google/wiki40b huggingface dataset:
Jajce

Dejiny

Mesto bolo založené vo 14. storočí ako hlavné mesto vtedajšieho Bosnianskeho kráľovstva. Nachádzal sa tu hrad, mesto navyše bolo obohnané hradbami. Hoci Osmani mesto dobyli už v roku 1463, v roku nasledujúcom ho stratili. Do svojej moci ho získali opäť až v roku 1528, ako posledné z bosnianskych miest. Podľa tureckého cestopisateľa Evliya Çelebiho bolo mesto dobyté lsťou. Turci sa vtrhli bránami zrovna v chvíli, keď sa miestni kresťania modlili.
Ďalej tiež vo svojom cestopise z konca 16. storočia uvádzal, že mesto má tisíc domov, a to ako prízemných, tak i poschodových, väčšinou v dobrom stave. Obchodov potom napočítal na niekoľko desiatok. Ulice boli väčšinou úzke, žiadne široké triedy sa v tom čase v meste nenachádzali. V okolí Jajce, zovretého kaňonmi riek, sa tiež nachádzali početné vinohrady. Na vrchole kopca, na ktorého úpätí sa Jajce rozkladá, sa nachádza citadela, ktorá bola v začiatkoch osmanskej vlády v značne zúboženom stave. Sídlil tu však správca mesta (Dizdar).
Sulejman-Hánová mešita, ktorú tiež autor spomína, bola vybudovaná na mieste zničeného kostola. K nej neskôr pribudla náboženská škola (medresa), hamam a mekteb.
V Jajce sa písali dejiny opäť až v polovici 20. storočia, za druhej svetovej vojny. 29. novembra 1943 sa tu konalo druhé zasadnutie Antifašistickej rady národného oslobodenia Juhoslávie za účasti budúceho prezidenta Josipa Tita. To ustanovilo, že po oslobodení bude krajina preskupená ako socialistická federatívna republika.
Začiatkom 90. rokov 20. storočia tu boli zhruba rovnomerne zastúpené všetky hlavné etniká Bosny a Hercegoviny - Bosniaci, Srbi aj Chorváti. Mesto ležalo na hranici medzi severom, obývaným Srbmi, juhozápadom obývaným Chorvátmi a juhovýchodom obývaným bosnianskymi moslimami. V roku 1992 odtiaľto Srbi odišli na sever, a v lete toho istého roku začali mesto bombardovať. Miestne Bosniaci odišli do Travniku. V roku 1995 ho dobyli späť Chorváti a po podpísaní Daytonskej zmluvy a uzavretí mieru sa stalo súčasťou moslimsko-chorvátskej Federácie Bosny a Hercegoviny. Dnes tvoria väčšinu obyvateľov práve Bosniaci a Chorváti.

Významná miesta

Mesto je známe hlavne vďaka vodopádom, ktoré sa nachádzajú priamo v jeho centre. Tvorí ich rieka Pliva, ktorá sa vlieva do rieky Vrbas. Nad centrom mesta sú ruiny hradu, dochovala sa aj časť stredovekého opevnenia. Cestné spojenie je dobré, mestom prechádza hlavná cesta na Donji Vakuf (Travnik, Sarajevo) a Banja Luku. Miestny kostol je spustnutý, stavia sa tu nová mešita.
Nozay (Loire-Atlantique)

Poloha

Obec má rozlohu 57,7 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 784 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Salmo (rod)

Salmo (lat.) je rod z čeľade lososovité. Známe druhy z tohto rodu sú losos atlantický a pstruh morský.
Slovenské rodové meno druhov z tohto rodu je v súčasnosti jednak losos pre druh Salmo salar a jednak pstruh pre ostatné druhy. Staršie mali u niektorých autorov všetky druhy slovenské rodové meno losos (napr. losos pstruhovitý sa dnes volá pstruh morský).

Charakteristika

Ako pôvodné druhy sa vyskytujú v severovýchodnej Severnej Amerike, v severnom Atlantiku, Európe (a blízkom okolí) a európskej Arktíde.
Patria sem jednak morské sťahovavé (čiže andromné) druhy,  t.j. ryby z mora, ktoré sa na rozmnožovanie sťahujú do sladkých vôd, napr. losos obyčajný a morská forma pstruha morského, a jednak stálosladkovodné druhy, napr. Salmo letnica, Salmo marmoratus, Salmo ischchan atď.

