google/wiki40b huggingface dataset:
Perceptrón

Perceptrón je špeciálnym prípadom formálneho neurónu predstavujúceho všeobecný výpočtový prvok všetkých neurónových sietí, v ktorom je vnútorný potenciál počítaný ako vážený súčet vstupov \xi ,
\xi = \sum_{i=1}^n w_ix_i - \theta = \sum_{i=0}^n w_ix_i
a aktivačnou funkciou je sigmoida f(\xi) ,
f(\xi) = \frac{1} {1+e^{-\lambda\xi}},
kde \lambda je parameter strmosti (gain).
Perceptrón bol navrhnutý Frankom Rosenblattom a je určený na dichotomickú klasifikáciu, tj. rozdelenie do dvoch tried, pri ktorých sa predpokladá, že triedy sú lineárne separovateľné v príkladovom priestore.
Nech je daná množina vektorov x v n-rozmernom priestore. O každom z týchto vektorov vieme, že určite patrí do triedy1 alebo triedy2. Pod lineárnou separovateľnosťou dvoch tried rozumieme situáciu, keď existuje možnosť oddeliť objekty v príkladovom priestore pomocou nadroviny napr.: priamka v 2-rozmernom alebo rovina v 3-rozmernom priestore. Príklad lineárnej separovateľnosti v rovine je na obrázku

História

V r. 1943 McCulloch a Pitts predstavili prvý model neuronóvej siete. Aplikovali sieť zloženú z tzv. formálnych neurónov na symbolickú logiku, na výroky zložené z elementárnych logických operácií (x AND y, x OR y, NOT x). Model McCullocha a Pittsa nie je schopný učenia, jeho parametre (váhové a prahové koeficienty) sú pevne nastavené tak, aby model vykonával požadovanú Boolovu funkciu (logickú spojku alebo konjuktívnu klauzulu). Neurónové siete zostrojené z týchto neurónov sa neučia (neadaptujú) tak, aby vykonávali požadovanú Boolovu funkciu sa používajú neuróny s vopred danými požadovanými vlastnosťami.
V r. 1958 Frank Rosenblatt ukázal, že McCullochove-Pittsove siete s modifikovateľnými synaptickými váhami sa dajú natrénovať tak, aby vedeli rozpoznávať a klasifikovať objekty. Vymyslel pre ne názov “perceptróny”. Hlavná myšlienka jeho trénovacej procedúry je takáto: najskôr zaznamenajme odpoveď každého formálneho neurónu na daný podnet. Ak je odpoveď správna, nemodifikujme váhy. Ak je odpoveď daného neurónu nesprávna, potom modifikujme váhy všetkých aktivovaných vstupných synapsií, a to nasledovným spôsobom: ak má byť neurón aktívny a nie je, zväčšime ich, a naopak, ak má byť na výstupe neurónu 0 a nie je, zmenšime ich.
V r. 1969 Minsky a Papert vo svojej knihe "Perceptróny: úvod do výpočtovej geometrie" poukázali na obmedzenia perceptrónov. Ukázali, že tieto siete vôbec nie sú výpočtovo univerzálne a nedokážu riešiť všetky triedy problémov. Hlavne však išlo o to, že perceptróny nedokážu riešiť tzv. lineárne neseparovateľné problémy. Klasickým najjednoduchším príkladom zlyhania je logická funkcia XOR (vylučujúce alebo).
V r. 1986 autori Rumelhart, Hinton a Williams zaviedli pravidlo učenia metódou spätného šírenia sa chýb pre viacvrstvové perceptróny (angl. error back-propagation learning). Formálne neuróny v ich perceptrónoch však už nie sú jednoduché logické prepínače McCullochovho-Pittsovho typu, ale analógové elementy so spojitou vstupno-výstupnou funkciou (najčastejšie sigmoidálneho tvaru).
Hlavný kuchár

