google/wiki40b huggingface dataset:
Ernst Ulrich von Weizsäcker

Aktivity

Je synovcom bývalého nemeckého prezidenta Richarda von Weizsäckera. Bol profesorom biológie v Essene, univerzitným profesorom v Kasseli, riaditeľom Centra OSN pre vedu a techniku v New Yorku a od roku 1984 do roku 1991 riaditeľom Inštitútu pre ekologickú politiku v Bonne. V rokoch 1991 až 2000 vykonával funkciu prezidenta Ústavu pre klímu, životné prostredie a energiu v nemeckom Wuppertali, ktorý bol založený v roku 1991, kde je dnes čestným prezidentom. Je autorom konceptu ekologickej daňovej reformy, ktorý v súčasnej dobe slúži ako podklad pre oficiálnu agendu OECD, EÚ a OSN. Od roku 2001 je členom Rímskeho klubu. V rokoch 1998 až 2005 bol poslancom nemeckého parlamentu Bundestagu za stranu SPD. Je autorom viacerých kníh, zaoberajúcich sa problematikou životného prostredia ako napr. Earth Politics - Politika Zeme.

Správy pre Rímsky klub

Je spoluautorom alebo spolueditorom troch správ Rímskemu klubu. V roku 1966 publikoval spolu s Amory Lovinsom a L. Hunter Lovinsovou knihu Factor Four. Doubling Wealth, Halving Resource Use. The New Report to the Club of Rome (Faktor štyri - Zdvojenie bohatstva pri využití polovičných zdrojov - Nová správa pre Rímsky klub). V roku 2005 vydal spolu s Matthiasom Fingerom, Oranom Youngom  a Marianne Beisheimovou ďalšiu knihu Limits to Privatization. How to Avoid Too Much of a Good Thing. A Report to the Club of Rome (Limity privatizácie - Ako sa nepresýtiť dobrých vecí  - Správa pre Rímsky klub) a v roku 2009 vydal  spolu s ďalšími štyrmi spoluautormi knihu Factor Five. Transforming the Global Economy through 80% Improvements in Resource Productivity (Faktor päť - Transformovanie globálnej ekonomiky prostredníctvom 80 percentného zdokonalenia produktivity zdrojov.

Prezident Rímskeho klubu

V novembri 2012 sa v rumunskej Bukurešti konala konferencia a valné zhromaždenie Rímskeho klubu, ktoré za nový prezidentský tandem zvolilo nemeckého biológa, environmentalistu a politika Ernsta Ulricha von Weizsäckera a švédskeho vedca a politika Andersa Wijkmana.
Glaine-Montaigut

Poloha

Obec má rozlohu 12,92 km². Najvyšší bod je položený 531 m n. m. a najnižší bod 326 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 536 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roscommon (grófstvo)

Geografia

Grófstvo Roscommon leží v stredozápadnom Írsku, je to vnútrozemské grófstvo. Je 9. najväčšie z 32 írskych grófstiev a zároveň podľa počtu obyvateľov je piate najmenšie grófstvo pre nízku hustotu obyvateľstva.
Roscommon susedí so siedmimi grófstvami: s grófstvom Sligo na severe, s grófstvom Leitrim na severovýchode, s grófstvami Longford a Westmeath na východe, s grófstvom Offaly na juhu, s grófstvom Galway na juhozápade a Mayo na západe. Po východnej hranici grófstva preteká rieka Shannon, po západných zas rieka Suck, ľavostranný prítok Shannon.

