google/wiki40b huggingface dataset:
Ladislav Nagy

Klubový hokej

S hokejom začínal v rodnom meste, v klube HC Košice, kde sa už ako 18-ročný dostal do extraligového tímu. V roku 1997 ho draftoval v siedmom kole z celkového 177. miesta klub NHL – St. Louis Blues. Od sezóny 1998/99 hral v zámorí, spočiatku za Halifax Mooseheads v juniorskej súťaži QMJHL. Väčšinu nasledujúceho ročníka odohral za Worcester Ice Cats v AHL, no zároveň debutoval v NHL, keď za St. Louis Blues odohral 11 zápasov v základnej časti a 6 zápasov v play-off. V priebehu nasledujúcej sezóny ho klub vymenil do Phoenixu Coyotes, kde sa zaradil medzi trojicu najproduktívnejších hráčov. 
Počas Lockoutu v NHL (2004/05) hral v extraligových Košiciach a vo švédskej Elitserien za mužstvo Mora IK. Ďalší rok hral opäť za Phoenix Coyotes, nastúpil na 51 zápasov, v ktorých zaznamenal 56 bodov (15+41). Sezónu 2006/07 začínal vo Phoenixe, odkiaľ bol vo februári vymenený do Dallasu. V Dallase odohral 27 zápasov, v ktorých zaznamenal 15 bodov za 5 gólov a 10 asistencií. Po skončení sezóny sa stal neobmedzeným voľným hráčom a pred ročníkom 2007/08 podpísal ročný kontrakt s Los Angeles Kings. Po ôsmich sezónach strávených v NHL, kde odohral 435 stretnutí, v ktorých strelil 115 gólov a zaznamenal 311 bodov sa rozhodol pre návrat do Európy.
V auguste 2008 podpísal dvojročnú zmluvu s mužstvom KHL – Severstaľ Čerepovec. Počas dvoch sezón v ruskom klube však nenaplnil očakávania, a vedenie klubu mu neponúklo zmluvu na ďalšie obdobie. Sezónu 2010/11 odštartoval dvomi zápasmi v prvoligovom Prešove, následne sa upísal extraligovému Popradu. Po 24 odohraných zápasoch (12+17) odišiel do švédskeho MoDo, s ktorým sa dohodol na zmluve do konca sezóny. V MoDo patril medzi opory v útoku, keď v 25 zápasoch dosiahol 24 bodov za 12 gólov a rovnaký počet asistencií. Pred sezónou 2011/12 podpísal zmluvu s nováčikom KHL tímom HC Lev Poprad. Po 30 zápasoch v ktorých si pripísal 19 bodov (7+12) utrpel otras mozgu. Manažér klubu ho však obvinil, že zranenie len simuluje a koncom decembra 2011 s ním vedenie predčasne rozviazalo zmluvu. Po doliečení zranenia sa do konca sezóny upísal ruskému Dinamu Minsk. Pred sezónou 2012/13 sa rozhodol pre návrat do švédskeho Modo, s ktorým sa dohodol na ročnej zmluve. Sezónu 2013/14 začal v HC Košice, no už po 22 zápasoch prestúpil do fínskeho Jokeritu Helsinki, kde dosiahol 32 bodov v 34 stretnutiach. Pred sezónou 2014/15 podpísal so Slovanom Bratislava dvojročný kontrakt, s platnosťou do 30. apríla 2016. V júni 2016 podpísal dvojročnú zmluvu s HC Košice.

Reprezentácia

Slovensko reprezentoval na majstrovstvách sveta v rokoch 2001, 2002 (zlato), 2003 (bronz), 2009, 2011, 2014, 2018 a 2019. Spolu odohral 88 zápasov, v ktorých strelil 30 gólov.
Alexander Šindelár

