google/wiki40b huggingface dataset:
Dubova colonorum

Dubova Colonorum je projekt záchrany kostola sv. Kozmu a Damiána (Sedliacka Dubová) z 13. storočia pri obci Sedliacka Dubová na Orave. Je bratským táborom tábora Katarínka a Bzovík. Projekt je organizovaný pod záštitou Združenia kresťanských spoločenstiev mládeže, pravidelne od roku 1998. Do roku 2013 sa tu v 35-tich družinách vystriedalo viac ako 471 rôznych ľudí z celého Slovenska, aj zo zahraničia.

Cieľ projektu

Cieľom projektu je rozvoj vzájomných vzťahov účastníkov, vzťahu k histórii a prírode a celkové formovanie ich osobnosti netradičnou formou: tábor je časovo orientovaný do histórie, so snahou vo všetkom zachovať stredoveký štýl. Väčšina účastníkov má len malé skúsenosti alebo predpoklady na prácu, ktorá sa tu vykonáva. Je inšpirovaný františkánskou spiritualitou, ale tábora sa zúčastnilo aj mnoho nekresťanov.
Druhým ale nemenej podstatným cieľom je záchrana ruín kultúrnej pamiatky a ich zakonzervovanie, vyčistenie celého areálu, ale i historický prieskum. Projekt si nekladie za cieľ areál kompletne zrekonštruovať, ale zachovať jeho súčasný vzhľad a atmosféru zrúcanín.
Podľa vyjadrení organizátorov projekt prispieva i k zmysluplnému a užitočnému tráveniu voľného času mladých ľudí počas prázdnin v tábore s dobrým programom. Rozvíjajú sa tu ich vzájomné vzťahy, vzťah k histórii a prírode i celkové formovanie ich osobnosti.
Revolučné bunky

Revolučné bunky (nem. Revolutionäre Zellen, skrat. RZ) bola západonemecká ultraľavicová mestská partizánska organizácia pôsobiaca od začiatku 70. do polovice 90. rokov 20.st. Hoci sú menej známi ako napr. RAF, sú Revolučné bunky z pohľadu veľkého množstva útokov, ktoré uskutočnili a malého počtu zatknutých členov pokladané za najúspešnejšiu mestskú partizánsku organizáciu v Európe.
Revolučné bunky sa sformovali v r. 1973 po spojení viacerých radikálnych mládežníckych autonomistických skupín, pričom za jej hlavných zakladateľov sa považujú Wilfried Böse a Johannes Weinrich. Na rozdiel od RAF organizácia fungovala ako sieť nezávislých decentralizovaných buniek, pričom väčšina jej členov bola normálne začlenená do spoločnosti a do teroristických aktivít za zapájala tajne popri práci alebo štúdiu, preto sú niekedy označovaný aj ako "víkendoví teroristi". Ideológia Revolučných buniek bola založená hlavne na boji proti imperializmu, sionizmu, rasizmu a obnášala aj silné anti-patriarchálne feministické prvky. RZ vydávali pamflety, v ktorých robili rozsiahle analýzy spoločenských problémov a dôvodov svojich aktivít.
Členovia RZ boli v spojení s mnohými zahraničnými odbojovými skupinami a v spolupráci s nimi sa zúčastnili niekoľkých medzinárodných incidentov. Napr. v roku 1975 spolu so známym teroristom Carlosom a členmi PFLP prepadli budovu OPECu a v júni 1976 Wilfried Böse a Brigitte Kuhlmannsová sa spolu s PFLP podielali na únose letu 139 do Entebbe, pričom obidvaja zahynuli. Neskôr niektorý členovia Revolučných buniek organizáciu úplne opustili a pridali sa ku Carlosovej teroristickej skupine. RZ tiež aktívne spolupracovali aj s RAF a inými domácimi skupinami.
V Nemecku Revolučné bunky priznali zodpovednosť celkovo za 296 útokov, z toho najmenej 40 bolo uskutočnených v Berlíne. RZ sa poväčšine snažili, aby pri ich akciách neboli žiadni mŕtvi, ale 11. mája 1981 pri pokuse o únos zabili ministra ekonomiky Heinz-Herberta Karryho. Posledné útoky Revolučných buniek sa odohrali v r. 1993, no ich feministická frakcia nazývaná Červená Zora bola aktívna ešte do r. 1995. Predpokladá sa, že RZ mali vyše 50 členov, väčšina z nich nebola dodnes zatknutá ani odhalená.
Michal III. (Byzantská ríša)