Írčina

Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (61 243 ľudí) ovládalo írčinu 43,9 % (26 875 obyvateľov). Niečo vyše štvrtina z nich (28,6 % – 7 679) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Margencel

Poloha

Obec má rozlohu 7,38 km². Najvyšší bod je položený 531 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 758 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Polóni

Životopis

Vyučil sa za stolára. Robotník na viacerých miestach, najmä v Budapešti, po vzniku ČSR živnostník v Slovenskej Ľupči. Organizátor robotníckeho hnutia, zúčastnil sa na príprave a vydávaní prvých slovenských robotníckych časopisov a prispieval do nich. Rovnako prispieval i do Národných novín.
Dordives

Poloha

Obec má rozlohu 15,18 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 054 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monáda (filozofia)

Monáda pôvodne znamenala nedeliteľnú jednotlivú bytosť, neskôr (podľa Leibniza) duchovnú prapodstatu a pod.
Slovo monáda je odvodené z gréckeho slova monas, ktoré u Platóna označovalo nemenné a nedeliteľné idey ako základy bytia všetkých premenlivých a deliteľných súcien.
Podľa Pytagora bola monáda termín pre Boha, prvotnú bytosť, alebo súhrn všetkých bytostí.
Sagitta (podnik)

Sagitta, spol. s r.o. je slovenský podnik zaoberajúci sa výrobou a distribúciou okuliarov a ich súčastí. Bol založený 17. júna 1991. Má sídlo v Bratislave.
Spoločnosť prešla od obdobia svojho vzniku až po súčasnosť rôznymi vývojovými etapami. V počiatočnom období bola čisto obchodnou spoločnosťou, no zriadila malú zákazkovú výrobu na povrchové opracovávanie okuliarových šošoviek (skiel). Od tohto obdobia možno konštatovať, že spoločnosť pôsobí v rámci odboru očnej optiky v dvoch samostatných líniách. Jednou líniou je distribúcia značkových okuliarových rámov a slnečných okuliarov a druhou líniou je výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel).
Zastupuje svetoznáme značky, ktoré reprezentujú mená známych osôb, či už sú zo sveta módy, dizajnu alebo iných priemyselných odvetví. Sú nimi svetoznámi módni návrhári ako Wolfgang JOOP alebo známy vyznávač luxusného životného štýlu, tabakový magnát Zino DAVIDOFF. Ale sú medzi nimi aj iné značky ako Zeiss, Jaguar, Morgan, Chique, Charmant, Lacoste, Esprit, ELLE, Puma, Aristar, Nodoka, Menrad, HIS, Daniel Hechter. Väčšina týchto značiek je na našom trhu zastúpená v korekčných, ale aj slnečných okuliaroch prostredníctvom obchodnej spoločnosti Sagitta.
Druhou líniou portfólia spoločnosti je špeciálna výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel) z rôznych materiálov, používaných v očnej optike. Za obdobie existencie už spomínanej výroby, teda za 16 rokov, sa výrazne zmenila činnosť, vybavenie, ale aj zameranie výroby spoločnosti. Technologické a prístrojové vybavenia bolo značne zmodernizované a v súčasnej dobe je technicky plne porovnateľné s výrobami vo vyspelej Európe. Silnou stránkou spoločnosti sú tzv. zušľachťovacie procesy, teda to, čo dostane zákazník ako úpravu skla „navyše“ (rôzne škály farieb, antireflexných úprav a povrchových tvrdení).
Spoločnosť v súčasnej dobe zamestnáva približne 40 zamestnancov.
Rozprávka

Rozprávka je krátky prozaický, zriedkavo - veršovaný útvar, spravidla vymyslený príbeh, ktorý má za cieľ poučenie a pobavenie čitateľov alebo poslucháčov.
Podľa autorstva ich delíme na ľudové a autorské (rozprávkar).
Ľudové rozprávky sú ľudovej slovesnosti a patria k najstarším a najrozšírenejším formám ústnej slovesnosti. Majú najrozmanitejší obsah v závislosti na dobe a spôsobe života. Každý národ, ale aj menšie socioskupiny odrážali svoj spôsob života, vzťahy, dobro a zlo, lásku a nenávisť atď. vo fiktívnom či fantastickom príbehu, satiricky alebo humorne, kde hrdinovia prekonali útlak, biedu a chudobu a svojou dobrosrdečnosťou a mravnosťou víťazia nad zlom, úkladmi ľudí, drakov, šarkanov, ... .
Rozprávka má za cieľ poučenie a pobavenie čitateľov alebo poslucháčov, preto sú spravidla nadčasové a mimo konkrétny priestor:
Bola raz ... , kde bolo tam bolo ... , a pod.
Richard Petruška

