, hoci v roku 1966 boli na základe tohto dokumentu prijaté viaceré medzinárodné dokumenty a v nasledujúcich rokoch k nim pribudli ďalšie.
Všeobecná deklarácia ľudských práv obsahuje 30 článkov, ktoré sa týkajú rovnoprávnosti všetkých ľudí, ich nároku na život, slobodu a osobnú bezpečnosť, ich práva na vlastníctvo majetku, na vlastné názory a vyznanie, ako aj práva slobodne sa zúčastňovať na kultúrnom živote spoločnosti. Význam deklarácie spočíva predovšetkým v tom, že je prvým uceleným vyjadrením požiadavky medzinárodnej komunity na vytvorenie zoznamu základných ľudských práv a slobôd, ktoré by boli priznané všetkým ľuďom na celom svete. V preambule sa štáty hlásia k univerzálnemu uznaniu a hlavne dodržiavaniu vymenovaných práv a slobôd.
Saint-Cyr-les-Champagnes

Poloha

Obec má rozlohu 15,81 km². Najvyšší bod je položený 415 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 277 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dubová (okres Pezinok)

Polohopis

Obec leží na západnom okraji Podmalokarpatskej pahorkatiny, geomorfologickej časti Trnavskej pahorkatiny. Západným okrajom vedie hranica Pezinských Karpát a ich časti Homoľské Karpaty. Obcou preteká Dubovský potok.
Prístup do obce zabezpečuje cesta II/502 (Modra – Častá), spojovacia cesta vedie juhovýchodným smerom na Budmerice. Pezinok je vzdialený 11 km juhozápadne, Trnava 25 km východne, Senec 22 km južne a Bratislava 30 km juhozápadne.

Pamiatky

V obci je rímskokatolícky kostol Ružencovej Panny Márie z roku 1907 a kaplnka sv. Vendelína.
Na svahu Malých Karpát nad dedinou je postavená jaskynka Panny Márie s lavičkami a ďakovnými tabuľami. Tomuto miestu sa hovorí Vítkov vŕšok (mapa).

Osobnosti

Narodil sa tu spisovateľ Vincent Šikula a na miestnom cintoríne je aj pochovaný, hoci zomrel v Modre. Dubová bola pre neho zrejme inšpiráciou pre dedinu Hruškovec, ktorú opisuje vo svojom diele Prázdniny so strýcom Rafaelom. V Hruškovci sa totiž nachádza tzv. "Riziko", kam sa chodí po vodu.
Peruánske národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvá sveta FIFA sa peruánskemu družstvu nepodarilo ani raz kvalifikovať. Ani zo 4 kontinentálnych šampionátov, ani z novovytvorenej juhoamerickej kvalifikácie v roku 2012, na ktorej skončilo na 7. mieste (postupovali 4 družstvá). 
Na juhoamerických majstrovstvách nepostúpilo nikdy zo základnej skupiny medzi najlepšie 4 družstvá. Najlepšie umiestnenie dosiahlo na turnajoch v rokoch 2003 a 2011, keď skončilo na 6. priečke. Na Juhoamerických hrách sa zúčastnilo dvakrát, lepší výsledok dosiahlo v roku 2018, kde obsadilo 4. miesto.
Najlepší výsledok zaznamenalo v roku 2013 na Bolivarianských hrách, ktoré hostilo práve Peru. Zo základnej skupiny postúpilo do semifinále, kde prehralo s Kolumbiou. Následne v súboji o bronz zvíťazilo nad Ekvádorom. Bronzové umiestnenie potom zopakovalo aj na turnaji v roku 2017 v Kolumbii.
Boulin (Hautes-Pyrénées)

Poloha

Obec má rozlohu 2,52 km². Najvyšší bod je položený 414 m n. m. a najnižší bod 289 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 282 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clarens (Hautes-Pyrénées)

Poloha

Obec má rozlohu 11,3 km². Najvyšší bod je položený 602 m n. m. a najnižší bod 406 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 450 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Betsey Johnsonová

