Olivier Messiaen

Životopis

Narodil sa do umelecky zameranej rodiny. Jeho matka Cécile Sauvage sa venovala poézii a otec Pierre Messiaen bol prekladateľom z angličtiny (okrem iného preložil diela Shakespeara). 
Oliviera už od detstva fascinovala literatúra, no klavírne hodiny a najmä vplyv diel veľkých francúzskych skladateľov, Debussyho a Ravela, rozhodli o jeho hudobnom smerovaní. V jedenástich rokoch začal navštevovať parížske konzervatórium, kde študoval hru na organ u Marcela Duprého a skladbu pod vedením Paula Dukasa. Bol excelentným študentom, ešte počas štúdia vyhral niekoľko skladateľských cien. 
V roku 1930 získal post prvého organistu katedrály La Trinité v Paríži, ktorý zastával takmer až do svojej smrti. V roku 1932 sa oženil s huslistkou Claire Delbos. Manželstvo sa však skončilo tragédiou, Claire po operácii úplne stratila pamäť a zvyšok života prežila v ústavoch. 
Ani ďalšie roky skladateľovho života neboli šťastné, počas druhej svetovej vojny bol povolaný do armády. V roku 1940 sa dostal do nemeckého zajateckého tábora Stalag VIII-A. Tu zložil jedno zo svojích najznámejších diel Kvarteto na koniec času. Krátko po svojom prepustení v roku 1941 sa dal na pedagogickú dráhu, keď bol vymenovaný za profesora harmónie na parížskom konzervatóriu. 
V roku 1959 jeho  manželka zomrela a Messiaen sa o dva roky oženil so svojou žiačkou, klaviristkou Yvonne Loriod. 
V roku 1966 získal titul profesora skladby. Medzi jeho žiakov patrili také osobnosti súčasnej hudby ako Pierre Boulez, Karlheinz Stockhausen, Iannis Xenakis a ďalší. Messiaenova skladateľská povesť rástla, v 60. a 70. rokoch získal niekoľko významných štátnych i zahraničných ocenení. V roku 1978 vystúpil z konzervatória a venoval sa už hlavne komponovaniu. 
V roku 1988 si jeho 80. narodeniny pripomenul celý hudobný svet. V Londýne bola pri tejto príležitosti uvedená jeho opera Sv. František z Assisi.  V roku 1992 v Clichy skladateľ vo vysokom veku zomrel.

Charakteristika tvorby

Messiaenove diela sa vyznačujú zložitým skladateľským prístupom. Skladateľ vychádzal z najlepších tradícií francúzskej hudby, najmä Debussyho, s ktorým ho spája intenzívny záujem o exotiku a fascinácia gamelanovým orchestrom. Jeho tvorbu silno ovplyvnila jeho schopnosť synestézie, konkrétne vnímanie hudby vo farbách. 
Pod vplyvom Stravinského vo svojich skladbách často využíval zložité rytmy. Špecialitou jeho skladieb sú zakomponované transkripcie vtáčieho spevu, ktoré Messiaen ako vášnivý ornitológ nahrával po celom svete. Všetky tieto charakteristické črty tvoria v sumáre originálny skladateľský štýl, ktorý je trochu náročnejší na poslucháča, hoci v porovnaní so svojimi experimentujúcimi rovesníkmi patria mnohé jeho diela medzi najživotnejšie opusy povojnovej skladateľskej generácie  20. storočia. Messiaen bol jeden z prvých skladateľov, ktorí začali tvoriť pre elektronické hudobné nástroje, v jeho prípade šlo predovšetkým o Martenotove vlny.

Mody s obmedzenou transponovateľnosťou

Jedným z typických aspektov Messiaenovej tvorby je komponovanie v systéme "modov s obmedzenou transponovateľnosťou" (niekedy prekladané ako "mody obmedzených transpozícií"), ktorý sám vytvoril a uverejnil. Modov je sedem a obsahujú rôzny počet tónov vychádzajúcich z chromatickej stupnice. Rad tónov je rozdelený do skupín po dvoch až šiestich tónoch, pričom posledný tón jednej skupiny je zároveň prvým tónom ďalšej skupiny. Transponovateľnosť sa obmedzuje len na určitý počet poltónových transpozícií, ďalšou transpozíciou by vznikol modus identický s povodným. 
Modus 1:
Prvý modus pozostáva z radu siedmich tónov, ktoré sú v skutočnosti (na rozdiel od obrázku) rozdelené do šiestich skupín po dvoch tónoch. Tóny v mode sú C, D, E, Fis, Gis, Ais, C. Po transpozícií o poltón vyššie vznikne rad tónov Cis, Dis, E, G, A, H, Cis. Ďalšia transponovateľnosť je už obmedzená, transpozíciou o ďalší poltón by vznikol rád tónov D, E, Fis, Gis, Ais, C, D, čo sú tóny identické s tónmi v pôvodnom netransponovanom mode. 
Modus 2
Modus 3
Modus 4
Modus 5
Modus 6
Modus 7