google/wiki40b huggingface dataset:
Ciré-d’Aunis

Poloha

Obec má rozlohu 25,76 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 175 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Telgártsky tunel

História

Rozhodnutie o budovaní spojenia Horehronia so Spišom prebehli v rokoch 1919 a 1920, no prepojenie Červenej Skaly a Margecian sa začalo budovať až 31. mája 1931. Na stavbu sa presunula technika i pracovníci z trate Handlová – Horná Štubňa, kde dokončili prepojenie pohorím Žiar. Výstavba trate v úzkom údolí bola náročná a vyžiadala si vybudovanie množstva zárezov, násypov i veľkých mostov.
Telgártsky tunel je s 1 239,40 m najdlhším z deviatich tunelov na trati. Nachádza sa na východnom okraji obce a jeho špecifickosť spočíva v samotnom tvare. Veľké stúpanie v úseku pred sedlom Besník konštruktéri vyriešili vytvorením slučky, ktorej časť vedie v tuneli. Trať je vedená v oblúku s polomerom 400 m, no sčasti v prechodnici. Toto riešenie s akceptovateľným stúpaním 12,5 ‰ prinieslo nárast výšky o 31 m, čím sa vyriešilo prekonanie stúpania v tomto náročnom úseku. Tunel bol budovaný modifikovanou rakúskou tunelovacou metódou od 31. mája 1931 a spolu s úsekom Telgárt – Dobšinská ľadová jaskyňa odovzdaný do užívania 28. septembra 1934. Celkové náklady na výstavbu dosiahli 23 miliónov korún.
Plouay

Poloha

Obec má rozlohu 67,33 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 274 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Monde

Le Monde je francúzsky denník založený v 1944 Hubertom Beuve-Mérym. Možno ho považovať za večerník, pretože vychádza vždy poobede v Paríži s dátumom nasledujúceho dňa a distribuuje sa do provincií nasledujúce ráno. Sú to noviny referenčného typu už niekoľko desaťročí. Kolportujú sa aj do zahraničia v počte 40 tisíc exemplárov. Editori novín si ctia princípy zodpovednosti a etiky čo sa týka výberu informácií a ochrany informačných zdrojov žurnalistov.
Le Monde stojí na pozícii ľavého stredu francúzskej politiky a jeho čitatelia sú politicky rôznorodí, no v zásade ľavičiari. Le Monde vlastní skupina „Le Monde“, ktorej spoluvlastníkmi sú od roku 2010 politici Xavier Niel, Pierre Bergé a Matthieu Pigasse.  
Le Monde vychádza v papierovej aj elektronickej verzii.

Založenie

Prvé číslo vyšlo 18. decembra 1944 datované na 19. decembra na jedinej strane. Noviny boli nasledovníkom časopisu „Le Temps“, ktorý bol obvinený z kolaborácie s fašizmom a prevzali od neho formát a prezentáciu, osadenstvo redakcie, pracovníkov a zamestnancov a tiež sídlo na rue des Italiens. Ich založenie inicioval prezident Charles de Gaulle, ktorý si želal darovať Francúzsku prestížny denník zameraný aj na zahraničnú politiku a ktorý mal byť oficiálnym vládnym denníkom.
Georges Bidault, predseda Conseil national de la Résistance navrhol de Gaullovi osobu Huberta Beuve-Méryho. Tento dlhšie váhal, pretože chcel riadiť nezávislý denník tvárou v tvár politickej, ekonomickej a náboženskej moci. Beuve-Méry založil 11. decembra 1944 spoločnosť s ručením obmedzeným s názvom „Le Monde“ s kapitálom 200 tisíc frankov rozdeleným na 200 zamestnaneckých podielov, jeho prvá redakčná rada mala členov ako René Courtin, profesor práva, a Christian Funck-Brentano, bývalý tlačový tajomník v kabinete generála de Gaulla. Denník vychádzal každý deň a bol určený podobne ako Le Temps elite. V roku 1945 vychádzalo 150 tisíc exemplárov jedného vydania. Hoci denník sa zrodil v tieni štátnej moci, postupne sa emancipoval vďaka osobe Huberta Beuve-Méryho, ktorý prejavil svoju vydavateľskú nezávislosť počas studenej vojny a vojny v Indočíne.
Guizengeard