Život

Narodil sa v rodine krajčírskeho majstra Jozefa Šindelára a jeho manželky Terézie rodenej Mlinarovičovej. V roku 1927 navštívil vtedajšiu obec Piešťany po prvý raz, keď sa v Grand Hoteli Royal konala celoslovenská porada biskupov. Spoluprácu s dlhoročným správcom piešťanských kúpeľov, Ľudovítom Winterom nadviazal ešte ako farár a starosta v neďalekých Malženiciach, keď nájomcu kúpeľov požiadal o podporu Spolku sv. Vojtecha. Za týmto účelom niekoľkokrát cestoval aj do Spojených štátov amerických, kde žiadal o pomoc zahraničných Slovákov.
V roku 1930 sa stal farárom v Piešťanoch a od roku 1931 do roku 1938 vykonával aj funkciu starostu mesta. V novembri 1936 bol povýšený z farára na dekana. Medzi jeho najväčšie zásluhy v dobe hospodárskej krízy patrí zriadenie verejnej sprostredkovateľne práce, organizovanie zbierok potravín a šatstva pre najchudobnejších, ale najmä budovanie infraštruktúry Piešťan. Za jeho pôsobenia bol postavený napríklad Krajinský most, Poštový a telegrafný úrad a okresný úrad (dnešná SPŠE). Pokračovalo sa vo výstavbe vodovodu, kanalizácie telefónnych a elektrických prípojok.  Srdcia ľudí si získal najmä svojou otvorenosťou. Ako starosta a správca farnosti stíhal vyučovať náboženstvo, zúčastňovať sa spoločenských, kultúrnych aj športových podujatí a pomáhať chudobným. Po Šindelárovi sa starostom obce stal Michal Chrenko.

Slovenský štát a smrť

Šindelár ostával aj po odchode zo starostovskej stoličky v roku 1938 naďalej dekanom a popri tom bol okresným predsedom vládnej Hlinkovej slovenskej ľudovej strany a prvým podpredsedom Matice slovenskej. Svoje úspechy v Piešťanoch a skúsenosti zúročil tento blízky priateľ Andreja Hlinku po vyhlásení Slovenského štátu v roku 1939, keď sa stal poslancom Slovenského snemu. Na tunajšej fare potom hostil aj niektorých ministrov vtedajšej vlády.
O jeho nečakanej smrti po konci Druhej svetovej vojny hovorí Kronika Piešťan:
„V nedeľu 2. novembra 1947 v deň Dušičiek okolo 20. hod. večer bol na svojom byte na fare zastrelený tunajší dekan – farár Alaxander Šindelár. Menovaný bol zastrelený neznámymi páchateľmi, ktorí po čine ušli a stopovanie po nich zostalo bez výsledku. V stredu dňa 5. novembra mal Alexander Šindelár pohreb, na ktorom sa zúčastnilo asi 10.000 ľudí. Zosnulý zastával po dlhé roky významné úlohy v miestnej obecnej samospráve a zaslúžil sa o úpravu tunajších ciest, ulíc a cintorínov.“
Jeho tragickú smrť pripomína pamätná tabuľa z roku 1993 od piešťanského sochára L. Ľ. Polláka umiestnená na budove farského úradu. Pochovaný je na cintoríne v Piešťanoch na Žilinskej ceste. Náhrobný kameň je taktiež dielom L. Ľ. Polláka.
Prírodný park Vitoša

Opis

Prírodný park Vitoša bol založený v roku 1934 za účelom ochrany horského masívu Vitoša. V jeho hraniciach sa nachádzajú aj dve rezervácie: Torfeno branište a Bistriško branište a prírodná pamiatka jaskyňa Duchlata.

Ochranný štatút

Prírodný park s výmerou 27 079,11 hektára od roku 1934.
Dikobraz juhoafrický

Rozšírenie a stanovisko

Je hojný v celej subsaharskej Afrike, vyskytuje sa až do výšky 2 000 m n. m. všade tam, kde je nejaký vegetačný kryt. Obýva kroviny, savany ale aj lesy, dáva však prednosť kamenistým oblastiam, kde cez deň ľahko nachádza úkryt.

