Gánovce 1

Gánovce 1 alebo gánovský človek alebo gánovský neandertálec (nesprávne: gánovecký človek/neandertálec; lat. zriedkavo (?)Homo ganovcensis) je nález skamenenej výplne lebky neandertálca v travertínovej kope Hrádok na okraji Gánoviec na Slovensku (pri Poprade). Je starý asi 105 000 (alebo ?130 000) rokov a je teda najstarším paleoantropologickým nálezom na Slovensku a v bývalom Česko-Slovensku (nepriame doklady prítomnosti ľudí na Slovensku však pochádzajú aj z oveľa starších období). Lebka je uložená v Národnom múzeu v Prahe.

Nálezisko

Travertínová kopa Hrádok vznikla postupným usadzovaním uhličitanu vápenatého z alkalicko-zemitého termálneho žriedla a dosiahla 170-200 m v priemere a výšku asi 20 m, pričom v strede kopy ostal kráter s priemerom 20 m po vývere prameňa. Od 70. rokov 19. storočia sa tu ťažil travertín a pri ťažbe sa našli početné fosílie (živočíchov aj rastlín). Kopa bola pokračujúcou ťažbou celkom odstránená a dnes sa z nej zachovali iba zvyšky.

Objav

V roku 1926 našiel Koloman Koky, ktorý pracoval v kameňolome ako strelmajster, v kope odliatok lebečnej dutiny. V tom istom roku ju od neho získal externý zberateľ pražského Národného múzea menom Jaroslav Petrbok. Ten sa nazdával, že ide o nález mamuta. V roku 1949 Emanuel Vlček zistil, že ide o odliatok mozgovej časti lebky neandertálca. Nález bol sprevádzaný jedinečnými paleontologickými nálezmi v kope (výliatok panciera korytnačky, hadia kostra, odliatky lebky koňa, diviaka, nosorožca a dravcov, odtlačky rastlín, vtáčieho peria, lariev hmyzu, šišky a ihličie stromov, uhlíky a zvyšky ohnísk, nástroje mikrolitického typu a pod.).
V roku 1949 v Hrádku našiel V. Hajts pravdepodobne ďalšiu lebku neandertálca, ktorá je však nezvestná. 
Pri revíznom výskume v rokoch 1955 – 1960 sa na východnom okraji pôvodného krátera žriedla našli okrem iného odtlačky vretennej a lýtkovej kostí neandertálca, ktoré však nesúvisia s odliatkom lebečnej dutiny, lebo patrili gracilnému nedospelému jedincovi, resp. dieťaťu (kým odliatok je z dospelého jedinca).

Opis nálezu

Odliatok patril skôr žene než mužovi. Jedinec zomrel asi v zrelom veku. Nález sa podobá nálezom La Chapelle-aux-Saints, Gibraltár 1 a La Quina. 
Ako píše Thurzo 1998: Kapacita mozgovne je 1 320 cm³, pri pohľade zboku je odliatok nápadne nízky, s ubiehajúcou čelovou časťou, má zaoblené záhlavie s typickým neandertaloidným „drdolom“; na povrchu sú odtlačky mozgových závitov, rýh a žilných splavov, pričom celé úseky sú pokryté zvyškami lebkových kostí (časti šupiny ľavej spánkovej kosti, oboch temenných kostí, čelovej kosti a drobné kostné „nálepy“ aj na iných miestach). Pri tomografickom vyšetrení sa ukázalo, že hoci je kostné tkanivo veľmi mineralizované, odliatok nie je homogénny a najmä pod povrchom kostí sú štrbiny rôznej šírky. Podľa nerovností a dutín sa dá odhadovať, že lebka spočívala na záhlavných častiach a vzhľadom na hladinu žriedla bola naklonená pod uhlom 45o. Tomografické snímky tiež ukázali, že čelová dutina nesiahala nad horný okraj torus supraorbitalis.

Datovanie

Wolpoff 1999 píše, že nález patrí do obdobia kyslíkové izotopové štádium 5e (t. j. 129 – 122 000 BP).
Wood 2011 píše:  Časový rozsah: Kyslíkové izotopové štádium 5e. Aké je datovanie?: Dátumy podľa uránovo-tóriovej metódy [aplikovanej] na travertíne (130, 105 a 84 tisíc rokov BP).