Kariérny Životopis

S basketbalom začínal v Leviciach. Neskôr bol hráčom Interu Bratislava. V roku 1990 odišiel študovať do USA na Loyola Marymount University, kde hral basketbal za univerzitné mužstvo. Neskôr hral za University of California Los Angeles. V roku 1993 si ho v druhom kole draftu vybral tím Houston Rockets. S týmto tímom v sezóne 1993 – 1994 vyhral NBA. Pretože v tíme nedostával dostatok príležitostí rozhodol sa v ďalšej sezóne vrátiť do Európy. Stal sa hráčom talianskeho tímu Cagiva Varese, kde pôsobil až do roku 1998. V sezóne 1998 – 1999 pôsobil v tureckom tíme Galatasaray Istanbul. V rokoch 1999 – 2001 bol hráčom španielskeho tímu Unicaja Malaga, s ktorým v sezóne 2000 – 2001 vyhral Koračov pohár. Krátko pôsobil aj v španielskych tímoch Tau Ceramica Vitoria (2001 – 2002) a CAI Zaragoza (2002 – 2003). V súčasnosti žije vo Vancouveri, kde podniká a venuje sa trénovaniu stredoškolského tímu.
Reprezentoval Česko-Slovensko na Majstrovstvách Európy v roku 1991. V rokoch 1998 – 2000 bol vyhlásený za najlepšieho basketbalistu Slovenska.

Zaujímavosť

Počas pôsobenia na UCLA si zahral epizódnu úlohu vo filme Lanári režiséra Williama Friedkina. V hlavných úlohách sa obajvili basketbalisti Shaquille O’Neal a Anfernee Hardaway.
Vostok (kozmická loď)

Opis

Kozmické lode Vostok sa skladali z hermeticky uzatvorenej kabíny pre kozmonautov, z prístrojovej časti a brzdiaceho zariadenia. Pre bezpečný prechod cez atmosféru bola kabína zvonku obložená tepelnou izoláciou. Všetky tri priezory boli zabezpečené ohňovzdorným sklom a zvonku ich ochraňoval ešte odklopný kryt. Orientáciu lode mohol kozmonaut meniť sám. Stabilizáciu lode Vostok regulovalo slnečné svetlo, takže orientácia lode v priestore sa po odchýlke vždy upravovala vzhľadom na Slnko. Súčasťou riadiaceho zariadenia bol aj malý glóbus, ktorý sa otáčal a vždy ukazoval tú časť povrchu Zeme, nad ktorou kozmická loď práve prechádzala. Obojstranný rádiový prenos zabezpečoval nepretržité spojenie so Zemou.
Kozmickú loď sledovali pozorovacie stanice rozmiestnené na území Sovietskeho zväzu a na lodiach. Kozmonauta snímali dve televízne kamery, spredu a zboku. Obraz sa vysielal do celého sveta. Čistotu vzduchu v kabíne udržiavalo automatické regeneračné zariadenie. Prívod kyslíka si mohol kozmonaut čiastočne regulovať aj sám. Každý kozmonaut pri lete kozmickou loďou Vostok mal oblečený skafander, ktorý mal však úplne uzavretý iba počas výstupu na obežnú dráhu a počas zostupu z nej.

Lety kozmických lodí Vostok

Do vesmíru sa celkovo vydalo šesť pilotovaných lodí Vostok, ktorým prechádzalo päť testovacích letov nepilotovaných lodí, ktoré formálne patrili do programu Sputnik.
Morávka-Žermanice

Priebeh toku

Kanál odbočuje doprava z Morávky vo Vyšních Lhotách a zľava ústi do Lučiny vo Vojkoviciach.

Vodný režim

Priemerný prietok činí 1,9 m³/s. Rýchlosť toku spomaľujú vysoké niekoľkometrové betónové hate.

