google/wiki40b huggingface dataset:
Passerelle Simone-de-Beauvoir

Passerelle Simone-de-Beauvoir (Lávka Simone de Beauvoir) je lávka pre chodcov a cyklistov cez rieku Seinu v Paríži. Spája 12. obvod na pravom brehu, kde sa nachádza Parc de Bercy a 13. obvod na ľavom, kde stojí nová budova Bibliothèque nationale de France.

Dejiny

Architektonickú súťaž v roku 2002 vyhral architekt Dietmar Feichtinger (špecialista na mosty, ktorý pracuje na budúcej lávke na Mont-Saint-Michel). V októbri 2004 boli položené základy a v rokoch 2005 – 2006  prebehla samotná výstavba mostu. Lávka bola vyrobená v Alsasku a na lodi bola po vodných kanáloch, Severnom mori a Seine 30. novembra 2005 dopravená na miesto. Na konci januára 2006 bola konštrukcia osadená. V júni 2006 boli vykonané statické a dynamické skúšky a 13. júla 2006 bol most za účasti Sylvie Le Bon de Beauvoir otvorený pre verejnosť. Náklady na stavbu boli 21 miliónov eur.
Pôvodný názov mostu bol Lávka Bercy-Tolbiac (Passerelle Bercy-Tolbiac) podľa štvrtí, ktoré spája. V marci 2005 navrhol starosta Bertrand Delanoë pomenovať lávku po spisovateľke Simone de Beauvoir.

Architektúra

Most preklenuje brehy bez podpory vo vode a je tvorený dvomi akoby do seba prepojenými lávkami, čím sa výrazne líši od ostatných starších lávok a mostov pre chodcov v Paríži (Pont des Arts, Passerelle Léopold-Sédar-Senghor a Passerelle Debilly). Tvar stavby znižuje prípadné výkyvy. Lávku tvorí konštrukcia z valcovanej ocele s dubovou podlahou ukotvená na oboch stranách rieky v betónových základoch. Na ľavom brehu sa lávka pripája až k prístupu do Bibliothèque nationale de France (BNF), na pravom končí v parku Bercy. Meria 304 metrov, je široká 12 metrov a váži 650 ton.
Jeff T. Alu

Život

V rokoch 1984 – 1986 absolvoval štúdium hry na klavír a hudobného skladateľstva na Eastman School of Music a v rokoch 1989 – 1992 bakalárske štúdium v odbore hudobné skladateľstvo na Chapman University. V období od februára 1991 do apríla 1993 pôsobil ako výskumný asistent v Jet Propulsion Laboratory.
Mont-Bonvillers

Poloha

Obec má rozlohu 7,44 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 012 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Palmový olej

Palmový olej je forma jedlého rastlinného oleja, ktorý sa ale nezískava zo semien ale z oplodia palmy. Zo semien sa vyrába tzv. palmojadrový olej, ktorý má ale iné zloženie. Palmový olej sa vyrába z palmy olejnej (Elaeis guineensis) a patrí k najbežnejším rastlinným olejom. Obsahuje veľa vitamínu E a prírodných karoténov. Hlavnou zložkou je kyselina palmitová. Pri izbovej teplote je v polo-pevnej forme a má žltohnedú farbu. Palmový olej je typ jedlej zeleniny, ktorá sa získava z ovocia palmy, ktorá narastá na africkom palmovom strome. Je to najviac využiteľná zelenina na zemi. Palmové stromy pochádzajú originálne zo západnej Afriky, ale prežijú v každom prostredí, kde je prales. Dnes je palmový olej vysádzaný po celom svete v Afrike, Ázii, Severnej a Južnej Amerike. 85 % palmového oleja je globálne produkovaných a exportovaných hlavne z Indonézie a Malajzie.

Použitie

Deriváty kyseliny palmitovej sa používali v kombinácii s naftou počas Druhej svetovej vojny na výrobu napalmu.
Mnohé polotovarové potraviny obsahujú palmový olej ako prísadu.