Život

Narodila sa 10. augusta 1942 vo Wethersfielde v štáte Connecticut v Spojených štátoch amerických ako druhá z troch detí Leny a Johna Johnsonovcov. Po úspešnom dokončení strednej školy najprv študovala na Pratt Institute a neskôr prešla na Syracuse University. Na začiatku svojej kariéry navrhovala oblečenie pre rôznych hercov a iné osoby z okolia umelca Andyho Warhola. Tu stretla svojho neskoršieho manžela, hudobníka Johna Calea. Ich svadba sa konala v apríli 1968. Ich manželstvo sa rozpadlo v roku 1971. V sedemdesiatych rokoch založila vlastnú značku Alley Cat, ktorá sa čoskoro stala obľúbenou medzi rockovými hudobníkmi. V roku 1971 získala ocenenie Coty Award a roku 1975 sa jej narodila dcéra Lulu Johnsonová. Od roku 2013 vystupuje so svojou dcérou v televíznom programe na Style Network.
V roku 2001 o nej režisérka Lee Grant nakrútila hodinový dokumentárny film v rámci série Intimate Portrait; vedľa samotnej Johnsonovej tu vystúpila napríklad dcéra Lulu Johnsonová, speváčka Cyndi Lauper alebo bývalý manžel John Cale. V roku 2009 ju National Arts Club ocenil za celoživotný prínos móde.
V roku 2013 jej bola diagnostikovaná rakovina prsníka, ktorá je momentálne považovaná za vyliečenú.
Turnhout

Obyvateľstvo

Mesto má približne 40 763 obyvateľov (2010).
Radeon X1000

ATI Radeon X1000 je rad grafických kariet kanadskej firmy ATI postavený na jadre R520 (výnimka bola X1050 postavená na R300), ktorá bola predstavená 5. októbra 2005. Boli vydané verzie X1300, X1600, X1650. R520 je označenie pre najvyšší model X1950 XTX. Umiestňujú sa do slotu PCI-E 1.1 16x (je kompatibilná s verziou 2.0). Podporujú DirectX 9.0c, Shader model 3 a OpenGL 2.0. Mená pre grafické karty sa volia podľa vzoru Radeon X1xx0 xxx, napríklad X1300 Pro, X1650 XT, X1950 GT, atď.

Séria X1300

Najnižší rad z X1000, využíva jadro RV515, RV530 a RV535. Nižšia edícia X1300 Pro má 2 vertex jednotky, 4 pixel jednotky, 4 TMU jednotky a 4 ROP jednotky. Pamäťová zbernica je 64 alebo 128 bitová. Frekvencia jadra je od 400 do 533MHz. Osadzovali sa od 128 do 512 MB pamäte typu DDR a DDR2. Podporuje DirectX 9c a OpenGL 2.0.
Trédias

Poloha

Obec má rozlohu 11,01 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 502 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amati

Amati (dnes AMATI – Denak, v minulosti AMATI – Kraslice) je česká spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou dychových hudobných nástrojov. Historický začiatok výroby spadá do obdobia 18. storočia. V roku 1945 bolo v Krasliciach vytvorené družstvo výrobcov hudobných nástrojov, ktoré sa pomenovali Amati. V roku 1948 bola výroba zoštátnená a Kraslice sa postupne stali strediskom výroby dychových a bicích nástrojov v rámci celého RVHP. Populárne bicie nástroje sa prestali vyrábať po privatizácii v roku 1990.

História bicích sád

Bicie nástroje Amati prešli vývojom ako každé iné značky.
Predchodcom prvej triedy klasickej sady sa stali prvé basové (veľký priemer blany a úzky korpus) a rytmické bubny, ktoré sa dodnes využívajú v niektorých dychovkách. Prvá klasická sada mala typické oblé mušle a k jej rozšíreniu a vylepšeniu prišlo v šesťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Jej nevýhodou bola nestabilita. Dizajnovo kopírovala bicie značiek ako Ludwig alebo Gretsch. Vyrábali sa v perleťových prevedeniach s basovým bubnom 20".
Druhá rada bola typická kvalitnými a stabilnými stojanmi a hranatými mušľami. Obsahovala spravidla basový bubon 22" a perleťové prevedenie sa v tejto rade prestalo ponúkať. V katalógoch boli v ponuke aj maximalistické sady. Vyrábala sa v dvoch prevedeniach, pričom jedno z nich bolo bez spodných, rezonančných blán.
Tretia rada sa vyznačovala veľkými priemermi jednotlivých bubnov. Predávala sa so špeciálnou rampou v rôznych variáciách, ktoré napríklad obsahovali snare, jeden alebo dva basové bubny, dva až tri prídavné tomy, dva základné tomy (v niektorých prevedeniach aj tri alebo štyri) a jeden alebo dva kotly. Táto maximalistická sada bola zároveň poslednou sadou pred privatizáciou spoločnosti, po ktorej sa bicie nástroje prestali vyrábať.
Snubný prsteň

Snubné prstene si vymieňajú pri svadobnom obrade ženích s nevestou ako symbol sľubu lásky, vernosti a spojenia.
Na jeho výrobu sa používa najčastejšie biele alebo žlté zlato, ale tiež striebro alebo chirurgická oceľ, prípadne kombinácia rôznych kovov. Obvyklé je podobné prevedenie oboch prsteňov. Nevesta môže mať prsteň ozdobený kamienkami. Výber je široký - od zirkónov až po brilianty a diamanty. Na vnútornú stranu prsteňa je možné vyryť krátky text. Býva to najčastejšie dátum svadby a mená novomanželov alebo aj citát.

