google/wiki40b huggingface dataset:
Národný park Nízke Tatry

Poloha

Rozkladá sa na území Banskobystrického (okres Banská Bystrica a Brezno), Žilinského (okres Ružomberok a Liptovský Mikuláš) a Prešovského kraja (okres Poprad). Park bol založený v roku 1978 a spočiatku zaberal plochu 811 km² a ochranné pásmo 1 240 km², spolu 2 051 km². Jeho hranice boli upravené v roku 1997, kedy bola jeho celková plocha zredukovaná na 1 830 km².
Najvyšší vrch je Ďumbier 2 043 m n. m. Pod vrchom Kráľova hoľa pramenia štyri slovenské rieky, Váh, Hron, Hnilec a Hornád.

Flóra a fauna

Dominujúcim rastlinným spoločenstvom v NP Nízke Tatry je les, ktorý pokrýva asi 70% z celkovej rozlohy. Plošne najrozšírenejšie sú zmiešané lesy s bukom lesným (Fagus sylvatica), jedľou bielou (Abies alba), smrekom obyčajným (Picea abies), javorom horským (Acer pseudoplatanus), javorom mliečnym (Acer platanoides) a jaseňom štíhlym (Fraxinus excelsior), ktoré prevládajú v západnej a južnej časti národného parku.
Približne od 1500 m n.m. začínajú porasty kosodreviny, ktoré boli na mnohých miestach v minulosti činnosťou človeka odstránené. Vďaka hustým a vzájomne poprepletaným konárom kosodreviny v tejto zóne môžeme vidieť len málo vzrastom vyšších druhov, najčastejšie sú brusnica čučoriedková i obyčajná (Vaccinium myrtillus, V. vitis-idaea) a tráva metluška krivolaká (Avenella flexuosa).
Veľmi hodnotná a zaujímavá flóra je na vápencových bralách a sutinách. V oblasti Demänovských vrchov a Salatína sú prítomné všetky typické druhy rastlín, ktoré na Slovensku možno vidieť v týchto biotopoch. Horné okraje skál zaberajú presvetlené reliktné porasty borovice lesnej (Pinus sylvestris) s poniklecom slovenským (Pulsatilla slavica), ranostajom pošvatým (Coronilla vaginalis), dušovkou alpínskou (Acinos alpinus).
Rôznorodé typy biotopov, členitý reliéf, rozľahlosť a neprístupnosť niektorých častí územia podmieňuje aj druhovú pestrosť živočíšstva.
Žijú tu takmer všetky západokarpatské horské a vysokohorské druhy, z ktorých viaceré sú endemické a reliktné. Domov tu nachádzajú vzácne druhy hmyzu a iného drobného živočíšstva, ale i veľké cicavce, vzácne šelmy a početné vtáctvo.
Medzi najznámejšie živočíchy Nízkych Tatier patrí kamzík vrchovský tatranský (Rupicapra rupicapra tatrica). Súčasná populácia kamzíka v Nízkych Tatrách žije vyše 30 rokov. Je potomstvom 30 jedincov, ktoré boli do tohto územia postupne umelo vypustené z Vysokých a Belianskych Tatier v polovici 70-tych rokov 20. storočia.

Geomorfológia

Nízke Tatry sú geomorfologicky jednotný celok. Z hľadiska geologickej stavby patria k dvom odlišným pásmam centrálnych Západných Karpát. Západná ďumbierska časť (Ďumbierske Tatry, najvyšší vrch Ďumbier 2 043 m n. m.) patrí k pásmu jadrových pohorí, východná kráľovohoľská časť (Kráľova hoľa) k veporskému pásmu. Obe časti sú od seba oddelené sedlom Čertovica.
Kóny

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1228, kedy kráľ Ondrej II. venoval územie darovacou listinou Demeterovi z rodu Téthovcov. Darovaciu listinu neskôr obnovil kráľ Ladislav II. ako aj kráľ Matej Korvín. Na konci 16. storočia patrila obec kráľovskej komore. V roku 1641 dedinu spustošili vojská Františka Nádašdyho.
Dominantou Kónyu je barokový kostol z roku 1723, ktorého patrónom je svätý Michal. Každoročne sa na jeho počesť 29. septembra konajú hody spojené s kultúrnym podujatím v duchu "rozlúčkového tanca", tzv. Kónyi verbunk. V obci sa nachádza niekoľko pozoruhodných sôch ktorými sú posiate cestičky v celej obci. Z nich najznámejšia je socha svätého Jána Nepomuckého. Mená hrdinov padlých vo svetových vojnách sú vyryté na mramorovej tabuli kostola, resp. na Soche hrdinov.
Etrog

