google/wiki40b huggingface dataset:
Rexingen (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 2,32 km². Najvyšší bod je položený 279 m n. m. a najnižší bod 233 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 191 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cosqueville

Poloha

Obec má rozlohu 10,9 km². Najvyšší bod je položený 85 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 573 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oshawa

Dejiny

Korene Oshawy sú spojené s automobilovým priemyslom, špeciálne s kanadskou divíziou firmy General Motors, zvanou General Motors Canada. Založená bola v roku 1876 ako McLaughlin Carriage Company. Riaditeľstvo General Motors of Canada je stále v meste. Dom zakladateľa a riaditeľa firmy, Parkwood Estate, je národnou historickou pamiatkou Kanady.
Najstaršie známky osídlenia pochádzajú z 15. storočia. V roku 1849 bola Oshawa založená ako obec („village“). Jej prístav bol v tom čase známy ako Port Sydenham a bol približne 5 kilometrov od mesta. V roku 1856 prišla do Oshawy železnica. V roku 1876 Robert McLaughlin premiestnil svoju firmu na výrobu kočov do Oshawy a v roku 1907 firma začala vyrábať autá. 8. marca 1924 získala Oshawa označenie mesto („City“).

Ekonomika a doprava

Oshawou prechádza diaľnica 401 a diaľnica 407. Nachádza sa tu letisko Oshawa Executive Airport, prístav a železničné trate spoločností CN a CP. Železničnú dopravu poskytujú spoločnosti VIA (diaľkovú) a GO Transit (regionálnu) a Durham Regional Transit (mestskú hromadnú dopravu).

Inštitúcie

V meste sídlia tri vysokoškolské inštitúcie, Durham College, Trent University Durham a Ontario Tech University.

Umenie

V meste sídli filharmonický orchester Ontario Philharmonic a Regent Theatre. Galéria Robert McLaughlin Gallery vlastní približne 4 000 diel, Canadian Automotive Museum prezentuje automobilovú históriu Kanady a Oshawa Museum približuje históriu mesta.

Šport

V Oshawe je štadión Tribute Communities Centre, sídlom tímu Oshawa Generals. V Oshawe sa konali Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2003 a Majstrovstvá sveta v lakrose žien 2013.
Ján Matolai

Životopis

V roku 1711 žiak banskobystrického gymnázia (zapísaný ako Matula), kde ho učil aj Matej Bel, od roku 1715 študoval teológiu vo Wittenbergu. Blízky spolupracovník Mateja Bela pre jeho Prodromus napísal stať o šopronskom vinohradníctve, spolupracoval s ním na príprave opisu uhorského poľnohospodárstva (De rustica Hungariae). Od roku 1720 robil pod jeho vedením základný výskum Bratislavskej stolice, výsledky predložil roku 1729 v rukopise Commentatio in inclytum comitatum Posoniensem facta anno 1729. Zakladateľ ampelografie na Slovensku.
Saint-Amans-de-Pellagal

Poloha

Obec má rozlohu 14,51 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 226 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maché

Poloha

Obec má rozlohu 18,13 km². Najvyšší bod je položený 62 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 328 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pedagogické vedy

Pedagogické vedy sú vedy z oblasti pedagogiky.
Aubure

Poloha

Obec má rozlohu 4,9 km². Najvyšší bod je položený 1 144 m n. m. a najnižší bod 727 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 419 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stanca

Stanca (tal. ottava rima) je forma básne, ktorá vznikla v 13. storočí v talianskej trubadúrskej poézii. Má jednu slohu s ôsmimi veršami, ktoré sa rýmujú podľa vzoru: ab-ab-ab-cc. Rytmicky je verš utvorený z päťstopého jambu a desiatich slabík.