Označovanie potravín

Donedávna bol v EU palmový olej označovaný v potravinách ako rastlinný tuk alebo rastlinný olej. Od roku 2014 však zákon udeľuje povinnosť označovať presný názov rastlinného tuku, čo taktiež zahŕňa označovanie potravín, kde sa nachádza palmový olej. Rastlinné oleje a tuky môžu byť označené ako Rastlinné tuky alebo oleje, ale musia taktiež obsahovať presný typ (napr. palmový, slnečnicový... ) a ich pomer. 

Sociálny

Produkcia palmového oleja má negatívne, ale aj pozitívne vplyvy na ľudí, pracovníkov a obyvateľov oblastí, kde sa palmový olej pestuje a spracováva. Palmový olej poskytuje hlavne zamestnanie, zlepšuje infraštruktúru, služby a znižuje chudobu. Avšak na druhej strane plantáže tejto rastliny sú ilegálne vysadené na úkor obyvateľov týchto území a bez hocakej kompenzácie. Na základe týchto tvrdení ide aj o dôkazy o neľudských podmienkach ľudí pracujúcich na týchto plantážach. 

Environmentálny

Vysádzanie palmových stromov je kritizované vďaka vplyvu na životné prostredie. Odlesňovanie, vyhynutie rôznych zvierat ako orangutan, tiger sumatranský  a vznik emisie skleníkových plynov. Keďže 50 % pôdy Malajzie tvoria lesy, vzniká tam obava o totálny kolaps životného prostredia.
Saint-Méard-de-Gurçon

Poloha

Obec má rozlohu 28,38 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 790 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pouilly-sur-Serre

Poloha

Obec má rozlohu 9,9 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 540 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-Caro

Poloha

Obec má rozlohu 16,49 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 309 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Patrice-du-Désert

Poloha

Obec má rozlohu 20,48 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 202 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ilija Sivonjić

Kariéra

Sivonjić bol v rokoch 2004 až 2007 hráčom NK Kamen Ingrad, kde v 49 zápasoch strelil 9 gólov. Od roku 2007 do konca roka 2008 obliekal dres NK Inter Zaprešić, za ktorý odohral 38 zápasov a dal 12 gólov.
4. januára 2009 podpísal päť a pol ročnú zmluvu s NK Dinamo Záhreb.
Dňa 24. októbra 2009 počas zápasu chorvátskej ligy proti HNK Cibalija takmer z bránkovej čiary odkopol loptu, keď chcel streliť gól.
Handelci

Handelci alebo Dingovníci je slovenská etnografická skupina, ktorá žije v okolí Brezna (Hronec a Čierny Balog s osadami). Ich meno pochádza z nemeckého výrazu pre obce, ktoré boli založené v priebehu 16.storočia pre obchodovanie s drevom (nem. Holzhandlungen). Delia sa na Bielych a Čiernych Handelcov. Od okolitých obyvateľov ich odlišuje odev a osobitosti v reči.
Motonari Móri

Detstvo

Móri sa narodil ako Šodžumaru na malom panstve v provincii Aki v roku 1497. Traduje sa, že sa narodil na hrade Suzuo, z ktorého pochádzala jeho matka. Jeho otec Hiromoto Móri sa vzdal vedenia klanu v roku 1500 a presunul sa do hradu Tadžihi-Sarugake spolu s Motonarim. Motonariho starší brat Okimoto Móri sa stal jeho následníkom. V roku 1506 Hiromoto zomrel v dôsledku nadmerného pitia. Šodžumaru zostal na hrade Sarugake. V roku 1511 sa Šodžumaru stáva oficiálne dospelým a prijíma meno Motonari.

Následníctvo v klane

V roku 1516 Okimoto zomiera. Okimotov syn Kómacumaru sa stáva jeho následníkom vo vedení klanu a Motonari sa stáva jeho ochrancom. Kómacumaru zomiera o osem rokov neskôr v roku 1523 a Motonari sa stáva jeho následníkom.