Druhy na Slovensku

Na Slovensku sa vyskytujú druhy pstruh morský (Salmo trutta v novšom zmysle) a pstruh čiernomorský (Salmo labrax), v minulosti aj losos atlantický (Salmo salar); podľa niektorých názorov sa však pstruh čiernomorský (Salmo labrax) dnes už na Slovensku nevyskytuje, lebo všade bol introdukovaný pstruh morský (Salmo trutta v novšom zmysle). Podľa staršej systematiky sa na Slovensku vyskytoval aj pstruh dúhový, ktorý sa dnes ale zaraďuje do rodu Oncorhynchus. O pstruhovi potočnom a jazernom pozri nižšie.
Sainte-Foy (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 8,3 km². Najvyšší bod je položený 549 m n. m. a najnižší bod 339 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Električková doprava v Piatigorsku

Električková doprava v Piatigorsku funguje od roku 1903. Spolu 8 liniek jazdí na sieti dlhej 47,8 km s rozchodom 1 000 m.
Barcsský obvod

Barcsský obvod (maď. Barcsi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Barcs.
Somme-Vesle

Poloha

Obec má rozlohu 35,31 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Borčice

Poloha

Borčice ležia uprostred Ilavského podolia na terase Váhu.

Dejiny

Dedina bola súčasťou Trenčianskeho hradného panstva, neskoršie vo vlastníctve viacerých zemianskych rodín. Jej prvá písomná zmienka je spojená s benediktínskym opátstvom na Skalke a v archívnych prameňoch sa uvádza roku 1224. V roku 1238 uvádzaná pod názvom Bork. Zemiansky rod Borčickovcov doložený zo 14. storočia. Zemania zastávali v stredoveku vysoké funkcie v stoličnej správe Trenčianskej stolice. Známy je Peter z Borčíc ako stoličný notár (1479), Bartolomeus Borčický (1536), trenčiansky slúžny Ján Borčický, ktorý sa stal aj stoličným slúžnym (1571). Ako služobníci cirkvi vynikli nitriansky kanonik Jeremiáš z Borčíc (1520 – 1529). Štefan Borčický bol administrátorom (správcom) levického tridsiatku aj provizorom Šášovského hradu. Na sklonku 15. storočia, ako sa píše v Lexikóne erbov Trenčianskej stolice (H+H 2000) mal Peter z Borčíc štyroch synov, z ktorých Juraj a Albert založili základné rodové línie Borčickovcov. Majetok Borčickovci rozšírili o Bolešov, neskoršie získali aj majetky v Drietome, Podskalí a v Preseľanoch. Erb rodu Borčickovcov vydal kráľ Ľudovít II. 25. januára 1520. Najstaršou zachovanou pečaťou je pečať Martina Borčického (1528).

Pamiatky

V obci Borčice je zrenovovaný klasicistický kaštieľ, postavený na starších základoch s priľahlým parkom (1815), ktorý je dnes súkromným majetkom. Nachádzajú sa tu aj dve kaplnky: z nich v jednej je oltár, zapísaný ako kultúrna pamiatka, na cintoríne je baroková socha svätého Jána Nepomuckého, ktorá je tiež zapísaná ako kultúrna pamiatka.
Taintrux

Poloha

Obec má rozlohu 31,69 km². Najvyšší bod je položený 760 m n. m. a najnižší bod 344 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 573 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Appenai-sous-Bellême

Poloha

Obec má rozlohu 10,74 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pornoromantik

Pornoromantik je film režiséra Petra Begányiho z roku 2006.

Príbeh

Pornoromantik je dokument o chlapcovi, mladom študentovi informatiky na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky UK, ktorý sa snaží splniť si svoj sen nájsť si ženu a stať sa pornohercom. V priebehu natáčania dokumentu sa zúčastní konkurzu do pornofilmu, avšak z dôvodu neschopnosti sústrediť sa a nahnať krv do intímnych partií zlyháva a po druhom vzdáva sa. Podľa epilógu dokonca opúšťa školu, uzatvára sa do seba a prestane komunikovať s okolím. Podľa nepotvrdených správ v rokoch 2006 – 2010 navštevoval Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. V dokumente taktiež vystupuje jeho spolubývajúci, známa postavička z mlynskej doliny angažujúca sa v neonacistických hnutiach, kresťan a klerofašista, ktorý jeho správanie odsudzuje.
Oleg Svátek