Poloha

Obec má rozlohu 14,76 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 157 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skewesovo číslo

Skewesove čísla sú v teórii čísel prirodzených čísel. Po prvýkrát ich použil juhoafrický matematik Stanley Skewes. Obe Skewesove čísla boli v dobe svojho vynájdenia najmenšími známymi hornými odhadmi pre riešenie dvoch súvisiacich problémov teórie čísel.
Prvé Skewesovo číslo býva často nazývané iba Skewesovo číslo.
Hodnota prvého Skewesovho čísla je eᵉᵉ⁷⁹ s približnou hodnotou
10¹⁰8,85 × 10³³, hodnota druhého Skewesovho čísla je 10¹⁰¹⁰⁹⁶³.

História vzniku

Skewesova čísla vznikli ako horné odhady pre riešenie nasledujúceho problému:
Nech π(x) značí počet prvočísiel menších než x a Li(x) logaritmický integrál, tj. hodnotu . Napríklad z vety o prvočíslach plynie asymptotický vzťah  (tj. ), ktorý zhruba vraví, že „hodnoty funkcií π a Li sú pre veľké argumenty x približne rovnaké“. Prirodzenou otázkou preto je, ktorá z týchto funkcií je väčšia?
Pre malé prirodzené čísla x prevažuje funkcia Li, ako možno ľahko spočítať. Skewesov učiteľ John Edensor Littlewood dokázal v roku 1914, že tomu tak nie je pre všetky čísla – existuje n prirozené také, že π(n)>Li(n), a teda nejmenšie také n (Littlewood dokázal dokonca viac – funkcia (π - Li)(x) mení v obore prirodzených čísel znamienko nekonečnekrát). Problémom Littlewoodovho dôkazu bolo, že bol „neefektívny“, nebolo z neho možné určiť (ani približne) hodnotu n.
Stanley Skewes vymyslel prvý efektívny dôkaz v roku 1933. Dokázal, že za předpokladu Riemannovej hypotézy je nejmenšie n, pre ktoré π(n)>Li(n), menšie než  (približne ). Tento horný odhad dostal názov Skewesovo číslo (neskôr premenované na prvé Skewesovo číslo).
V roku 1955 Skewes dokázal vynechať predpoklad Riemannovej hypotézy, v takom prípade bol schopný odhadnúť veľkosť n hodnotou  nazvanou druhé Skewesovo číslo.
Sviečkovica (mäso)

Jedlo

V strednej Európe je známa je pečená sviečkovica (sviečková pečienka; v Nemecku Lendenbraten, v Rakúsku Lungenbraten) . Hovädzia pravá sviečková býva často označovaná ako najkvalitnejšia časť hovädzieho mäsa, používa sa na bifteky, tatárske bifteky, niekedy je dusená v celku, na omáčke.  Tzv. sviečková na smotane sa ale nevyrába z pravej sviečkovej. 
Na druhej strane vzhľadom na svoju minimálnu tučnosť môže pravá sviečková napríklad pri steakovej úprave chuťovo zaostávať za inými časťami hovädzieho mäsa.
Pre jeho podobné vlastnosti môže byť pravá sviečková nahradená napr. guľatým plieckom (guľatým plecom) – tzv. „falošnou sviečkovou“.
Božin Laskov

Klubová kariéra

Rýchle pravé krídlo, vynikal v hre hlavou. Narodil sa v bulharskom Lokorsku, rýchlo ho však ako perspektívneho futbalistu objavil najpopulárnejší klub krajiny Levski Sofia, s ktorým získal dva majstrovské tituly, v 55 zápasoch strelil 38 gólov. Štúdium medicíny ho však zavialo do Brna a Bratislavy. Hral za SK Židenice, Slovan Bratislava a ČH Bratislava. V Sokole NV Bratislava patril do obávaného päťzáprahu: Laskov, Pažický, Tegelhoff, Preis, Šimanský. Tento útok vystrieľal v roku 1949 prvý historický titul majstra slovenského klubu. V belasom drese získal tri majstrovské tituly a vsietil 48 ligových gólov. V česko-slovenskej lige odohral 158 zápasov, dal 66 gólov. Laskov sa usadil na Slovensku, stal sa uznávaným lekárom pre choroby nosné, ušné a krčné.