Etrog alebo esrog  (hebr. אתרוג‎) je (v judaizme významný) plod citrusovej rastliny zaraďovanej buď ako odroda (kultivar alebo varieta) druhu citrónovník citronátový (t.j. ako Citrus medica 'Ethrog' alebo ako Citrus medica var. ethrog) alebo ako samostatný druh Citrus limonimedica.

Význam

Etrog sa používa sa pri rituáli mávania počas židovského sviatku Sukot. Ide o jeden zo štyroch druhov (arba'a minim), používaných počas tohto sviatku. V biblii je označený ako pri ec hadar, čo býva interpretované ako „krásne ovocie“ alebo tiež „ovocie pretrvávajúce (ha-dar) na strome z roka na rok“.
Do diaspóry sa dováža z oblasti Stredomoria, najmä potom z Izraela. Talmud predpisuje, že etrog musí byť čerstvý, celý a bez kazu. Jeho výberu a preprave sa venuje veľká pozornosť, z dôvodu, aby bola dodržaná micva (predpis) sviatku. Veľmi záleží na tvare, farbe a iných jeho vlastnostiach. Dáva sa pozor na piestik (pitam), ktorý nesmie byť poškodený. Ak sa plod v prírodnom stave vyskytuje bez piestika, nepovažuje sa za chybný a je kóšer (spôsobilý na splnenie micvy).
Moustiers-Sainte-Marie

Poloha

Moustiers-Sainte-Marie má rozlohu 87,97 km². Najvyšší bod je položený 1 729 m n. m. a najnižší bod 474 m n. m.

Obyvateľstvo

Moustiers-Sainte-Marie má 718 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
The Isley Brothers

Dejiny

Pôvodne začali ako doo-wop/rhythm and bluesová kapela, ktorá sa sformovala v roku 1957. Kapelu tvorili bratia O'Kelly, Sally Bell, Rudy, Ronnie Isleyovi. V roku 1962, kedy prebiehala vlna twistu, úspešne skórovali s hitmi ako "Shout" či "Twist and Shout". Potom ako sa menila éra, menil sa aj ich repertoár. Presedlali na soul potom na funk, rock a neskôr aj na disco. Kapela patrí medzi skupiny, ktoré často samplovali hip-hopoví umelci. Piesne kapely Isley Brothers samplovali umelci ako 2Pac, Outkast, Ice Cube, Bony Thugs-n-Harmony, J Dilla, UGK, či The Notorious B.I.G..
Skúška života

Dej

Peter Bowman je americký staviteľ, ktorý bol práve v Južnej Amerike, aby postavil most. Bol však unesený. Jeho manželka si najala špeciálneho agenta na únosy a výkupné a spoločne začali pracovať na jeho záchrane. Agent sa však do Alice Bowmanovej zamiluje...
Strážov (geomorfologická časť)

Vymedzenie

Územie zaberá severnú časť podcelku Zliechovská hornatina, no zároveň celých Strážovských vrchov. Zo severu je Strážov ohraničený Rajeckou a Domanižskou kotlinou, ktoré patria do Žilinskej kotliny, nasledujú Súľovské skaly (podcelok Súľovských vrchov) a Podmanínska pahorkatina (podcelok Považského podolia). Západným smerom nadväzuje Trenčianska vrchovina (podcelok Strážovských vrchov) s časťami Butkovská brázda, Teplická vrchovina a Porubská brázda. Južným smerom pokračujú časti Zliechovskej hornatiny, Belianska vrchovina, Zliechovská kotlina, Čičmianska kotlina a Javorinka. Údolie Rajčanky na východe oddeľuje geomorfologickú časť Lúčanskej Malej Fatry, Kľak.

Ochrana územia

Veľká časť územia Strážova je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Strážovské vrchy. Osobitne chránenou oblasťou je národná prírodná rezervácia Strážov.

