Situácia LGBT osôb na Slovensku

Toto je článok o situácii LGBT osôb (teda lesieb, gayov, bisexuálov a transgender osôb) na Slovensku.
Poďla Iniciatívy Inakosť sa „52 % LGBT ľudí na Slovensku [...] za posledný rok cítilo osobne diskriminovaných alebo ako obete obťažovania.“ Podľa rovnakého výskumu Agentúry Európskej únie pre základné práva z roku 2013 „až 86 % LGBT ľudí na Slovensku si spomína na negatívne komentáre alebo šikanovanie spolužiakov a spolužiačok za ich sexuálnu orientáciu alebo rodovú identitu.“ Existujú však podporné organizácie a činnosti. Slovensko je podľa správy Agentúry Európskej únie pre základné práva jednou zo 14 krajín Európskej únie, ktorá nemá žiadny právny štatút pre partnerstvá osôb rovnakého pohlavia. Správa pripomenula, že tri členské krajiny Belgicko, Holandsko a Španielsko umožňujú týmto osobám manželstvo. Od času vydania správy sa počet krajín rozšíril na 14: Belgicko, Dánsko, Fínsko, Francúzsko, Island, Írsko, Luxembursko, Holandsko, Nórsko, Portugalsko, Rakúsko, Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo (okrem Severného Írska). Nedostatkom štatútu nemajú osoby rovnakého pohlavia prístup k právam a možnostiam heterosexuálných párov. Verejná ochrankyňa práv Mária Patakyová na siedmom ročníku Dúhový PRIDE Bratislava v auguste 2017 vo svojom prejave vyjadrila okrem iného, že „Slovenská republika je v situácii, keď nerešpektuje práva párov rovnakého pohlavia.“
V júni 2014 bola schválená novela Ústavy, ktorá definovala manželstvo ako zväzok muža a ženy. V lete 2014 prebehla petícia za vyhlásenie referenda o tejto a iných otázkach. Vo februári 2015 sa uskutočnilo Referendum týkajúce sa LGBT osôb, pre nízku účasť nebolo platné.

Podpora zo strany štátu

V auguste 2012 bolo avizované vytvorenie Výboru pre práva lesieb, gejov, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych (LGBTI) osôb v Rade vlády pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť. Predseda Rady a podpredseda vlády Miroslav Lajčák na funkciu predsedu výboru navrhol ministra spravodlivosti, ministerstvo by malo plniť úlohu sekretariátu Výboru. Návrh nadväzuje na uznesenie Rady z 30. júla 2012, ktoré zavedenie Výboru podporilo. Členka Rady Adriana Mesochoritisová pritom uviedla:„Vieme, že tá situácia v ochrane LGBTI ľudí je veľmi nízka, SR nemá žiadne zákony, ktoré by ochraňovali LGBTI ľudí, takisto nemáme žiaden výbor, ktorý by ich záležitosti začal riešiť,“ Členovia Výboru budú nominovaní štátnou správou aj mimovládnymi organizáciami. Organizácie a združenia, ktoré za Výbor lobovali poukázali na rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva z februára 2012, v ktorom súd zdôraznil, že „diskriminácia na základe sexuálnej orientácie je rovnako závažná ako diskriminácia na základe rasy, pôvodu alebo farby pleti“. Od septembra 2014 štatút rady vlády obsahuje už „práva lesieb, gejov, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych (LGBTI) osôb“. Výbor pre práva LGBTI osôb však existuje už od roku 2013, prvýkrát zasadal 14. marca. V Česku existuje Výbor pro sexuální menšiny už od roku 2007.
Začiatkom leta 2014 vyvrcholila príprava celoštátnej stratégie, ktorá má zlepšiť práva znevýhodnených občanov vrátane LGBT menšiny. Jej príprava trvala tri roky a napriek účasti mnohých expertov je mimovládnymi organizáciami považovaná za „fiasko“. Prílohy obsahujúce odporúčania boli len informatívne a pre vládu nezáväzné. Ľudskoprávna rada rozhodla o predĺžení konania do septembra 2014. Vo februári 2015, tesne pre referendom Robert Fico povedal, že povinnosťou vlády je „uľahčiť párom rovnakého pohlavia praktické stránky života“.
Výbor pre práva lesieb, gejov, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych osôb pri Rade vlády SR pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť bol schválený 3. októbra 2012.
V októbri 2015 Ministerstvo spravodlivosti zverejnilo Akčný plán pre komunitu lesieb, gejov, bisexuálov, transrodových a intersexuálnych ľudí (LBGTI) na roky 2016–2019. Počas tohto obdobia plánuje do júna 2017 vypracovať analýzu situácie nezosobášených párov vrátane párov rovnakého pohlavia. Samotný plán však nepripravuje zmeny tohto stavu čo sklamalo organizácie venujúce sa LGBTI téme. Nedávny výskum tiež ukázal, že so zavedením životných partnerstiev súhlasilo vyše 50 % respondentov, pre vekovú skupinu 18 až 44 ročných tento pomer vzrástol až nad 60 %. Plán však pripravuje legislatívne zmeny týkajúce sa transrodových občanov: školské zariadenia by mohli po tranzícii vydávať nové doklady o absolvovaní školy. Plán tiež navrhuje rozšíriť trestné činy o trestný čin nenávisti pre rodovú identitu a rodový prejav.
V máji 2019 ministerka kultúry Ľubica Laššáková zamietla grantovú podporu pre LGBTI organizácie a projekty napriek pozitívnym hodnoteniam hodnotiacej komisie. Pre Dúhový pochod a Filmový festival inakosti zdroje tvorili podstatnú časť príjmu. Festival bol podporovaný od roku 2008.

