google/wiki40b huggingface dataset:
Jekaterinburské metro

Jekaterinburské metro (rus. Екатеринбургский Метрополитен) je podzemná rýchlodráha pod ruským veľkomestom Jekaterinburg, predtým Sverdlovsk.
V súčasnosti ju tvorí jedna červená linka s deviatimi stanicami s dĺžkou 12,7 km. Jej súčasťou je depo (Depo Kalinovskoje), kde je umiestnených 56 vozňov typu 81-71, pôvodom z Mytiščinského závodu. Sú vypravované v štvorvozových súpravách, pričom stanice sú konštruované až na päťvozové. Rozchod koľají je 1 524 mm a v roku 2018 metro prepravilo 47,4 miliónov cestujúcich.

Dejiny

Jekaterinburg sa začal počas priemyselnej revolúcie rýchlo rozvíjať a časom sa stal centrom celej oblasti Uralu. V 60. a 70. rokoch 20. storočia mal milión obyvateľov a začali vznikať prvé plány na výstavbu metra.
Projekt vzniku systému troch liniek s prestupným trojuholníkom bol schválený v roku 1980 a o dva roky neskôr sa začalo stavať. Vzhľadom na rozmanitosť terénu sa rozhodlo о kombinácii plytkého a hlbokého založenia staníc. Prvý úsek s troma stanicami (Prospekt Kosmonavtov, Uralmaš a Mašinostroitelej) bol otvorený ako trinásty systém metra v ZSSR 26. apríla 1991.
Zatiaľ čo Rusko zachvátila po rozpade ZSSR silná ekonomická kríza, ktorá v celej krajina utlmila výstavbu podzemných dráh, v Jekaterinburgu stavba pokračovala vďaka štedrým finančným injekciám prezidenta Borisa Jeľcina, pričom sa často predpokladá, že dôvodom bol Jeľcinov pôvod v tomto meste. V roku 1992 bola preto otvorená ďalšia stanica a o dva roky dve stanice, čím sa dĺžka metra zdvojnásobila. Posledné predĺženie bolo v roku 2002 s otvorením stanice Geologičeskaja.
V súčasnosti (2019) sa pracuje na dokončení prvej časti druhej linky so 4 stanicami.
Roumens

Poloha

Obec má rozlohu 3,57 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 240 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Under Pressure

Video

Žiadna zo zúčastnených strán sa veľmi nehrnula propagovať nový singel, napriek jeho jasným hitovým ambíciám. Réžiou videoklipu bol poverený Bowieho dvorný režisér David Mallet. Mallet vytvoril koláž z nemých filmov (vo videoklipe sa objaví Greta Garbo, John Gilbert a zábery z filmu Nosferatu.) a spravodajských záberov masovej nezamestnanosti počas hospodárskej krízy, deštrukcie starých budov a chudoby. 
Videoklip bol zakázaný britskou vysielacou spoločnosťou BBC, pretože okrem iného sa v ňom nachádzali aj zábery bombového útoku Írskej republikánskej armády v Belfaste. Napriek tomu, že Veľká Británia prišla o videoklip, singlu to nezabránilo v tom, aby sa stal hitom.
Nachamps

Poloha

Obec má rozlohu 4,18 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 214 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Potenciálová bariéra

Klasická mechanika

V klasickej mechanike je pohyb častíc povolený iba v oblasti, kde energia  častice je menšia ako hodnota potenciálu.
Pokiaľ sa teda častica s  pohybuje smerom k potenciálovej bariére, potom sa môže pohybovať iba mimo oblasť . Do oblasti  takáto častica nemôže vstúpiť. V klasickej mechanike sa teda častice nachádzajúce v oblasti  nemôžu dostať do oblasti  a naopak. Potenciálová bariéra je pre takéto častice nepriepustnou stenou, ktorá oddeľuje obe oblasti  a .
Častice s  sa môžu pohybovať i v oblasti  a môžu teda cez potenciálovú bariéru prechádzať. Takáto klasická častica pohybujúca sa smerom k potenciálovej bariére cez túto bariéru vždy prejde, tzn. nikdy nedôjde ku jej odrazu. K odrazu častice od bariéry dochádza iba v prípade .
Suí Vesan

Suí Vesan (* 9. september 1966, Ilava), vlastným menom Jana Ondrejková rod. Hlobenová, je slovenská folkovo - gospelová speváčka, skladateľka a inštrumentalistka. Vyštudovala pedagogickú školu a do roku 2001 učila v materskej škole.

