Ivan Plander

Dr. h.c. prof. Ing. Ivan Plander, DrSc. (* 17. september 1928) je jeden z najvýznamnejších priekopníkov informatiky a výpočtovej techniky na Slovensku. Patrí k zakladateľom Ústavu technickej kybernetiky SAV (1. január 1956). je vynálezca prvého slovenského analógového počítača a prvého riadiaceho počítača tretej generácie v Československu s názvom RPP-16 (Rýchly Programový Procesor so 16 bitovým slovom) (1965 – 1973).
V roku 1976 bol spolu so svojimi kolegami ocenený prezidentom ČSSR Gustávom Husákom a získal titul Laureát štátnej ceny Klementa Gottwalda. V roku 1988 bol prijatý ako zahraničný člen vtedajšej Akadémie vied ZSSR. V roku 1996 získal vyznamenanie IEEE Computer Pioneer za prínos v oblasti technických prostriedkov počítačov na Slovensku a v oblasti riadiacich počítačov. V roku 1998 dostal Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Patrí k zakladateľom Trenčianskej univerzity Alexandra Dubčeka (1997), ktorej bol prvým rektorom.

Vedecká činnosť a pôsobenie na Slovenskej akadémií vied

Po ukončení štúdia na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, kde študoval na  Fakulte strojne-elektrotechnickej, tu začal pracovať ako asistent. Prednášal a viedol cvičenia  strojárskych predmetov. Podal si žiadosť na kandidatúru, ktorá bola z politických príčin zamietnutá. 
V roku 1953 bola založená Slovenská akadémia vied (SAV). Spolu s Planderom na SAV nastúpil aj jeho kolega a priateľ Štefan Petráš. Tu si Plander opäť podal žiadosť na dosiahnutie stupňa kandidáta vied, tentokrát úspešne. Obaja, Plander aj Petráš, boli zapísaní na doktorandské štúdium na SAV ako interní ašpiranti. 
Kybernetika na Slovensku v roku 1953 nebola veľmi rozšírená a Plander a Petráš čerpali nápady hlavne zo zahraničia. Našťastie ako zamestnanci SAV mali neobmedzený prístup k rozličným zahraničným časopisom a literatúre. V tomto období prevládali politické názory označujúce kybernetiku skôr za „buržoáznu pseudovedu“. Celkovo politická scéna nepodporovala rozvoj „kybernetických strojov“ - počítačov. 
Hlavnou Planderovou víziou bolo, aby sa kybernetika na SAV zaoberala viacerými oblasťami. Plánoval zaviesť výskum riadenia a výskum počítačov. Po odsúhlasení Dr. Ing. Miroslavom Šalamonom, mohli Plander a Petráš začať svoju prácu, ktorú si rozvrhli do určitých fáz.

Prvý analógový počítač SAV

Plander sa podieľal na vývoji úplne prvého slovenského počítača. Bol to analógový počítač, uvedený do prevádzky na SAV v roku 1958.
Vo všeobecnosti platí, že analógové počítače sú obzvlášť vhodné na reprezentáciu situácií opísaných diferenciálnymi rovnicami. Príležitostne boli použité, keď sa diferenciálna rovnica ukázala ako veľmi ťažká na riešenie tradičnými prostriedkami. Nezvyčajná schopnosť tohto počítača bola, že riešil aj problémy, ktoré nemali matematické riešenie. Výsledok bol zapísaný formou krivky, ktorá snímala výstupné veličiny podľa času. Analógový počítač mal typické predné panely s mnohými konektormi (zásuvky s jedným kontaktom), ktoré umožňovali pomocou prepojovacích káblov (flexibilné vodiče s konektormi na oboch koncoch) vytvoriť prepojenie, ktoré definovali nastavenie problému. Počítač bol taktiež vybavený jednosmerným zosilňovačom, ktorý Plander sám navrhol a skonštruoval.
Experti z SAV analógový počítač použili aj pri spolupráci s detskou nemocnicou v Bratislave. Primárka nemocnice kontaktovala profesora Gondu, nadriadeného Ivana Plandera, ohľadne problému transportu predčasne narodených detí do nemocnice. Bolo potrebné vymyslieť systém prepravy detí s nízkou hmotnosťou (pod 1 kg) a zároveň eliminovať akékoľvek otrasy počas prepravy. Avšak transport sanitkou po vojnou zničených cestách predstavoval pre novorodencov extrémne riziko. Všetky výpočty a simulácie boli realizované na analógovom počítači. Vytvorili takzvanú vibračnú izoláciu, ktorá sa osvedčila a pomáhala zachraňovať životy. 
Počítač sa použil napríklad aj na výpočet mechanických vlastností automobilov. 
Slabosť analógových počítačov však bola v ich nedostatočnej presnosti, obmedzenej ich výpočtovými prvkami a kvalitou interných napájacích a elektrických prepojení. Presnosť odčítania analógového počítača bola obmedzená najmä presnosťou použitého odčítavacieho zariadenia. Preto sa analógové počítače začali nahrádzať presnejšími číslicovými  počítačmi. Plander, najúspešnejší expert v tejto oblasti na Slovensku, sa rozhodol vybudovať aj takýto počítač. Analógový počítač SAV sa aktívne využíval do roku 1972, v súčasnosti je vystavený ako exponát v múzeu Stálej výstavy dejín výpočtovej techniky na Slovensku.