Reprezentačná kariéra

Laskov reprezentoval rodné Bulharsko v šiestich medzištátnych zápasoch, strelil dva góly. Po prijatí česko-slovenského občianstva obliekol v roku 1953 trikrát aj reprezentačný dres Česko-Slovenska.
Filter pevných častíc

Filter pevných častíc (angl. Diesel Particulate Filter skrátene DPF, nem. Rußpartikelfilter, franc. Filter a particules skrátene FAP) je zariadenie určené na filtráciu pevných častíc alebo sadzí z výfukových plynov vznetového motora. Filter pevných častíc obvykle odstráni 85% alebo viac sadzí, za určitých podmienok môže dosiahnuť efektivitu takmer 100%.
Existujú filtre, ktoré sú na jedno použitie a po „naplnení“ popolom sa menia za nové. Iné sú navrhnuté tak, aby spálili nahromadené častice jednak pasívne (pomocou jedného katalyzátora), alebo aktívnymi prostriedkami. K tým patrí napríklad ohrievanie filtra pevných častíc na spaľovaciu teplotu pomocou paliva; naprogramovanie motora na dobu, kedy je filter plný spôsobom, ktorý zvyšuje teplotu výfukových plynov aby vzniklo vyhorenie sadzí; produkcia vysokého množstva NOₓ aby sa dosiahla oxidácia nahromadeného popola, prípadne prostredníctvom iných metód. Tento proces je známy ako „regenerácia filtra“.
Čistenie sa tiež považuje za súčasť pravidelnej údržby, a musí byť vykonané opatrne, aby nedošlo k poškodeniu filtra. Porucha vstrekovačov paliva alebo turbokompresorov má za následok kontamináciu filtra surovou naftou alebo motorovým olejom; vtedy sa môže vyžadovať prípadné mechanické čistenie.
Filter pevných častíc bol vyvinutý hlavne pre mestský cyklus prevádzky vozidla, keď má motor najvyššiu produkciu sadzí. Proces regenerácie prebieha vo vyšších a konštantných rýchlostiach, čo všeobecne nie je možné dosiahnuť v meste. Vozidlá jazdiace výhradne pri nízkych otáčkach a rýchlostiach mestskej dopravy môžu vyžadovať periodické výjazdy vyššou rýchlosťou mimo mesta, aby sa dokázal filter pevných častíc vyčistiť.
Ak vodič ignoruje varovné svetlo a jazdí príliš dlho s vozidlom v mestskom cykle, nemusí regenerácia filtra pevných častíc prebehnúť správne a regenerácia pokračuje opakovane. To zväčša vedie k takej poruche filtra pevných častíc, keď je potrebná jeho výmena.

FAP filter

Francúzska automobilka PSA využíva odlišnú technológiu spaľovania častíc. Do nádrže je automaticky pri každom tankovaní pridávané aditívum. Aditívum obsahuje látku cerín. Toto aditívum zabezpečuje dokonalejšie spálenie častíc pri nižších teplotách, ako je tomu v klasických DPF filtroch a tak znížiť záťaž pre motor a výfukové potrubie. Pre FAP filter je to približne 450°C oproti 600°C pri DPF. Teplota výfukových spalín sa zvyšuje takzvaným "piatym taktom", post vstrekovaním paliva do výfukového potrubia. Životnosť filtra FAP je závislá od možností regenerácie, spravidla 80 000-260 000 kilometrov. Aditívum vystačí približne na 200 000 kilometrov, kedy je odporúčané ho doplniť. Cerín je vysoko karcinogénna látka ktorá sa nespaľuje, zostáva zachytená vo filtri FAP a prevádzkou ho po čase upchá a znefunkční.
Laparoskopia