Rozšírenie územia

Zovretie medzi silnými klanmi Amago a Óuči nútilo Motonariho vládnuť s nutnou dávkou diplomacie a šetrného využívania sily. Vďaka vynikajúcemu strategickému mysleniu dokázal obratne využiť svoje schopnosti a oba klany pokoriť. Keď sa k úspechom neskoršie pridala porážka klanu Ótomo z provincie Bungo, jeho západnej hegemónií v Čúgoku nestálo ceste už nič.
Motonari mal troch synov, ich mená sa zapísali do histórie. Takamoto Móri, Motoharu Kikkawa i Takakage Kobajakawa boli vychovávaní tak, aby dokázali spoločne udržať silné postavenie Móriov. Demonštroval túto filozofiu na svojom šípe. Každého syna donútil zlomiť jeden šíp. Potom to isté museli zopakovať s tromi šípmi naraz. V druhom prípade šípy nedokázali zlomiť, čím je vysvetlené, prečo je dôležité, aby všetci traja držali pri sebe.
Najstarší syn, Takamoto, bohužiaľ zomrel po rýchlo prebiehajúcej chorobe (alebo otrave), v priebehu svojho ťaženia proti klanu Amago. Kvôli tomu sa nestal Motonariho nástupcom a tento post pripadol Takamotovu synovi Terumotovi. Nahnevaný a rozhorčený Motonari nechal popraviť a zlynčovať všetkých, ktorí mohli byť za Takamotovu smrť zodpovední.
Motonari mal celkom deväť synov a dve dcéry. Štyri deti (včítane vyššie uvedených troch synov) mal so svojou ženou Мii-no-katou (niekedy tiež Mjókjú), tri deti so ženou z klanu Nomi a štyri so ženou z klanu Mijoši.

Motonari Móri v beletrii

Pozri Ľudia z obdobie Sengoku v populárnej kultúre.
Coubron

Poloha

Obec má rozlohu 4,14 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 712 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Etiópie

Vlajka Etiópie má tri vodorovné pruhy, zelený, žltý a červený. V roku 1995 na vlajku do žltého pruhu doplnili päťramennú hviezdu.
Vlajka bez päťramennej hviezdy uprostred bola zavedená roku 1897, vtedy však s pruhmi v opačnom farebnom poradí, a ako prvá niesla populárne panafrické farby, ktoré neskôr prevzala Ghana (1957) a po nej rada ďalších afrických štátov po získaní nezávislosti (Guinea, Guinea-Bissau, Sv. Tomáš, Kamerun, Mali, Senegal, Togo, Benin, Rwanda). Je pravdepodobné, že tieto farby boli prevzaté z označení používaných v etiópskom vojsku alebo sú to obľúbené farby etiópskeho ľudového umenia. Starší oficiálny výklad hovorí, že zelená farba symbolizuje úrodnosť pôdy a nádej, žltá lásku k vlasti, prírodné bohatstvo, mier a cirkev, červená silu a krv preliatu za udržanie slobody.
Do roku 1975 bol v strede vlajky umiestnený korunovaný etiópsky lev.
Fregata vznešená

Opis

Dorastá do dĺžky 1 metra a má rozpätie krídiel až 2,2 m. Samec váži 1,2 kg a samica 1,7 kg.
Dospelý samec má černastú farbu. Na krídlach má prúžok pier svetlohnedej farby. Zobák má sivej farby. Jeho hrdlový vak je silno ružovej farby (červený a nafúknutý počas obdobia párenia). Má hnedo-čierne nohy a černastú pokožku.
Samica má hlavu a krk čierne, bielu hruď a na hornej časti krídiel má pás výrazných béžových pier. Jej pokožka má modrofialovú farbu. Jej hrdlový vak je sivej až modrofialovej farby. Nohy majú červenkastý odtieň.
Mladé jedince majú bielu hlavu a hruď s výrazným svetlejším pásom na krídlach. Zobák, koža a nohy majú modrasté.
Tento druh fregaty sa veľmi podobá na iné druhy fregát, s výnimkou fregaty bielobokej (Fregata ariel). Fregatu vznešenú je možné rozlíšiť od ostatných druhov vďaka chýbajúcim bielym šupinám pod krídlami a mláďatá majú, naopak, bielu kosoštvorcovú škvrnu na brušku. Biele šupiny pod krídlami umožňujú určenie pohlavia jedincov.