Stavba

Dôvodom stavby vodného kanála bola nedostatočná vodnosť Lučiny pre reguláciu vodnej hladiny v Žermanickej priehradnej nádrži. Vodný kanál bol postavený v rokoch 1951 až 1958.
Juan Guaidó

Životopis

Guaidó je povolaním strojný inžinier, už ako študent sa venoval politickej činnosti, po ukončení vysokoškolského štúdia vo Venezuele pokračoval v štúdiu v Spojených štátoch.

Politická kariéra

V politickej činnosti pokračoval Guadó aj naďalej, v roku 2009 sa podieľal na vytvorení politickej strany Vôľa ľudu (Voluntad Popular). Počas venezuelskej politickej a hospodárskej krízy sa aktívne podieľal na príprave demonštrácii, ktorých sa aj osobne zúčastňoval.
Členom národného zhromaždenia je Guaidó od januára 2016, kedy bol zvolený v rámci 1. volebného okrsku štátu Vargas.

Prezidentská kríza 2019

Vymenovanie Guaida za prezidenta je ďalším vyvrcholením politickej a hospodárskej krízy, ktorá vo Venezuele trvá minimálne od smrti bývalého prezidenta Huga Cháveza. Guaidó sa stal predsedom národného zhromaždenia 5. januára 2019, už vtedy vyhlásil, že má ambíciu nahradiť Madura vo funkcii, keďže jeho zvolenie považuje venezuelská opozícia za nelegitímne a prezidentské voľby za nedemokratické. O týždeň neskôr národné zhromaždenie formálne prijalo rezolúciu, ktorou Madura označilo za nelegitímneho prezidenta a uzurpátora moci. O niekoľko dní neskôr prijal venezuelský najvyšší súd rozhodnutie, ktorým zas označil všetky rozhodnutia národného zhromaždenia za neplatné. Súčasne najvyšší súd označil aj celé národné zhromaždenie za nelegitímne.
23. januára 2019 ho Národné zhromaždenie Venezuely formálne vymenovalo za úradujúceho prezidenta krajiny, čo malo znamenať ukončenie mandátu dovtedajšieho prezidenta Nicolása Madura. Sám Guaidó následne na demonštrácii oznámil, že sa stal prezidentom republiky zo svojej pozície predsedu národného zhromaždenia, čím využil ústavnú možnosť, ktorá umožňuje nahradiť prezidenta práve predsedom národného zhromaždenia v prípade, ak je prezident podľa ústavy ″uzurpátor moci″. Vláda prezidenta Madura však tento krok neuznala a tak je vymenovanie Guaida za prezidenta sporné. Spor o to, kto vykonáva funkciu prezidenta Venezuely následne prerástol aj na medzinárodnú úroveň, kedy časť krajín uznala za prezidenta Guaida a časť uznáva naďalej Madura.
V priebehu prezidentskej krízy, ktorá vo Venezuele začala 10. januára 2019, Guaidóa za dočasného prezidenta Venezuely postupne uznala značná časť amerických štátov vrátane USA, Kanady či Brazílie, ako aj niektoré mimoamerické štáty. Podporu mu vyjadril tiež Európsky parlament.
Villeron

Poloha

Obec má rozlohu 5,61 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 728 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bombové útoky v Bombaji v roku 1993

Bombové útoky v Bombaji v roku 1993 boli sériou 13 veľkých teroristických útokov, ktoré sa uskutočnili 12. marca 1993 v indickom meste Bombaj. Zahynulo pri nich celkovo 257 ľudí a viac ako 1400 bolo zranených. Dodnes ide o najhorší teroristický incident v novodobých dejinách Indie. Predpokladá sa, že útoky spáchali islamistickí militanti v spolupráci s bombajským zločineckým syndikátom pod vedením mafiánskeho bossa menom Dávúd Ibráhím (angl. Dawood Ibrahim).