Dejiny

Prvé známe vyšetrenie brušnej dutiny cez „kľúčovú dierku“ uskutočnil roku 1901 Georg Kelling, síce u psa, ale princíp napustenia vzduchu a potom za kontroly zraku vyšetriť dutinu brušnú, ostal rovnaký a ďalej sa už len zdokonaľoval. Techniku nazval coelioskopia (coelion, z lat. útroby). Onedlho nastal rozvoj techniky, zdokonaľovanie nástrojov a prístrojov. Prvé vyšetrenie brušnej dutiny u človeka vykonal Dimitrij Ott v r. 1901 za použitia svetla a zrkadla cez malý nárez brušnej steny. Názov laparoskopia ako prvý použil Heinz Christian Jacobaeus v r. 1910, ktorý referoval aj o vyšetrení hrudníka pomocou endoskopickej techniky a celé vyšetrenie nazval laparotorakoskopia. Ďalšími priekopníkmi boli G. Berci, A. Cushieri, Kurt Semm, M. Classen, M. Demling, N. Soehendr a Buess. Prvú laparoskopickú operáciu, a to appendektómiu, uskutočnil nemecký gynekológ Kurt Semm v r. 1982. Tá však nezaznamenala taký úspech ako laparoskopická cholecystektómia. Práca o nej, ktorú uskutočnil Phillipe Murett v r. 1987 vzbudila pozornosť odbornej verejnosti a našla svojich nasledovníkov. O laparoskopickej cholecystektómii referoval však už v r. 1985 Erich Mühe, ale bez toľko potrebnej a nevyhnutnej odozvy. Zlatý vek laparoskopie v chirurgii nastal v deväťdesiatych rokoch, postupne sa rozšírila aj do ďalších odborov ako je gynekológia a urológia. Rozšírilo sa spektrum a indikácie výkonov. V posledných rokoch sa zavádza robotizácia do laparoskopickej chirurgie, ktorá na rozdiel od konvenčnej laparoskopie je obmedzená hlavne z ekonomických dôvodov.

Laparoskopický postup

1. založenie kapnoperitonea – pomocou Veressovej ihly sa brušná dutina naplní CO2 do tlaku 8 – 15 mmHg v závislosti od druhu operácie. Pri zavádzaní kapnoperitonea je potrebné včas rozpoznať možné komplikácie, ako je nafúknutie podkožného väziva, napichnutie čreva, alebo veľkej predstery
2. zavedenie laparoskopu – najčastejšie v okolí pupku (nad/pod) sa zavedie trokár a potom laparoskop – špeciálne upravená kamera so studeným svetlom na báze optických vláken, so sklonom zorného poľa kamery najčastejšie 30°, to umožní operatérovi „vidieť za roh“
3. zavedenie ostatných nástrojov – pod kontrolou kamery sa zavedú trokáry – špeciálne vodiče laparoskopických nástrojov z kovu alebo plastu, v ktorých sú zavedené laparonástroje (kliešte, držiaky, graspre, disektory...)
4. samotné vykonanie operácie
5. vytiahnutie nástrojov a ich trokárov pod kontrolou kamery, vytiahnutie laparoskopu a hlavného trokára, zašitie kože brušnej steny
Fauville-en-Caux (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,11 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 222 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Victor-de-Cessieu

Poloha

Obec má rozlohu 12,22 km². Najvyšší bod je položený 555 m n. m. a najnižší bod 310 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 130 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pers (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 16,05 km². Najvyšší bod je položený 657 m n. m. a najnižší bod 516 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 303 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vozgičtina

Vuozgašchai (slovensky: vozgičtina) - umelý slovanský jazyk ako odpoveď na otázku, ako by mohol vyzerať severoslovanský jazyk. Tento jazyk sa vyvinul zo všeslovanského jazyka a nesie znaky vplyvu jazykov uralských, hlavne ugrofínskych.
Vuozgašchai hrá úlohu v alternatívnom svete Ill Bethisad. Autorom projektu je Jan van Steenbergen, ktorý takisto vytvoril slavo-románsky jazyk wenedyk.
Príklad: „Otčenáš“:

