google/wiki40b huggingface dataset:
Trolejbusová doprava v Banskej Bystrici

Prvé projekty

Prvý projekt zavedenia trolejbusov v meste sa objavil medzi rokmi 1935 až 1937. Mali byť vybudované dve trate, z toho jedna mala viesť perspektívne až do Ružomberka. Predpokladalo sa, že sieť bude dlhá celkom 8 km a s napätím 500 V po meste, 1000 V na medzimestských tratiach. Cez námestia mali trolejbusy jazdiť s agregátom.
Hoci tento projekt nezískal pochopenie u samotného mesta a neuspel, znovu sa o trolejbusoch začalo hovoriť na konci 40. rokov. Vtedy existovala snaha prepojiť Banskú Bystricu so Sliačom a Zvolenom.

Realizácia

Reálne sa s projektami, prípravami a následne s výstavbou trolejbusovej siete začalo až v dobách oživenia elektrickej trakcie v 80. rokoch 20. storočia. Projekt pripravila spoločnosť Dopravoprojekt. Zaujímavosťou je, že v Banskej Bystrici sa ako v prvom meste v Česko-Slovensku skúšala prevádzka na 750 V oproti bežným 600 V. Súčasťou systému trolejbusovej dopravy malo byť okrem mestských častí Fončorda, Radvaň, Sídlisko, tiež centra mesta a Rooseveltovej nemocnice aj sídlisko Sásová. Dôkazom, že so zatrolejovaním Sásovej sa na prelome 80-tych a 90-tych rokov skutočne aj začalo, je aj tzv. vonkajší okruh mesta Banská Bystrica (III/066034), pri výstavbe tejto komunikácie (Karlovo - Stará Sásová) osadené trakčné stĺpy.
Na konci roku 1988 už prebiehali skúšobné jazdy trolejbusov typu Škoda 14Tr a Škoda 15Tr. Robili sa aj takzvané záťažové testy kedy sa do trolejbusov na miesta sedačiek dali vrecia s pieskom a trolejbus prešiel celú trať.
24. augusta 1989 bola slávnostne spustená prevádzka s cestujúcimi. Banská Bystrica sa tak stala tretím mestom na Slovensku, ktoré zaviedlo tento druh dopravy. Trolejbusy jazdili síce zatiaľ iba na jednej linke (36), avšak predĺženej k vozovni Kremnička. Prvým vozidlom, s ktorým sa uskutočňovali jazdné skúšky a na skúšobnom okruhu okolo Sídliska, bol prototyp Škoda 14Tr na 750 V s označením 1001. Krátko po zavedení ďalších šiestich trolejbusových liniek došlo k ich prečíslovaniu tak, že elektrická trakcia obsadila najnižšie čísla, autobusom sa vyhradili čísla od 20 vyššie.
Hoci po roku 1993 došlo k zníženiu dotácií od štátu, výstavba nových tratí pre trolejbusy pokračovala i naďalej, len v roku 1994 to bolo 2,3 km nových tratí. Postavené boli trate na Internátnej ako aj Tulská – Moskovská, druhá stopa okolo Sídliska. Všetky tieto trate už neboli vlastníctvom vtedajšieho podniku ČSAD Banská Bystrica, š. p. Vlastnstnilo ich mesto, resp. jeho obchodná spoločnosť Mestská hromadná doprava Banská Bystrica, a. s., dnes Dopravný podnik mesta Banská Bystrica (DPM BB). Na prelome rokov 2004/2005 bola dokončená a sprevádzkovaná ďalšia krátka trať k obchodnému domu Tesco v Radvani, ktorá je tiež vo vlastníctve DPM BB.
Hermelange

Poloha

Obec má rozlohu 2,58 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ablain-Saint-Nazaire

Poloha

Obec má rozlohu 9,85 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 828 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Netopier pobrežný

Rozšírenie a početnosť

Netopier pobrežný žije v Palearktíde po rieku Jenisej, na severe približne po 60. rovnobežku, na juhu Európy po 45. rovnobežku, v Rusku po 45.
Osserain-Rivareyte

Poloha

Obec má rozlohu 6,56 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 241 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Atlas des nördlichen gestirnten Himmels