Stanca francúzska

Francúzska poézia inkorporovala taliansku stanzu do novovznikajúcej renesančnej poetiky. Stancu písali v tvare od štvorveršovej slohy až po štrnásťveršovú. Rým zostal striedavý. Pri štrnásťveršovej obvykle posledné dva verše mali zhodný rým. Výnimkou je nóna s deviatimi veršami. Prvý, kto použil stancu je Jean de Lingendes v poéme "Premeny pastierky Iris" uverejnenej v antológii roku 1605.
Liga majstrov UEFA 2019/2020

Liga majstrov UEFA 2019/2020 je 65. ročník klubovej súťaže pre najlepšie európske futbalové tímy.
Finále sa odohrá na Atatürkovom olympijskom štadióne v Istanbule, najväčšom meste Turecka. Víťaz Ligy majstrov UEFA 2019/20 získa právo hrať proti víťazovi Európskej ligy UEFA 2019/20 v zápase Superpohára UEFA 2020 a zároveň získa právo štartu na Majstrovstvách sveta klubov 2020 v Katare. Víťaz bude nasadený do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2020/21, ale ak by si právo štartu vybojoval aj umiestnením v domácej súťaži, do skupinovej fázy sa posunie majster Holandska (víťaz Eredivisie 2019/20).
Obhajcom titulu je Liverpool, ktorý vo finále minulého ročníka zdolal Tottenham 2–0.

0. predkolo

V 0. predkole boli tímy z asociácií na 52.–55. mieste rozdelené na nasadené a nenasadené podľa koeficientov UEFA. Potom boli vylosované do dvoch semifinálových zápasov, v ktorých potom hrali o postup do ďalšieho, 1. predkola. Všetky porazené tímy sa presunuli do 2. predkola Európskej ligy UEFA 2019/20.
Los prebehol 11. júla 2019 a určilo sa pri ňom obsadenie semifinále a "administratívne" domáce tímy. Zápasy semifinále sa odohrali 25. júna, finále 28. júna, všetky na štadióne Fadil Vokrri Stadium v Prištine, hlavnom meste Kosova.

2. predkolo

V 2. predkole sú tímy rozdelené do majstrovskej a nemajstrovskej časti. V nich sú tímy nasadené a nenasadené podľa umiestnenia v rebríčku. V majstrovskej časti ide o víťazov líg asociácií umiestnených na 16.–19. mieste plus víťazov 1. predkola. V nemajstrovskej časti ide o tímy umiestnené na druhom mieste líg asociácií umiestnených na 12.–15. mieste.
Víťazi postúpia do 3. predkola. Porazení z tohto predkola sa presunú do 3. predkola Európskej ligy UEFA.
Los prebehol 19. júna, prvé zápasy sa odohrali 23. a 24. júla, odvety 30. a 31. júla.

3. predkolo

V 3. predkole sú tímy rozdelené do majstrovskej a nemajstrovskej časti. V nich sú tímy nasadené a nenasadené podľa umiestnenia v rebríčku. V majstrovskej časti ide o víťazov líg asociácií umiestnených na 14.–15. mieste plus víťazov 2. predkola. V nemajstrovskej časti ide o tímy umiestnené na druhom mieste líg asociácií umiestnených na 6.–11. mieste a víťazov z 2. predkola.
Víťazi postúpia do 4. predkola. Porazení z tohto predkola majstrovskej časti sa presunú do Európskej ligy UEFA a porazení z tohto predkola nemajstrovskej časti sa presunú do základných skupín Európskej ligy UEFA.
Los prebehol 22. júla, zápasy sa odohrajú 6. a 7. augusta, odvety 13. augusta.

4. predkolo

V 4. predkole sú tímy rozdelené do majstrovskej a nemajstrovskej časti. V nich sú tímy nasadené a nenasadené podľa umiestnenia v rebríčku. V majstrovskej časti ide o víťazov líg asociácií umiestnených na 12.–13. mieste plus víťazov 3. predkola. V nemajstrovskej časti ide o víťazné tímy s 3. predkola.
Víťazi postúpia do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA. Porazení sa presunú do základných skupín Európskej ligy UEFA.
Los prebehol 5. augusta, zápasy sa odohrajú 20. a 21. augusta, odvety 27. a 28. augusta.
Od tejto fáze turnaja sa začína používať VAR (videoasistent rozhodcu).
Villeneuve-lès-Maguelone