Öþeče naš, kuj nebestum eš, daj ime tuöje sesventiþ. 
Daj kunenstuo tuöje priðeþ. 
Daj vuolja tuöja sevuaipulniþ, ak vuenebestum takto nazemituj. 
Daj nam ðenesem chleb naš veseðenai. 
I odepüþ nam vinai naše, takak i mai vinikai naše odepüþimu. 
I nevuöð nas orsepaichanidu, leš usuovöð nas zulvuod. 
Sela šu tuöje sonþ kunenstuo i vuolda i slava, navesekta. Amen.
Kláštor Poblet

Dejiny kláštora

Barcelonský gróf Ramón Berenguer IV. založil na mieste zvanom Poblet cisterciánsku fundáciu a povolal mníchov z languedockého kláštora Fontfroide. V roku 1151 začala výstavba kaplnky a potom stavba kláštora Panny Márie. Zároveň s povýšením fundátorovho potomstva na aragónskych kráľov nastal ďalší rozmach opevneného kláštora, ktorý sa časom stal i kráľovským pohrebiskom.
V roku 1991 bol kláštor zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Moulins (Ille-et-Vilaine)

Poloha

Obec má rozlohu 15,21 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 654 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quai de la Rapée

Poloha

Nábrežie vedie na pravom brehu Seiny od Quai de Bercy a pokračuje pozdĺž prúdu až k prieplavu Bassin de l'Arsenal, kde končí pri Boulevard de la Bastille. Nachádza sa tu prístav Port de la Rapée.

Dejiny

Názov nábrežia vznikol z mena majiteľa vtedajšieho léna. De la Rapée bol vojnový komisár kráľa Ľudovíta XV., ktorý vlastnil miestne pozemky a preto nábrežie nesie jeho meno.
Od roku 1978 nábrežie tvorí súčasť rýchlostnej cesty voie Georges-Pompidou.
V roku 1994 toto nábrežie inšpirovalo spisovateľa Michela Gastina k napísaniu románu Quai de la Rapée, za ktorý o rok neskôr dostal Prix du Quai des Orfèvres.

Významné stavby

Od roku 1914 neďaleko pont d’Austerlitz sídli Institut médico-légal de Paris (Ústav súdneho lekárstva). Na nábreží má tiež sídlo dopravný podnik RATP.
Aleluja (omša)

Aleluja je časť rímskokatolíckej omše. Nasleduje po graduále a predcháza čítaniu evanjelia.
Skladá sa z refrénu na slovo aleluja a z verša, ktorým nasleduje opakovanie refrénu. Sólista spieva aleluja, ktoré zbor opakuje a pokračuje jubilom - dlhou melizmou na finálnej slabike „a“.
Aleluja je mierne ozdobný spev, jubilus je melizmatický. Aleluja sa stalo stredobodom záujmu skladateľov počas celého stredoveku a vznikli tu vrcholné prejavy melodického umenia všetkých čias.
Patrilokálny

Patrilokálny alebo virilokálny - žijúci v rodine muža, manžela, v otcovej rodine, napr. patrilokálna rodina.
Opátka (potok)

Prameň

Pramení vo Volovských vrchoch východne od kóty 1 065 m, na južnom svahu Okrúhlej (1 088,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 930 m n. m., juhozápadne od rovnomennej obce.

Smer toku

V pramennej oblasti tečie na východ, po pribratí prítoku z oblasti Tisícovky sa stáča na severovýchod. V obci Opátka sa opäť stáča a ďalej už pokračuje smerom na sever.

Ústie

Ústi do vodnej nádrže Ružín severozápadne od obce Košická Belá v nadmorskej výške približne 325 m n. m. Pred vybudovaním Ružínskej priehrady ústil potok cca 1 km ďalej na severovýchod priamo do Belej.
Júlia Arányiová

Životopis

Študovala u A. Albrechta a J. Groera v Bratislave, u S. Eisenbergera vo Viedni. Koncertne činná už od 6. roku, v Bratislave hrala 1927. Žila v Prahe, obeť rasovej perzekúcie za okupácie.
La Rochette-du-Buis

Poloha

Obec má rozlohu 10,36 km². Najvyšší bod je položený 1 302 m n. m. a najnižší bod 640 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 68 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Briantes

Poloha

Obec má rozlohu 23,12 km². Najvyšší bod je položený 308 m n. m. a najnižší bod 207 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 608 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
William Hunt Painter