Atlas des nördlichen gestirnten Himmels (Atlas severnej hviezdnej oblohy) je hviezdny atlas ku katalógu Bonner Durchmusterung. Bol zostavený v rokoch 1857-1863 pre ekvinokcium 1855,0. Jeho autorom je F. W. A. Argelander. Má 40 listov s rozmermi 45 cm x 65 cm, s mierkou 1° = 20 mm. Obsahuje hviezdy do 9. magnitúdy. Tretie vydanie vyšlo roku 1954 v Bonne.
Sagnes-et-Goudoulet

Poloha

Sagnes-et-Goudoulet má rozlohu 25,02 km². Najvyšší bod je položený 1 527 m n. m. a najnižší bod 1 080 m n. m.

Obyvateľstvo

Sagnes-et-Goudoulet má 132 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Vasles

Poloha

Obec má rozlohu 89,16 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 693 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bailleau-l’Évêque

Poloha

Obec má rozlohu 19,68 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 184 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Flassigny

Poloha

Obec má rozlohu 6,66 km². Najvyšší bod je položený 337 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 47 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Silvy De Bie

Kariéra

Silvia De Bie spievala pesničku Ben od Michaela Jacksona, vo flámskej TV šou (Kinderacademie) (detská akadémia). Bol to zábavný program, kde deti medzi 4 až 12 rokmi mohli prezentovať svoje predstavenie (spevácke alebo tanečné vystúpenie, predniesť báseň, a podobne). S piesňou Ben mala taký úspech, že nezávislé nahrávacie štúdio jej ponúklo zmluvu. následne pod názvom "Silvy Melody" nahrávala niektoré piesne (vrátane holandskej verzie Ben) už ako samostatný umelec alebo s inými známymi belgickými spevákmi. Mnoho jej piesní sa umiestnilo v TOP 10 belgickej hitparády. Jej kariéru ako detskej hviezdy zastavilo náhle v roku 1994 belgické právo. Súd rozhodol, že porušila zákon o detskej práci, ktorá je v Belgicku zakázaná.
V roku 2000 sa Silvia stala speváčkou v tanečnej skupine "Liquid feat", v roku 2001 bolo meno skupiny zmenené na Sylver. Vzniklo podľa jej mena Silvy De Bie. Jej prezývka je totiž Sylver. Mimo toho vystupovala tiež samostatne.
V roku 2001 pracovala aj s MNC, s ktorým vydala cover verziu piesne od skupiny Eurythmics Sweet Dreams. Pracovala tiež s tanečnou skupinou Milk Inc. (v preklade "Mlieko s.r.o."); kamaráti sa so speváčkou Linda Mertens. V roku 2004 sa pieseň "I Don´t Care came out" ako singel dostala do belgickej TOP 10.

Súkromný život

29. apríla 2006 sa vydala za svojho marockého snúbenca Khalida Boujida, ktorého spoznala päť rokov predtým na diskotéke. V marci 2007 oficiálne potvrdili, že spoločne očakávajú narodenie ich prvého dieťaťa. 7. novembra 2007 priviedla na svet svoju dcéru: Noor (arabský preklad znamená „svetlo"). V júni 2008 sa dostalo na verejnosť, že sa manželský pár definitívne rozišiel.
Lidice

História

Najstaršia zmienka o obci pochádza z roku 1318. Lidice boli neveľká poľnohospodárska obec v údolí Lidického potoka, patriacou k buštěhradskému panstvu. Najvýznamnejšou pamiatkou a dominantou obce bol barokový farský kostol sv. Martina. Významnejší nárast obce bol spôsobený rozvojom baníctva a hutníctva na Kladensku v 2. polovici 19. storočia. V roku 1942 mala obec 104 domov s 503 obyvateľmi. V dôsledku represívnych akcií vyvolaných nacistami po atentáte na Heydricha bola obec vypálená a zrovnaná so zemou, akcia sa začala v noci z 9. na 10. júna 1942. Priamo v obci nacisti zastrelili 173 mužov, ženy a deti boli deportované do koncentračných táborov Chełmno a Ravensbrück, 17 detí bolo uznaných z rasového hľadiska vhodných na prevýchovu v nemeckých rodinách. Celkovo prišlo o život 340 obyvateľov Lidíc (192 mužov, 60 žien a 88 detí).
Vernoux-en-Gâtine

