Konkatedrála svätého Mikuláša

Architektonický popis

Konkatedrála je halová stavba s polygonálnym uzáverom stredného presbytéria, ktoré je zaklenuté gotickou sieťovou klenbou na oblých príporách. Na severnej strane presbytéria sa nachádza predlžený chór bočnej lode s hviezdicovou klenbou, spojený s hlavným presbytériom lomenými oblúkmi. Oblúky sú v hornej časti riešené ako empory. Predlžený chór na južnej strane má polygonálny uzáver a hviezdicovú klenbu. Lomené arkády oddeľujú jednotlivé lode trojlodia. Arkády sú podopreté mohutnými polygonálnymi piliermi. Zaklenutie hlavnej lode sa od bočných líši. Hlavná loď má neskorogotická hviezdicovú klenbu a bočné lode hiezdicovú a sieťovú klenbu. Časti oblej prípory a konzol na severnej strane pozostali s pôvodnej gotickej stavby. Južná strana bočnej lode je zaklenutá presekanou klenbou s figurálnymi konzolami na jej koncoch. Konkatedrála má po celom obvode zanechané pôvodné gotické okná s odtupňovanými kružbami. Zachované sú aj pôvodné oporné piliere. 
Konkatedrála dominuje predstavanou vežou, ktorá má pseudogotické arkády a vysokú ihlancovú strechu, postavenú v roku 1903. Jej vstupom je gotický lomený portál s trojlístkom vo vimperku. Na nárožiach veže sú pristavané malé veže. Na južnej strane sa nachádza neskorogotický dvojitý vstupný portál. Jeho ostenie je bohato profilované a prekrížené vo vrchole. Portálová plocha v nadpraží je ozdobená plamienkovou ružicou. Miestnosť do ktorej sa cez južný portál vstupuje, je južná predsieň s hviezdicovou klenbou. Pochádza z roku 1509. Ďalší portál kostola je na severnej strane. Je menší a zachovali sa jeho pôvodné gotické vyrezávané dvere z 15. storočia, ktoré vedú na točité schodisko k oratóriu na poschodí. Pôvodný hlavný vstupný gotický portál prestavali a zmenšili koncom 18. storočia. Do zmenšeného portálu vložili ostenie neskorobarokového portálu zdobeného peniažkovou ornamentikou.

Počiatky

Kostol bol postavený okolo polovice 14. storočia v najširšej časti námestia, na základoch staršej sakrálnej stavby z 13. storočia, ako priestranné trojlodie. Z tejto stavby sa zachovali konzoly na prednej strane stredovekého triumfálneho oblúka, zvyšky prípor a konzola v podobe mužskej hlavy na obvodovej stene severnej lode. Severný portál s kružbovým panelom tzv. mäkkého slohu vytesali okolo roku 1400. Požiar v roku 1418 stavbu načas zdržal, ale v rokoch 1420 až 1440 pokračovali v stavbe zaklenutím severného presbytéria dvoma poľami štvorramennej hviezdicovitej klenby, nadväzujúcej na českú gotickú architektúru z okruhu Petra Parléra. Okolo roku 1440 stál celý víťazný oblúk, ktorý zvýšili pred rokom 1489, keď zároveň predĺžili stredné presbytérium a zaklenuli ho sieťovou, hviezdicovo ukončenou klenbou. Do staršej severnej časti ostalo otvorené nízkymi arkádami.

Najdôležitejšia prestavba

Tretia etapa, ktorá mala koncepčne zjednotiť jestvujúci nesúrodý celok, sa spája s menom staviteľa Jána Brengyszeyna, vedúcej osobnosti neskorogotickej prestavby chrámu v rokoch 1502 až 1515. V spolupráci s levočským kamenárom majstrom Mikulášom najprv postavili nové chrámové trojlodie a roku 1511 južnú predsieň s oratóriom. Kamenné zábradlie oratória zdobí neskorogotický motív rotujúcich plamienkov. Súčasne prebiehali drobné dokončovacie práce. Ako vysvitá z najnovších výskumov, majú klenbové svorníky v južnej lodi pôvodnú polychrómiu. Kamenné portréty uhorských kráľov – sv. Ladislava, sv. Štefana a sv. Imricha – v klenbových pätkách na južnej stene južnej lode polychrómoval maliar Peter Moler. Kružbové výplne okien boli natreté červenou, klenbové rebrá v lodiach bielou alebo inkarnátovou farbou. Na triumfálnom oblúku južnej lode je maľovaná nápisová páska s letopočtom začiatku prestavby chrámu 1502. V rokoch 1514 až 1515 prestaval majster Ján chrámovú vežu. Na prízemí ju zaklenul krúženou klenbou, jedinou na východnom Slovensku.