Fumaria painteri

Painter bol nadšený zberateľ rastlinných exemplárov a tiež člen Botanical Exchange Clubu. Na Britských ostrovoch je málo jedinečných rastlinných druhov, tzv. endemitov. Jedným z nich je pravdepodobne Fumaria painteri, čiže zemedym Painterov, ktorý bol objavený len dvakrát (v rokoch 1905 a 1907) a v oboch prípadoch práve Williamom Huntom Painterom. Výskum v roku 2006 stanovil, že bol objavený nový druh, ale experti s identifikáciou nesúhlasili. Rastliny tohto popisu nie sú výnimočné, pretože sa prirodzene objavujú hybridy, ale je otázka, či sú objavené druhy plodné či len sterilné hybridy.
Rochegude (Drôme)

Poloha

Obec má rozlohu 18,3 km². Najvyšší bod je položený 284 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 489 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montet-et-Bouxal

Poloha

Obec má rozlohu 11,51 km². Najvyšší bod je položený 643 m n. m. a najnižší bod 415 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oto Okoličány

Životopis

Študoval medicínu na LF Slov. univerzity v Bratislave, 1944 MUDr. Roku 1944 nastúpil vojenskú základnú službu v lekárskej škole v  Ružomberku, účastník SNP lekár poľných nemocníc v Ružomberku, Korytnici, Banskej Bystrici a v Medzibrode. Priekopník v oblasti urologickej medicíny, najmä urogenitálnej tuberkulózy, ovládal moderné vyšetrovacie metódy a operačnú techniku. Pôsobil v Krajskej nemocnici pre TBC v Podunajských Biskupiciach, kde vybudoval oddelenie urogenitálnej TBC, ktoré viedol až do smrti. Odborník na operácie resekcie obličky a  močových orgánov, externý lektor postgraduálneho štúdia vzdelávania lekárov. Člen domácich a medzinárodných lekárskych spoločností. Hokejový reprezentant Slovenska, člen ŠK Bratislava. Autor odborných filmov, prednášok, štúdií a článkov.
Ján Rožek

Životopis

Profesor vyššieho štátneho gymnázia v Banskej Bystrici (od roku 1852), vyučoval nemecký, latinský a grécky jazyk, prírodopis a krasopis. V Banskej Bystrici vydal stredoškolskú učebnicu Úlohy k lat. štylistickým cvičeniam (1854).
Udžijasu Hódžó

Vláda Udžijasua

Smrť jeho otca Udžicuna sa v roku 1541 pokúsil využiť Tomosada Ógigajacu a neúspešne obliehal hrad Edo. O štyri roky neskôr sa Tomosada spojil s Haruudžim Ašikagaom a Norimasou Uesugim a obliehal hrad Kawagoe, ktorý bránil Cunanari Hódžó (mladší brat Udžijasua). Posádku hradu tvorilo iba 3000 bojovníkov, ktorí čelili 85 000 dobyvateľom. Udžicuna rýchlo zhromaždil 8000 mužov a vydal sa bratovi na pomoc. Vzhľadom na obrovskú presilu dobyvateľov sa Udžicuna rozhodol pre netradičnú taktiku a prikázal prekvapivý nočný útok. Aby ešte zvýšil šancu na úspech, prikázal svojím bojovníkom odložiť ťažkú ochrannú výzbroj a zakázal odrezávanie hláv padlých nepriateľov. Tento tradičný, časovo náročný, samurajský zvyk by totiž príliš zdržoval pri riskantnej nočnej akcii, ktorej úspech závisel na rýchlosti. Nočný útok podporený výpadom obrancov z hradu bol nadmieru úspešný a koalícia nepriateľov klanu Hódžó sa rozpadla.
Udžijasu rozšíril teritórium klanu Hódžó, ktoré teraz pokrývalo päť provincií a riadil a spravoval územie väčšie ako jeho otec a starý otec. V roku 1564 sa Udžijasu stretol s Jošihiro Satomim v druhej bitke pri Kónodai – na rovnakom mieste, ako sa kedysi stretli ich otcovia (Udžicuna Hódžó a Jošitaka Satomi) v roku 1538. Udžijasu mal k dispozícii 20 000 bojovníkov, Jošihiro iba 8 000 a rovnako ako pred 26 rokmi sa z víťazstva radoval klan Hódžó.
Ku koncu svojho života videl Udžijasu prvý veľký konflikt medzi svojim klanom a Šingenom Takedom (武田 信玄), ktorý sa stal jedným z najväčších bojovníkov tohto obdobia. Ako odpoveď na zásah klanu Hódžó na jeho inváziu do provincie Suruga, prišiel Šingen do provincie Musaši z domovskej provincie Kai a zaútočil na Hachigatu a hrad Takijama, kde ho odrazili synovia Udžijasua. Aj napriek ubráneniu hradov pre šingenom, Šingen tlačil na centrálny hrad klanu Hódžó v Odaware, podpálil mesto pod hradom a odtiahol po troch dňoch. Dvaja z Udžijasuových siedmich synov bojovali s Takedaom v bitke pri Mimasetoge v roku 1569, ktorá ukončovala prvé ťaženie Takedu proti Hódžó.
Následne Udžijasu dohodol mier s Kenšinom Uesugim a Šingenom Takedom, najsilnejšími nepriateľmi klanu Hódžó, nechajúc bezdetného Kenšina, aby adoptoval jeho sedem synov a akceptoval skutočnosť, že Šingen vládol nad Surugou. Udžijasu zomrel v roku 1571, keď už (od roku 1559) klanu vládol jeho syn Udžimasa Hódžó.
Mudroňova ulica (Bratislava)