Michal III. Metystes (19. január 840 – 23./24. september 867) bol v rokoch 842 až 867 cisár Byzantskej ríše. Vláda Michala III. predstavuje akési prechodné obdobie v byzantských dejinách. 
Za Michala najprv vládla  jeho matka Theodora a od roku 856, keď dal jej brat Bardas zavraždiť jej ministra Theoktista a Theodora musela odstúpiť, vládol zaňho vojvodca Bardas (s titulom caesar). 
Roku 860 prekvapivo prvýkrát v byzanstkých dejinách zaútočili Rusi (Varjagovia), ktorí priplávali až k Carihradu a vyžiadali si zaplatenie výkupného a podpis obchodných zmlúv. Obchod prebiehal prostredníctvom byzantského Chersonu (Krym). Prebiehali aj menšie boje s Arabmi v Arménsku, na Eufrate a Níle a na Kréte. Patriarcha Fótios po útoku Varjagov poslal kresťanské misie k Chazarom (= Kozárom) (Konštantín-Cyril) a do Kyjeva. 
V roku 858 došlo po prvýkrát od roku 800 opäť k väčšiemu konfliktu s rímskym pápežom: na sviatok Bohozjavenia roku 857 patriarcha Ignatios I. (846 – 857) odmietol Bardasovi udeliť sväté prijímanie (pretože žil v inceste so ženou svojho syna). Bardas ho donútil odstúpiť a novým patriarchom sa stal Fótiom (mimochod profesor Cyrila-Konštantína). Rímsky pápež Mikuláš I. najprv uznal Fótia, ale neskôr zmenil názor a Fótia v roku 863 vyhlásil za zosadeného. Fótios na oplátku roku 867 pápeža exkomunikoval. Spor pokračoval aj po smrti Mikuláša I. až do smrti Michala III. a následného vyhnania Fótia (867). (Bližšie pozri v článku Fotios.)
V pozadí uvedeného cirkevného rozkolu stál súboj medzi Rímom a Konštantínopolom o cirkevnú jurisdikciu na územiach Ilýrika, Kalábrie a Sicílie a začínajúci sa súboj o vplyv na nedávno pokresťančených slovanských územiach (najmä na Veľkej Morave a v Bulharsku). V roku 862 sa veľkomoravský vládca Rastislav, potom čo neuspel u pápeža v Ríme, obrátil na Carihrad s prosbou o slovanských učiteľov a misionárov, na čo mu Carihrad s radosťou poslal svätého Konštantína (Cyrila) s bratom Metodom. Bulhari, ktorých pokresťančili okolo roku 863 grécki misionári, sa najprv roku 863 obrátili na pápeža, no po istých ťahaniciach sa nakoniec roku 870 cirkevne podriadili Konštantínopolu. 
Po zavraždení Bardasa roku 865 sa spoluvládcom Michala III. stal pôvodom arménsky stajniar Basileios, zakladateľ novej dynastie. 
Michala III. zavraždili v noci z 23. na 24. septembra roku 867 pri štátnom prevrate.
Roullens

Poloha

Obec má rozlohu 7,89 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 481 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Evidenčné číslo vozidiel v Česku

Evidenčné číslo (po česky státní poznávací značka (silničního motorového vozidla a přípojného vozidla)- skr. SPZ [porovnaj: štátna poznávacia značka], alebo registrační značka – skr. RZ) je v Česku v súčasnosti vydávané podľa zákona č. 56/2001 Sb. (účinného od 1. júla 2001) a vyhlášky č. 343/2014 Sb. (účinnej od 1. januára 2015).