Doplnky

V druhej polovici 16. storočia zariaďovali chrám v novom renesančnom slohu. Zachovali sa štvor- a šesťsedadlové stallá s drevenou intarziou, datované na bočnej stene 1568 – 1569. Pripisujú sa Georgovi Tischlerovi z Kežmarku. Na západnom chóre postavili roku 1634 veľký organ s bohatou ranobarokovou ornamentikou a plastikou sv. Michala archanjela vo vrchole. Severnú stranu stredného presbytéria doplnili pod gotickými arkádami dvoma tribúnami s ranobarokovým zábradlím. Do krajnej z nich vložili organ s bohatou polychrómovanou výzdobou. Vo vrchole strednej organovej veže je plastika kráľa Dávida a po stranách plastiky anjelov od prešovských rezbárov. 
K stĺpu medzi presbytériami strednej a južnej lode postavili krstiteľnicu v renesančnom slohu v druhej polovici 16. storočia. Bola zhotovená z červeného mramoru s tepaným medeným vrchnákom. Vrchnák krstiteľnice sa je z mede a je zdobený železným tepaným ornamentom zdvíhajúcim sa pomocou povrazu prevlečeného cez konzolu, s reliéfnym dekorom okrídlených hlavičiek anjelov, zdobenú tepanou rozvilinou, a na plechu maľovaným výjavom Kristovho krstu. 
Časovo sa k nej radí aj tepaná mreža v severnom presbytériu s vysokou plastikou Dobrého pastiera na strieške. Postavená bola v čase, keď slúžila prešovskej nemeckej evanjelickej cirkvi a. v. Pôvodne sa na ňu vychádzalo z priestoru chrámu, dnes sa na ňu vychádza zo sakristie. Stallá sú zdobené hermovými pilastrami. Kazateľnica bola zhotovená v 17. storočí v renesančnom slohu. Pozlátený reliéf Krista a Samaritánky je ozdobou rečnišťa na oblom parapete. Ďalší reliéf Krista tentokrát na rozbúrenom mori sa nachádza na zadnej doske kazateľnice. Na baldachýne spočíva socha Dobrého pastiera a vyrezávané symboly troch božských cností. Roku 1634 vybielili kostol a roku 1641 opravili vežu. V druhej polovice 17. storočia zhotovili emporu s vyrazávaným zábradlím, ktoré má hladký parapet obsahuje v strede niku s postavou Krista. Po stranách má stĺpy zdobené obtočenou vínnou révou. Parapet je zdobený ušnicovou ornamentikou a figúrkami.

Vrcholný barok

Opravami prešiel chrám aj po veľkých požiaroch roku 1711 a 1788, keď postavili južný barokovo-klasicistický portál s vyrezávanou bránou a pôvodným kovaním. V prvej polovici 18. storočia pribudol k zariadeniu kostola bočný oltár sv. Antona Paduánskeho, oltár Vzkriesenia a neskôr oltár Svätého Kríža.

Finálne úpravy do dnešnej podoby

Začiatkom 19. storočia postavili severný portikus, roku 1823 zrušili cintorín a kamennú ohradu okolo kostola. V rokoch 1903 – 1904 regotizovali vežu kostola pod vedením architekta F. Schuleka. Interiérové úpravy roku 1914 a v tridsiatych rokoch sa zamerali na výmenu dlažby a vtedy mechanicky odstránili aj monochrómne nátery kamenných architektonických článkov. V päťdesiatych rokoch vyplnili okná južnej lode a presbytéria novými vitrážami, podlaha bola vydláždená travertínovou dlažbou a nová zozadu nasvietená krížová cesta z farebného skla. V rokoch 1981 až 1989 sa uskutočnila oprava chrámu, urobili sa hlavne nové omietky. Od roku 2010 prebieha postupne nová rekonštrukcia. Kostol bol nanovo vymaľovaný, bola vymenená kompletne elektroinštalácia, nové osvetlenie a ozvučenie, osadený nový oltár a upravená svätyňa. Boli reštaurované secofresky Mojžiša a Árona z roku 1705 – 1710. V roku 2015 bola vymenená krytina na streche a niektoré drevené časti krovu.

Veľký organ

Päťdielny renesančno-ranobarokový organ z konca 17. storočia zdobený zlatou ušnicovou ornamentikou má na krídlach okrídlené hlavičky a sochy anjelov. Na jeho vrchole spočíva soška sv. Juraja. Baroková poprsnica chóru z druhej polovice 18. storočia obsahuje malý predsunutý organ zdobený akantovou ornamentikou. Na parapete sa nachádzajú reliéfy apoštolov a jednotlivo sú oddelené pilastrami s festónmi a akantom. Je umiestnený v západnej časti. Pozostáva zo 43 registrov umiestnených v troch skriniach. Má 3480 píšťal a 20 zvonov. Trojmanuálový hrací stôl ovláda ventily pomocou pneumatickej traktúry.

Malý organ

Na bočnom chóre sa nachádza ďalší organ v renesančno-ranobarokovom slohu z druhej polovice 17. storočia. Je umiestnený v hlavnom sanktuáriu na renesančnom chóre. Je zdobený ušnicovou ornamentikou a sochami anjelov. Parapet orgánovej skrine je polygonálny a na nej umiestnené obrazy so scénami Zvestovania, Narodenia a klaňania troch kráľov sú oddelené hermami. Vnútro organa tvorí 378 píšťal rôznej veľkosti. Píšťaly prospektu sú pôvodné, pozoruhodný je spôsob maľovanej výzdoby najväčšej z nich je obtočená výhonkom viniča s listami a strapcami. Dnes je nástroj nepoužívaný a neudržiavaný.
Je potrebné si uvedomiť, že z pôvodného malého organu sa zachovala len skriňa a prospektové píšťaly, ktoré sú navyše odpojené a čiastočne aj poškodené. Vnútro nástroja tvorí Tučekov organ, op. 299 s výpustkovou vzdušnicou a romantickou dispozíciou. Tento organ padol za obeť v rovnakom čase, ako prestavba veľkého organu tou istou firmou v 20. rokoch 20. storočia.