Biológia

Dikobraz juhoafrický je aktívny prevažne v noci, cez deň odpočíva v skrýšach pod kameňmi, v opustených norách hrabáča alebo si vyhrabáva vlastné, až 20 m dlhé nory. Sú buď samotári, alebo žijú v malých rodinných skupinkách do 6 jedincov.
Sú to prevažne bylinožravce, vyhrabávajú korene, hľuzy a cibule rastlín, požierajú ovocie a tiež obhrýzajú kôru zo stromov. V oblastiach, kde je nedostatok fosforu, tiež obhrýzajú kosti.
Samica je gravidná 3 mesiace a potom v nore vystlanej trávou vrhne 1 – 4 dobre vyvinuté mláďatá. Mladé dikobrazy sú osrstené, majú otvorené oči a prerezané zuby, mäkké ostne stvrdnú až niekoľko hodín po narodení. Matka ich kojí 3 alebo 4 mesiace, mláďatá rýchlo rastú a v prvom roku veku už majú plnú veľkosť. Samce pohlavne dospievajú medzi 8. až 18. mesiacom, samice medzi 6. až 16. mesiacom veku. Dikobraz juhoafrický je na hlodavca dlhoveký a dožíva sa 12 – 15 rokov.
V prípade ohrozenia sa dikobraz naježí a začne výhražne šramotiť ostňami. V prípade, že to nepriateľa neodoženie, pokúsi sa ho nabodnúť na ostne, ktoré sa pri zabodnutí do kože ľahko uvoľňujú. Dikobraz tak môže spôsobiť aj ťažké zranenia.
Lissac-sur-Couze

Poloha

Obec má rozlohu 12,62 km². Najvyšší bod je položený 353 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 734 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louis Bouyer

Biografia

Narodil sa do protestantskej rodiny Luisa Bouyera v Paríži, po získaní diplomu zo Sorbonny študoval teológiu na protestantských fakultách v Paríži a neskôr v Štrasburgu. V roku 1936 bol ordinovaný a do druhej svetovej vojny slúžil ako vikár luteránskej farnosti v Paríži. Štúdium kristológie a ekleziológie sv. Atanáza z Alexandrie viedlo Bouyera ku konverzii ku katolicizmu.
Montgaillard-sur-Save

Poloha

Obec má rozlohu 4,13 km². Najvyšší bod je položený 363 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Holborn (stanica metra)

História

Stanicu otvorili 15. decembra 1906 na Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway (dnešná Piccadilly Line). Stanica pôvodne niesla meno Holborn (Kingsway). Počas 30. rokov bola stanica modernizovaná.
Delenie čísiel

Delenie čísiel je operácia s číslami, ktorej výsledok je podiel.
Teozofická spoločnosť

Teozofická spoločnosť bola založená v New Yorku roku 1875 s cieľom naplniť rosekruciánsky program zo 17. storočia.
Most medzi vedou a náboženstvom mal vzniknúť skúmaním síl driemajúcich v človeku. Najvyšší odborníci teozofickej teórie, nadprirodzení majstri, ktorí z hlavného stanu v Tibete riadia osud ľudstva, majú mnoho spoločného s neviditeľnými a neznámymi nadriadenými rosekruciánskej tradície.
Guipry

Poloha

Obec má rozlohu 50,35 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 623 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dvorčák

Ochrana

Predmetom ochrany je prirodzený zmiešaný les s bohatou kvetenou.
Hierges

Poloha

Obec má rozlohu 4,05 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Merné skupenské teplo kondenzácie

Merné skupenské teplo kondenzácie (tiež merné skupenské teplo skvapalnenia) je teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram plynu, ak sa celý premení na kvapalinu o tej istej teplote.
Hodnota merného skupenského tepla kondenzácie je pre danú látku rovnaká ako hodnota merného skupenského tepla varu.
Niedermodern

Poloha

Obec má rozlohu 4,39 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 809 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Immortal

Začiatky

Začiatky kapely siahajú až ku ich prvej kapele Old Funeral založenej v roku 1988, ktorej členmi boli Abbath Doom Occulta (Olve Eikemo) a Demonaz Doom Occulta (Harald Nævdal). Abbath bol tiež členom kapely Amputation, s ktorou vydal dve demá pred sformovaním Immortal.
Arthès

Poloha

Arthès má rozlohu 10,01 km². Najvyšší bod je položený 342 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Arthès má 2 441 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Villerouge-Termenès

Poloha

Obec má rozlohu 19,41 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belbèze-de-Lauragais

Poloha

Obec má rozlohu 3,71 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rodina Vesta

Rodina Vesta je veľká skupina významných asteroidov, do ktorej patria hlavne V-typy planétok, vo vnútornom pásme planétok, v blízkosti planétky 4 Vesta. Približne 6 % všetkých asteroidov pásma planétok patrí do tejto skupiny.