Hudobná kariéra

Svoj prvý album vydala v roku 2001, ale jej prvé hudobné pokusy je možné datovať už od roku 1982, kedy vznikla jej prvá pieseň. Pri hraní svojich piesní nevyužíva len bežné hudobné nástroje ako je napríklad gitara, mandolína a flauta, ale aj makovicu, bodliak alebo steblo suchej trávy. Jej najväčším hitom je pieseň Makovienka z prvého albumu.
Na koncertoch hráva aj so svojím manželom Radoslavom Vesan.
Martin Schulz

Životopis

Výuku na súkromnom katolíckom gymnáziu zanechal po deviatich rokoch štúdia.
V rokoch 1977 – 1982 spolupracoval s rôznymi kníhkupectvami a vydavateľstvami. V období rokov 1982 – 1994 bol majiteľom kníhkupectva.
V roku 1984 sa stal poslancom v meste Würselen v Severnom Porýní-Vestfálsku. V rokoch 1987 – 1998 v tom istom meste zastával funkciu primátora.
Politická činnosť zahŕňala postup na priečkach funkcií v rámci Sociálnodemokratickej strany Nemecka (SPD). V 1974 pristúpil z mládežníckej sociálnodemokratickej organizácie „Jusos“. V rokoch 1991 – 1999 bol členom straníckej rady SPD. V 1995 sa stal členom oblastného vedenia v regióne stredného Rýnu (Mittelrhein), v nasledujúcom roku bol vybraný na predsedu vedenia strany v Aachene. V 1999 sa stal členom celoštátneho vedenia strany.
V 1994 bol prvýkrát zvolený do Európskeho parlamentu. V nasledujúcich voľbách (1999, 2004 a 2009) sa úspešne uchádzal o znovuzvolenie. Zastával stanovisko koordinátora „podkomisie pre záležitosti obrany ľudských práv“ (DROI) v skupine PES v rokoch 1994 – 1996. Neskôr plnil podobnú funkciu v „komisii pre záležitosti občianskych slobôd, spravodlivosti a vnútorných vecí“ (LIBE) v rokoch 1996 – 2000. V rokoch 2000 – 2004 bol predsedom parlamentnej skupiny nemeckých sociálnych demokratov. Od 2002 bol prvým podpredsedom parlamentnej skupiny socialistov a od roku 2004 jej predsedom.
17. januára 2012 vystriedal na poste predsedu Európskeho parlamentu Jerzyho Buzka. 17. januára 2017 ho vystriedal Antonio Tajani. Pri voľbe nového predsedu EP sa rozpadla parlamentná koalícia Európskej ľudovej strany (EPP) a PES, pričom novú tvorí EPP a ALDE.

Súkromný život

Je ženatý, má syna a dcéru.
Saint-Ciers-de-Canesse

Poloha

Obec má rozlohu 6,8 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 786 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aristomachos z Magnésie