Podpora zo strany mimovládnych organizácií

Na Slovensku existuje viacero organizácií zaoberajúcich sa podporou LGBT osôb a zlepšeniu ich situácie. Medzi ne patrí Queer Leaders Forum, Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES, Iniciatíva Inakosť, Iniciatíva Inakosť a iné. V Bratislave sa nachádza Q-centrum, ktoré poskytuje právne, sociálne a psychologické poradenstvo. Poradenstvo je možné aj telefonicky a prostredníctvom internetu. V spolupráci s ním poskytuje poradenstvo pre transľudí občianske združenie TransFúzia.

Antidiskriminačný zákon

Na Slovensku existuje od roku 2004. Sexuálna orientácia a rodová identita bola do zákona vložená novelou v roku 2008. V zmenách z apríla 2011 obsahuje zákaz diskriminácie „z dôvodu pohlavia, náboženského vyznania alebo viery, rasy, príslušnosti k národnosti alebo etnickej skupine, zdravotného postihnutia, veku, sexuálnej orientácie, manželského stavu a rodinného stavu, farby pleti, jazyka, politického alebo iného zmýšľania, národného alebo sociálneho pôvodu, majetku, rodu alebo iného postavenia“. Martin Macko však upozorňuje, že sexuálna orientácia ani pohlavná identita nie je v slovenskej legislatíve ani v európskych smerniciach definovaná.

Realita

Správa Homofóbia a diskriminácia na základe sexuálnej orientácie a rodovej identity v členských štátoch EÚ upozornila aj na nedostatočné identifikovanie kriminálnych činov ako činov proti LGBT komunite v celej EÚ. Dôvodom je nevedomosť polície ako pristupovať k prípadom a neochota obetí činov na svoj stav upozorňovať. Podľa správy výskumy (aj na Slovensku) potvrdzujú, že homosexuáli s obavou pred diskrimináciou svoju orientáciu pred svojimi príbuznými často taja. Na druhej strane väčšina z tých, ktorí ju netaja sú rodinou akceptovaní. Podľa ďalšej štúdie robenej na Slovensku citovanej Agentúrou bolo 20 % respondentov z domu vyhodených po prezradení svojej orientácie. Na druhej strane správa poukázala na fakt, že sa údaje o diskriminácii na Slovensku nezbierali.
LGBT osoby sú diskriminované aj v práci. Aj keď mnohí utajujú svoju orientáciu v práci, až 25 % bolo rôznymi spôsobmi prenasledovaných. Podľa ďalších štúdií 50 % nepriznáva svoju orientáciu zdravotníckemu personálu a ďalších 22 % svoju orientáciu priznáva len niekedy.