Poloha

Obec má rozlohu 31,2 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 605 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Międzymorze

Międzymorze [mjɛnd͡zɨˈmɔʐɛ] (v slovenskom preklade Medzimorie), známe aj pod latinským názvom Intermarum bol poľský projekt federatívneho usporiadania stredoeurópskych a východoeurópskych štátov pod vedením Poľska.
Federáciu Medzimoria presadzoval po prvej svetovej vojne poľský štátnik Józef Piłsudski. Medzi jej členov mali patriť vedľa vedúceho Poľska tiež pobaltské štáty (Litva, Lotyšsko a Estónsko),Bielorusko, Česko-Slovensko, Fínsko, Juhoslávia, Maďarsko, Rumunsko a Ukrajina. Medzimorie malo za svoj cieľ napodobniť Poľsko-litovskú úniu, rozprestierajúcu sa od konca 16. storočia do konca 18. storočia medzi Baltským a Čiernym morom, ktorá vznikla zjednotením Litovského veľkokniežatstva a Poľského kráľovstva v roku 1569.
Projekt Medzimoria bol odmietaný predovšetkým Litovcami a Ukrajincami, ktorí ho vnímali ako ohrozenie svojej nezávislosti. Proti bolo i Rusko a západné štáty s výnimkou Francúzska. Francúzsko vo federácii videlo potenciálny cordon sanitaire – územie, ktoré malo byť prekážkou šíreniu komunizmu na západ. Proti bol aj významný poľský politik Roman Dmowski, ktorý mal vlastnú koncepciu pre Poľsko (tzv. Dmowského línia).
Do dvadsiatich rokov od načrtnutia federácie sa všetky štáty (s výnimkou Fínska, ktoré však muselo odstúpiť svoje pohraničné územia po zimnej vojne), ktoré mali byť jeho súčasťou dostali pod vplyv buď Nemecka, alebo Sovietskeho zväzu.
Federatívnym usporiadaním strednej Európy sa cez druhú svetovú vojnu zaoberal Milan Hodža (Federácia v strednej Európe).
Kasba

Kasba (arab. القصبة – al-kasba  – trstina) je typ opevneného obydlia (rodinný hrad, citadela) typicky v severoafrických horských dedinách a mestách. Kasby sú typicky vystavané z vysušenej zmesi hliny a trstiny, odkiaľ pochádza aj ich názov. Majú štvorcový pôdorys s vežami v rohoch. Slúžili ako obydlie a úkryt pre rodinu celú rodinu aj so služobníctvom a otrokmi. Kasba bola symbolom moci a bohatstva.
Vo väčších sídlach alebo mestách tvorili rozľahlé kasby viacerých rodín systém opevneného centra, ktoré sa mohlo rozrásť na celú medinu, takže kasba môže byť synonymom pre historické centrum. Na vidieku boli kasby centrálnou budovou alebo systémom budov v strede priľahlej opevnenej dediny, ktorá sa nazýva arabsky ksar alebo berbersky ighrem.
Saint-Christophe (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 13,64 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 197 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Massányi

Michal Massányi (známy aj ako Mihály Massányi) - (* 1. január 1836, Acsa, vtedy Rakúske cisárstvo, dnes Maďarsko - † 1. október 1878, Levice, vtedy Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko) - málo známy maďarský evanjelický kňaz, botanik a entomológ, hlavne koleopterológ, ktorý pôsobil na území dnešného Slovenska v okolí Levíc.

Biografia

O jeho živote nie je známych veľa informácií. Narodil sa v roku 1836 v obci Acsa v Maďarsku. Po skončení základnej školy odchádza v roku 1848 študovať na lýceum do Banskej Štiavnice. Tu strávil celkove 5 rokov. Svoje štúdium teológie ukončil v Bratislave. V rokoch 1855 až 1857 pôsobil ako vychovávateľ v obci Beletinec (na území Chorvátska). V tomto období navštevoval Viedeň a severné Taliansko. V ďalšom období kratšiu dobu pôsobil ako vychovávateľ na severnom Maďarsku v obci Szügy. V roku 1862 bol menovaný za evanjelického farára do Levíc, kde pôsobil až do svojej predčasnej smrti. V marci roku 1871 bol vymenovaný za učiteľa náboženstva na Levickom štátnom učiteľskom ústave, kde mal dvojhodinový týždenný úväzok. Zomrel pomerne mladý, ako 43-ročný, v roku 1878 v Leviciach.