Turizmus

Táto časť Strážovských vrchov je turisticky atraktívna, čo platí najmä pre okolie vrchu Strážov. Oblasť je vybavená sieťou značených turistických chodníkov, spájajúcich atraktívne lokality regiónu.
Bystrická dolina (Veľká Fatra)

Bystrická dolina je situovaná v južnej časti Veľkej Fatry.
Preteká ňou potok Bystrica. Prechádza ňou asfaltová cesta a s ňou aj žlto-značkovaný chodník z Dolného Harmanca na Kráľovu studňu.
Eastern Test Range

The Eastern Test Range je raketová oblasť pridružená k odpaľovaniu riadených striel a rakiet zo základne vzdušných síl v Cape Canaveral a z Kennedyho vesmírneho strediska. Oblasť je pod kontrolou Vojenského letectva Spojených štátov. Rozloha oblasti začína na odpaľovacích rampách v myse Canaveral a v Merritt Island a rozširuje sa smerom na východ a juh cez Atlantický oceán až do Indického oceánu. Do roku 1964 bola oblasť známa ako Atlantická raketová oblasť (Atlantic Missile Range).
Oblasť sa skladala z pobrežného pásma a morských sledovacích miest. "Od januára 1960, Eastern Range zahŕňa 13 hlavných stanovísk, približne 91 vzdialených miest, flotilu lodí a tri námorné doplňovacie stanice. Od septembra 1963 sa oblasť rozšírila okolo Mysu Južnej Afriky až k ostrovu Mahé v Indickom oceáne." Napokon všetky morské sledovacie miesta a veľa z pozemných staníc boli nahradené satelitným sledovaním, obsahujúcim TDRS (Tracking and Data Relay Satellite).
Barfleur

Poloha

Obec má rozlohu 0,6 km². Najvyšší bod je položený 8 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 643 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Membránový transport

Membránový transport je termín používaný vo fyziológii a molekulárnej biológii a označuje súbor mechanizmov umožňujúcich prestup látok cez plazmatickú membránu. Bunková membrána je polopriepustná (semipermeabilná) – prenikať do bunky (alebo jej organel) alebo z nej unikať tak môžu len niektoré látky, pričom tento prestup je až na malé výnimky riadený.
Najvýznamnejšou hodnotou membránového transportu je gradient, ktorý môže byť koncentračný (na jednej strane membrány je látka vo vyššej koncentrácii ako na druhej) alebo elektrický. Transport látok v smere gradientu sa označuje ako pasívny a nevyžaduje energiu, transport proti smeru gradientu je aktívny a energiu vyžaduje (vo forme štiepenia ATP).

Jednoduchá difúzia

Takýmto spôsobom prenikajú do a z bunky prakticky voľne látky rozpustné v tukoch, pre ktoré nie je dvojvrstvová fosfolipidová membrána prekážkou. Okrem týchto látok do cez membránu difúziou prenikajú malé molekuly ako CO₂, kyslík a niekedy voda. 
Difúzia prebieha v smere gradientu a jej rýchlosť ovplyvňuje veľkosť resp.strmosť gradientu, teplota, plocha a priepustnosť membrány pre danú látku.

Pasívny

Tento spôsob transportu je pasívny a nespotrebúva energiu.

Aktívny

Na svoje fungovanie spotrebúva energiu vo forme štiepenia ATP. Typickým a najrozšírenejším príkladom je Na⁺-K⁺ pumpa, ktorá sa vyskytuje v membránach prakticky všetkých buniek a ktorá udržuje stabilný pomer koncentrácií týchto iónov v bunke a mimo nej. Transportuje Na⁺ von z bunky a K⁺ do bunky a spotrebúva jednu až dve tretiny energie bunky. Transportný proteín má ATP-ázovú aktivitu, štiepi ATP na ADP a fosfát na následne uvoľnená energia stačí na prenos 3 Na⁺ von a 2 K⁺ do bunky. Rýchlosť transportu ovplyvňuje pri dostatku energie iba rýchlosť samotného transportného proteínu a jeho počet na membráne.

Primárne aktívny

Primárne aktívny transport prebieha proti smeru elektrochemického gradientu a vyžaduje preto energiu.