Nové tabuľky s evidenčným číslom (od roku 2001)

Tabuľky s evidenčným číslom obsahujú 5 až 8 znakov (číslic a písmen bez diakritických znamienok, s výnimkou G, O, Q, W, ktoré by sa mohli pliesť s C, V a číslicou 0), pričom musia obsahovať aspoň jedno písmeno a aspoň jednu číslicu. To umožňuje 20 900 118 400 kombinácií.
Prvé písmeno vľavo označuje kraj, v ktorom bolo motorové vozidlo registrované. Na rozlíšenie sa používajú aj rôzne farby znakov a podkladu. Podľa súčasného zákona sa používajú modré písmená s bielym podkladom (pre autá diplomatických a konzulárnych úradov), zelené čísla s bielym podkladom (vozidlá, ktoré zatiaľ neboli schválené pre premávku na pozemných komunikáciách - testovacie vozidlá, alebo veterány) a čierne písmo so žltým podkladom (pre traktory a ich prívesy).
Terville

Poloha

Obec má rozlohu 3,83 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 491 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mikrosociológia

Mikrosociológia je sociologická disciplína, ktorá skúma malé skupiny, t. j. zložením málopočetné sociálne skupiny, ktorých členovia sú v stabilnom vzájomnom osobnom styku. Medzi malé skupiny patrí rodina, základné kolektívy, ako pracovný, vedecký,, športový, vojenský a i., triedy v škole, náboženské sekty atď..
Jozef Kozáček

Životopis

Študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, Kremnici a v Leviciach. Neskôr študoval filozofiu v Trnave, teológiu v Banskej Bystrici, na Pázmáneu, 1833 – 1834 na Augustineu vo Viedni.
V roku 1834 získal titul ThDr. a stal sa kaplánom. Prefekt a učiteľ, 1834 – 1840 prof teológie a uhorského občianskeho práva na rímskokatolíckom seminári, 1840 – 1844 biskupský notár a archivár v Banskej Bystrici, 1844 – 1849 farár v Dobrej Nive, v Krupine a vo Zvolene, od 1849 škôldozorca banskobystrického, 1850 bratislavského dištriktu. Od roku 1856 bol kanonik v Oradei.
V päťdesiatych až sedemdesiatych rokoch 19. storočia patril k predstaviteľom slovenského národného a kultúrneho hnutia v Uhorsku, príslušník druhej generácie bernolákovcov. Pričinil sa o zavedenie slovenčiny ako vyučovacieho jazyka na niektorých gymnáziách.
Bol zakladajúcim členom Matice slovenskej a od roku 1870 bol jej predsedom.
Popredný mecén nár. kult. života: podporoval MS, slovenských študentov, voľby národných kandidátov, významne prispieval k vydávaniu Pešťbudínskych vedomostí i Národných novín. Tlačou vydal príležitostné prejavy.
SBV Excelsior

História

Klub bol založený 23. júla 1902 partiou kamarátov z Kralingenu. V tom čase bol jedným z mála klubov, ktoré boli založené robotníkmi – dovtedy bol futbal skôr elitným športom. Zápasy hral na súčasnom Woudesteine, s prestávkami v roku 1907, kedy hral na Afrikaanderplein a od 1922 do 1939, kedy hral na na športovom ihrisku Toepad.
V roku 1930 sa klubu podarilo prebojovať do finále KNVB Cupu, kde sa stretli s Feyenoordom. Feyenoord vyhral 1–0 a oplatil tak Excelsioru prehru 5–0 spred troch rokov v turnaji Zilveren Bal.
Excelsior sa v polovici 50. rokov trápil s financiami – sčasti kvôli ubúdajúcej návštevnosti, ale aj odmietavému postoju KNVB voči vyplácaniu platieb za futbal. Iniciatívy za vyriešenie sporu sa chytil práve Excelsior s vtedajším predsedom Henkom Zonom a členom predstavenstva Aadom Libregtsom. Títo sa pokúsili presvedčiť predsedu asociácie Hansa Hopstera, s podporou riaditeľov Feyenoordu, Sparty a ADO Den Haagu, na vznik profesionálneho futbalu v Holandsku. V auguste 1954 bol prijatý návrh a KNVB zafinancovala vznik tejto udalosti.
Nielen v tomto ohľade sa Kralingeri stali priekopníkmi holandského profesionálneho futbalu. Boli tiež prvým klubom, ktorý mal v roku 1958 na štadióne krytú tribúnu. Neskôr, v roku 1974, boli prvým tímom, ktorý mal na dresoch reklamné logo. Reklama bola proti vtedajším pravidlám a tak sa na dresoch objavilo len písmeno „A“, ktoré bolo prezentované ako odkaz na „Áčko“ (prvý tím), ale v skutočnosti odkazovalo na spoločnosť Akai, ktorá patrila hlavnému sponzorovi Robovi Albersovi. KNVB sa to po dvoch zápasoch rozhodla zakázať. Reklama na dresoch bola povolená až v roku 1982. Logo spoločnosti Akai bolo na dresoch Excelsioru až do roku 2000.
V 90. rokoch sa Excelsior dostával z finančnej tiesne a pod vedením predsedu Martina Huntera bol na tom stále lepšie a lepšie. Dôležitými krokmi bola modernizácia štadiónu a prehĺbenie spolupráce s Feyenoordom. Táto myšlienka spolupráce však nebola nová – už v roku 1979 existovala podobná dohoda medzi vtedajším predsedom Excelsioru Jaapom Bontenbalom a riaditeľom Feyenoordu Peterom Stephanom. K oficiálnemu podpisu dohody došlo v roku 1996.