Entomologické aktivity

Entomológiou sa zaoberal ako svojim koníčkom. Podľa jeho publikovaných prác sa nezaujímal iba o entomológiu, ale i o botaniku. V roku 1872 vydal vo Vestníku štátneho učiteľského ústavu v Leviciach (Értesítvény a Lévai állami tanitó-képezdéröl) za školský rok 1871 - 1872 zoznam 312 druhov a poddruhov chrobákov, ktoré zistil na území Levíc a v okolí mesta. je to vôbec prvý zoznam chrobákov okolia mesta Levice, ktorý obsahuje hlavne častejšie sa vyskytujúce druhy chrobákov. Latinské mená chrobákov sú tu publikované podľa 2. vydania vtedy najviac používanej práce Ludwiga Redtenbachera (1814 - 1876) "Fauna Austriaca" z roku 1858. Okrem entomologických aktivít sa Massányi zaoberal i botanikou a v roku 1871 vydal vo vyššie uvedenom zborníku Levického učiteľského ústavu i kratšiu prácu o vyšších rastlinách z územia Levíc.
Saint-Baussant

Poloha

Obec má rozlohu 8,92 km². Najvyšší bod je položený 297 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 68 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karol IV. (Španielsko)

Život

Karol bol druhý syn španielskeho kráľa Karola III. a Márie Amálie Saskej. Narodil sa v Portici na Sicílii v čase, keď jeho otec bol Neapolským a Sicílskym kráľom. Jeho starší brat Filip bol ako ťažký epileptik z následníctva vylúčený.
Po svojej matke, vnučke Augusta II. Silného, zdedil postavu a fyzickú silu saského rodu, ale nebol veľmi inteligentný. Karol IV. bol veľmi dôverčivý a bol známy svojou láskavosťou. Bol ľahko ovplyvniteľný a počas jeho panovania vládla de facto jeho energická manželka Mária Lujza a jej obľúbenec, minister Manuel de Godoy.

Vláda

V roku 1788 zomrel Karolov otec, kráľ Karol III., a tak Karol nastúpil na trón ako Karol IV.. Nový kráľ považoval svoj úrad za posvätný a vyzeral ako absolutistický a mocný panovník. V skutočnosti bol však iba pasívnym členom svojej vlády, ktorý väčšinu času trávil na poľovačkách. Vládne záležitosti prenechal svojej manželke a svojmu predsedovi vlády. V roku 1792 sa po dlhom úsilí podarilo Márie Lujze odstrániť z funkcie floridablancaského grófa Josého Moñinoa y Redondoa a na jeho miesto menovala Pedra Pabla Abarcu de Bolea, arandaského grófa, predsedu aragónskej vládnej strany v krajine. Ale v dôsledku vojny proti republikánskemu Francúzsku bol liberálny gróf Pedro Pablo nahradený Manuelom de Godoyom, ktorý bol kráľovnej obľúbenec a pravdepodobne aj jej milenec.
Manuel de Godoy pokračoval v politike svojho predchodcu a zaujal tak neutrálny postoj voči vývoju situácie vo Francúzsku. Potom však Španielsko začalo v roku 1793 protestovať proti poprave zosadeného kráľa, následkom čoho Francúzsko vyhlásilo vojnu Španielsku a v roku 1795 bol Manuel de Godoy nútený uzavrieť spojenectvo a vyhlásiť vojnu Veľkej Británii.
Španielsko zostalo spojencom Francúzska a podporovalo kontinentálnu blokádu, pokým Británia nevyhrala námornú bitku pri Trafalgare. Po Napoleonovom víťazstve v Prusku v roku 1807 Godoy opäť postavil Španielsko na Francúzsku stranu. Táto zmena strán oslabovala Karolovu pozíciu dôveryhodného spojenca, zatiaľ čo návrat do spojenectva s Francúzskom zvýšilo Godoyovu nepopularitu a posilnilo partido fernandista, hnutie priaznivcov korunného princa Ferdinanda, ktorí boli zástancami dobrých vzťahov s Veľkou Britániou.