Počítače 4. generácie

Po ukončení výskumu počítača 3. generácie RPP-16 v roku 1971 sa na ÚTK začal teoretický výskum 4. generácie počítačov, na ktorom spoločne pracovali doc. Ing. Ivan Plander, CSc., Ing. Ivan Kočiš a RNDr. Eduard Kostolanský. V roku 1972 zaradilo ministerstvo úlohu vývoja 4. generácie počítačov do štátneho plánu rozvoja vedy a techniky. Plander aj so spolupracovníkmi sa snažili navrhnúť nový riadiaci počítač s lepšími parametrami; pokúšali sa hlavne zvýšiť výkon a spoľahlivosť. 
V roku 1978 sa Plander stal riaditeľom ÚTK SAV a pokúša sa zaviesť 5V (Veda, Výskum, Vývoj, Výroba a Využitie). Jeho vízia bola prestavať SAV a prepojiť všetkých 5V tak, aby sa po výrobe počítače čo najrýchlejšie zaradili do praxe.  Za jeho snahy o zlepšenie vedy a techniky na Slovensku mu bola udelená  Zlatá plaketa Aurela Stodolu.
V roku 1979 pokračovala prestavba ÚTK SAV na VVJ (vedecko-výrobnú jednotku). Výstavba trvala do roku 1987. Medzi rokmi 1981-1986, kedy bol Plander riaditeľom ÚTK SAV, sa vyrobilo 15 rozličných druhov systémov, z ktorých sa dovedna skonštruovalo cez 280 mikropočítačových systémov. V tomto období ÚTK spolupracovalo aj na iných projektoch a celkovo prispeli do štátneho rozpočtu sumou, ktorá je porovnateľná s vývojom a výskumom  RPP-16.  
Medzi rokmi 1980-1986 bol na ústave vyvinutý paralelný počítač PPS SIMD. Ide o úplne prvý paralelný slovenský počítač. Jeho hlavné zameranie bolo spracovanie signálov z družíc a radarov.
V roku 1987 bol Ivan Plander ustanovený za akademika Slovenskej akadémie vied a o rok na to ho vymenovali za akademika ČSAV. 
V roku 1990 SAV na základe vykonaných previerok odvolalo Ivana Plandera z funkcie riaditeľa SAV ÚTK a necelý rok potom bol podaný návrh na zrušenie ÚTK. Návrh prešiel a v roku 1991 Ústav technickej kybernetiky zanikol.

Pôsobenie na Trenčianskej univerzite

V roku 1996 boli vytvorené detašované pracoviská univerzít v Trenčíne. V roku 1997 Akreditačná komisia schválila vznik Trenčianskej univerzity. Plandera najviac zaujalo vytvorenie Fakulty mechatroniky, v ktorej sa skĺbila mechanika, informatika a elektronika do jedného celku. Národná rada schválila zriadenie Trenčianskej univerzity v roku 1997. Prezident Michal Kováč v roku 1998 vymenoval Ivana Plandera za jej rektora. Počas svojho pôsobenia na univerzite sa Plander venoval prevažne informatike, hlavne systémom typu SIMD a MIMD, zaslúžil sa aj o zavedenie 4 nových predmetov z oblasti paralelných počítačov a programovania.
V roku 2001 bol vymenovaný nový rektor univerzity. Plander zostal na univerzite prednášať mechatroniku a IKT, aj bez nároku na honorár. 
Po opustení Trenčianskej univerzity sa venoval optickým vláknam a mikroskopickému prenosu informácií. V roku 2004 mu bol Technickou univerzitou v Košiciach udelený titul Dr. h. c. V roku 2007 mu bol udelený rovnaký titul aj Trenčianskou univerzitou. 
Počas svojej kariéry vydal viac ako 130 vedeckých prác a 10 kníh. 
V súčasnosti sa venuje príležitostnému prednášaniu.