Aristomachos (starogr. Ἀριστόμαχος) bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v roku 117.
Poplios Ailios Aristomachos, rodák maloázijskeho mesta Magnésia nad Maiandrom, bol v mladosti vynikajúci pankratista, ktorý v tejto disciplíne (neskôr aj medzi mužmi) nenašiel premožiteľa na mnohých hrách centrálneho Grécka, Itálie i Malej Ázie.
Aj keď nápis na kamennom podstavci Magnesia 220 (McCabe, Donald F. Magnesia Inscriptions., Die Inschriften von Magnesia am Maeander. Berlin 1900.) jeho nezachovanej sochy hlása, že bol periodonikés, t. j. víťaz všetkých štyroch panhelénskych hier, v nasledujúcom texte chýba záznam o víťazstve na pýtických hrách, ale ten najvýznamnejší triumf dosiahnutý na olympijských hrách, (pravdepodobne to boli 224. hry v roku 117.) je zaznamenaný na prvom mieste, ďalej sú uvedené jeho víťazstvá z hier Aktia (konaných na počesť boha Apolóna), z neapolských hier Sebasta (oslavovaných na počesť rímskeho cisára Augusta), z kapitolských hier v Ríme, z hier Koina Asias usporadúvaných v Smyrne a iné.
Vyššie uvedený nápis tiež uvádza, že Aristomachos spolu s rodičmi i s bratom získali rímske občianstvo. Neskôr pôsobil ako vyslanec rímskeho cisára Hadriána, ktorý ho poveril organizovaním hier. Bol mu udelený aj čestný titul xystarchés (zodpovedný za ? cech športovcov).
Villevenard

Poloha

Obec má rozlohu 13,28 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 195 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Byblis (mytológia)

Byblis (starogr. Βυβλίς – Byblis, lat. Byblis) je v gréckej mytológii dcéra Miléta a Eidothey, dcéry kárskeho kráľa Euryta.(podľa iných verzií Kyaneie, alebo Tregasie).
Byblis bola pekná a aj keď nemala nedostatok nápadníkov, zahorela nešťastnou vášnivou láskou k svojmu bratovi Kaunovi. Nejaký čas sa ovládala, lebo vedela, že je to nemravné a preto svoje city pred ním ako aj pred svetom tajila, ale nakoniec svojej žiadostivosti neodolala, nadbiehala mu a žiarlila na ženy, ktoré sa okolo neho točili.
Podľa antického autora Antonina Liberala, ju vedomie hriechu, ktorého sa dopúšťala a aj nenaplnená láska natoľko utrápila, že sa nakoniec plačúca rozhodla ukončiť svoj život skokom z útesu. V poslednej chvíli sa však nad ňou zľutovali nymfy, ktoré ju ponorili do hlbokého spánku a ona sa zmenila na nymfu Hamadryádu a stala sa ich družkou. Od tej chvíle začal vytekať z útesu malý potôčik, ktorý dostal meno "slza Byblidy."
Ovidius ale píše, že sa Byblis rozhodla svojmu bratovi priznať a on ju odmietol a odsúdil jej nemravnú lásku. Keď už nepomohli žiadne jeho opatrenia a ona sa stále nevedela ovládať, rozhodol sa svoju krajinu opustiť. Ona ho ale išla hľadať a prechodila šíri svet, až sa nakoniec vyčerpaná zrútila na zem a morom sĺz zmáčala trávu. Jej slzy sa potom stali prvým zdrojom potôčika, ktorý nesie názov Byblis.
Podľa iného antického zdroja sa Byblis obesila na dub a z jej sĺz pod nohami sa vytvoril pramienok, ktorý pomenovali po nej.
Švajčiarske vzdušné sily

História

Hoci boli švajčiarske vzdušné sily zriadené už 31. júla 1914, z celku ozbrojených síl sa vyčlenili až v roku 1936.

Druhá svetová vojna

Počas druhej svetovej vojny švajčiarske vzdušné sily bránili vzdušný priestor krajiny proti vniknutiu lietadiel z krajín Osi aj Spojencov. K tomuto účelu prevádzkovali rôzne lietadlá zakúpené v zahraničí a stroje domácej výroby. Vo Francúzsku sa podarilo získať stíhacie lietadlá Morane-Saulnier MS.406 a z Nemecka stíhacie lietadlá Messerschmitt Bf 109. Keďže bolo ťažké získať dostatočný počet kvalitných lietadiel pre vlastnú obranu, boli vyvinuté domáce stíhacie lietadlá FFA D-3801, FFA D-3802 a FFA D-3803, ktoré boli odvodené od francúzskych MS.406. Pre nich dokonca vznikla úplne prepracovaná verzia motora Hispano HS12Y z pôvodných MS.406, ktorých výkon bol zvýšený z 850 na 1 500 hp. Vzniklo tiež bombardovacie lietadlo FFA C-3604. Ešte po vojne vývoj vlastných konštrukcií pokračoval a vznikli prúdové typy FFA N-20 a FFA P-16, ktoré ale neboli vyrábané sériovo.