Abdikácia a smrť

V roku 1808 sa uskutočnila vzbura proti kráľovi Karolovi. V dôsledku nej Karol IV. abdikoval 19. marca 1808 a vládu prenechal svojmu synovi Ferdinandovi, ktorý vládol pod menom Ferdinand VII. Počas jeho vlády Napoleon poslal do Španielska približne 100 000 vojakov.
V roku 1812 sa Karol nakoniec usadil v Ríme v Palazzo Barberini, kde 20. januára 1819 zomrel.
Mechúrniky

Tráviaca sústava

Tráviaca sústava býva označovaná ako gastrovaskulárna; plní kumulovanú funkciu tráviacej, vylučovacej a obehovej sústavy. V najjednoduchšom prípade je vakovitá (Hydrozoa), u medúz (Scyphozoa) je jej vnútorná plocha zväčšená radiálnymi chodbami, ktoré sú pri okraji „zvona“ spojené okružnou chodbou. U koralov (Anthozoa) vnútornú plochu zväčšujú radiálne koncentrické prepážky – septy. Trávenie je vnútrobunkové - intracelulárne (vlastné koraly), alebo je na prechode medzi intra– a extracelulárnym (nezmary), u medúz a aktínií je už typicky extracelulárne – tieto živočíchy už dokážu uloviť a stráviť väčšiu korisť.

Nervová sústava

Nervová sústava je difúzna, pripomína riedku sieťovinu. U medúz pozorujeme zvýšenú koncentráciu neurónov po obvode „zvona“ – vzniká tam už primitívna nervová obrúčka. Nižšie mechúrniky nemajú diferencované zmyslové receptory, ale u rebroviek a medúz pozorujeme statocysty a u medúz aj oči – ploché, jamkové, no u pohyblivých dravých druhov aj jednoduché komorové. U medúz sú receptory na nenápadných príveskoch po bokoch zvona – tzv. rhopáliách. Nervová sústava u mechúrnikov vzniká z ekto– aj endodermu, kým u ostatných živočíchov je vždy ektodermálna.

Rozmnožovanie a vývin

Mechúrniky sú gonochoristy aj hermafrodity. Ich gonády nemajú osobitný vývod (výnimkou je rebrovka Coeloplana bocki!), takže gaméty sa dostávajú do vody prietržou steny tela do gastrovaskulárnej sústavy a cez prvoústa von. Zo zygoty vzniká obrvená planuloidná larva, ktorá má v podstate stavbu blastuly. Časté je aj nepohlavné rozmnožovanie pučaním, najmä u Hydrozoa a Anthozoa. Špecifikom medúz je strobilácia.

Fylogenéza

Mechúrniky sú starobylou, fylogeneticky veľmi dôležitou skupinou živočíchov (fosílie boli nájdené už v kambriu). Predpokladá sa, že vznikli z kolóniotvorných bičíkovcov s palintomickým rozmnožovaním (potvrdzujú to rané štádiá ich ontogenézy). Ich ontogenéza prebieha podľa postupnosti: zygota –» morula –» planula –» polyp (–» medúza) –» vajíčko –»..... Planula však predstavuje veľmi dôležité štádium aj pre následnú fylogenézu bilaterálií (u samotnej planuly pozorujeme primárnu bilaterálnu symetriu!). Predpokladá sa, že najprimitívnejšie dvojstranovce (Bilateralia) vznikli neotenizáciou z planuloidného štádia nejakej starej, evolučne nešpecializovanej skupiny mechúrnikov.
Hrnčiarske Zalužany

Dejiny

Obec Hrnčiarske Zalužany vznikla asi v 12. storočí. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1362 pod názvom Zalusan" a patrila Jánokyovcom a Jákoffyovcom. V novoveku patrila obec viacerým drobným zemanom. Obyvatelia sa zaoberali hospodárstvom, no predovšetkým hrnčiarstvom. Vyrábali keramiku, ohňovzdorné tehly, škridlu. Aj preto sa v roku 1773 objavuje nový názov obce Hrnčiarske Zalussany. V roku 1828 mala obec 80 domov a 605 obyvateľov. Erb obce je vytvorený podľa pečate z druhej polovice 18. storočia. V súčasnosti tradíciu hrnčiarstva v obci reprezentuje Výrobné družstvo Šamotka, a aj súkromní remeselníci.
Mettray