Pozadie, priebeh a následky útokov

6. decembra 1992 zničili v meste Ajódhja hindskí extrémisti posvätnú islamskú mešitu Bábrí masdžid (Búburova mešita) z roku 1527. To v nasledujúcich týždňoch zapríčinilo rozsiahlu vlnu násilných nepokojov medzi moslimami a hinduistami po celej Indii. Násilnosti obzvlášť zasiahli mesto Bombaj, kde vyústili v smrť vyše 900 ľudí, prevažne moslimov. Pri nepokojoch došlo aj k veľkým škodám na majetku, čo v pomerne veľkej miere zasiahlo aj miestny organizovaný zločin. Ten bol reprezentovaný hlavne najsilnejšou mafiánskou skupinou známou ako D-Company vedenou Dávúdom Abráhímom. Ibráhím bol sám moslim a začal obviňovať políciu z toho, že pri nepokojoch priamo pomáhala hinduistickým extrémistom a usmerňovala ich na ničenie moslimského majetku, obzvlášť vo vlastníctve mafie. Mafia sa spojila s moslimskými extrémistami trénovanými v Pakistane a začala pripravovať rozsiahlu teroristickú akciu, ktorá mala byť pomstou zameranou hlavne proti väčšinovému hindskému obyvateľstvu a indickým úradom.
K prvému útoku došlo 12. marca 1993 o 13:30 miestneho času, keď v podzemnom parkovisku pod 28 poschodovou budovou Bombajskej burzy vybuchla silná nálož uložená v aute. Výbuch budovu vážne poškodil a usmrtil 84 ľudí. V nasledujúcich hodinách explodovalo v rôznych častiach mesta celkovo 12 ďalších bômb, väčšinou uložených v autách, ale aj v cestovných kufroch či motorových skútroch. Útoky zasiahli hotely, kancelárske budovy, banky či obchodné domy. K vôbec najhoršiemu útoku došlo o 14:45 pred obchodným domom Century, kde bomba ukrytá v terénnom aute zabila 113 ľudí. Takmer pri všetkých útokoch bola použitá výbušnina RDX, posledný nastal o 15:40. Celkovo si teroristické útoky toho dňa vyžiadali 257 mŕtvych a vyše 1400 zranených, z toho okolo 700 vážne.
Hoci detailné pozadie a motívy k útokom nie sú celkom objasnené, rozsiahle vyšetrovanie viedlo k jednoznačnému záveru, že za nimi stál zločinecký syndikát Dávúda Ibráhima v spolupráci s miestnymi moslimskými extrémistami pravdepodobne napojenými na pakistanských islamistov. Špeciálny indický súd pre zločiny terorizmu obvinil z útokov celkovo 129 ľudí, pričom v roku 2006 uznal 100 z nich za vinných. V júli 2007 bolo 12 z nich odsúdených na trest smrti, viacerí boli odsúdení na dlhoročné tresty väzenia. Mnoho ďalších podozrivých je stále na úteku, vrátane hlavných organizátorov útoku Dávúda Ibráhíma a jeho blízkeho spolupracovníka známeho pod anglickou prezývkou Tiger Memon.
Najlepší hráč Corgoň ligy 2013

Najlepší hráč Corgoň ligy 2013 bol 4. ročník ocenenia pre najlepšieho futbalistu, hrajúceho v najvyššej slovenskej súťaži - Corgoň lige (pomenovanie 2003 – 2014). Vyhlásenie sa uskutočnilo 3. marca 2014 v trnavskom Dome kultúry. Ocenenie pre futbalistov sa odovzdáva za uplynutý rok súbežne s oceneniami Cena Jána Popluhára, Cena Petra Dubovského, Futbalistka roka, Tréner roka, Najlepší rozhodca, Cena fanúšikov a ceny pre Najlepšieho futsalistu. S počtom 49 bodov vyhral 31-ročný útočník Róbert Vittek, pôsobiaci v klube ŠK Slovan Bratislava. Na druhom mieste skončil Tomáš Ďubek z MFK Ružomberok s 36 bodmi a na treťom Viktor Pečovský z MŠK Žilina s 26 bodmi.
L’Huisserie