Poloha

Obec má rozlohu 22,7 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 900 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lopejská kotlina

Vymedzenie

Kotlina je zo severu a z juhu obklopená horskými pásmami, východným i západným smerom pokračuje údolie Hrona. Na severe ležia Ďumbierske Tatry, na východe podcelky Horehronského podolia Bystrianske podhorie a Breznianska kotlina. Južne vystupujú podcelky Veporských vrchov Čierťaž a Balocké vrchy a na západe nadväzuje Bystrické podolie, patriace do Zvolenskej kotliny.

Ochrana prírody

Územie je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Nachádzajú sa tu chránené územia Mačková a Predajnianska slatina.

Doprava

Územím Hrona vedú hlavné komunikácie z Banskej Bystrice na Brezno, a to tak cesta I/66, ako aj železničná trať do Margecian. Vo východnej časti vedie Bystrianskou dolinou cesta I/72 do Liptovského Hrádku.

Turizmus

Takmer každou dolinou vedie z podhorských obcí značkovaná turistická trasa na hlavný hrebeň Nízkych Tatier. Viaceré trasy smerujú i južným smerom do Veporských vrchov.
Horúca škvrna (geológia)

Horúca škvrna (angl. hotspot) je geologická lokalita na povrchu Zeme (resp. iného telesa), kde dochádza počas dlhého obdobia (milióny rokov) k sopečnej činnosti.
Toto pomenovanie prvýkrát použil geofyzik John Tuzo Wilson v roku 1963 pri opise reťaze sopečných Havajských ostrovov v Tichom oceáne. Tam sa hlboko pod Pacifickou tektonickou platňou nachádza miesto výstupu horúceho materiálu z hranice plášťa a jadra. Horúca škvrna je „fixovaná“ a počas dlhého obdobia pohybu platne ponad ňu sa vytvorila reťaz ostrovov.
Vystupujúcemu materiálu sa hovorí aj plášťový chochol. Novšie výskumy označujú za príčinu horúcej škvrny konvekčný tepelný pohyb vo vrchnom plášti. Iná teória hovorí o tom, že vznik horúcej škvrny môže zapríčiniť pád meteoritu.
Geológovia evidujú približne 50 horúcich škvŕn na povrchu Zeme. Medzi najznámejšie patria už spomínané Havajské ostrovy, ďalej Island, Yellowstone, Galapágy a Réunion.
Drevostavba

Drevostavba je konštrukcia alebo stavebné dielo, kde hlavnú nosnú konštrukciu tvoria prvky vyrobené z dreva.
Hlavný stavebný materiál pre drevostavby ako aj pre možné nadstavby už existujúcich stavieb alebo halových objektov (môže ísť o bytovú výstavbu, ale aj o verejnú, priemyselnú, alebo športové a viacúčelové haly), je spomínané drevo. Ide o prírodný stavebný materiál, ktorý je nepoškodzuje zdravie, a vďaka svojím výborným vlastnostiam a prednostiam získal vynikajúcu povesť v oblasti stavebníctva, overenú mnohými generáciami. Svojimi vlastnosťami a cenou nebolo drevo do dnešnej doby žiadnym materiálom prekonané. Stavby z dreva materiálov na jeho báze dokážu v dnešnej dobe silno konkurovať stavbám z ocele a betónu, a ktoré prekonávajú v mnohých smeroch. Následne sú uvedené výhody drevených konštrukcií a prvkov voči ostatným materiálom. Drevostavba je ekologickým prínosom do stavebníctva napríklad šetrením energií na vykurovanie.
Drevo je zdravotne nezávadný materiál, ktorý reguluje vlhkosť, poskytujúce príjemnú klímu vo všetkých ročných obdobiach. Drevená konštrukcia pri dôslednom vyhotovení a dôslednom zaizolovaní spĺňa podmienky nízkoenergetickej stavby a pri použití potrebného technického vybavenia spĺňa podmienky pasívneho štandardu.
Pri výstavbe sa na rozdiel od betónových konštrukcií odbúrava mokrý proces výstavby, čo zároveň urýchľuje dobu výstavby. Ďalšou výhodou je okamžitá únosnosť. Odbúrava sa doba tuhnutia.
Drevené konštrukcie tiež spĺňajú podmienky pre požiarnu odolnosť podľa stanovenej normy.
Taktiež akustické vlastnosti drevených sendvičových konštrukcií sú lepšie ako pri iných konštrukciách.
Drevostavby majú v porovnaní s inými konštrukciami aj tepelno-technické vlastnosti lepšie ako klasické murované konštrukcie. Majú vysoký tepelný odpor, čím sa minimalizujú tepelné straty. V zimnom období sa objekt rýchlo vykúri a v lete je dobrým tepelným izolantom.
Veľkou výhodou sú menšie náklady na výstavbu. Cena konštrukcie je však závislá od druhu konštrukcie a pri kvalitných konštrukčných systémoch prevyšuje cenu stavieb murovaných.
Ľahšia hmotnosť drevenej konštrukcie oproti iným konštrukciám umožňuje vybudovať menej masívnu spodnú stavbu (základy), čo predstavuje ďalšie úspory. Tiež majú drevené steny menšiu hrúbku.
Jana Čepelová