Vojenská kariéra

Počas 1. svetovej vojny pôsobil ako dôstojník česko-slovenských légií v Rusku. Do Česko-Slovenska sa vrátil v roku 1920. Potom zastával rôzne veliteľské funkcie v česko-slovenskej armáde a v rokoch 1935 – 1938 bol veliteľom 12. divízie v Užhorode. V marci 1939 velil statočnej obrane Podkarpatskej Rusi pred maďarskými silami. V marci 1939, hneď na začiatku nemeckej okupácie, stál pri zrode vojenskej odbojovej organizácie Obrana národa vo funkcii veliteľa Krajského vojenského veliteľstva Praha juhozápad.
4. septembra 1941 bol Oleg Svátek na záhrade svojho domu v ulici Nad Koukolkou prepadnutý a po potýčke zatknutý gestapom a 1. októbra, v čase stanného práva, bol popravený v kasárňach Ruzyně.
Požecko-slavónska župa

Charakter župy

Župa hraničí na juhu s Brodsko-posávskou župou, na severe s Osijecko-baranjskou župou, Viroviticko-podrávskou a Bjelovarsko-bilogorskou župou, na západe potom ešte zo Sisacko-moslavinskou župou. Jej územie je nížinné pri hraniciach s ostatnými župami a v strede hornaté; nachádza sa tu totiž chrbát Požeška, vystupujúci do nadmorskej výšky až 610 m. Vzhľadom na to tadiaľ neprebiehajú žiadné hlavné ťahy. Veľká časť územia župy je doposiaľ poničená po vojne v 90. rokoch 20. storočia.
Pollis (sochár)

Pollis alebo Pollias (starogr. Πόλλις, Πολλίας) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Grécky sochár Pollis je v Plíniovej prírodopisnej encyklopédii Naturalis historia uvedený medzi umelcami (bronziarmi), ktorí boli autori sôch športovcov, ozbrojených mužov, poľovníkov a obetovníkov.
Je možné, že tu ide o totožného muža, ktorého rímsky spisovateľ Vitruvius zaradil k menej slávnym autorom kníh o tradíciach a zákonoch symetrie (praecepta symmetriarum). Na aténskej Akropole boli objavené i poškodené nápisy na dvoch podstavcoch so signatúrou Πολ[....] – Pol[lias?], datované do rozhrania 6. a 5 . storočia pred Kr., ktoré sa mohli týkať tohto umelca, predpokladalo sa tiež, že tento Pollias bol otcom slávneho keramikára Euthymida, ale tieto hypotézy nebolo možné preukázať. Avšak podľa toho, ako je Pollis vo Vitruviovom diele De architectura chronologicky uvedený, nemožno dobu jeho činnosti určiť skôr ako do 4. storočia pred Kr.
Lesdain (Nord)

Poloha

Obec má rozlohu 8,43 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 409 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sourzac

Poloha

Obec má rozlohu 23,37 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 092 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monthyon

Poloha

Obec má rozlohu 12,11 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 640 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coulonges-Cohan

Poloha

Obec má rozlohu 28,75 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 428 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edita Pfundtner

Život

Edita Pfundtner v roku 1997 absolvovala Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. V tom roku začala pracovať ako advokátsky kocipient, v rokoch 1999 až 2004 pracovala v poisťovni Allianz, ktorá sa zlúčila do firmy Allianz – Slovenská poisťovňa. Od 1. mája 2004 pracuje ako advokátka.

Politická činnosť

Edita Pfundtner pôsobila v rokoch 2003 až 2009 v Strane maďarskej koalície (SMK), kde bola členkou, neskôr členkou okresného a krajského predsedníctva strany v Bratislave a členkou republikovej strany. Trojnásobne pôsobila aj v Ústrednej volebnej komisii: vo voľbách do VÚC bola jej predsedníčkou, v parlamentných voľbách v roku 2006 členkou a vo voľbách do Európskeho parlamentu opäť jej predsedníčka. V parlamentných voľbách v roku 2010 bola zvolená do Národnej rady za stranu MOST-HÍD, v hlasovaní dostala 6868 prednostných hlasov. Z 12. miesta na kandidátke sa tak dostala na 16. miesto. Do parlamentu sa dostala vďaka účasti straníckych kolegov vo vláde Ivety Radičovej. V NRSR zastáva funkcie podpredsedníčky Ústavnoprávneho výboru NR SR a členky Výboru NR SR na preskúmavanie rozhodnutí NBÚ.
V máji 2014 by mala nastúpiť ako náhradníčka za poslanca Andreja Hrčiara. Od roku 2012 však už nie je členkou strany MOST – HÍD.
V auguste 2018 bola spomenutá ako možná náhradníčka odchádzajúcej štátnej tajomníčky Ministerstva spravodlivosti Márie Kolíkovej.
Franklin Delano Roosevelt