Votrelci

Spektroskopická analýza ukázala, že niektorí veľkí členovia tejto skupiny sú v skutočnosti votrelcami. Spektrálne nepatria ani medzi V, ani J-typy planétok, ale ich obežné prvky sú len náhodou podobné. Patria tu 306 Unitas, 442 Eichsfeldia, 1697 Koskenniemi, 1781 Van Biesbroeck, 2024 McLaughlin, 2029 Binomi, 2086 Newell, 2346 Lilio a iné. Identifikované kontrolou PDS taxonómia asteroidov - súhrn dát.
Chéniers

Poloha

Obec má rozlohu 34,9 km². Najvyšší bod je položený 384 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 561 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-en-Valgaudémar

Poloha

La Chapelle-en-Valgaudémar má rozlohu 108,02 km². Najvyšší bod je položený 3 667 m n. m. a najnižší bod 1 022 m n. m.

Obyvateľstvo

La Chapelle-en-Valgaudémar má 121 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Burlioncourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,36 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 207 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 179 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rodézia a Ňasko

Rodézia a Ňasko (starší slov. názov Rodézie a Njasko), dlhý tvar Federácia Rodézie a Ňaska (neoficiálne aj Stredoafrická federácia; starší slov. názov Federácia Rodézií a Njaska) bolo  dočasné spojenie britských území Severná Rodézia (dnes Zambia), Južná Rodézia (dnes Zimbabwe) a Ňaska (dnes Malawi) v rokoch 1953 – 1963. Federácia bola zároveň členom Spoločenstva národov.
Po jej rozpade sa Zambia a Malawi v roku 1963 osamostatnili. Južná Rodézia zostala samosprávnym britským územím a od roku 1964 sa nazývala Rodézia. Na základe referenda bielych kolonistov a po neúspešnom rokovaní s Britániou potom v roku 1965 vyhlásila jednostranne svoju nezávislosť a roku 1970 sa vyhlásila za republiku. Nezávislosť bola už v roku 1965 odmietnutá OSN a po dlhoročnej občianskej vojne bola roku 1979 formálne zrušená. Potom sa Rodézia roku 1980 stala republikou Zimbabwe.
Krily

Etymológia

Názov pochádza z nórskeho slova „krill“ pre malé rybky alebo poter.

Výskyt a význam

Žijú vo všetkých oceánoch. 
Patria medzi kritické prvky v ekonomike svetových oceánov a je súčasťou začiatku potravinového reťazca. Väčšina druhov krilov má veľkú vertikálnu migráciu a poskytuje tak krmivo pre dravcov blízko povrchu v noci a v hlbších vodách počas dňa. Tým, že sa kŕmia pri hladine a výkaly vylučujú hlboko v oceáne, napomáhajú sekvestrácii uhlíka. Pri póloch sa pri nezapadajúcom slnku držia stále pri povrchu a kŕmia sa fytoplanktónom naspodu ľadovcov. Sú hlavnou zložkou potravy kosticovcov, ľudia ich lovia ako potravu pre akváriá a akvakultúry, ako návnadu pre športové rybárstvo, farmaceutický priemysel aj gastronómiu.
Odhaduje sa, že iba z antarktického druhu kril antarktický (Euphausia superba) živočíchy spotrebujú 250 miliónov ton (z celkového počtu 379 miliónov ton).