Hlavný kuchár (iné názvy: šéfkuchár, šéf kuchyne, chef, nesprávne (bohemizmus): vrchný kuchár; po franc. chef cuisinier, chef de cuisine, (premier) chef, maître cuisinier, maître queux a pod.) je buď vedúci kuchynskej brigády alebo (vo veľkých organizáciách) osoba priamo podriadená riaditeľovi kuchyne (teda vedúcemu kuchynskej brigády), pričom kuchynská brigáda je súbor všetkých kuchárov kuchyne v pohostinskom zariadení. Jeho práca spočíva najmä v organizačných úlohách (napr. nákup, zostavenie jedálneho lístka, kalkulácia, plánovanie použitia personálu) a v malých kuchyniach sa aj zúčastňuje na varení.  Možno ho charakterizovať aj ako vedúceho výroby výrobného strediska pohostinského zariadenia.

Náplň práce

Podľa ISTP „zabezpečuje odborne najnáročnejšie činnosti v kuchyni. Zodpovedá za organizovanie práce a kontrolu tímu pracovníkov v kuchyni, kvalitu pripravovaných pokrmov a dodržiavanie gastronomických pravidiel. Aplikuje v praxi klasické i moderné trendy gastronómie.“
Je zodpovedný okrem iného za hospodárske vedenie kuchyne, t. j. najmä za spotrebu potravín a náklady varenia, za účelné a hospodárne zostavovanie (návrhov) jedálnych lístkov, za kalkuláciu a výber potrebných surovín, za včasné a dostatočné zásobenie kuchyne potrebnými surovinami atď.
V malých kuchyniach sa aj zúčastňuje na varení.

Podriadení pracovníci

Hlavnému kuchárovi priamo podriadený je jednak zástupca hlavného kuchára, ktorý sa nazýva „sous-chef“, a jednak „chef de partie“ (po slovensky: vedúci kuchár alebo jednoducho kuchár), čo je vedúci oddelenia resp. gastronomického segmentu v rámci kuchyne (napr. vedúci oddelenia predjedál).
Flokula

Flokula alebo chromosférická flokula, pláž je malý (okolo 30 tisíc km) a jasný útvar v slnečnej chromosfére. Vzniká v mladých aktívnych oblastiach Slnka, nad fakulami.
Tieto dlhé žiariace oblasti možno pozorovať v silných chromosférických spektrálnych čiarach a v čiarach prechodnej oblasti. Existujú od vzniku aktívnej oblasti až po jej zánik, kým zostatkové magnetické polia aktívnej oblasti nesplynú s pozadím. Najjasnejšie a najhustejšie flokuly nemajú viditeľnú štruktúru, staršie však majú jemnú štruktúru pozostávajúcu zo svetlých vlákien s dĺžkou asi 800 km a tmavých miest medzi nimi s rozmerom okolo 1 200 km. Tieto štruktúry sa nazývajú flokulové granuly a pravdepodobne súvisia s granuláciou fotosféry. Pri pozorovaní zo Zeme sú od seba flokuly vzdialené asi 1,5 oblúkovej sekundy, ich uhlové rozmery sú okolo jednej oblúkovej sekundy. Pre porovnanie, uhlový priemer celého slnečného kotúča je 1919 oblúkových sekúnd.
Nad flokulami sa nachádza zhustené miesto v slnečnej koróne – koronálna kondenzácia.
Ciničitan olovnatý

Ciničitan olovnatý (Pb₂SnO₄) je chemická zlúčenina olova a cínu. Vzhľadom na podobnosť elektronegativít týchto prvkov sa dá zlúčenina považovať skôr za podvojný oxid, než za ciničitan, ktorý by v štruktúre obsahoval anióny SnO₄⁴⁻ a katióny Pb²⁺.