Súčanosť

V roku 2010 sa Excelsioru podarilo postúpiť do Eredivisie cez Spartu Rotterdam v postupovom/zostupovom play-off. Tím bol zložený hlavne z hosťujúcich hráčov z Feyenoordu a viedol ho bývalý tréner mládeže vo Feyenoorde Alex Pastoor.
V sezóne 2011/2012 však skončil na poslednom mieste tabuľky a zostúpil do Eerste Divisie. Späť medzi elitu sa dostal v roku 2014.
Eukleidas (kráľ Sparty)

Nástup na trón

Eukleidas počas svojho krátkeho panovania ostal v tieni svojho známejšieho brata Kleomena III., ktorý sa zapísal do dejín zavádzaním reforiem v Sparte. Kleomenes  za svojim cieľom išiel nekompromisne. Po víťaznom návrate z vojny proti achájskemu spolku, previedol v Sparte vojenský prevrat. Zrušil  eforát a gerúziu. Osemdesiat najkonzervatívnejších prívržencov starého poriadku poslal do vyhnanstva a už mu nestál v ceste len Archidamos z kráľovského rodu Eurypontovcov. Ten od smrti svojho brata Agida IV. počas panovania Eudamida III. žil v exile (v Messénii). Po smrti Eudamida v roku 228 pred Kr. ho Kleomenes zavolal, aby zaujal miesto kráľa. Archidamos bol podľa historika Polybia na Kleomenov podnet po krátkom čase zavraždený  a na jeho miesto Kleomenes dosadil svojho brata Eukleida. Keďže v Sparte bola diarchia a následník sa volil vždy z tej istej kráľovskej dynastie do ktorej patril jeho predchodca, porušila sa tým po stáročia zaužívaná tradícia.

Jeho smrť v bitke pri Sellasii

V roku 221 pred Kr. sa  vodca achájskeho spolku Aratos zo Sikyónu spojil s macedónskym kráľom Antigonom III. a ich štyridsaťtisícové vojsko napadlo Spartu. Posledná rozhodujúca bitka sa medzi protivníkmi odohrala na severe Lakónie pri Sellasii. Bitka sa skončila totálnou porážkou Sparty. Plutarchos napísal, že Sparťania aj napriek veľkej početnej prevahe protivníka bojovali udatne. Zo šesťtisícového vojska Sparty zostalo nažive len asi dvesto Sparťanov. V bitke zomrel aj kráľ Eukleidas pred očami svojho brata Kleomena. Podľa Plutarcha Kleomenes pri pohľade na svojho zomierajúceho brata povedal „Stratil som ťa môj najdrahší brat, stratil som teba, ty vznešené srdce, si skvelý príklad Sparťana". Kleomenovi sa podarilo utiecť a svoj azyl našiel v Egypte, kde neskôr v roku 219 pred Kr. spáchal samovraždu.

Podmienky víťazov

Po bitke po prvý raz v histórii Sparty na ich územie vstúpila noha nepriateľa. Pokorená Sparta musela prijať podmienky víťaza. Prikázali im vstúpiť do achájskeho spolku a podriadiť sa macedónskemu veleniu. Spartský trón ostal na celé dva roky prázdny.
Thélus

Poloha

Obec má rozlohu 8,99 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 202 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
SlovBus SB 235 Patria

Konštrukcia

Na podvozku, dodávanom spoločnosťou Volvo, je postavená celozváranáná oceľová karoséria, opláštená plastovými dielmi. Autorom dizajnu je Štefan Klein z Katedry dizajnu Vysokej školy výtvarných umení, hlavným konštruktérom bol Radovan Maník.  Sklá su osadené technológiou lepenia. Cestujúcim slúžia dvoje dvojkrídlové dvere v pravej bočnici vozidla - prvé pred prednou nápravou, druhé v strednej časti. Priestor autobusu je klimatizovaný. V základnej výbave je i chladnička a monitor. Kapacita autobusu je 52 sediacich cestujúcich.