Opis

Ich veľkosť je rôzna od 1 do 14 cm. Sú rozšírené celosvetovo s veľkým rozptylom. Zoskupujú sa však do veľkých a hustých rojov na hraničných ekosystémoch ako pobrežia, fjordy, hranice ľadovcov a morských prúdov a iné. 
Ich telo sa skladá z dvoch hlavných častí. Hlavohruď (cephalothorax) obsahuje oči, dve antény, orgány, žiabre a tráviaci systém. Pod hlavou majú ústroje, ktoré slúžia na filtrovanie a chytanie potravy (hlavne fytoplanktón a menej zooplanktón). Bruško tvorí svalstvo, chvost a šesť alebo osem párov nožičiek. Na konci tela je malá plutvička, telsón. Exoskelet je priehľadný a vnútorné orgány sú viditeľné. Krily majú na svojom tele aj fotofór, orgán, ktorý vytvára luminescenciu. Majú ich na boku niekoľko a svietia modrou farbou. Pomáhajú krilom v hĺbke držať sa pri sebe. Obsahuje aj červený pigment, ktorý je rozoznateľný v truse vtákov a veľrýb, ktoré ho požierajú.
Damon Knight Memorial Grand Master Award

Damon Knight Memorial Grand Master Award (doslova Pamätná cena Damona Knighta pre veľmajstra) je cena, ktorú udeľuje organizácia Science Fiction and Fantasy Writers of America žijúcim spisovateľom za celoživotné úspechy v oblasti science fiction a / alebo fantasy. Oficiálne síce nie je súčasťou ceny Nebula, udeľuje sa však pri tom istom ceremoniále. 
Cena sa pôvodne nazývala jednoducho Grand Master Award (Cena pre veľmajstra), ale v roku 2002 bola premenovaná na pamiatku zosnulého Damona Knighta, zakladateľa Science Fiction and Fantasy Writers of America.
Cirkus Humberto (cirkus)

Cirkus Humberto je cirkus známy hlavne z televízneho seriálu Cirkus Humberto z roku 1988 natočeného podľa románu Eduarda Bassa. Ide však aj o skutočne existujúci cirkus, fungujúci na území Česka a Slovenska.

História

Cirkus vznikol v roku 1951, kedy spadal pod štátny podnik Československé cirkusy, varieté a lunaparky Praha. Názov prebral z románu. Vo svojom zverinci mal kone, levy, tigre, ľadové medvede, slony, zebry a ďalšie zvieratá. V cirkuse účinkoval v jednom pražskom vystúpení v roku 1964 tiež klaun Leonid Jengibarov. Tento cirkus, ale po roku 1982 skrachoval.

Nová éra

Dnešný cirkus existuje od roku 1993, kedy ho obnovila rodina Navrátilová. V roku 1994 fungoval pod menom King, kým sa nevyriešili práva na názov. V roku 2011 cirkus funguje ďalej po vedením Hynka Navrátila. Bohumil Navrátil založil vlastný cirkus, Cirkus Bob Navarro King. Cirkus cestoval okrem Česka, Slovenska, aj po Juhoslávii, Bulharsku, Rumunsku, Rusku (vrátane Sibíri), Nemecku, Francúzsku a Holandsku.
V roku 2013 mal cirkus viac než 80 zvierat.