Správanie a potrava

Má veľmi tichý let, ale vydáva rôzne zvuky pri hniezdení.
Živí sa predovšetkým rybami, ale útočí aj na iné druhy morských vtákov, ktorých prinúti vydáviť ich potravu, ktorú následne sama zje. Na vodnú hladinu nepristáva, svoju korisť chytá počas letu.
Hniezdi na vyvýšených miestach pretože má príliš krátke nohy a hniezdenie vo výškach jej uľahčuje let. Nedokázala by znovu vzlietnuť, ak by pristála priamo na zemi.
Miguel de Cervantes

Životopis

Narodil sa ako štvrtý zo siedmich detí v schudobnelej šľachtickej rodine neďaleko Madridu. Jeho rodičia boli Rodrigo de Cervantes, neúspešný chirurg, a Leonor de Cortinas. Mladý Cervantes študoval teológiu na univerzite v Salamance a Madride.
Miguel de Cervantes viedol veľmi dobrodružný život. Po štúdiách u humanistu Juan López de Hoyos odišiel roku 1569 pred španielskou justíciou najskôr do Ríma. Tam nastúpil ako komorník v službách kardinála Giulia Acquavitu. No ešte v tom istom roku vstúpil v Neapole do španielskeko námorníctva. Ako námorník sa zúčastnil v roku 1571 bitky pri Lepante, kde bojoval po boku Jána Rakúskeho (Juana de Austria) proti Turkom. Tam bol trikrát postrelený a dokaličili mu ľavú ruku. Preto dostal prezývku El Manco de Lepanto (jednoruký od Lepanta).

Zajatie

Po ďalších rokoch v španielskom námorníctve bol Cervantes v júni 1575 zajatý alžírskymi pirátmi a zavlečený ako otrok do Alžírska. No až po piatich rokoch a troch neúspešných pokusoch o útek bol v roku 1580 s pomocou Rádu Najsvätejšej Trojice vykúpený a vrátil sa 19. septembra naspäť do Španielska.

Manžel a spisovateľ

Jeho prvá divadelná hra „Los tratos de Argel“, v ktorej spracoval svoje skúsenosti zo zajatia, zostala bez povšimnutia. Bol veľmi zadlžený a pokúsil sa ako spisovateľ zarobiť nejaké peniaze. Roku 1584 vyšiel jeho prvý román „La primera parte de la Galatea“. V tom istom roku sa oženil s o 18 rokov mladšou Catalinou de Salazar y Palacios, dcérou bohatého sedliaka. Tento zväzok zostal bezdetný, no mal z romániku s herečkou Anou Franca de Rojas dcéru, Isabel de Saavedra. Koncom 80. rokov odišiel od manželky. Pracoval okrem iného ako výberca daní, musel ale pre spreneveru od štátnych peňazí 1597/1598 a 1602 opäť do väznice.

Don Quijote

Vo väzení začal s prácou na svojej najvýraznejšej práci „El ingenioso Hidalgo Don Quixote de la Mancha“ ("Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha"), ktorého prvý diel vyšiel roku 1605. Druhú časť uverejnenil Miguel de Cervantes roku 1615. Medzi obomi dielmi napísal (1613) Cervantes „Novelas ejemplares“, v slovenčine „Príkladné novely“. Román „Don Quijote“ mu priniesol síce vytúžený úspech, no peniaze, ktoré získal, opäť rýchlo stratil a zomrel roku 1616 chudobný v Madride.
Michovka (prírodná pamiatka)

Dôvod ochrany

Chránený je tu rybník s výskytom osobitne chránených druhov živočíchov a významné rastlinné spoločenstvá.