Olovo-cínová žlť

Ciničitan olovnatý sa pod názvom olovo-cínová žlť používal ako pigment v maliarstve približne do 18. storočia, kedy bol nahradený iným žltým pigmentom - neapolskou žltou. Pripravoval sa spekaním práškovej zmesi oxidov olova a cínu. Prídavkom oxidu kremičitého sa získala zlúčenina približného zloženia Pb(Sn,Si)O₃, ktorý sa rovnako používal ako žltý pigment, ale vo freskách.
Neauphe-sur-Dive

Poloha

Obec má rozlohu 13,89 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 144 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Connan

Poloha

Obec má rozlohu 13,54 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 311 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Niklas Kronwall

Klubový hokej

Niklas Kronwall bol obranca. Je 183 cm vysoký a váži 83 kg (údaj z roku 2006). V roku 2000 bol draftovaný v úvodnom drafte NHL klubom Detroit Red Wings už v prvom kole z 29. miesta. V sezónach 1999/03 hral za  Djurgårdens IF Štokholm v švédskej hokejovej Elitserien. V sezóne 2003/04 sa prvýkrát dostal na ľad NHL a odohral za Detroit Red Wings 20 zápasov. V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za farmársky klub Detroitu Grand Rapids Griffins v nižšej súťaži AHL. 
V sezónne 2007/2008 získal s Detroitom Stanley cup a tým sa dostal do Zlatej trojkoruny. Tiež bol v nasledujúcej sezónne vo finále Stanley cupu, ale tentoraz ho nezískal. 27. decembra 2010 dopomohol víťazným gólom k 400. víťazstvu brankárovi Chrisovi Osgoodovi.
31. októbra 2011 podpísal s Detroitom sedemročnú zmluvu na 33,25 milióna $.
Porthaón (syn Agénora)

Porthaón (starogr. Πορθάων – Porthaón) je v gréckej mytológii syn Agénora a jeho manželky Epikasty.
Podľa antického autora Apollodora z Atén sa zo vzťahu Agénora a jeho manželky Epikasty narodili dve deti, dcéra Démoniké a syn Porthaón.
Porthaón sa stal v Aitólii kráľom Pleuróny a Kalydónu. Oženil sa s Eurytou, dcérou Hippodama a mal s ňou synov, Oinea, Agria, Mela a podľa Apollodora bol otcom aj synov Alkathoa, Leukópea a dcéry Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény.
Boulevard des Invalides

Boulevard des Invalides (bulvár Invalidov) je bulvár v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode.

Poloha

Bulvár vedie od križovatky s Rue de Grenelle a končí pri Rue de Sèvres na námestí Place Léon-Paul-Fargue. Ulica je orientovaná zhruba zo severu na juh. Smerom na sever pokračuje ulica Rue de Talleyrand a na juhu na ňu nadväzuje Boulevard du Montparnasse.

Dejiny

Ulica vznikla v 17. storočí počas výstavby Invalidovne, podľa ktorej má svoje súčasné meno. Pôvodný názov bol Boulevard du Midi. Ulica bola otvorená patentom z 9. augusta 1760.
Battenheim

Poloha

Obec má rozlohu 16,88 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 355 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pamätný dom Slovenskej národnej rady

Pamätný dom

Dom pani Kolényovej pochádza z 30. rokov 19. storočia, bol jednopodlažnou stavbou s pivnicou a s piatimi priestormi, vystavaný do tvaru L. Je ľudovou architektúrou. Do ústredného zoznamu pamiatok bol zapísaný 14. septembra 1963 pod číslom ÚZPF 637/1. V roku 1970 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. Dom bol opravovaný v rokoch 1966 – 68, 1998, 2001.

Múzeum Slovenských národných rád

Dom je súčasťou Múzea Slovenských národných rád – komplexu, kde k domu Anny Koléniovej bol pristavený v rokoch 1966 – 1968, podľa architektonických návrhov Ing. Arch. M. Kusého, nový expozičný pavilón zo železa a liateho betónu. Budovy sú prepojené malou spojovacou pergolou. Múzeum bolo slávnostne otvorené v roku 1968 pri príležitosti 120. výročia vzniku prvej SNR. Je súčasťou Slovenského národného múzea. Múzejný komplex je symbiózou novej a starej architektúry.