Súčasnosť

Podľa článku švajčiarskeho časopisu FACTS sa švajčiarske vzdušné sily udržujú v pohotovosti len počas pracovných hodín okrem víkendov. Činitelia vzdušných síl totiž vyhlásili, že kvôli finančným limitom bude doba pohotovosti obmedzená. Problémy s obranou vzdušného priestoru Švajčiarska naznačuje aj malá rozloha štátu. Maximálna vzdialenosť medzi jej najvzdialenejšími bodmi totiž nepresahuje 348 km, pričom túto vzdialenosť môže civilné lietadlo prekonať iba za 20 minút. Ďalej je to tiež švajčiarska neutralita, ktorá minimalizuje možnosť nasadenia švajčiarskych vzdušných síl mimo hraníc Švajčiarska.
Hlavnú obranu švajčiarskeho vzdušného priestoru zabezpečujú letky číslo 11, 17 a 18 vyzbrojené 32 lietadlami McDonnell Douglas F/A-18 Hornet (pôvodne bolo zakúpených 34 lietadiel, ale jedno havarovalo) a tiež 53 zostávajúcich Northrop F-5 Freedom Fighter (pričom pôvodne ich bolo zakúpených 110). V roku 2010 začala modernizácia vzdušnej obrany, počnúc vyradením troch letiek lietadiel F-5 (Patrouille Suisse, 8., 19.) a ich nahradením novými lietadlami (NFK, „Neues Kampfflugzeug“). Rovnako ako pri nákupe lietadiel F/A-18 koncom 90. rokov 20. storočia, aj teraz sa očakáva nesúhlas zo strany švajčiarskych socialistov, protivojenských skupín a skupín zelených. Letka Patrouille Suisse, akrobatický tím švajčiarskeho letectva, bude nútená prejsť buď na F/A-18 Hornet alebo na iný model nového stíhacieho lietadla. Najpravdepodobnejšie bude zvolený F/A-18E/F Super Hornet, aj keď do úvahy prichádzajú aj ďalšie 4,5-generačné bojové lietadlá ako, napr. Eurofighter Typhoon, Dassault Rafale a Saab JAS 39 Gripen. V roku 2010 došlo tiež k vyradeniu 60 helikoptér Aérospatiale Alouette III, ktoré boli nahradené typom Eurocopter EC635.
Cesta II. triedy 526 (Slovensko)

Priebeh

Jedna z najdlhších ciest II. triedy začína v okrese Krupina na križovatke s cestou I/66 pri obci Devičie a pokračuje križovatkami s III/2560 a III/2570. Cesta pokračuje obcou Bzovík, kde sa križuje s III/2564. Ďalej nasledujú križovania s III/2565, III/2570, III/2573, III/2572, a opätovne s III/2570. Prvý úsek sa končí križovatkou s II/527 a III/2462 v obci Senohrad.
Druhý úsek sa začína v obci Stará Huta križovatkou s II/591. Ďalej nasledujú križovania s III/2645 a III/2695 a následne cesta prichádza do Podkriváňa, kde sa napája na I/16. Nasleduje peáž s touto cestou, ktorá sa končí v susednej obci Kriváň. II/526 pokračuje cez Korytárky do Hriňovej, kde sa nachádza križovatka s II/529. Nasledujú Detvianska Huta a Látky a medzitým križovatky s III/2715, III/2722, III/2724. Cesta prichádza cez sedlo Prašivá do obce Kokava nad Rimavicou, kde sa križuje s II/595. Potom nasleduje stúpanie na vrch Chorepa, za ním klesanie od obce Klenovec. Tam sa križuje s III/2767 a pokračuje do mesta Hnúšťa, kde križuje cestu I/72. Ďalej nasledujú križovania s III/2780, III/2747, III/2768, III/2756, III/2755 a III/2753 v Ratkovej. Potom nasleduje križovatka s III/2823 a III/2844 v obci Sirk, III/2835 a III/2825 v obci Nandraž. Následne prichádza do mesta Jelšava, kde sa dvakrát po krátkej peáži križuje s II/532 a III/2826. Ďalej, už v košickom kraji, nasleduje križovatka s III/3037 a následne s II/587, s ktorou ide II/526 krátko v peáži. Odpojí sa od nej v Štítniku a pokračuje križovaním s III/3045 a vstupom do Rožňavskej Bane sa na križovatke s cestou I/67 komunikácia končí.
Medzi prvým a druhým úsekom II/526 sa nachádza vojenský výcvikový priestor Lešť a tento úsek je uzatvorený.
Rouy-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 3,81 km². Najvyšší bod je položený 79 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hestrus