Sekundárne aktívny

Tento systém pre svoje fungovanie nepotrebuje energiu priamo a je preto de facto pasívny. Pracuje však vždy v spojení s iným systémom, ktorý energiu spotrebúva. Ak tieto systémy transportujú dve látky rovnakým smerom, označuje sa ako symport, ak každá smeruje na opačnú stranu membrány, antiport.
Auberchicourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,12 km². Najvyšší bod je položený 63 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 628 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Evenkovsko

Evenkovsko (do roku 2000 Evenkia, do 1.6. 2010 Evensko), dlhý tvar Evenkovský autonómny okruh, bol do konca roka 2006 autonómny okruh Ruska v rámci Krasnojarského kraja; od 1.1.2007 je priamou súčasťou Krasnojarského kraja ako zvláštna administratívna jednotka.
John Bonham

Mladosť

Bonham sa narodil 31. mája 1948 v Redditch (Worcestershire, Anglicko), Joan a Jackovi Bonhamovým.
Prvýkrát sa učil hrať na bicie v piatich rokoch, keď si zostavil biciu súpravu zo sudov a plechoviek od kávy a napodobňoval svoje idoly Gene Krupu a Buddy Richeho. V desiatich rokoch mu matka dala malý bubon. Prvú ozajstnú biciu súpravu, Premier Percussion, dostal od otca keď mal pätnásť rokov. Bonham nikdy nechodil na hodiny hry na bicie, riadil sa len radami ostatných bubeníkov z Redditch. Keď bol ešte v škole, hrával príležitostne ako náhradník v kapelách ako Blue Star Trio, v rokoch 1962-63, a v roku 1963 s Gerry Levene & the Avengers.
Bonham navštevoval Lodge Farm Secondary Modern School, kde mu jeho triedny učiteľ do hodnotenia napísal "Raz skončí buď ako smetiar alebo ako milionár". Po opustení školy v roku 1964 pôsobil vo firme svojho otca ako tesársky učeň a bubnoval v rôznych miestnych kapelách. V roku 1964 sa Bonham dostal do jeho prvej polo-profesionálnej skupiny, Terry Webb and the Spiders a v tom istom čase stretol svoju budúcu manželku Pat Phillipsovú. Hral tiež v ďalších birminghamských skupinách ako The Nicky James Movement a The Senators, ktorí v roku 1964 vydali nie príliš úspešný singel "She's a Mod". Bonham sa v tom čase začal venovať bicím naplno. O dva roky neskôr sa pridal k skupine A Way of Life, ale ta sa skoro stala neaktívna. Zo zúfalstva a nedostatku pravidelného príjmu sa pridal k bluesovej skupine Crawling King Snakes, ktorej sólovým spevákom bol mladý Robert Plant.
V roku 1967 vyzvali členovia skupiny A Way of Life Bonhama k návratu a on súhlasil, aj keď bol v tomto období v stálom kontakte s Plantom. Keď sa Plant rozhodol založiť skupinu Band of Joy, Bonham bol vybraný ako bubeník. Skupina vydala niekoľko demo snímkov, ale ani jedno album. V roku 1968 poriadal americký spevák Tim Rose turné po Spojenom kráľovstve a pozval Band of Joy aby zahajovali jeho koncerty. Keď sa Rose vrátil po niekoľkých mesiacoch na ďalšie turné, bol Bonham pozvaný, aby v spevákovej skupine bubnoval, čo pre Bonhama bolo pravidelným zdrojom príjmov.
Sigogne

Poloha

Obec má rozlohu 22,16 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 005 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Odontoblast

Odontoblasty sú bunky, ktoré lemujú vnútorný povrch zuba a oddeľujú ho od dreňovej dutiny (cavum pulpae). Objavujú sa už v 17 – 18. týždni vnútromaternicového vývoja a vydržia až do smrti organizmu, pokiaľ nie sú zničené chorobami či nesprávnou starostlivosťou o ústnu dutinu. Postupne zanikajú iba tie, ktoré sa nachádzajú v v okolí hrotu koreňa zuba. Ich hlavnou biologickou funkciou je dentinogenéza – vylučovanie predentínu, z ktorého mineralizáciou vznikne zubovina (dentín) – modifikácia kostného tkaniva, ktorá neobsahuje ani kostné lamely, ani cievy.