Kariéra

Tenis začala hrať ako štvorročná. K tomuto športu sa dostala cez staršieho brata Romana. Jej trénerom je Martin Zathurecký. Najväčším individuálnym úspechom v jej doterajšej kariére je postup do finále turnaja Family Circle Cup 2014 v americkom Charlestone, pričom v 2. kole vyradila nasadenú turnajovú a svetovú jednotku Serenu Williamsovú a vo štvrťfinále svoju reprezentačnú kolegyňu Danielu Hantuchovú.  Vo finále podľahla Andree Petkovicovej z Nemecka.
Svoj prvý väčší úspech zaznamenala v januári 2010, keď zvíťazila v štvorhre na Australian Open juniorov, spoločne s Chantal Škamlovou. Ako nenasadená dvojica sa dostali bez straty setu až do semifinále, kde po tuhom boji s kanadsko-kostarickou dvojicou postúpili do finále. V ňom porazili pár Babosová - Dabrowská 7:6 a 6:2. Na Letných olympijských hrách mládeže 2010 v Singapure vybojovali mladé tenistky v štvorhre striebornú medailu, ku ktorej Čepelová pridala aj bronzovú medailu z dvojhry.

Wimbledon 2012

Najväčší úspech na grandslamovom turnaji dosiahla v roku 2012 vo Wimbledone, kde postúpila do 3. kola. V kvalifikácii tam vyradila Allu Kudriavcevovú z Ruska, Chanel Simmondsovú z Južnej Afriky a Jekaterinu Bychovú tiež z Ruska. V prvom kole hlavného turnaja porazila Kristínu Mladovicovú z Francúzskaa v druhom Annabel Medina Garriguesovú zo Španielska. V treťom kole ju vyradila vtedy druhá hráčka svetového rebríčka Viktoria Azarenková z Bieloruska.

Pohár federácie

Vo februári 2011 (vo veku 17 rokov), nastúpila Čepelová ako devätnásta slovenská hráčka za reprezentačný výber v svetovej skupine Pohára federácie proti Česku. V Sibamac Arene odohrala dve stretnutia, keď už za rozhodnutého stavu (0:3) zdolala Luciu Šafářovú (4:6, 7:6, skreč) a spoločne s Rybárikovou vo štvorhre dvojicu Peschkeová - Záhlavová Strýcová (6:1, 4:6, 7:6).
O dva roky neskôr, vo februári 2013, bola v zápase Srbsko - Slovensko v Niši za stavu 1:1 ako nahradníčka nominovaná na prvú dvojhru druhého dňa namiesto zranenej slovenskej jednotky Dominiky Cibulkovej. Nastúpila v nej proti srbskej zápasovej jednotke Bojane Jovanovskej, ktorú dokázala poraziť 5:7, 7:5, 11:9 a pomohla získať bod ku konečnému úspechu Slovenska.
Hardecourt-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 5,23 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 74 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hirošima (mesto)