Anna Kolényiová

Vdova po myjavskom evanjelickom farárovi Samuelovi Kolénym (1779 – 1837), bol kaplánom od 16. mája 1811, a druhým potolerančným farárom na Myjave po Jurovi Jozeffym, ktorý vybudoval myjavský tolerančný kostol. Samuel Kolény bol jeden z prvých myjavských buditeľov. Anna Kolényová neprichýlila I. SNR náhodne. Už predtým sa podieľala na pamätnom brezovskom divadle 26. apríla 1848, deň na to šili kokardy a zástavy a Anna jednu vyvesila na svoj dom. Vo veľkej sviatočnej izbe Jozef Miloslav Hurban koncipoval svoje Nitrianske žiadosti. Tu prebiehali aj rokovania o ďalšom postupe po zadržaní vyslancov so Žiadosťami, Lajka Šuleka a Daniela Bórika. Tiež ako jediná žena medzi mužmi, sa podieľala na plnení úloh z Hurbanovej výzvy Bratia Slováci.
Popradská cyklomagistrála

Popradská cyklomagistrála je značená cykloturistická trasa. Má pridelenú červenú farbu a číslo 008. V súčasnosti je značená iba v úseku Biely Potok – Poprad v dĺžke 25,4 km. V budúcnosti sa plánuje jej predĺženie v smere na Kežmarok.
Trasa začína na križovatke s Liptovskou a Hornádskou cyklomagistrálou v lokalite Biely Potok cez obec Šuňava do Lopušnej doliny, odkiaľ prechádza do Svitu. Zo Svitu do Popradu je vedená po cyklochodníku.
Literatúra Spojených štátov

Literatúra Spojených štátov alebo americká literatúra je literatúra USA a britských kolónií, z ktorých USA vznikli. Prevažne v anglickom jazyku. Je to súčasť kultúry USA.
Utvárala sa v 17. a 18. storočí ako časť anglickej koloniálnej literatúry a obmedzuje sa v tomto období najmä na náučné spisy, prevažuje náboženský charakter. Dotvorenie sa jej špecificky národnej povahy súvisí s bojom za nezávislosť, propagovaním ideí francúzskeho osvietenstva a Francúzskej revolúcie (Benjamin Franklin, Thomas Paine). Koncom 18. storočia. a začiatkom 19. storočia vznikali prvé romány.
Tuanake

Geografia atolu

Atol má oválny tvar, na dĺžku nepresahuje 8,5 km a na šírku má 7 km. Lagúna má celkovú rozlohu 25,7 km², je plytká a dovnútra nevedie žiaden, pre lode splavný prieplav. Podobne ako u mnohých iných atolov v oblasti (Taenga, Makemo, Tahanea, Tuanake, Arutua, Hiti a i.), je jeho južná časť prstenca umiestnená iba tesne na úrovni hladiny oceánu, ale severná je tvorená vyšším a často takmer súvislým pásom súše s väčším zastúpením vegetácie.
Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, na ktorej ležia aj atoly Hiti, Katiu, Makemo a Tepoto.

Dejiny

Prvý Európan, ktorý atol navštívil a je o tom písomná zmienka, bol 15. júla 1820 Faddej Faddejevič Bellinsgauzen, ktorý mu dal názov „Île Raevski“. Po ňom to bol 20. decembra 1840 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842 a atol pomenoval ako „Reid Island“.
Atol je trvale neobývaný, ale navštevovaný obyvateľmi susedných atolov s cieľom ťažiť kopru. Kvôli výskytu kriticky ohrozeného vtáctva je vstup na atol odmedzený.

Fauna a flóra

Ostrov je domovom vzácneho trsteniarika atolového (Acrocephalus atyphus) z čeľade trsteniarikovitých a kriticky ohrozeného holubčeka bieloprstého (Alopecoenas erythropterus) z čeľade holubovité (Columbidae).