Poloha

Obec má rozlohu 14,72 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 980 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Léger-des-Vignes

Poloha

Obec má rozlohu 9,18 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 048 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Masová komunikácia

Masová komunikácia ja proces, pri ktorom komunikátor využíva rôzne typy hromadných informačných prostriedkov s cieľom informovať čo najrýchlejšie na veľkú vzdialenosť, aby ovplyvnil čo najväčšie publikum.
Ako uvádza Kunczik v masovej komunikácií určite neexistuje reciprocita (vzájomné ovplyvňovanie medzi komunikátorom a recipientom), avšak masová komunikácia je cielene zameraná na iných recipientov, často tiež s cieľom ovplyvniť ich konanie.
Rankov definuje masovú komunikáciu ako nepretržitý proces, v ktorom špecializované organizácie prostredníctvom moderných technológií šíria informácie v čase a priestore, aby zasiahli čo najväčšie heterogénne publikum.
Pojem masová komunikácia, ktorý vznikol približne koncom tridsiatych rokov 20. storočia, neumožňuje vyjadriť jednoznačnú definíciu, na ktorej by bolo jednoduché sa zhodnúť. Tento termín sa skladá z dvojice slov, pričom „masový“ označuje veľké množstvo, počet a rozsah. V mnohých definíciách masovej komunikácie sa opisuje slovo komunikácia vo význame prenosu z pohľadu podávateľa a nie v celej škále významu, ktorý zahŕňa zdieľanie, vedomie odpovede, či interakciu.
Macouria

Polohopis

Macouria má rozlohu 377,5 km².

Obyvateľstvo

Macouria má 9096 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Železničná trať Častolovice – Solnice

Dejiny

Dráhu vlastnila spoločnosť Rychnovsko-solnická místní dráha od sprevádzkovania trate 26. októbra 1893 až do svojho zoštátnenia 1. januára 1949. Linka bude elektrifikovaná do konca roku 2020.
Fugloy

Fugloy (dán.: Fuglø, isl.: Fugley, švéd.: Fågelö) je najvýchodnejší Faerský ostrov. Má rozlohu 11,2 km² a 41 obyvateľov.

Geografia

Najbližším ostrovom je Svínoy na juhu. Je tu 5 vrchov, z toho najvyšší Klubbin meria 620 m. Na východe ostrova sú skaly Eystfelli vysoké 448 m. Bol tam postavený maják. 0,1 % rozlohy ostrova tvorí voda. Sú tu dva osady. Kirkja s 28 obyvateľmi a Hattarvík s 5 obyvateľmi. V Hattarvíku žilo v roku 2002 17 ľudí. Tieto dva obce sú spojené cestou.
Jeho meno znamená vtačí ostrov.
Skalice u České Lípy (prírodná pamiatka)

Popis

Skalický vrch (484 m n. m.) je na okraji obce Skalice u České Lípy. V rokoch 1800 - 1880 tu bol ťažený pieskovec pre sklárske potreby (tvrdý kvalitný kremenec) a vďaka tomu (vyťaženiu) tu vzniklo pätnásť podzemných priestorov prepojených chodbami. Šírka podzemných priestorov dosahovala 110 metrov, hĺbka 40 m, výška až 8 m. Časom došlo k závalom a jaskyne boli z bezpečnostných dôvodov uzavreté mrežami.
Jaskyňa bola atraktívna aj pre filmárov, boli tu natočené rozprávky Peklo s princeznou a Tajemství staré bambitky.
Návrh Libereckého kraja vyhlásiť jaskyne chránenou prírodnou pamiatkou cez počiatočné váhanie obec akceptovala.