Morfológia

Tieto ektomezenchymálne elementy sú epiteloidne usporiadané, majú vzhľad vysokých a štíhle, cylindrických buniek. Ich pretiahnuté jadro je uložené skôr v bazálnej časti cytoplazmy, zatiaľ čo z apikálneho pólu vychádza dlhý, tenký a rozvetvený cytoplazmatický výbežok, tzv. Tomesovo vlákno (lat. fibrae dentini). Jeho vnútro vystiela veľmi tenká vrstva mukopolysacharidového materiálu. Tieto vlákna radiálne a v hojnom počte prestupujú celou dentínovou matrix. Vedú malými tzv. dentínovými kanálikmi (lat. canaliculi dentis), ktoré sa na rozhraní dentínu a skloviny bohato vetvia a niekedy zasahujú až do samotnej skloviny. Na 1 mm² plochy ich pripadá 12 000 až 75 000 a spôsobujú na preparátoch zubov charakteristické radiálne žíhanie dentínu – Schregerove prúžky (lat. striae dentini alternatae). Kanáliky sú esovito prehnuté: konvexita prvého ohybu smeruje k hrotu zubného koreňa a nachádza sa bližšie k dreňovej dutine, naopak konvexita druhého ohybu je obrátená ku korunke a leží bližšie k vonkajšiemu povrchu dentínu. Priemer dentínových kanálikov na dreňovej strane dentínu dosahuje 3 – 4 mikrometre, ale na distálnych koncoch sa postupne zmenšuje. Medzi susednými výbežkami sú časté anastomózy, čiže funkčné spojenia. V cytoplazme odontoblastu sa nachádzajú vláknité mitochondrie, granulárne endoplazmatické retikulum a silne rozvinutý Golgiho aparát. Tomesove vlákna, na rozdiel od tela odontoblastu, majú len drobné mitochondrie, prakticky chýba endoplazmatické retikulum a ribozómy, ale sú bohaté na mikrotubuly a mikrofilamenty.

Tvorba dentínu

Predentín je produkovaný len časťou buniek privrátenou k dentínu. Z Golgiho aparátu sa uvoľňujú vakuoly, ktoré putujú apikálnym smerom. Ich obsah sa zahustí a potom sú tieto matrixové vezikuly exocytózou uvoľňované z odontoblastu. Obsahujú jemné kryštály hydroxyapatitu, ktoré rastú a slúžia ako kryštalizačné jadrá pre ďalšie ukladanie minerálov na okolitých kolagénových fibrilách, čím vzniká dentín. Odontoblasty, na rozdiel od osteoblastov, neležia vo vnútri dentínu v základnej hmote, ale sú v dreňovej dutine na jeho vnútornom povrchu.
Laires

Poloha

Obec má rozlohu 8,64 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 331 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bredene

Obyvateľstvo

Obec má približne 16 202 obyvateľov (2010).
Bédeille (Ariège)

Poloha

Obec má rozlohu 9,46 km². Najvyšší bod je položený 590 m n. m. a najnižší bod 330 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 85 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Reálna definícia

Reálna definícia alebo vecná definícia je definícia, ktorá sa vzťahuje na predmety alebo vlastnosti, na triedy predmetov alebo vlastností a vyjadruje výsledok poznania ich podstaty.
Wichita

Wichita je najväčšie mesto v americkom štáte Kansas a 49. najväčšie mesto v USA. Má rozlohu 359,8 km² a žije tu 355-tisíc obyvateľov.
Martina Coleová

Martina Coleová (* 1959, Essex) je anglická spisovateľka kriminálnych románov.
Vo väčšina jej románov je protagonistom žena a antihrdina, mnohé sú zasadené do prostredia írskej komunity v okolí Londýna.
V roku 2006 získala za román The Take ocenienie British Book Awards v kategórii The Crime Thriller of the Year.
Moskvič