Flóra

Z botanického hľadiska je unikátne spoločenstvo krátkostebelnej vegetácie na hrádzi, ktoré vzniklo na vápencovom podklade vďaka dlhodobej pastve oviec a kôz. Významné sú tiež porasty vápencových skál. Rastie tu napr. dúšovka roľná (Acinos arvensis), cesnak planý (Allium oleraceum), bodliak ovisnutý (Carduus nutans), kostrava ametystová (Festuca rupicola), timotejka tuhá (Phleum phleoides), horčinka chochlatá (Polygala comosa), krvavec menší (Sanguisorba minor), divozel kukučkovitý (Verbascum lychnitis), ranostaj pestrý (Securigera varia), ometlina štíhla (Koeleria pyramidata), slezinník rutovitý (Asplenium ruta-muraria), iskerník hľuznatý (Ranunculus bulbosus), ojedinele tiež veronika hrdobarkovitá (Veronica teucrium) a sezel ročný (Seseli annuum) a rad ďalších.
Na brehu rybníka rastie vzácna ostrica metlinatá (Carex paniculata).

Fauna

Žijú tu dva silne ohrozené druhy - skokan zelený (Pelophylax esculentus) a jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis) a dva druhy ohrozené - užovka obojková (Natrix natrix) a strakoš obyčajný (Lanius collurio). Bol tu zaznamenaný tiež kriticky ohrozený kalužiak červenonohý (Tringa totanus) a ohrozený bocian biely (Ciconia ciconia).
Venizy

Poloha

Obec má rozlohu 43,68 km². Najvyšší bod je položený 289 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 902 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baštín

Baštín je miestna časť obce Bošany, nachádzajúcej sa v okrese Partizánske. 
Leží v Nitrianskej pahorkatine, na ľavom brehu riečky Vyčoma, v nadmorskej výške 185 m n. m. Miestnou časťou prebieha cesta II. triedy 593 (križovatka ciest do Partizánskeho, Topoľčian a Nitry). Baštín je spomedzi dedín okolia Bošian najmladší.
Le Bouchon-sur-Saulx

Poloha

Obec má rozlohu 5,42 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Staré proboštství

Staré proboštství (doslova Staré prepošstvo) je budova v susedstve Svätovítskej katedrály na III. nádvorí Pražského hradu.

Dejiny

Ide o barokovú budovu, ktorá vznikla prestavbou v polovici 17. storočia pôvodne románskeho biskupského domu z 1. polovice 11. storočia. V súčasnosti budovu využíva Kancelária prezidenta republiky.
Nad vchodom do budovy je maľovaný znak prepošta Jana Františka z Aschenfeldu, ktorý dal budovu barokovo prestavať. Na juhozápadnom rohu je umiestnená pieskovcová socha Svätého Václava od Jana Jiřího Bendla z roku 1662. Na južnej fasáde je pamätná tabuľa podľa návrhu architekta Pavla Janáka, venovaná obetiam nacistickej okupácie.
Love Yourself: Tear

Vydanie albumu

Love Yourself: Tear bol oznámený 14. apríla 2018 aj spolu so zverejnením 9 minútového krátkeho videa nazvaného "Euphoria: Theme of Love Yourself 起 Wonder". Video obsahovalo aj novú skladbu s názvom "Euphoria", ktorú naspieval člen skupiny - Jungkook. Pieseň bola zložená kanadským DJmi Swiwel, Candace Nicole Sosa, Melanie Fontana, Bang Si-hyuk, Supreme Boi, Adora a lídrom skupiny, RM. Skladba získala pochvaly za synth pop štýl s elementami tropického house. Album by mal opisovať témy spojené s utrpením a žiaľom či odlúčením sa.

Komečné vystúpenia

Medzi 18. až 25. aprílom, IRIVER oznámil, že predobjednávky albumov dosiahli 1,44 miliónov kópií len v Kórei. Čím zlomil rekord svojho predchádzajúceho albumu a BTS sa tak stalo jedinou K-pop skupinou, ktorá mala viac než milión pred objednávok na viacerých albumoch.
Trnavský literárny klub

Trnavský literárny klub, neskôr aj liTTklub, je spolok (nielen) študentov trnavských univerzít a fakúlt, ktorých spája záujem o literatúru a potreba kritickej odozvy na vlastnu tvorbu. Vznikol na pôde Pedagogickej fakulty Trnavskej univerzity v Trnave v roku 2001. Klub je otvorený pre všetkých záujemcov o literatúru a jej reflexiu.