Život

Narodil sa v Hyde Parku v štáte New York. Jeho otec James Roosevelt (1828 – 1900) bol bohatý vlastník pôdy a viceprezident Delawarskej a Hudsonskej železnice. Rooseveltova rodina žila v New Yorku už asi 200 rokov: Claes van Rosenvelt, pochádzajúci z Haarlemu v Holandsku prišiel do New Yorku (v tej dobe „Nieuw Amsterdam“) približne v roku 1650.
V čase, keď Roosevelt zložil prezidentskú prísahu, bol bankový a úverový systém krajiny ochromený veľkou hospodárskou krízou. S prekvapujúcou rýchlosťou banky najprv zavreli, a potom ich znovu otvorili len ak boli solventné. Administratíva pristúpila k miernej devalvácii dolára, aby sa ceny komodít začali dvíhať a znížilo sa bremeno dlžníkov. Nové vládne agentúry zriadili inštitúcie, ktoré poskytovali úvery priemyslu a poľnohospodárstvu. Federálna depozitná poisťovňa (FDIC) poisťovala vklady v sporiteľniach až do výšky 5 000 amerických dolárov a predaj cenných papierov na burze bol prísne regulovaný.

Prezident

V roku 1933 ako nový prezident Franklin Roosevelt priniesol program obnovy ekonomiky známy ako Nový údel (New Deal). „Jediné, z čoho musíme mať strach, je strach sám,“ vyhlásil vo svojom inauguračnom prejave. Treba poznamenať, že Nový údel zavádzal určité typy sociálnej a ekonomickej reformy, známej mnohým Európanom už viac ako jednu generáciu. Navyše predstavoval vyvrcholenie dlhodobého trendu, ktorý sa zriekal kapitalizmu typu "Laissez-faire" a vracal sa k regulácii železníc v 80. rokoch 19. storočia a k záplave štátnych a federálnych reformných zákonov prijatých v pokrokovej ére Theodora Roosevelta a Woodrowa Wilsona.
Skutočným prínosom Nového údelu bola rýchlosť, s akou dosiahol to, čo predtým trvalo celé generácie. Návrhy mnohých reforiem vznikali narýchlo a ich realizácia nebola dostatočne zabezpečená. Niektoré si dokonca protirečili. Počas celej éry Nového údelu neutíchali kritické hlasy ani verejné diskusie, v spoločnosti nastalo náhle oživenie záujmu o politiku.
Attenschwiller

Poloha

Obec má rozlohu 5,11 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 309 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 895 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labeyrie (Pyrénées-Atlantiques)

Poloha

Obec má rozlohu 3,69 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 103 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coulomby

Poloha

Obec má rozlohu 10,26 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 654 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thégra

Poloha

Obec má rozlohu 12,82 km². Najvyšší bod je položený 426 m n. m. a najnižší bod 319 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 492 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stelios Kazantzidis

Životopis

Stelios Kazantzidis sa narodil v roku 1931 v aténskej štvrti Nea Ionia, ako syn presídlených Maloázijských Grékov z Turecka, počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľov v roku 1922. Jeho matka pochádzala z mesta Smyrna, otec bol murár a pochádzal z Pontu. 
Po príchode do Grécka žila rodina v chudobe. Kazantzidis musel pracovať už ako mladý, aby sa rodina uživila. V dospelosti pracoval ako robotník a predavač. Už ako mladý sa naučil hrať na gitaru, jeho učiteľ bol slepý hudobník Stelios Chrisinis. Kazantzidisa objavil náhodou jeden producent, keď ho počul spievať si počas práce. Prvý album vydal v roku 1952 s názvom Ja baňo pao (Idem sa umyť), no populárnym sa nestal, keďže tu naspieval piesne speváka Prodroma Tsaousakisa. Ďalši Kazantzidisov album, vydaný v spolupráci s producentom a skladateľom Jannisom Papaioannuom a názvom I Valitses (Kufre) sa však stal veľmi populárnym a odštartoval Kazantzidisovu kariéru. Následne začal spolupracovať so svetoznámou gréckou speváčkou Marinellou, čim sa zviditeľnil a odštartoval sériu živých koncertov po Grécku, neskôr aj po Nemecku. V roku 1959 vydal Kazantzidis veľmi populárny album Dyo portes echi i zoi (Dve brány má život). Zlatá epocha Kazantzidisovej kariéry bola v 60. rokoch, kedy sa definitívne utvoril a u ľudu spopularizoval hudobný štýl laiko. Kazantzidisa popularita nezmenila a naďalej si zachovával svoju typickú skromnosť.
Kazantzidis bol hrdý na svoj pontský pôvod, spieval aj tradičné pontské piesne a stal sa ikonou pontských Grékov a celkovo gréckych prisťahovalcov z Malej Ázie. Ich ťažkú životnú situáciu vystihol v piesni Patera (otče), kedy spieval v pontskej gréčtine dnes už známu vetu, Sa xena ime Ellinas, sin Elladan xenos (V cudzine som Grék, v Grécku cudzinec). 
Stelios Kazantzidis zomrel v roku 2001 na infarkt. Pohreb bol verejný a zúčastnilo sa na ňom značné množstvo jeho fanúšikov.
Frederik IX.

