Skalité

Poloha

Obec Skalité leží v severozápadnej časti Slovenska, v severovýchodnom výbežku okresu Čadca, na hraniciach s Poľskom. Rozprestiera sa v údolí rieky Skaliťanka, ktorá rozdeľuje Jablunkovské medzihorie na severe a Kysucké Beskydy na juhu, v nadmorskej výške od 490 m n. m. (na hranici Skalitého a Čierneho - v osade U Greguša - 495 m n. m.) do 867 m n. m. (vrchol Skaľanky). Stred obce je v 524 m n. m. 
Zo severnej a východnej strany hraničí chotár obce s poľskými dedinami Koniaków a Jaworzynka (súčasti obce Istebna v okrese powiat cieszyński) a Zwardoń (súčasť obce Rajcza v okrese powiat żywiecki). Z južnej strany susedí s Oščadnicou, na západe s obcou Čierne a s časťou čadčianskeho katastrálneho územia. Štátna hranica s Poľskom vedie po hrebeňových kótach Skaľanky (866 m n. m.), Serafínova (783 m n. m.), Príslopu (Zwardoňské sedlo, 688 m n. m.), Trojačky (Kykuľa, 847 m n. m.) a cez severný svah Pahorku (Martiniakov grúň, 722 m n. m.). Hranicu tvorí rozvodie Skaliťanky, Sóle a Visly (čiernomorské a baltské úmorie). Chotár obce je vrchovinný, stredne členitý, na juhu tvorený treťohornými hornatinami.

Dejiny

Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1641 a tak ako Čierne a Svrčinovec, bolo aj Skalité založené počas kopaničiarskeho osídľovania oblasti v prvej polovici 17. storočia. Celé spomínané územie bolo ako pohraničná oblasť opakovane dôvodom sporov valachov Tešínskeho a Strečnianskeho panstva. V súpise obyvateľov panstva z roku 1662 mala osada už 151 obyvateľov a v roku 1749 tu bola zriadenná samostatná farnosť, do ktorej patrilo aj susedné Čierne a Oščadnica. Farnosť mala v roku 1767 celkom 3 336 katolíkov, z toho 940 detí. 
V roku 1812 bola v obci vybudovaná škola, ktorú v roku 1854 prebudovali. Okrem dvoch učební bol jej súčasťou byt pre učiteľa a izba pre druhého učiteľa. Neskôr k nej pribudli ďalšie dve učebne, no už v roku 1857 bola postavená nová, väčšia škola. Oživenie hospodárstva prinieslo vybudovanie železničnej trate Čadca – Zwardoń, ktoré po roku 1884 zrýchlilo a zjednodušilo prepravu osôb i tovaru. O rok neskôr bol v Skalitom zriadený poštový úrad, v roku 1912 boli vybudované dvojtriedne školy Prostredná a Horná. V prvej svetovej vojne padlo 52 obyvateľov obce, ktorých pamiatke vybudovali v obci pomníku pod kostolom. Po vzniku prvej Česko-slovenskej republiky nastal sociálny a kultúrny rozvoj krajiny a tak aj v Skalitom bola v roku 1924 založená obecná knižnica, o dva roky neskôr dobrovoľný hasičský zbor a v roku 1929 postavený kultúrny dom. 
V predvojnovom roku 1938 bola kvôli pohraničnému sporu Poľskom zabraná polovica obce a Česko-Slovensko bolo donútené územie odstúpiť. V nasledujúcom roku bol do obce zavedený telefón a začiatkom druhej svetovej vojny sa obsadené územie vrátilo pod správu ČSR. V roku 1941 bola dokončená kalvária Sedembolestnej Panny Márie pri kostole, v roku 1943 otvorená ozdravovňa na Serafínove, kde bolo už predtým postavených viacero chát. O rok neskôr (1944) bola v časti Ústredie otvorená osemtriedna škola a vysvätená bola aj nová kaplnka na Kudlove. V posledný aprílový deň 1944 bola obec oslobodená spod okupácie, ktorá si vyžiadala životy 6 miestnych obyvateľov. Po prechode frontu bola po oprave obnovená doprava na železničnej trati a v roku 1948 bola obec napojená na elektrickú sieť. O dva roky neskôr bola v ústredí obce zriadená materská škola, od roku 1952 tu pôsobil praktický lekár. Športových nadšencov potešilo budovanie zázemia pre futbal, dokončené v roku 1965, v roku 1961 bola do užívania odovzdaná nová škola v ústredí obce pre 720 žiakov. Medzi ďalšími investíciami bolo otvorenie materskej školy (1965) a predajne Družba (1969) na Kudlove, zriadenie cintorína v časti Rieky (1970), otvorenie kultúrneho domu s kinom (1972) a výstavba novej školy na Kudlove (otvorená v 1986) a zdravotného strediska v ústredí (1975). 
V roku 1981 bol sprevádzkovaný lyžiarsky vlek na Serafínove a dokončené bolo aj zdravotné stredisko. Od roku 1986 v obci pôsobila prevádzka podniku Tesla a stolárska výroba podniku Kysuca. V roku 1991 bola obnovená železničná trať Čadca – Zwardoń na úseku Serafínov – Zwardoň, čím sa prepojila polstoročie prerušená
trať. V roku 1992 začala história Goralských slávností, ktoré sa stali prehliadkou regionálneho folklóru s medzinárodnou účasťou a v roku 1995 bol otvorený hraničný prechod do Poľska. Plynofikácia obce započala v roku 1999, v tom istom roku začala i rekonštrukcia a elektrifikácia železničnej trate (ukončená v 2002), ktorá sa stala súčasťou dopravného koridoru Gdansk – Katowice – Žilina.
V rokoch 2004 až 2008 bola v obci prevádzkovaná Veterná elektráreň Skalité.