Antidiskriminačné opatrenia

Na Slovensku nie je vyjadrenie nenávisti voči LGBT osobám trestné. Poslanec Martin Poliačik (SaS) si myslí, že nenávistné prejavy voči homosexuálom by mali byť trestané. Poslanec argumentuje, že "ak slovenská legislatíva pozná tresty za podnecovanie nenávisti na základe rasy, národnosti, farby pleti, pôvodu alebo náboženského vyznania, rovnako treba trestať nenávistné prejavy na základe sexuálnej orientácie." Tento krok podľa neho odporúča aj Rada Európy. Vlastný zákon sa však do parlamentu zatiaľ predložiť nechystá, registrované partnerstvá majú preňho prioritu.  Poliačikova strana, SaS, vo veci vydala vyhlásenie, ktoré odporúča na útoky používať rovnaký meter. Radoslav Procházka (KDH) k problematike trestania uviedol "Som prívržencom čo najširšej slobody prejavu. Myslím, že by sme mali ísť skôr cestou osvety než trestného práva."
Podľa správy citovanej vyššie môže transgenderová diskriminácia byť pokrytá zákonmi o diskriminácii pohlaví, podľa zákonu §6(3)a 365/2004.

Právna oblasť

Keďže zväzky nie sú nijak právne upravené LGBTI osoby nie sú považované za blízku osobu svojho partnera/partnerky a nemôžu tak žiadať informácie o ich zdravotnom stave. Ad hoc im však niekedy býva vyhovené. Dedeníe majetku nie je automatické, je nutná záveť zosnulého. Riešenie iných problémov je možné, ale „rôzne vyhlásenia a dohody sa však dajú využiť iba striedmo“.