Poloha

Obec má rozlohu 7,8 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 248 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nikolaj Nikolajevič Nosov

Dielo

Vo všetkých svojich dielach (rozprávkach, poviedkach, divadelných hrách, filmových scenároch) prejavil Nikolaj Nosov mimoriadny zmysel pre humor a bohatú fantáziu detského života.
Lucius Aelius Stilo Praeconinus

Lucius Aelius Stilo Praeconinus (154 – 74 pred Kr.) bol prvý rímsky filológ. Pochádzal z jazdeckej rodiny naklonenej nobilite z Lanuvia.
Cognomen Stilo (pero) dostal podľa toho, že písal reči na objednávku. Meno Praeconinus sa zasa viazalo k povolaniu jeho otca (praeco znamená po latinsky hlásateľ). Stilove prošľachtické sympatie boli také silné, že dobrovoľne nasledoval do vyhnanstva Quinta Caecilia Metella Numidica. V Ríme sa venoval vyučovaniu, hoci nebol učiteľom z povolania, a literárnej činnosti.
Praeconinovi najznámejší žiaci boli Varro a Cicero. Jeho blízkymi priateľmi zasa historik Lucius Coelius Antipater a satirik Gaius Lucilius. Obaja mu údajne venovali svoje diela. Podľa Cicerona sa Stilo radil k stoikom.
Z diela Lucia Aelia Stilona sa dochovali iba zlomky. Zaoberal sa problematikou autentickosti Plautových komédií (za pravých uznal 25 komédií, čiže o štyri viac ako jeho pokračovateľ Varro), spísal komentáre ku Carmen Saliare (Spevy Saliov) a Leges XII tabularum (Zákon dvanástich tabúľ).
Niektorí odborníci mu pripisujú aj autorstvo rétorického spisu Ad Herennium.
Saint-André (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 30,84 km². Najvyšší bod je položený 3 400 m n. m. a najnižší bod 931 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 478 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lizant

Poloha

Obec má rozlohu 16,95 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 455 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Irena Blühová

Život a tvorba

Fotografovať začala v roku 1924. Zamerala sa na sociálnu fotografiu slovenského vidieka. V rokoch 1931–1933 študovala v nemeckom Dessau na Bauhause odbor fotografia a typografia. Keď nacisti školu zatvorili, vrátila sa do Bratislavy, kde viedla kníhkupectvo. Stýkala sa s ľavicovými intelektuálmi, s ktorými založila spolok Sociofoto. Snímky Ireny Blühovej používal John Heartfield na svoje fotomontáže.
Slovenské kresťansko-demokratické hnutie