História

Firma bola založená v roku 1929 a od roku 1930 pôsobila pod názvom Štátny automobilový závod Komunistickej internacionály mládeže. Vyrábala licenčné autá Ford a nákladné automobily GAZ (v rokoch 1933 – 1939 bola pobočkou GAZ-u). Od roku 1940 mala vlastný model KIM 10 založený na Forde Prefect. V roku 1941 sa kvôli druhej svetovej vojne výroba preorientovala na vojenskú produkciu. V roku 1945 sa firma premenovala na Závod malolitrážnych automobilov (ZMA), neskôr Moskovský závod malolitrážnych automobilov (MZMA) a začali sa v nej vyrábať vozidlá Opel Kadett pod názvom Moskvič 400 na trofejnej výrobnej linke určenej na výrobu Kadettov.
Podľa vozidla Opel Kadett sa vyrobilo ešte niekoľko typov, od päťdesiatych rokov však boli vyrábané vlastné typy. Druhá polovica päťdesiatych rokov a šesťdesiate roky boli najúspešnejším obdobím automobilky. V roku 1956 začala výroba Moskvičov 402 a o dva roky neskôr bol modernizovaný a premenovaný na Moskvič 407. V roku 1962 došlo k ďalšej modernizácii a nový model sa volal Moskvič 403. Ďalšou modernizáciou bol Moskvič 408 z roku 1964, ktorý už mal úplne nový vzhľad, nielen malé úpravy ako jeho predchodcovia. V októbri 1967 bola zahájená výroba Moskvičov 412 s novým motorom. Základ bol stále založený na modeli 403. Súčasne s novým Moskvičom 412 sa vyrábal aj starý Moskvič 408. V roku 1968 došlo k premenovaniu na Automobilový závod Leninského Komsomolu (AZLK, Avtomobiľnyj zavod Leninskovo Komsomola). Modely 408 a 412 sa vyrábali až do roku 1975, kedy ich nahradili Moskviče 2138 (vychádzal z Moskviča 408) a Moskviče 2140 (modernizácia Moskviča 412).
V roku 1986 bol predstavený model 2141 (Aleko). Jediná prevzatá vec zo starších modelov bol motor. Telo bolo čiastočne prevzaté z vozidla Simca 1307 a umiestnenie motora pochádzalo z Audi 80. Od roku 1991 niesla firma meno Moskvič. Koncom deväťdesiatych rokov začala automobilka krachovať, čiastočne kvôli vývoju modelu 2142 – „Ivan Kalita“. V roku 2001 sa prestali vyrábať všetky automobily a 29. februára 2006 firma oficiálne skrachovala. V jej halách sa dnes vyrábajú automobily Renault.
Šľachta Bratislavskej stolice

Šľachta Bratislavskej stolice je slovenská jednozväzková špecializovaná encyklopédia, ktorá sa zaoberá históriou šľachtických rodov v Bratislavskej stolici a ich erbami. Vyšla vo vydavateľstve Agentúra LUIGI v roku 2004 v edícii Series Nobilium.

Štruktúra

Encyklopédia má rovnakú štruktúru ako Lexikón erbov šľachty na Slovensku I : Trenčianska stolica z roku 2000 (nie je však s touto sériou zhodný vonkajším dizajnom). Východiskom pre spracovanie je súpis šľachty z roku 1650, pričom encyklopédia obsahuje mimobratislavské rody, bratislavské majú mať samostatné spracovanie.
Po Úvode nasleduje stať „Niektoré významné rody Bratislavskej stolice neuvedené v súpise“, edičná poznámka a ďalej nasledujú abecedne zoradených 591 hesiel o jednotlivých rodoch. Štruktúra hesla: tučne vysádzaný názov rodu, prepis rodu podľa súpisu z roku 1650 a miesto, kde v stolici žil. Nasledujú poznatky o pôvode rodu, významných príslušníkoch, ich majetkových pomeroch a zamestnaní. Záver tvoria údaje o erbe, jeho zachovaných variantoch a ak je zachovaná predloha tak aj miniatúra s opisom.
Po heslách nasleduje farebná príloha, ktorá obsahuje vyobrazenia vybraných 159 erbov. Následne zoznam použitej literatúry a prameňov a encyklopédiu ukončuje zhrnutie v nemčine a angličtine.