Registrované partnerstvá

Slovensko v súčasnosti nemá zákon umožňujúci registrované partnerstvo pre osoby rovnakého pohlavia čím patrí medzi posledných šesť štátov Európskej únie. Takýto zákon spolupripravil poslanec NR SR Martin Poliačik (SaS). Registrované partnerstvo bolo súčasťou volebného programu SaS v roku 2012. Registrované partnerstvá nepodporuje Igor Matovič, predseda OĽaNO. Podľa neho "vzťah dvoch osôb rovnakého pohlavia nikdy nebude vzťah muža a ženy, akokoľvek by sa na neho chcel podobať, nikdy to nebude originál. Inak povedané, som presvedčený, že niektoré práva by mali byť vymoženosťou len vzťahu muža a ženy." Minister práce, sociálnych vecí a rodiny, Ján Richter (SMER-SD) v júni 2012 vyhlásil, že ministerstvo nepripravuje zmenu zákona umožňujúcu registrované partnerstvá. Jeho strana nemá podľa neho s homosexualitou programový problém, ale „vzhľadom na sociálno-ekonomickú situáciu Slovenska sú stanovené iné priority“.
V novembri 2012 sa v Národnej rade hlasovalo o návrhu zákona o registrovaných partnerstvách. Predložili ho poslanci Lucia Nicholsonová, Juraj Droba a Martin Poliačik, členovia klubu SaS. Kvôli slabej podpore poslancov sa však zákon nedostal ani do prerokovania v druhom čítaní. Podporiilo ho len 14 z prítomných 129 poslancov. Proti hlasovalo 94 a zdržalo sa 20 zákonodarcov.
Poslanec Ľuboš Blaha (SMER-SD) poznamenal, že k registrovaným partnerstvám príde až keď sa na Slovensku vyriešia „ekonomické a sociálne problémy“. Minister spravodlivosti Tomáš Borec (SMER-SD) sa však vyjadril, že "„Ministerstvo je pripravené na diskusiu o hľadaní riešení, ako zjednodušiť život ľuďom, ktorí spolu žijú aj v inom ako manželskom zväzku, a to bez ohľadu na ich sexuálnu orientáciu.“"
V máji 2015 založila koalícia mimovládnych organizácií platformu Životné partnerstvo s podtitulom Chceme sa brať. Vážne. Podľa iniciátora Martina Macka z Iniciatívy Inakosť chce platforma „presvedčiť ľudí ako aj vládu o potrebe právneho uznania životných partnerstiev“. Životné partnerstvá majú byť dostupné aj pre heterosexuálne páry. Prvým krokom kampane je predstaviť životné príbehy neheterosexuálnych párov. Projekt podporila aj verejná ochrankyňa práv Jana Dubovcová: „Pripomínajú, že základné právo na rešpektovanie rodinného a súkromného života patrí každému človeku a každá rodina, bez ohľadu na jej zloženie podľa pohlavia požíva rovnakú ochranu a uznanie zo strany štátu a spoločnosti“.
V auguste 2015 registrované partnerstvá ako aj vládny akčný plán pre práva LGBTI ľudí podporila Iniciatíva Slovensko pre všetkých.
Podpredsedníčka parlamentu Lucia Ďuriš Nicholsonová (SaS) v auguste 2017 sľúbila, že v parlamente opäť predloží návrh legislatívy o registrovaných partnerstvách.
Neexistujúca práva úprava povoľujúca registrované partnerstvo môže Slovensku uškodiť aj ekonomicky. Časť zamestnancov Európskej agentúry pre lieky, ktorá sa má kvôli Brexitu sťahovať z Londýna, napísalo generálnemu riaditeľovi list v ktorom ho informujú o obavách, že krajina ich budúceho sídla nebude uznávať LGBT práva. Mohlo by sa stať, že partnery a partnerky zamestnancov by v novej krajine ani nemuseli mať povolený pobyt, podľa slovenskej legislatívy by za partnerov neboli považovaní. Podľa hovorcu Ministerstva zahraničných veci: „Slovenská republika je plne demokratický a právny štát, ktorý nediskriminuje osoby na základe ich pohlavia či sexuálnej orientácie.“ Martin Macko však upozornil, že pozná len opačné prípady: „Slovenské úrady odmietajú uznať aj zmenu priezviska, ktorá vznikla na základe uzavretia registrovaného partnerstva alebo manželstva párom rovnakého pohlavia v zahraničí.“
29. mája 2019 vláda schválila „väšinu z takmer 200 odporúčaní Organizácie spojených národov na zlepšenie ochrany ľudských práv"“, medzi inými sa do piatich rokov zaviazala schváliť registrované partnerstvá. Nebolo však jasné, ktoré ministerstvo zmenu navrhlo a či sa priemietne do konkrétnych opatrení. LGBT práv sa týkalo 10 zo 195 odporúčaní.
Igor Matovič v septembri 2019 vystúpil proti registrovaným partnerstvám a vyhlásil, že jeho strana nepôjde do vlády, ktorá by ich mala za cieľ prijať. Líder koalície PS/Spolu Michal Truban už v auguste povedal, že „aj registrované partnerstvá sú súčasťou našej vízie Slovenska ako modernej krajiny“, poslancom by pri hlasovaní však nechal voľnú ruku. Andrej Kiska, líder strany Za ľudí by síce zlepšil niektoré práva pre homosexuálov, ale odmieta použiť výraz registrované partnerstvá. Strana KDH registrované partnerstvá odmieta.