Prírodná pamiatka

V jaskyniach bola zistená prítomnosť a existencia zimoviska 11 druhov netopierov vrátane chráneného netopiera veľkého (Myotis myotis). Ďalšími sú podkovár krpatý, večernica hvízdavá, večernica pozdná, netopier riasnatý, netopier vodný, netopier fúzatý, netopier Bechsteinov, večernica severská, netopier čierny a netopier svetlý.
Krajský úrad Libereckého kraja svojím nariadením zo 4. septembra 2012, účinným od 3. novembra toho istého roku, vyhlásil lokalitu prírodnou pamiatkou.

Okolie

Okolo jaskyne je vedený Náučný chodník po pamiatkach obce Skalice u České Lípy. Zastavenie aj s informačným panelom č. 11 k jaskyniam je na ceste pod nimi.
Bucéels

Poloha

Obec má rozlohu 4,84 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 392 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ostrá Lúka

Polohopis

Obec leží na náhornej planine na pomedzí Štiavnických vrchov a Pliešovskej kotliny. Pokým východná a západná časť chotára je kopcovitá, okolie obce a južná časť je zvlnená len mierne. Poloha nad údolím Hrona a otvorený horizont poskytuje výhľad tak na blízke vrchy Štiavnického pohoria, ako aj Kremnické vrchy, Nízke Tatry a Poľanu.
Prístup do obce je zo severu križovatkou z rýchlostnej cesty R1 pri Budči, z juhovýchodu odbočkou z cesty I/66 cez Breziny. Zvolen je vzdialený 12 km, Krupina 25 km a Banská Štiavnica 27 km.

Geológia

Väčšinu poľnohospodárskej pôdy v chotári tvorí hnedozem, z rúd prevládajú andezity a čadiče. V katastri Ostrej Lúky sa v údolí Suchého potoka nachádza prameň „Červený kameň” s výnimočnou kvalitou vody a vyváženým pomerom vápnika a horčíka.

Klíma

Podnebie je mierne teplé až teplé, mierne vlhké s priemernými ročnými zrážkami 6007 – 00 mm. Priemerná ročná teplota je 6 – 8,5°C, vegetačné obdobie trvá 165 – 180 dní a snehová prikrývka sa udrží v priemere 40 – 60 dní v roku.

Dejiny

Najstaršie písomné pramene spomínajú dedinku Ostroluka už v roku 1280, historikmi uprednostňovaný je však záznam z roku 1332, kde sa v pápežskom zozname daňovníkov spomína ako Stroluca. Obcou viedla obchodná cesta, na ktorej bola v roku 1393 zriadená mýtna stanica, do tohto obdobia spadá aj výstavba dreveného gotického kostola s farou. Z tohto chrámu sa zachovali iba fragmenty základov na cintoríne a kamenná krstiteľnica, uložená v miestnom kaštieli. Od roku 1420 bola spoločne s okolitými obcami Žigmundom darovaná kráľovnej Barbore a Dobronivskému hradu. V tom čase sa pre obec používal názov Oztralwka, v roku 1773 Ostra Luka a od roku 1927 sa názov obce Ostrá Lúka používa v súčasnej podobe.

Rod Ostrolúckych

S obcou je úzko spätý rod Ostrolúckych, ktorým bola Ostrá Lúka darovaná Ottovi de Ostroluka listinou Ladislava IV. už v roku 1286. Členovia rodu zastávali dôležité funkcie v správe Zvolenskej stolice. Mali vplyv mocenský i hospodársky, no ovplyvňovali tiež oblasť kultúry. Medzi významné osobnosti sa zaraďuje Mikuláš Ostrolúcky a jeho dcéra Adela, ktorá bola blízkou priateľkou Ľudovíta Štúra. Mikuláš sa pričinil o získanie poslaneckého kresla Štúrom za Zvolen v Uhorskom sneme v roku 1847. Príbeh nenaplnenej lásky Adely a Ľudovíta Štúra opisuje dielo Jar Adely Ostrolúckej od Ľuda Zúbeka. Adela zomrela ako 28-ročná a je pochovaná v rodinnej hrobke v obci. Členovia rodu Ostrolúckych bývali v obci do 2. svetovej vojny.