Poznámka

Iný Circus Humberto existuje aj v Nemecku.
Pongrác Varsányi

Život

Otec František Varsányi, matka Franciska Mészárovics. Študoval na piaristickom gymnáziu v Nitre. Počas štúdia prispieval folklórnymi zbierkami do bádania Arnolda Ipolyiho, ktoré boli sčasti publikované v roku 2006, druhá časť je pravdepodobne s rukopisom Lajosa Kálmánya nezvestná. Do piaristického rádu vstúpil najprv 22. septembra 1847. Skúšobný rok začal v Trenčíne, avšak kvôli revolučným udalostiam rád musel väčšinu svojich študentov rozpustiť. Nastúpil znova do rádu v Trenčíne 22. novembra 1849.
Po skúšobnom období vyučoval v rokoch 1850-1851 na základnej škole v Prievidzi. V roku 1852-1853 ho poslali do Nitry, kvôli novému vyučovaciemu poriadku na absolvovanie 8. triedy a zmaturovaniu. 16. mája 1853 položil sľub, potom od školského roku 1853-1854 vyučoval na základnej v Tate, v ďalšom roku na gymnáziu v Kecskeméte a začal so štúdiom teológie. V školskom roku 1855-1856 bol riadnym vyučujúcim katechizmu v Kalocsi, kde dokončil štúdium teológie. Od 2. augusta 1856 sa stal prijímajúcim kňazom.
V školskom roku 1856-1857 vyučoval v Sighetu Marmației, potom 3 roky v Sátoraljaújhelyi a rok v Leviciach. V školskom roku 1861-1862 znova vyučoval na základnej škole v Prievidzi, potom v roku 1862-1863 a v rokoch 1865-1867 na piaristickom gymnáziu v Nitre. Medzi tým v rokoch 1863-1865 učil v Debrecene. Kvôli zlému zdraviu sa vrátil do Nitry, aby mohol byť blízko svojim rodičom a príbuzným. Za nasledovných troch rokov sa ho zmocnila nervová choroba. Preto v školskom roku 1866-1867 musel opustiť katedru a nasťahoval sa domov k matke. Stihomam sa ho úplne zmocnil a ďalších 22 rokov strávil uzavrene od spoločnosti vo svojej rodnej dedine.
Na jar 1889 utrpel mozgovú porážku, telesne sa už nezotavil a čoskoro umrel.
U Strejčkova lomu

Ochrana

Predmetom ochrany je biotop európsky významného druhu ponikleca veľkokvetého a ďalšie xerotermné a subxerotermné travino-bylinné spoločenstvá.
Ľudovít X. (Francúzsko)

Životopis

Narodil sa v Paríži ako syn Filipa IV. a Jany I. Navarrskej. Po smrti svojej matky 4. apríla 1305 zdedil navarrské kráľovstvo. V roku 1314 nastúpil po svojom otcovi na francúzsky trón. Korunovali ho v Reims v auguste 1315.
Pri prevzatí moci sa nachádzal v ťažkej situácii, pretože vysoké dane, ktoré žiadal pred smrťou jeho otec, spôsobili všeobecnú nevôľu. Boj so vzdorujúcimi barónmi poznačil celú jeho krátku a neveľmi významnú vládu. Šľachtici sa v jednotlivých provinciách združovali do „Líg“ a žiadali zrušenie všeobecnej dane (taille), skončenie peňazokazectva, zastavenie zásahov kráľovských sudcov do ich súdnej právomoci ako aj ďalšie zmeny. Našťastie sa im nepodarilo výraznejšie obmedziť kráľovskú moc.
Dňa 21. septembra 1305 sa oženil s Margarétou Burgundskou. Mali dcéru Janu II. Navarrskú (* 28. január 1311 – † 6. október 1349). V roku 1314 bola jeho manželka obvinená z cudzoložstva a uväznená na hrade Gaillard. Jej údajný milenec bol mučený a popravený. Margaréta sama zomrela za podozrivých okolností, možno bola zavraždená, 14. augusta 1315 vo svojom väzení. Ľudovít sa oženil iba o päť dní neskôr 19. augusta 1315 s Klementínou z Anjou (1293 – 1328), dcérou Karola Martela Neapolského a sestrou Karola I. Uhorského.
Mladý kráľ zomrel vo Vincennes, v regióne Val-de-Marne po hre Jeu de paume (pravdepodobne na horúčku, hoci existovalo podozrenie z otravy) 5. júna 1316 vo Vincennes. Spolu so svojou druhou manželkou je pochovaný v bazilike Saint-Denis.
V čase smrti po sebe zanechal dcéru Janu a tehotnú manželku. Ak by sa narodil syn, stal by sa kráľom. V prípade narodenia dcéry bola otázka následníctva otvorená, nakoľko vo Francúzsku ešte nikdy nezdedila trón žena. Jeho brat Filip, gróf z Poitiers, bol ustanovený regentom do narodenia potomka. Dieťa – chlapec – prišlo na svet 15. novembra 1316 a stalo sa kráľom Jánom I. Francúzskym. Žilo však iba päť dní. Novým kráľom sa stal Ľudovítov brat Filip V.
Denník (žurnalistika)