Dejiny

Mesto bolo založené počas obdobia Sengoku v roku 1589, keď Terumoto Móri dal vybudovať hrad. V bitke pri Sekigahare bol Terumoto porazený a víťaz Iejasu Tokugawa ho pripravil o väčšinu jeho lén vrátane Hirošimy a daroval provinciu Aki svojmu podporovateľovi, daimjó, ktorým bol Fukušima Masanori. V roku 1619 získal hrad Nagaakira Asano a mesto prosperovalo. Počas obdobia Edo bola Hirošima centrom miestneho léna (han) až to až do roku 1871, keď vznikla prefektúra Hirošima a mesto stalo jej administratívnym centrom.
Solo in Concert

O albume

Podľa tlačovej informácie od ARS NOVA všetky skladby okrem „Vežová hudba II“ a „Nechtiac“ boli skomponované pre tento album.
Marián Jaslovský v knihe Collegium Musicum píše, že „Nesmierny smútok hotelovej izby“ je z albumu Marián Varga & Collegium Musicum z roku 1975 a téma „Dve Brahmsove variácie na Händelovu tému“ sa nachádza na albume Divergencie v skladbe „P.F. (1982, 1983,.....)“.
Ersa

Poloha

Obec má rozlohu 20,45 km². Najvyšší bod je položený 562 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Faux-Vésigneul

Poloha

Obec má rozlohu 39,42 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Demänovské vrchy

Vymedzenie

Územie zaberá severovýchodnú časť Ďumbierskych Tatier, medzi Križskou dolinou na západe a Bocianskou dolinou na východe. Severný okraj vymedzuje Ľubeľská pahorkatina a Liptovské nivy, geomorfologické časti Liptovskej kotliny. Bocianska dolina tvorí hranicu s Priehybou, patriacou do Kráľovohoľských Tatier, južným smerom pokračujú Nízke Tatry časťou Ďumbier a na západe nadväzujú Salatíny, oddelené Križskou dolinou.

Ochrana územia

Demänovské vrchy patria medzi prírodne najcennejšie oblasti na Slovensku, čo potvrdzuje množstvo chránených území. Takmer celá časť leží v Národnom parku Nízke Tatry, okrajové oblasti v jeho ochrannom pásme. Osobitne chránenou lokalitou je národná prírodná rezervácia Demänovská dolina, Jánska dolina a Ohnište, národná prírodná pamiatka Jaskyňa zlomísk, Starý hrad, Štefanová, Veľká ľadová priepasť a Záskočská jaskyňa a prírodná pamiatka Dogerské skaly.

Turizmus

Turisticky vyhľadávané sú najmä krasové územia Demänovskej a Jánskej doliny, no celá oblasť je vybavená sieťou značkovaných trás. Centrálnou časťou vedie prístup do Jasnej, poblíž ktorého je unikátny komplex Demänovských jaskýň. V Jánskej doline je najznámejšou Stanišovská jaskyňa. Medzi strediská turistiky a voľnočasových aktivít patrí aj okolie Liptovského Jána, lyžiarske stredisko pri Závažnej Porube a pri Pavčinej Lehote, kde sa nachádza i bobová dráha.
Dours

Poloha

Obec má rozlohu 4,99 km². Najvyšší bod je položený 343 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 229 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Československý národný výbor (1939 – 1940)