Administratívne a geografické členenie

Geograficky patrí atol Tuanake k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Makemo, Katiu, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka.
Administratívne je atol súčasťou komunity Makemo, do ktorej patria ešte atoly Haraiki, Marutea Nord, Nihiru, Katiu, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Taenga.
Skapal pes fest

Skapal pes fest je festival alternatívnej kultúry, ktorý sa od roku 2013 koná v Trebišove. Názov festivalu odkazuje na porekadlo "skapal tu pes", čo je zo strany organizátorov ironická odpoveď  tým, ktorí takto opisujú stav kultúry mimo centier väčších miest. Festival je realizovaný svojpomocne, ako projekt DIY (Do It Yourself, slov. urob si sám), čím organizátori vyzývajú účastníkov k aktívnemu zapojeniu sa do priebehu a organizácie. 
Program a dramaturgia Skapal pes fest býva multižánrová; v ponuke majú svoje miesto hudobné koncerty rôznych žánrov, diskusie, prednášky, workshopy, výstavy, prehliadky mesta či kvíz.
Gladiátor

Gladiátori (lat. gladiatores – muž s mečom, zo slova gladius – krátky meč používaný legionármi a niekedy gladiátormi) boli profesionálni bojovníci v starovekom Ríme, ktorí bojovali medzi sebou, s divými zvermi a otrokmi, niekedy na život a na smrť pre zábavu divákov. Tieto boje sa odohrávali v arénach v mnohých mestách starovekého Ríma.
Gladiátori mali za sebou výcvik v boji muža proti mužovi a nie na dobývanie veľkých území, preto by proti dobre vycvičenej armáde neobstáli. Život gladiátorov bol ťažký, nakoľko im v aréne hrozilo riziko smrti. Veľa historikov však tvrdí, že gladiátori v aréne až tak často nezomierali, nakoľko za smrť súpera musel gladiátor zaplatiť vysokú sumu. Preto keď ležiaci gladiátor zdvihol ruku, znamenalo to že sa vzdáva a prehral. Oveľa častejšie než gladiátori v arénach zomierali otroci.
Sadko

Sadko (rus. Садко) je bájnym hrdinom v slovanskej mytológii, ktorý pochádza z Novgorodu a hrá na gusle.

Príbeh

Gusliar Sadko sa živil tak, že často hrával na svadobných hostinách. Potom mu ale odmietli za hranie platiť a zostal bez peňazí. Ako sa tak raz smutný prechádzal po brehu rieky, sadol si a začal hrať. Keď skončil, voda sa spenila a objavil sa morský boh. Tak veľmi sa mu páčila Sadkova hudba, že ho pozval, aby hral na hostine v jeho paláci, že sa mu dobre odmení. Sadko pristal a hneď sa aj ocitol na dne mora. Na hostine sa všetci hostia dobre bavili a hoci bol už Sadko unavený, nechceli mu dovoliť prestať hrať. Vtom sa objavil bielovlasý starec a ten mu poradil, že ak roztrhne struny svojich guslí, môže prestať hrať a morský boh mu za odmenu ponúkne jednu zo svojich dcér za ženu. Ale ho varoval, aby si zo všetkých vybral až samú poslednú a vo svadobnú noc aby sa jej ani nedotkol, inak sa už na zem nedostane. Sadko teda roztrhol struny svojho nástroja a hoci morský boh šomral, ponúkol mu za odmenu jednu zo svojich dcér. Dlho si Sadko vyberal, poobzeral si prvú stovku morských panien, potom druhú, tretiu. Ale vybral si až celkom poslednú, ktorá bola zo všetkých najkrajšia. Vo svadobnú noc sa jej ale nechtiac dotkol nohou. Princezná bola taká studená, že sa zobudil. Zistil, že leží na brehu rieky a nohu má ponorenú v ľadovej vode Tá mu zostala už navždy chromá. Vedľa neho ale ležalo vrece zlata a tak si už do smrti žil ako pán.
Podľa niektorých, ak je na mori alebo na rieke búrka, to v skutočnosti Sadko vyhráva na hostine morského boha a ten tancuje.
Estivals