Denník je druh tlačeného periodika vychádzajúceho zväčša šesť alebo päťkrát týždenne, najmenej však trikrát za týždeň. Denníky sa delia na ranné noviny a večerníky. Prvým denníkom na Slovensku bol Slovenský denník vychádzajúci od roku 1910.
Šešuľka

Šešuľka (lat. Silicula) je suchý viacsemenný pukavý plod, stavbou veľmi podobný šešuli, avšak zvyčajne omnoho menší a s približne rovnakou dĺžkou a šírkou. Vyskytuje sa u niektorých kapustovitých rastlín, známa je kapsička pastierska (Capsella bursa-pastoris).
Monclar-de-Quercy

Poloha

Obec má rozlohu 37,75 km². Najvyšší bod je položený 247 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 834 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Film noir

Film noir je filmový žáner existujúci v rokoch 1941-1958, na vrchole v rokoch 1941-1950.
Film noir je obvykle spájaný s low key čiernobielym vzhľadom založeným na nemeckej expresionistickej kinematografii. Mnohé z príbehov a postáv sú odvodené z detektívnych románov tzv. hardboiled school s postavami charakteristickými svojim cynizmom a necitlivosťou, ktoré sa objavili v USA počas hospodárskej krízy.
Termín film noir (z francúzštiny čierny film) prvýkrát použil francúzsky kritik Nino Frank v roku 1946. Vo svojej dobe však nebol používaný a filmy boli za noir označené spätne.
Za prvý film tohto žánru je považovaný Maltézsky sokol (1941) režiséra Johna Hustona, za posledný Dotyk zla (1958) režiséra Orsona Wellesa. Medzi najslávnejšie patria Laura (1944), Sunset Blvd. (1950), Hlboký spánok (1946) alebo Eso v rukáve (1951).
Perriers-sur-Andelle

Poloha

Obec má rozlohu 11,21 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 843 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pohlavná bunka

Pohlavná bunka alebo gaméta je osobitná bunka, z ktorej sa začne vyvíjať nové indivíduum. Spravidla, ale nie vždy sa tak deje spojením s inou pohlavnou bunkou (oplodnení). Pohlavné bunky sa delia na samčie (mužské) pohlavné bunky a samičie (ženské) pohlavné bunky.
Medzi samčími a samičími pohlavnými bunkami nemusí byť čo do veľkosti a tvaru takmer nijaký rozdiel - vtedy hovoríme o izogamii (izogamiu pozorujeme napr. pri zástupcoch rodu Chlamydomonas). Pokiaľ sa samčie a samičie bunky od seba veľkosťou a tvarom odlišujú, hovoríme o anizogamii. Pri anizogamii je samičia pohlavná bunka väčšia a spravidla nepohyblivá (vajcová bunka), samčia je naopak menšia a schopná pohybu (sprematocyt, spermatozoid alebo spermia). V živej hmote pohlavnej bunky je koncentrovaný dedičný základ budúceho indivídua. Jadrová hmota pohlavnej bunky je zväčša redukovaná na polovicu redukčným delením (meiózou). Obsahuje preto polovičný (haploidný) počet chromozómov.
Pohlavné bunky mnohobunkových organizmov vznikajú a dozrievajú v orgánoch na to prispôsobených. U rastlín a húb sú to gametangiá, u živočíchov pohlavné žľazy - gonády. Len najprimitívnejšie skupiny živočíchov (hubky - Porifera) sú schopné tvoriť pohlavné bunky bez špecializovnaých orgánov. Vývoj pohlavnej bunky sa nazýva gametogenéza. Niektoré organizmy sú schopné tvoriť obidva typy pohlavných buniek, samčie aj samičie, aj keď nie vždy v rovnakej dobe (hermafroditi, jednodomé rastliny). Iné tvoria celý život len jeden typ pohlavných buniek (gonochoristi, dvojdomé rastliny) ktorý je určený ich pohlavím.