Poloha

Obec má rozlohu 10,34 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Caen

Poloha

Mesto má rozlohu 25,7 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Dejiny

V 11. storočí dal v meste vybudovať Viliam Dobyvateľ viacero významných stavieb. Jeho Caenský hrad patrí medzi najväčšie v západnej Európe. Mužský kláštor sv. Štefana (s hrobom Viliama Dobyvateľa) a ženský kláštor sv. Egídia sú dnes sídlami magistrátu, respektíve regionálnej rady. V blízkosti mesta prebehlo počas 2. svetovej vojny (6. júna 1944) vylodenie spojeneckých vojsk v Normandii. Pôvodné plány počítali s obsadením Caen do druhého dňa po invázii, miesto toho došlo k mesiac trvajúcim bojom, počas ktorých bolo mesto takmer zničené. Dnes tu udalosti celého vylodenia v Normandii pripomína múzeum.

Zaujímavosti

Caen nie je známe veľkým množstvom pamiatok – väčšina bola zničená pri vylodení spojencov. Z mesta nie je ďaleko na morské pláže (15 km), voda je v porovnaní s okolím teplejšia vďaka vetvám Golfského prúdu. Blízke okolie je rovinaté, po pár desiatkach kilometrov sa ale charakter krajiny mení. Neďaleko je Švajčiarska Normandia. Mestská doprava sa svojou rozšírenosťou nedá porovnávať so slovenskými mestami. V Caen sú len dve električkové linky, jazdia po nich ale veľmi zaujímavé električky – majú pneumatiky a len jednu koľaj – sú tedy hybridom medzi slovenskou električkou a trolejbusom. Identický systém je aj v Nancy, veľmi podobný je v Rouene alebo Clermont-Ferrande. Počasie je typicky normandské a podobné britskému, časté sú jeho rýchle zmeny, prehánky a vietor.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 109 312 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Kunszentmiklóssky okres

Kunszentmiklóssky okres (maď. Kunszentmiklósi járás) je okres v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Kunszentmiklós.
Longemaison

Poloha

Obec má rozlohu 9,63 km². Najvyšší bod je položený 1 091 m n. m. a najnižší bod 730 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 133 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ponte Pietra

Ponte Pietra (taliansky doslova „kamenný most“), známy aj ako Pons marmoreus je rímsky oblúkový most, ktorý preklenuje rieku Adiža v talianskom meste Verona. Most bol dokončený v 100 pred. Kr. a viedla ním rímska cesta Via Postumia z Janova k Brennerskému priesmyku a ďalej.
Pôvodne lemoval ďalší rímsky most Pons Postumius. Obidva mosty zabezpečovali spojenie mesta na pravom brehu rieky k rímskemu divadlu na ľavom brehu. Oblúk, ktorý je najbližšie k pravému brehu rieky prestaval v roku 1298 Alberto I della Scala. Štyri oblúky boli vyhodené do vzduchu ustupujúcim nemeckým vojskom počas 2. svetovej vojny ale následne boli v roku 1957 obnovené s použitím pôvodných materiálov.
Most je dlhý 120 m a celkovo má 5 oblúkov.
Bouillac (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,34 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 121 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ignác Wagner

Životopis

R. 1715 vstúpil do jezuitskej rehole, po štúdiách doktor filozofie. Štyri roky vyučoval gramatiku, rétoriku a filozofiu v Trnave, kazateľ, potom tri roky predstavený duchovnej správy v cisárskej armáde. Na gymnáziu v Banskej Bystrici vyučoval gramatiku a spoločenské náuky (1725). Tretiu probáciu si robil v Banskej Bystrici (1731). Autor príležitostných kázní a prekladateľ náboženských spisov do latinčiny.
Hanušovice - kostel

Ochrana

Pedmetom ochrany je biotop európsky významného druhu netopiera veľkého (Myotis myotis). Úlohou ochrany je kolóniu tohoto živočícha zachovať. Lokalita sa prekrýva s Európsky významnou lokalitou č.CZ0713726

Poloha

Pamiatka sa nachádza v povalových priestoroch rímskokatolíckeho kostola sv.Mikuláša v starých Hanušoviciach.