Poloha

Obec má rozlohu 8,88 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 253 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Embryonálna kolonizácia vesmíru

Embryonálna kolonizácia vesmíru je koncept medzihviezdnej kolonizácie vesmíru predpokladajúci vyslanie robotickej misie na terestrickú planétu (majúcu biosféru), ktorá bude prevážať zmrazené embryá v ranom štádiu vývoja.
Koncept sa snaží vysporiadať s problémom hibernácie ľudí (ktorý dnes nie je technicky uskutočniteľný a podľa mnohých vedcov ani uskutočniteľný nebude; pozri kryonika) na čas stoviek či tisícov rokov potrebných pre medzihviezdny let. Zmrazovanie embryí je už dnes dostupná a používaná technológia.
Po príchode na cieľovú planétu, úplne automatizované roboty vytvoria prvé osady a začnú pestovať plodiny. Potom rozmrazia prvé embryá a nechajú ich vyvinúť sa v umelých materniciach. V protiklade ku viacgeneračným medzihviezdnym lodiam môžu mať takéto vesmírne lode malé rozmery.
Hlavnou prekážkou je vytvorenie úplne autonómnych robotov, umelých materníc a počítačového hardvéru schopného fungovať dlhý čas.
Popri technických problémoch su významné aj etické problémy, zahŕňajúce riziká pre osadníkov v obalsti kvality života. Nie je vôbec isté, či sa takto zrodené deti dopracujú k normálnej ľudskej kultúre v rukách robotov, a to aj napriek informáciam o pozemskej kultúre. Osadníci môžu vytvoriť odlišnú kultúru a spoločnosť s úplne odlišnými normami.
Tento koncept možno využiť aj čiastočne. Vo versmírnej lodi menších rozmerov s dospelou posádkou by cestovala aj sada zmrazených embryí či vajíčok a spermií, aby sa zabezpečila genetická rozmanitosť, ako aj rýchly rozvoj počtu osadníkov v prípade priaznivých podmienok na cieľovej planéte.
Krídlová jama

Krídlová jama (lat. fossa pterygoidea) je párový priestor medzi lamina medialis a lamina lateralis krídlových výbežkov klinovej kosti. Vpredu priestor ohraničuje spojenie lamina medialis a lateralis, vzadu sa široko medzi týmito laminami otvára.

Z krídlovej jamy odstupuje vnútorný krídlový sval - musculus pterygoideus medialis. Smerom nahor priestor prechádza do fossa scaphoidea.
Blaymont

Poloha

Obec má rozlohu 13,56 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Amerických Panenských ostrovov

Vlajka Amerických Panenských ostrovov pozostáva zo zjednodušenej verzie veľkej pečate Spojených štátov amerických, zlatého orla, držiaceho v pazúroch olivovú ratolesť a tri šípy (symbolizujúce tri hlavné ostrovy). Po stranách orla sú písmená V a I, znamenajúce Virgin Islands (Panenské ostrovy po anglicky).
Vlajka bola oficiálne uznaná v roku 1922.
Derecsský okres

Derecsský okres (maď. Derecskei járás) je okres v Maďarsku v župe Hajdú-Bihar. Jeho správnym centrom je mesto Derecske.
Montfort (Alpes-de-Haute-Provence)

Poloha

Montfort má rozlohu 12,08 km². Najvyšší bod je položený 860 m n. m. a najnižší bod 395 m n. m.