Slovenské kresťansko-demokratické hnutie (skratka SKDH) bola politická strana pôsobiaca na Slovensku v rokoch 1992–1995.
Slovenské kresťansko-demokratické hnutie vzniklo odštiepením časti členov Kresťanskodemokratického hnutia, ktorým sa materská strana nezdala dosť pronárodná, v marci 1992. Strana navrhovala konfederatívne usporiadanie ČSFR a v prípade nesúhlasu českej strany referendum o samostatnom Slovensku. Predsedom strany sa stal Ján Klepáč, významným členom bol tiež bývalý člen KDH Viliam Oberhauser. Táto strana vo voľbách v roku 1992 neuspela a získala iba 3,05% hlasov.
SKDH sa na svojom sneme 10. októbra 1992 rozhodlo premenovať na Kresťansko-sociálnu úniu (KSÚ), za predsedu bol opäť zvolený J. Klepáč. KSÚ plne podporovala politiku HZDS. Rada KSÚ 17. júla 1994 definitívne potvrdila samostatný vstup do volieb do NR SR, hoci viacerí vysokí funkcionári prestúpili do SNS. Vo voľbách kandidovala pod názvom Kresťanská sociálna únia Slovenska a získala 2,05% hlasov. Dňa 21. feburára 1995 odstúpil z funkcie predseda KSÚ Ján Klepáč, novým predsedom sa stal Viliam Oberhauser a strana sa postupne integrovala do SNS.
Grosley-sur-Risle

Poloha

Obec má rozlohu 13,18 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 563 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kolbsheim

Poloha

Obec má rozlohu 3,33 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 820 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kyselina izokyanatá

Izoméry

Nízkoteplotnou fotolýzou pevných látok obsahujúcich kyselinu izokyanatú bola preukázaná existencia molekuly H-O-C≡N (kyselina kyantá), ktorá je tautomérom kyseliny izokyanatej. Čistá kyselina kyanatá nebola izolovaná a kyselina izokyanatá v roztokoch vo všetkých rozpúšťadlách výrazne prevažuje. Je preto potrebné dávať pozor, pretože v niektorých príručkách sa vyskytujú údaje pre kyselinu kyanatú, ale v skutočnosti ide o kyselinu izokyanátú.
Ďalším izomérom je kyselina fulmínová (H-C=N-O), ktorá však nie je nijak zvlášť stabilná.
Villamblard (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 20,43 km². Najvyšší bod je položený 222 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 878 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Sauvetat (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 7,98 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 356 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 656 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Korčmároš

Životopis

Narodil sa 4. októbra 1919 v Strede nad Bodrogom. Štúdium absolvoval na Učiteľskom ústave v Bánovciach nad Bebravou a na Učiteľskom ústave pre meštianske školy v Prešove. Následne pôsobil ako učiteľ na Základnej škole v Horovciach, potom na meštianskej škole v Sečovciach (neskôr Stredná škola v Sečovciach).
Vykonal základné organizačné práce pri založení a poštátnení Základnej umeleckej školy v Sečovciach, ktorá bola zriadená v septembri 1951 na Štefánikovej ulici. Ako riaditeľ ju viedol do 30. septembra 1952. Ako učiteľ dejepisu založil a viedol vlastivedný krúžok s ktorého pomocou v roku 1965 založil vlastivedné múzeum. Mestský národný výbor v Sečovciach poskytol jednu miestnosť na uskladnenie kníh a muzeálneho materiálu. Múzeum sa orientovalo na dokumentáciu regiónu a vydávanie tlačených materiálov v výročiam historických udalostí v okrese a ich pripomínanie nástenkami v školách a vo výklade predajne Kniha. Činnosť jediného pracovníka múzea vykonával na čiastočný úväzok popri učiteľskom povolaní. Tento dôvod zároveň s nedostatočnými priestorovými kapacitami neumožňoval ďalší rozvoj inštitúcie, ktorá bola 1. februára 1981 presunutá do Trebišova, kde funguje aj v súčasnosti ako Vlastivedné múzeum v Trebišove.
Korčmároš sa taktiež podieľal na vzniku Strednej poľnohospodárskej školy v Sečovciach, pamätníka Ružový sad na Dargovskom priesmyku a pracoval ako riaditeľ Kultúrneho domu v Sečovciach a kronikár mesta.
Basses

Poloha

Obec má rozlohu 10,25 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Rudňanský