Československý národný výbor (iné zápisy: Československý Národný Výbor, Česko-slovenský národný výbor, Česko-Slovenský národný výbor, Česko-Slovenský Národný Výbor;  skratka ČSNV; čes. Československý národní výbor, čes. Czechoslovak National Committee) alebo Národný výbor československý (čes. Národní výbor československý, franc. Comité national tchécoslovaque) bol najvyšší orgán druhého česko-slovenského odboja ustanovený 17. októbra 1939 v Paríži, vládou Francúzska uznaný 16. novembra 1939 a vládou Spojeného kráľovstva 20. decembra 1939. 22. júla 1940 bol pretransformovaný na exilovú vládu, Dočasné štátne zriadenie.
Organizačne sa Národný výbor československý (NV) delil na Predsedníctvo a jednotlivé správy – Správu pre veci vojenské, Správu pre veci zahraničné, Správu informačnú, Správu finančnú a Správu sociálnu.
Na základe dohody uzavretej 16. apríla 1940 v Londýne vyslancami Jaromírom Smutným (generálny konzul v Istanbule) a Prokopom Maxou (veľvyslanec v Sofii) bol Národný výbor československý (NV) rozdelený na NV v Paríži a NV v Londýne. V Londýne bolo vytvorené Prezídium NV, ktorého prednostom sa stal J. Smutný a v Paríži bolo utvorené Predsedníctvo NV, ktorého prednostom bol P. Maxa. Organizačnú štruktúru Predsedníctva NV v Paríži následne tvorilo šesť oddelení. I. oddelenie malo v kompetencii otázky všeobecne politické, II. oddelenie vybavovalo rozpočtové záležitosti (na jeho čele stál František Hála), III. oddelenie sa zaoberalo personálnymi a protokolárnymi záležitosťami (Jaroslav Šejnoha), IV. oddelenie admistratívnymi záležitosťami (Jiří Zedwitz), V. oddelenie riešilo legislatívne otázky (J. Stránský a Adolf Procházka) a VI. oddelenie sledovalo otázky týkajúce sa budúcich úprav usporiadania Európy (Jaroslav Opočenský). Popri Predsedníctve NV v Paríži naďalej pôsobili jednotlivé správy NV.
Gaga (pohybový jazyk)

Gaga je druh tanečnej komunikácie, vyvinutej Ohadom Naharinom, izraelským tanečníkom a choreografom.

História

Pohybový jazyk gaga (niekedy tiež nazývaný „pohybový slovník“) vyvinul Ohad Naharin v čase, keď pôsobil ako umelecký riaditeľ a choreograf tanečného súboru Batsheva Dance Company (1990 – 2018) a ďalej ho rozvíja. Gaga vychádza z potreby Naharina komunikovať so svojimi tanečníkmi. Jazyk obohatil interpretáciu tanečného výkladu Naharinovho repertoáru a postupne sa začal objavovať v oblasti pohybových praktík po celom svete.

Metóda

Pohybový jazyk gaga vychádza z viery v uzdravenie, dynamiku a neustále sa meniacu silu pohybu.
Pracuje so štruktúrou pohybu, sebapoznaním, vytrvalosťou aj dynamikou vlastného tela, rozvíja flexibilitu, výdrž, obratnosť, koordináciu a efektivitu pohybu, môžu si ho osvojiť nielen profesionálni tanečníci, ale aj laici.
Tancuje sa v sále bez zrkadiel.
Gaga sprostredkováva tiež nové uhly pohľadu, ako cez telo fungujeme a vedie človeka k otvoreniu schopnosti vnímať viac úrovní súčasne.

Rozšírenie vo svete

Gaga sa vyučuje v 17 krajinách sveta certifikovanými lektormi (údaj z roku 2019). V krajinách EÚ sa vyučuje Gaga napríklad v Belgicku, Česku (lektorkou je Nataša Novotná, tanečnica a choreografka, spoluzakladateľka súboru súčasného tanca 420PEOPLE), Dánsku, Francúzsku, Nemecku, Nórsku, Poľsku, Španielsku, Švédsku, Švajčiarsku, Holandsku a v Spojenom kráľovstve. Vyučujúci získali certifikát po štúdiu pohybového jazyka gaga u Nahada Oharina v Tel Avive.
Meandry Smědé