Kultúrne pamiatky na ulici

Na Mudroňovej 3 sa nachádza chránená pamiatka, budova mestskej vodárne, vznikla v rokoch 1914 – 1918. Autorom projektu bol Bernard Salbach, architekt pražskej firmy C. Corte, ktorá sa podieľala na vybudovaní vodovodného systému v Bratislave.
Funkcionalistická vila na Mudroňovej 26 z roku 1935 je chránenou pamiatkou. Bola postavená pre právnika Jaroslava Dvořáka a jeho manželku Zuzku Zgurišku (1900 – 1984), slovenskú spisovateľku. Vznikla podľa projektu architektov Jindřicha Merganca (1889 – 1974) a Otmara Klimeša.
Prouzel

Poloha

Obec má rozlohu 5,19 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 489 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lian Li

Lian Li Industrial Co., Ltd. (číns. 聯力工業股份有限公司 – transkripcia: Lien li kung-jie ku-fen jou-sien kung-s’) je taiwanský výrobca počítačových skríň a príslušenstva.
Podnik Lian Li Industrial Co., Ltd. bol založený v roku 1983. Lian Li je jeden z najväčších a najznámejších výrobcov hliníkových skríň pre osobné počítače na Taiwane. Je známy medzi komunitou skladateľov počítačových zostáv ako výrobca vysoko kvalitných počítačových skríň, aj keď patria k jedným z najdrahších.
Skrine od Lian Li sú zvyčajne z upraveného hliníka a sú veľmi ľahké. Často preferujú funkčnosť pred výzorom.
Savona

Geografia

Susedne obce: Albissola Marina, Albisola Superiore, Altare, Cairo Montenotte, Quiliano a Vado Ligure.
Časti mesta: Lavagnola, Légino, Zinola a Santuario.

Dejiny

Mesto na pobreží Stredozemného mora, tretie najväčšie v Ligúrii, bolo osídlené veľmi skoro. Význam osady v dobe Rímskej ríše bol len mierny. Bola to len prestupná stanica na Via Aemilia Scauri. Až v neskorom stredoveku a renesancii sa mestský štát Savona stal dôležitou obchodnou veľmocou. Niekoľko pápežov tu malo mocenské základne.
V roku 1528 bol prístav mesta zničený a mesto sa dostalo pod janovskú nadvládu.
Útlm pokračoval až do polovice 19. storočia, kedy došlo k oživeniu mesta. Prístav je jedným z piatich najväčších v Taliansku a zaisťuje prepravu pre autá značky Fiat a Lancia z neďalekého Turína.