Recepcia

Ján Lukačka v recenzii najviac vytýkal encyklopédii spôsob zápisu rodových mien „Celkom jasná je snaha o návrat k maďarskej ortografii, ktorá sa v odbornej spisbe zafixovala už v druhej polovici 19. stor.“ Okrem uvedenej (maďarskej/nemeckej) podoby mena chýba slovenská. Autori pravdepodobne nepočítali s možnosťou, že niektoré z nich by mohli byť slovenského pôvodu.
Celkovo hodnotí: „…autori sa vo svojej práci poctivo usilovali o prehĺbenie doterajších vedomostí o šľachte žijúcej na území Bratislavskej župy v 16.-19. stor. Oceniť treba najmä skutočnosť, že pri svojich výskumoch využili mnohé doteraz nepublikované pramene. Pri niektorých rodoch sa bez zdráhania priznávajú, že súčasný stav výskumu im neumožňuje sprístupniť konkrétnejšie údaje o skúmanom rode. V budúcnosti by sa však žiadalo, aby sa o takýchto zásadných otázkach, ako je napr. prepis rodových mien, poradili so staršími a skúsenejšími odborníkmi.“
Knižná revue: „Dielo je cenným edičným počinom v oblasti slovenskej heraldickej a genealogickej tvorby, užitočným pre profesionálov historických a iných vied, ako aj pre vnímavých laických čitateľov, ktorí sa zaujímajú o dejiny svojej vlasti a majú cit pre kultivované a obsažné knihy.“
Špirálová galaxia s priečkou

Špirálová galaxia s priečkou alebo špirálovitá galaxia s priečkou je špirálová galaxia, ktorej špirálové ramená vychádzajú nie z jadra galaxie, ale až z koncov tzv. priečky, v ktorej strede je jadro galaxie. Galaktická priečka je pritom približne obdĺžnikovité pásmo jasných hiezd.
Z priečky vzchádza jedno alebo viacero ramien. Špirálové galaxie s priečkou patria do jednej zo štyroch tried Hubblovej klasifikácie galaxií. Označujú sa ako SB a podľa stupňa rozvinutia ramien rozoznávame ešte podtypy SBa , SBb a SBc. SBa má na jadre najtesnejšie navinuté ramená a SBc má zase ramená najviac otvorené. Naša Galaxia je podľa najnovších výskumov takisto špirálová galaxia s priečkou.
Gagauzština

Zápis

Do konca 19. storočia neexistovala písaná forma gagauzštiny. Prvá abeceda, ktorú zostavil roku 1895 ruský etnograf V. A. Moškov, vychádzala z cyriliky a bola doplnená o značné množstvo pridaných znakov. Druhú abecedu, ktorá sa viac podobala ruskej cyrilike, zostavil medzi rokmi 1909 až 1914 gagauzský učiteľ M. Çakir, ktorý takisto v roku 1932 zostavil takisto gagauzskú abecedu vychádzajúcu z latinky. V medzivojnovom období bolo Gagauzsko súčasťou Rumunského kráľovstva. Rozhodnutím Najvyššieho sovietu Moldavskej SSR bola pre gagauzštinu roku 1957 oficiálne zavedená abeceda vychádzajúca z cyriliky. Tá s drobnými úpravami platila až do roku 1996, keď sa zaviedla súčasná latinská abeceda.
Prochodna

Opis

Jaskyňa Prochodna sa nachádza blízko pri ceste vedúcej z dediny Karlukovo do mesta Lukovit v rozsiahlom krasovom území približne 2 km od dediny Karlukovo. Nachádza sa v nadmorskej výške 250 m n. m. Jaskyňa má dva vstupy a svojou dĺžkou 365 metrov je najdlhším jaskynným tunelom v Bulharsku. Vplyvom erózie vznikli v strope jaskyne dve takmer rovnako veľké diery pripomínajúce oči. Z tohto dôvodu je jaskyňa v Bulharsku známa aj pod názvom Očite na Boga (bulh. Очите на Бога, doslova Božie oči). Jaskyňa bola sformovaná v období neskorej kriedy pred 66 – 68 miliónmi rokov a je prevažne vápencového pôvodu.

Ochranný štatút

Prírodná pamiatka s výmerou 1,5 hektára od roku 1962 pod oficiálnym názvom Karlukovský krasový komplex - jaskyňa Prochodna (bulh. Карлуковски карстов комплекс – Пещера проходна). Predmetom ochrany je jaskyňa samotná.