Flóra

Z celkovej rozlohy 137 ha pripadá 17,2 ha na lesnú pôdu. Na sutinách tu rastú dub zimný a dub letný, ďalej lipa malolistá, lipa veľkolistá, brest väzový, javor horský, hrab obyčajný, jarabina, jaseň, jedľa a breza. V mokradiach rastie jelša lepkavá, vŕba biela, vŕba trojtyčinková, vŕba ušatá, topoľ osikový, bršlen európsky, kalina obyčajná, baza čierna, baza červená, bol tu vysadený smrek, smrekovec opadavý, borovica lesná a krík lykovec jedovatý.
V lesoch rastie ľalia zlatohlavá, chochlačka dutá a chochlačka prostredná, konvalinka voňavá, mliečnik sladký, samorastlík klasnatý, kruštík širokolistý, zerva klasnatá, v mokradiach a vo vode je to diablik močiarny, trsť obyčajná a hviezdoš kalužný. Priamo v riečke Smědej rastie okrem bežného hviezdoša háčikovitého tiež  hviezdoš širokoplodý.

Fauna

Vyskytuje sa tu veľmi vzácny pavúk strehúň pobrežný, žijúci na piesčitých náplavoch len na troch miestach v Česku, ďalej vzácny pavúk druhu Marpissa radiata. V rieke žije mihuľa potočná a čerebľa pestrá. Pri Dubovom rybníku hniezdi tiež vzácny žeriav popolavý.
Gouhenans

Poloha

Obec má rozlohu 8,45 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 277 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 434 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Seilhan

Poloha

Obec má rozlohu 4,68 km². Najvyšší bod je položený 702 m n. m. a najnižší bod 417 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 202 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pépieux

Poloha

Obec má rozlohu 9,85 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 984 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antarctosaurus

Opis

Antarctosaurus bol obrovský štvornohý bylinožravec s dlhým krkom a chvostom. V papuli mal rad kolíkovitých zubov a jeho hlavný zdroj potravy tvorili prevažne vodné rastliny, ktoré svojimi zubami vyhrabával ako hrabľami. Rovnako ako jeho blízke príbuzné titanosaury, je možné, že telo mal pokryté kožným pancierom, tvoreným z malých kostných platní a práve takýto pancier mu mohol poskytovať istú obranu pred dravými dinosaurami. Vzhľadom k nekompletnému materiáli, je ťažké odhadnúť veľkosť tohto dinosaura, najdlhšia stehenná kosť radená k tomuto druhu však meria až okolo 235 cm, čo by mohlo znamenať dĺžku okolo 35 m a hmotnosť až 70 t. Tým by tento dinosaurus predstavoval jedného z najväčších suchozemských živočíchov vôbec.
Camillo Sitte

Životopis

Narodil sa ako syn architekta Franza Sitteho (1808 – 1879) a matky Terézie, rod. Schaben, (1805 – 1863). Študoval architektúru a dejiny umenia vo Viedni, kde bol žiakom Heinricha von Ferstel, významného rakúskeho architekta. V roku 1876 sa mu narodil syn Siegfried, neskôr tiež známy architekt, a v roku 1879 syn Heinrich, neskôr archeológ.

Zrealizované projekty

Sám Sitte bol zahrnutý mnohými urbanistickými úlohami, ktoré riešil pre prudko sa rozrastajúce mestá v Čechách, na Morave, v Poľsku, ale i Slovinsku, pretože vedľa estetických aspektov mal zmysel aj pre konkrétne potreby realizácie výstavby. 
Bol autorom regulačných plánov v slovinskej Ľubľane, rakúskeho Marienthalu, Liberca, Teplíc, Dečína, Olomouca. V poslednom desaťročí života sa väčšinou venoval prácam pre Ostravsko, z väčšej časti bol zrealizovaný regulačný plán Ostravy-Prívozu (1893-5) a s časti zrealizovaný plán Moravskej Ostravy- 1897, nerealizované boli projekty pre poľskú Ostravu. Jeho tvorba vyvrcholila v pokuse o vystihnutie rastlého charakteru v mestskej zástavbe v regulačnom pláne Mariánskych hor (1903).