Životopis

Narodil sa na zámku Sorgenfri ako prvé dieťa Kristiána X. a jeho manželky Alexandríny Meklenbursko-schwerinskej. Veľmi mladý nastúpil do námornej školy. Niekoľko rokov slúžil ako podriadený dôstojník a následne dostal velenie v dánskej flotile. V apríli 1947 nastúpil po svojom otcovi na trón; vzápätí vznikla otázka následníctva, lebo nemal mužského potomka - bol otcom troch dcér. Podľa vtedajších pravidiel mal byť následníkom jeho mladší brat, princ Knut, ktorý v tej dobe mal vedľa najstaršej dcéry i dvoch synov. Otázka následníctva bola verejnosťou aj parlamentom dlho diskutovaná s tým výsledkom, že v roku 1953 bola v tomto smere prepracovaná ústava: bol zavedený jednokomorový parlament a zákon o nástupníctvo upravený tak, že do nároku na trón zahrnul aj ženy. Tieto zmeny však museli pred uzákonením prejsť celým parlamentom a referendom.
Frederik IX. odbúral všetky bariéry medzi kráľovskou rodinou a ľudom a so svojou manželkou viedol život skôr meštiansky než kráľovský. Bol veľkým milovníkom hudby, a to nielen pasívnym, ale aj aktívnym - bol skvelým pianistom a pravidelne dirigoval Kráľovský kostolný orchester a Symfonický orchester dánskeho rozhlasu. Jörgen Hoeber, dirigent orchestra Kráľovského divadla, o ňom dokonca vyhlásil, že keby Frederik nebol kráľom, bol by jedným z najlepších dánskych dirigentov. Bol nositeľom Podväzkového radu, najstaršieho radu Britského impéria.
Lolita (móda)

Lolita (jap. ロリータ・ファッション) je druh subkultúry módy, ktorý pochádza z Japonska. Lolita móda je inšpirovaná viktoriánskou érou, francúzskym rokokom, gotickou temnotou a japonským anime. Trend začal v 80. rokoch v Japonsku. Lolití vzhlad začal hlavne ako vzhľad skromnosti so zameraním sa na kvalitu materiálu a výroby oblečenia. Originálna silueta je sukňa v dĺžke po kolená alebo šaty v tvare zvonu, ktorý je držaný pomocou spodničiek. Táto silueta sa však rozšírila aj o iné prvky vrátane korzetov a šiat po dlážku. Nosia sa tiež blúzky, podkolienky alebo pančuchy a vlasové doplnky. Lolita móda má viacero štýlov, od roztomilých po gothické.

Pôvod

Aj keď viaceré zdroje ukazujú na Japonsko ako na pôvod lolita trendu, jeho pôvod je komplexný a ostáva nejasný. Módny štýl nemá žiadne prepojenie s Nabokovým románom.

Móda

Lolita móda je v protiklade so súčasnou minimalistickou módou. Je zameraná na detaily a drahšia, ale dáva priestor nezávislým dizajnérom.

Classic Lolita

Classic Lolita je považovaná za miernejší zo štýlov. Tento štýl vyžaduje tmavšie a silnejšie farby. Je elegantnejší a tradičnejší než sweet.