Definícia manželstva v Ústave

Vo februári 2014 strana SMER-SD navrhla zmeniť Ústavu tak, aby manželstvo bolo definované ako zväzok muža a ženy. Definícia manželstva bude spojená so zmenami v justícii. KDH vyhlásilo, že je o zmenách pripravené rokovať. Iniciatívu podporia aj poslanci OĽaNO. Konferencia biskupov Slovenska na svojom webe zverejnila modlitby, medzi nimi aj „Prosme za tvorcov zákonov, aby chránili dobro rodín.“ Modlitba sa mala modliť nasledujúcu nedeľu.
Poslanci Národnej rady SR 4. júna 2014 schválili novelu ústavy. Za zmenu definície manželstva a zmeny v súdnictve hlasovalo 102 zo 128 prítomných poslancov: všetci prítomní poslanci vládneho SMERu a opozičného KDH, poslanci OĽaNO Martin Fecko, Štefan Kuffa, Erika Jurinová a Richard Vašečka a poslanec SDKÚ-DS Ľudovít Kaník. Za hlasovali aj nezávislí Mikuláš Dzurinda a Alojz Hlina. Proti zákonu hlasovalo 18 poslancov: Tibor Bastrnák, Béla Bugár, Gabriel Csicsai, Árpád Érsek, Andrej Hrnčiar, Rudolf Chmel, Elemér Jakab, Zsolt Simon, László Sólymos, František Šebej, Ivan Švejna a Lucia Žitňanská z Most-Híd; Ján Mičovský z OĽaNO a nezávislí Juraj Droba, Ľubomír Galko, Mikuláš Huba, Lucia Nicholsonová, Martin Poliačik a Magda Vášáryová. Hlasovania sa zdržala trojica poslancov a piati nehlasovali. Ústavný zákon tak prešiel tretím čítaním a od septembra 2014 bude ústavná definícia manželstva zmenená z „Manželstvo, rodičovstvo a rodina sú pod ochranou zákona. Zaručuje sa osobitná ochrana detí a mladistvých.“ na „Manželstvo je jedinečným zväzkom medzi mužom a ženou. Slovenská republika manželstvo všestranne chráni a napomáha jeho dobru.“
Verejná ochrankyňa práv Jana Dubovcová k zmenám Ústavy na svojej webovej stránke uviedla: „Som hlboko znepokojená z neprimerane rýchleho a  nepochopiteľného konania slovenskej politickej reprezentácie. Ústavné zmeny sú výsledkom fantázie politikov, pretože pomery v štáte si ich nevyžadovali. Nevylučujem, že ak by sa nimi Európska komisia zaoberala, mohla by konštatovať rozpory s normami EÚ tak, ako to bolo v  prípade Maďarska. Napríklad ústavný text okrem ochrany manželstva otvára priestor pre nerovnaké zaobchádzanie a nerovnoprávne postavenie ľudí mimo manželstva. Plošné previerky sudcov sú v rozpore so štandardami nezávislosti súdnej moci EÚ.“
V marci 2019 Robert Fico vyhlásil, že strana SMER-SD má pripravený návrh ústavného zákona, ktorý by zamedzil adopcii detí homosexuálnymi pármi. Adopcie odmietol tiež Igor Matovič. Žiadna strana ich v septembri 2019 nemala vo svojom programe.

Adopcie detí

Už v marci 2019 Robert Fico (SMER-SD) vyhlásil, že jeho strana predloží návrh zmeny Ústavy, ktorý by zakázal adopciu detí homosexuálnym párom. Predseda vlády Peter Pellegrini (SMER-SD) tento návrh nepodporí. „K týmto témam by sme mali pristupovať, len keď tu je silná spoločenská objednávka,“ vyhlásili v diskusnej relácii. Prezidentka Zuzana Čaputová je proti zmene Ústavy: „Viackrát som povedala, že láskaví rodičia, aj keď sú rovnakého pohlavia, sú pre deti lepším riešením ako ústavná starostlivosť.“ Andrej Danko (SNS), ktorého strana je súčasťou vládnej koalície, návrh zmeny Ústavy podporuje.

Festivaly

Od roku 2007 sa v Bratislave koná Filmový festival inakosti, ktorý je „festivalom pre lesby, gejov, bisexuálov, transgender ľudí, ich rodiny, deti a priateľov.“ V Bratislave sa v novembri 2017 koná Drama Queer Festival 2017, jediný divadelný festival LGBT komunity v strednej Európe.