Životopis

Pochádzal zo známeho uhorského rodu Rudňanských, ktorý si ako prídomok uvádzal z Dežeríc (Rudnyánszky de Dezsér). Narodil sa 28. októbra 1788 v Trnave, jeho otec bol Pavol Rudňanský a matka Klára rod. Smrtníková. Študoval v Trnave a Budíne, teológiu na seminári v Pešti a na univerzite vo Viedni. V roku 1812 bol vysvätený za kňaza. Od roku 1844 pôsobil ako arcibiskupský vikár v Ostrihome.
V roku 1845 bol menovaný za biskupa v Banskej Bystrici. Za biskupa ho vysvätil Jozef Kopáči 8. júna 1845 v Ostrihome. V cirkevných funkciách podporoval slovenskú náboženskú literatúru i Spolok milovníkov reči a literatúry slovenskej v Banskej Bystrici. V revolúcii 1848-1849 stál na strane uhorskej vlády. Pastierskym listom vyzval kňazov, aby sa podriadili Kossuthovym nariadeniam, vyhlásenie uhorskej samostatnosti 24. mája 1849 privítal slávnostnou omšou.
Po definitívnej porážke uhorskej revolúcie pri Világoši bol uväznený a na základe vyjadrení v jeho pastierskych listoch odsúdený na šesť ročné väzenie v Kufsteine. Na radu uhorského prímasa sa 14. marca 1850 vzdal funkcie diecézneho biskupa. Následne bol omilostený a internovaný v kláštore v Neuburgu. Svoj život dožil v Bratislave. Umrel 24. novembra 1859, pochovaný bol o dva dni v bazilike v Ostrihome v biskupskej krypte.
Brodsko-posávska župa

Charakter župy

Župa hraničí s Bosnou a Hercegovinou, jej entitou Republikou srbskou, v Chorvátsku potom zo župami Sisacko-moslavinskou, Osijecko-baranjskou, Požecko-slavónskou a Vukovarsko-sriemskou. Svoj názov získala ako podľa hlavného mesta, Slavonského Brodu, tak podľa rieky Sávy, ktorá tvorí jej južnú hranicu a zároveň aj štátnu hranicu medzi Chorvátskom a Bosnou a Hercegovinou. Jej územie je nížinné, okolo Sávy sa nachádzajú tiež lužné lesy, pri severnej hranici je malá pahorkatina, dosahujúca výšku najviac 500 m. Obyvatelia sú Chorváti, pred občianskou vojnou a rozpadom Juhoslávie tu ale žili aj Srbi; vďaka nim tu tak zostalo stále množstvo opustených domov. Infraštruktúra oblasti je stále ešte poničená z čias ozbrojených stretov, napriek tomu vďaka medzinárodnej pomoci sa situácia v mnohom zlepšila. Rovnobežne s riekou Sáva, mestom Slavonski Brod prechádza dialnica z Belehradu do Záhrebu a rovnakým smerom vedie aj železničná trať.
Rádio Klasika

Rádio Klasika bol okruh Rozhlasu a televízie Slovenska, vysielajúci satelitom, retransmisiou a internetom od 15. júla 2009. V roku 2016 bol okruh nahradený stanicou Rádio Pyramída.
Rádio bolo zaradené aj v 3. (verejnoprávnom) multiplexe DVB-T. Program bol postavený na desaťhodinovom module dramaturgicky vystavanom na komplexne poňatých žánroch artificiálnej hudby všetkých historických období a štýlotvorných smerov.
Cours-les-Barres

Poloha

Obec má rozlohu 21,16 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 082 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Raillimont

Poloha

Raillimont má rozlohu 4,9 km². Najvyšší bod je položený 224 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Raillimont má 90 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ondava

Vodné diela

Na Ondave sa nachádza vodné dielo Veľká Domaša, ktorá je zásobárňou úžitkovej i pitnej vody. Na vyrovnávanie prietokov slúži vyrovnávacia nádrž Malá Domaša.

Geomorfologické celky

Ondava postupne preteká cez celky Ondavská vrchovina, Beskydské predhorie, Východoslovenská pahorkatina a Východoslovenská rovina.