Stručná charakteristika

Trnavský literárny klub je neformálne zdruzenie priaznivcov slovesnej tvorby. Funguje ako otvorený priestor pre všetkých, ktorí v literatúre hladajú prostriedok sebavyjadrenia a komunikácie. Existuje ako neinštitucionalizovaná skupina mladých ľudí, prevažne poslucháčov trnavských univerzít, pričom sa usiluje nadväzovat dialóg s osobnostami kultúrnej sféry trnavského regiónu a tiež spolupracovať s významnými slovenskými autormi. Medzi najvýznamnejšie aktivity trnavského klubu patrí prezentácia pôvodnej tvorby členov a diskusia o nej, ale taktiež organizovanie stretnutí s autoritami slovenského literárneho zivota. Programovo spolupracuje s ďalšími literárnymi klubmi na Slovensku (napr. s bratislavským, žilinským, liptovským a i.), taktiež s literárnymi časopismi ( Dotyky časopis pre mladú literatúru), Knižnicou J. Fándlyho v Trnave a Trnavskou univerzitou.
V súčasnej podobe funguje klub od r. 2001, pod vedením Andreja Šeligu, VŠ učitelia na Katedre slovenského jazyka a literatúry Pedagogickej fakulty TU. Pravidelné stretnutia klubu počas semestra bývajú každý týžden. Vítaní sú nielen mladí autori, ale všetci, ktorí majú záujem zoznámiť sa s tvorbou iných ci podeliť sa o svoje zážitky pri dotyku so zaujímavým textom. Každý nový názor je príležitosťou na tvorivú konfrontáciu, o ktorú členom literárneho klubu ide predovšetkým.
Od 1. 1. 2005 funguje Trnavský literárny klub ako občianske združenie a to najmä z dôvodu možnosti uchádzať sa o rôzne granty, či inú podporu z verejných príp. komunálnych a súkromných zdrojov - granty, sponzoring, príspevok z dane a pod. Stanovy o.z. budú zverejnené na webových stránkach klubu. Klubové prostredie si však nadalej zachováva neformálny ráz a charakter otvoreného priestoru pre všetkých záujemcov o stretanie sa s mladou literatúrou a o otvorenú literárnu komunikáciu.
Cloué

Poloha

Obec má rozlohu 12,21 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 444 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Al-džamá’atu 'l-islámíjatu (Ázia)

(Al-)džamá’atu 'l-islámíjatu alebo (Al-)džamá’a al-islámíja (v médiách často nesprávne Džamá islámíja alebo Džamáa islámíja; preklady a prepisy pozri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu) je teroristická organizácia, ktorá spolupracuje s teroristickou sieťou al-Káida a bojuje za vytvorenie islamského štátu na území južného Thajska, Malajzie, Indonézie a južných Filipín.
Mediálne zrejme najznámejším vodcom skupiny Al-džamá’atu 'l-islámíjatu bol Malajzijčan Noordin Top, zabitý pri policajnej razii na Jáve v roku 2009. Tento terorista sa prihlásil k zodpovednosti za bombové útoky na reštaurácie na indonézskom ostrove Bali v roku 2005, s bilanciou 20 obetí.
Noordin bol takisto obviňovaný z vedúcej úlohy v ďalších atentátoch na Bali. Tie v roku 2002 pripravili o život 202 ľudí, prevažne austrálskych turistov. Pripisujú sa mu aj útoky v rokoch 2003-2004, ktoré si v indonézskej metropole Jakarta vyžiadali vyše 20 mŕtvych.
Podľa politických analytikov Noordin a jeho stúpenci vytvorili aj ďalšiu organizáciu, ktorá údajne vznikla v dôsledku sporov vnútri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu ohľadne atentátov, ktoré zabíjali aj nevinných moslimov. Noordinovo nové zoskupenie dostalo meno Tanzím káidat al-džihád (Tanzim Qaedat al-Jihad, Organizácia pre základňu svätej vojny) a jeho pôsobnosť sa vzťahuje na Indonéziu, Malajziu, Brunej a Filipíny.
Chorvátska kuna