Obyvateľstvo

Montfort má 383 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Morancé

Poloha

Obec má rozlohu 9,25 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 052 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Port (Ariège)

Poloha

Obec má rozlohu 49,87 km². Najvyšší bod je položený 2 196 m n. m. a najnižší bod 666 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 207 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dunajská Lužná

Názov obce

Súčasný názov obce vošiel do platnosti 1. januára 1974 a je odvodený od polohy obce pri dunajských lužných lesoch.
Pôvodný maďarský a nemecký názov miestnej časti Nové Košariská (historicky slov.  Mišérd alebo Mišdorf, maď.  Misérd, nem.  Mischdorf) odvodzoval jazykovedec Ján Stanislav z dávneho slovanského slova "Mišär", za modernú rekonštrukciu názvu určil tvar "Myšiare". V roku 1945, keď sa do obce začalo sťahovať obyvateľstvo z Košarísk-Priepastného, Lubiny a Bziniec bol názov zmenený na Nové Košariská.
Pôvodný maďarský a nemecký názov miestnej časti Nová Lipnica (historicky slov.  Torč aj Torča, maď.  Torcs, nem.  Tartschendorf aj Dachsendorf) sa odvádza od stredovekého slovanského mena "Torec". Meno patrí k "tor", ktoré znamená košiar (na statku). Súčasný názov Nová Lipnica dostala obec v roku 1948, keď sa do nej začali sťahovať obyvatelia z Veľkej Lipnice na Orave, ktorá pripadla Poľsku.
Pôvodný maďarský názov miestnej časti Jánošíková (historicky slov.  Dénešd alebo Šildern, maď.  Dénesd aj Dénesdi, nem.  Schildern) vznikol pravdepodobne z latinského mena Dionysius podľa patrocínia svätého Dionýza, prvého parížskeho biskupa a jedného z patrónov Francúzska. V roku 1293 sa spomína ako Dyenus. Pôvodné nemecké pomenovanie Schildern je pravdepodobne odvodené zo stredovekého povolania výrobcov štítov – štitárov. V najstaršej pozemkovej knihe mesta Bratislavy (po roku 1439) sa spomína v podobe Schiltarn. Pomenovanie Jánošíková dostala obec v roku 1948 po prisťahovalcoch z Terchovej,– rodiska Juraja Jánošíka.

Dejiny obce

V erbe obce je znázornený sv. Martin z Tours, ktorý bol biskupom vo Francúzsku a pôvodne sa narodil ako syn rímskeho dôstojníka okolo roku 316 v rímskom tábore Sabaria (dnes Szombathely). Tento svätec bol patrónom pôvodného farského kostola v časti Nové Košariská.
Obec Dunajská Lužná je známa aj v európskej archeológii mohylovým pohrebiskom zo staršej doby železnej, z obdobia
700 – 550 pred Kr.. Archeologický výskum v časti Nové Košariská preskúmal mohylovú nekropolu
so žiarovým spôsobom pochovávania s centrálnym hrobom v zemnej mohyle. V pohrebisku sa našlo veľké množstvo keramických nádob s bohatým umeleckým prejavom. Kovové predmety sa však zachovali len vo veľmi malom množstve.
Do skončenia druhej svetovej vojny, počas ktorej boli obce, ktoré dnes tvoria Dunajskú Lužnú, pohraničné, bolo obyvateľstvo najmä  nemeckej národnosti. Po skončení druhej svetovej vojny sem namiesto nich prišli kolonisti zo myjavských kopaníc a severného Slovenska.  
V januári 2004 bola v Dunajskej Lužnej otvorená stála expozícia HISTÓRIA A SÚČASNOSŤ OBCE, umožňujúca návštevníkom  detailnejšie sa oboznámiť s minulým a súčasným životom obce.

Obecné symboly

Symboly obce sú zapísané v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou D-33/95.

Vlajka

Vlajku obce Dunajská Lužná tvorí farby obecnej vlajky sú odvodené z farieb erbu, pozostáva zo štyroch pruhov vo farbách bielej, žltej, zelenej a modrej. Vlajka je ukončená tromi cípmi.