Meranie

Pri výbere snubného prsteňa je potrebné dať pozor na jeho správnu veľkosť. Tú pomôžu určiť v zlatníctve pomocou meracích krúžkov. Doma možno určiť veľkosť pomocou špagátu, ktorý omotáme okolo prsta a následne zmeriame jeho dĺžku, alebo pomocou papierových prúžkov s predtlačenými hodnotami.

Dejiny

Vymieňania snubných prsteňov sa datuje už od 12. storočia. Po svadbe tento prsteň nosí súčasne so zásnubným. Zásnubný prsteň začal svoju históriu v starovekom Egypte. V časoch starého Egypta mali zásnubné prstene úplne inú podobu než ako ich poznáme dnes. Prsteň tvoril kovový prúžok spojený do tvaru kruhu. Takýto prsteň mal symbolizovať nekonečnosť. Zásnubné prstene používali tiež v dobách starého Ríma. Rimania dávali prsteň spolu s malým kľúčikom, ktorý mal ochrániť obdarovaného. Rímske nevesty dostávali dva snubné prstene, jeden zlatý, ktorý nosili na verejnosti, druhý vyrobený z kameňa, ten používali počas vykonávania domácich prác. Nie vždy znamenalo nosenie prsteňa podobného snubnému manželstvo. Niekedy taký prsteň znamenal nedotknutosť nositeľa, alebo taký prsteň bol symbolom čistého priateľstva.
Lekanis

Lekanis (starogr. lekanis – λεκᾰνίς) je typ starogréckej nádoby.
Lekanis, plytká misa na nižšom podstavci s dvomi vodorovnými uchami (aj v tvare pásky) a pokrievkou s vyšším okrúhlym držadlom v tvare malej misky, je na vázach zobrazovaný v súvislosti (napr. príprav na svadbu, jedna váza zobrazovala v ňom šperky, ktoré otec dal neveste) so ženami ako nádoba na predmety používané pri obliekaní (spony, ihlice, doplnky a iné), na kozmetiku, toaletné predmety alebo na iné drobné predmety (niť, ihla atď) 
Tvarovo sa podobá plytkému kylixu, ale líši sa v tom, že jeho horná časť má pomerne zvislé steny s konkávnym okrajom, tvarovaným tak, aby naň pokrievka dobre priliehala. Lekanis bol ideálny aj na podávanie jedál, jeho pokrievka sa po otočení dala použiť ako podnos na nôžke. Niektoré lekanidy však pokrievky nemajú. Lekanidy bez pokrievky sa v Aténach objavili na konci 7. stor. pred Kr. a boli zdobené najmä čiernofigúrovou technikou (geometrické výplňové doplnky už boli menej bežné). Lekanis sa zdá byť starovekým názvom tohto tvaru nádoby. Jeho názov sa niekedy zamieňa s názvom lekané, podobnej nádoby, ktorá sa ale väčšinou používala ako umývadlo pri stolovaní (nemala aj pokrievku).
Všeobecná mobilizácia v roku 1938

Vyhlásenie mobilizácie

Takmer celý český a slovenský národ už niekoľko dní pri rádiách čakal na opatrenia na obranu vlasti. Väčšina československého obyvateľstva prijala správu o nich a o mobilizácii armády s uspokojením a nadšením. Mobilizácia sa preto uskutočnila rýchlo a úspešne. Netrpezlivo sledovali vysielanie hlavne záložníci odvodových ročníkov, ktorých sa mala očakávaná mobilizácia týkať. Prví záložníci sa preto hlásili u svojich útvarov ihneď po vyhlásení mobilizácie.
Mobilizácia bola vyhlásená 23. septembra 1938 o 22:00 hodine. Za 24 hodín boli u väčšiny vojenských útvarov prezentované tri štvrtiny povolaných záložníkov.
Mobilizácia povolala 18 ročníkov I. zálohy a náhradnej zálohy všetkých zbraní a služieb, a časť príslušníkov II. zálohy – potrebných špecialistov. Celkovo bolo povolaných do zbrane 1 250 000 mužov vrátane povolancov pred začiatkom mobilizácie. Ďalej bolo k dispozícii 350 tankov, 5 000 delostreleckých hlavní a 950 vojenských lietadiel.
Po Mníchovskej dohode však boli vojenské jednotky rozpustené.