Chorvátska kuna je platidlo, ktoré sa používa v Chorvátsku. V novodobej histórii sa do obehu dostala v júni 1994, kedy nahradila chorvátsky dinár. Kuna predtým už existovala počas druhej svetovej vojny, kedy štát Juhoslávia fakticky neexistoval.
ISO 4217 kód kuny je HRK, jedna kuna sa delí na 100 lipa. Kurz k euru je fixovaný na 7,35 HRK = 1 EUR.
Mince: 1, 2, 5, 10, 20, 50 lipa, 1, 2, 5 kn
Bankovky: 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1000 kn
Littenheim

Poloha

Obec má rozlohu 4,21 km². Najvyšší bod je položený 258 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
King’s Cross St. Pancras (stanica metra)

História

Prvá podzemná stanica na King's Cross bola otvorená v roku 1863 ako súčasť pôvodnej časti Metropolitan Railway, a následne bola prestavaná v rokoch 1868 a 1926.
Nástupištia vtedajšej Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway (dnešná Piccadilly Line) boli otvorené v decembri 1906 a City & South London Railway (dnešná Northern Line) dosiahla King's Cross na jar roku 1907. Nové nástupištia pod-povrchových liniek Londýnskeho metra boli otvorené v roku 1941 aby sa uľahčil cestujúcim prestup medzi podzemnými a pod-povrchovými linkami. Časť z pôvodných nástupíšť v súčasnosti slúži ako King's Cross Thameslink, avšak i táto časť bude uzavretá, keď sa stanica Thameslink presunie do stanice St Pancras. Jedno z týchto zatvorených nástupíšť je možné vidieť pri ceste vlakom medzi dnešnou stanicou a stanicou Farringdon.
S otvorením druhého úseku Victoria Line boli 1. decembra 1968 sprevádzkované aj jej nástupištia na stanici King’s Cross St Pancras.
18. novembra 1987 sa stanica stala dejiskom hrozivého požiaru, ktorý si vyžiadal 31 ľudských životov. Príčinou požiaru bola zápalka vhodená do strojovne eskalátoru. Ako dôsledok požiaru boli sprísnené protipožiarne opatrenia na staniciach London Underground, zlepšil sa výcvik pracovníkov a eskalátory s drevenými schodmi boli vymenené. Existujúci zákaz fajčenia na staniciach bol ešte viac sprísnený.
7. júla 2005 sa práve z tejto stanice rozišla štvorica bombových atentátnikov k nástupištiam Circle a Piccadilly Line a na povrch do autobusu číslo 30. Explózie si vyžiadali smrť 52 ľudí z toho najviac zomrelo vo vlaku Piccadilly Line medzi stanicami King's Cross St Pancras a Russel Square - 26.
Pozri aj: Výbuchy v Londýne 7. júla 2005

Plánovaný rozvoj

Podzemná časť stanice prešla rozsiahlymi prestavbami v snahe zvýšiť priechodnosť a prevádzkovú kapacitu s ohľadom na očakávaný nárast cestujúcich s otvorením Channel Tunnel Rail Link. Predajne lístkov v hlavnom vestibule boli dlho zatvorené až do mája 2006. Rozšírená stanica by mala mať celkovo tri vestibuly.
Pôvodný vestibul bol rozšírený a zmodernizovaný. Západný vestibul sa nachádza pod priečelím stanice St Pancras na Euston Road a poskytuje cestujúcim spojenie do železničnej stanice St Pancras. Oba vestibuly boli otvorené 28. mája 2006. Tretí, severný vestibul, sa má nachádzať na západ od železničnej stanice King's Cross. Tento by mal byť dokončený na jeseň roku 2009.