Gothic Lolita

Gothic lolita je inšpirovaná goth viktoriánskou érou. Môže sa však kombinovať aj s bielou na vytvorenie kontrastnej kombinácie. Medzi doplnkami sa vyskytujú platformové topánky, kríže či ružence a čierny mejkap (zvýraznené oči). Ďalšími doplkami môže byť aj korzet, sieťované pančuchy alebo rukavice.
Podľa Pat Lyttle sa tento štýl približuje východoeurópskym štýlom. Používajú sa náboženské symboly, napríklad kríže.

Sweet Lolita

Tento štýl sa vyznačuje svetlými a pastelovými farbami. Oblečenie obsahuje veľa čipiek, volánov a mašlí. Látková potlač obsahuje motívy zvierat, sladkostí, ovocia, kvetov a podobne. Štýl je považovaný za najdetskejší.
Ciudad Real

Ciudad Real (v preklade zo španielčiny Kráľovské mesto) je hlavné mesto španielskej rovnomennej provincie v autonómnom spoločenstve Kastília-La Mancha.

Leží 200 km južne od Madridu, v nadmorskej výške 628 m a má približne 74 054 obyvateľov (2016).
Z historického centra sa zachovala len katedrála a kostol San Pablo.
Mesto je zastávkou rýchlovlakov AVE na trase Madrid – Córdoba; sídli tu mladá Univerzita Kastília-La Mancha.
Vézac (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 15,02 km². Najvyšší bod je položený 860 m n. m. a najnižší bod 617 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 172 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Privat-du-Fau

Poloha

Obec má rozlohu 22,16 km². Najvyšší bod je položený 1 417 m n. m. a najnižší bod 879 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Križiacka výprava

Križiacka výprava alebo krížová výprava alebo zriedkavo kruciáta bola vojenská výprava západoeurópskych šľachticov vyhlasovaná rímskokatolíckou cirkvou v súčinnosti so svetskou mocou proti (z pohľadu cirkvi) neveriacim a kacírom. 
Prvýkrát boli križiacke výpravy vyhlásené pápežom Urbanom II. 27. novembra 1095 na koncile vo francúzskom meste Clermont-Ferrand. Priamou príčinou bolo narastajúce ohrozenie východných štátov európskeho kontinentu Turkami a inými moslimskými národmi. Heslo križiakov, alebo skôr ich vedúca myšlienka mala byť „oslobodenie Kristovho hrobu z rúk neveriacich“ a tento cieľ dosiahli – dočasne.
Križiacke výpravy spočiatku smerovali do krajín východného Stredomoria (križiacke výpravy v užšom zmysle). Tieto výpravy, hoci mali vojenský charakter, priniesli európskemu svetu množstvo technických a iných poznatkov. Európania sa na Blízkom Východe priučili napr. arabskej astronómii, numerológii, ale aj umývaniu rúk pred jedlom. Neskôr sa ako križiacke výpravy označovali všetky vojenské výpravy, ktorých cieľom bolo bojovať za tzv. pravú vieru (jej rozširovanie alebo očisťovanie od bludov) z hľadiska katolíckej cirkvi. Za križiacke výpravy bol považovaný aj boj Rádu nemeckých rytierov proti polabským Slovanom (Prusom) a Poliakom, boj Žigmunda Luxemburského proti husitskému revolučnému hnutiu, boje v Uhorsku, na Balkáne proti Osmanom a vojna proti Maurom na Pyrenejskom polostrove a pod. Osobitnú kapitolu tvorí križiacka výprava namierená proti katarom v južnom Francúzsku.
Križiakmi (lat. crucesignati) sa ich účastníci volali preto, lebo ich spoločným znakom bol kríž na odeve.
Lalbenque

Poloha

Obec má rozlohu 52,24 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 544 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenský biografický slovník

Slovenský biografický slovník: od roku 833 do roku 1990 je rozsiahle šesťzväzkové lexikografické dielo, ktoré v rokoch 1986-1994 vydala Matica slovenská.
Obsahuje 12 630 životopisných hesiel slovenských osobností, ktoré zohrali významnejšiu úlohu vo všetkých oblastiach národno-kultúrneho života Slovákov od Veľkej Moravy až po súčasnosť. Súčasťou posledného zväzku je menný register.
Náklady jednotlivých dielov sú: I.-II. diel 20 000 ks, III.-V. diel 15 000 ks, VI. diel 3500 ks.
V súčasnosti sa vydáva nové spracovanie slovníka s názvom Biografický lexikón Slovenska.