Výroba a prevázdka

Vyrobených bolo vrátane prototypu iba 6 vozidiel. Z dôvodu nízkeho dopytu bola v roku 2011 výroba ukončená. 
Jedinými prevádzkovateľmi tohoto typu sú SAD Zvolen a Arriva Trnava , ktorí ho využívajú na diaľkových linkách a nepravidelnej doprave.
Himeros (boh)

Himeros (po latinsky Himerus) bol v gréckej mytológii boh vášne a túžby, spoločník Erosa a Afrodity. U Hesioda spolu s Erosom sprevádza Afroditu už pri jej zrodení z morskej peny.
Podľa Himera je pomenovaný kráter na Mesiaci.
Rupt-devant-Saint-Mihiel

Poloha

Obec má rozlohu 6,32 km². Najvyšší bod je položený 347 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 51 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Koník (súhvezdie)

Legenda

Preslávený nebeský žrebec Pegas mal podľa legendy mladšieho brata, žriebätko Celeris. Boh obchodu Hermes ho venoval jednému z blížencov, Kastorovi, ktorý sa úspešne venoval kroteniu koní. Ďalšie osudy koníka nie sú známe, ale nakoniec sa dostal na oblohu k svojmu staršiemu a slávnejšiemu bratovi Pegasovi.

Hviezdy

Iba jedna hviezda v tomto súhvezdí má väčšiu jasnosť, ako 4. magnitúda. Je to zároveň jediná pomenovaná hviezda – alfa s menom Kitalpha. Jej ďalšie mená sú Kitalpha, Kitalfa, Kitalphar, Kitel Phard. Názov pravdepodobne vznikol z arabského Al Kitah al Faras, čo znamená „predná časť koňa“ alebo „malý kôň“. V mnohých starých vyobrazeniach Koníka zasahuje do tejto oblasti hviezdnej oblohy susedné súhvezdie Pegas.
Gama Equulei a 6 Equulei tvoria optickú dvojhviezdu. Delta Equulei s jasnosťou 4,5 mag. pozostáva z dvoch hviezd 5. magnitúdy vzdialených od seba asi iba 0,3", aj to len v čase najväčšieho vzdialenia zložiek, ktoré majú obežnú dobu 5,7 rokov. Ďalšou dvojhviezdou je epsilon. Jej zložky majú magnitúdu 6,0 a 6,3 a vzdialenosť iba 1“.

Objekty

Súhvezdie je vzdialené od Mliečnej cesty a je bližšie ku galaktickému pólu. Preto v ňom z hľadiska objektov prevládajú galaxie, ale všetky sú veľmi slabé. Najjasnejšia z nich je NGC 7015, ktorá má jasnosť len 12,5 magnitúd. Nie je v dosahu menšieho, ako 15 cm ďalekohľadu a aj 15 cm ďalekohľadu len za vynikajúcej viditeľnosti.
Michael López-Alegría

Vojak

Michael Lopez-Alegria sa narodil v španielskom Madride, rodina sa neskôr presťahovala do Kalifornie. Tu tiež, v meste Mission Viejo, v roku 1976 ukončil strednú školu. Roku 1980 získal bakalársky titul na Vojenskej námornej akadémii (angl. US Naval Academy). Potom od roku 1981 slúžil vo vojenskom letectve, v rokoch 1983-86 v Španielsku, lietal na námorných hliadkovacích lietadlách Orion EP-3E. Od roku 1986 študoval súčasne v škole testovacích letcov námorníctva v Patuxent River v Marylande a na US Naval Postgraduate School, ktorú ukončil s titulom magistra roku 1988. Potom do roku 1992 pracoval v leteckom skúšobnom stredisku námorníctva (angl. Naval Air Test Center).

Astronaut

V roku 1989 sa prihlásil do 13. náboru astronautov NASA, ale prijatý nebol. V roku 1991 sa zúčastnil 14. náboru, druhýkrát uspel, a od 31. marca 1992 sa stal členom oddielu astronautov NASA. Absolvoval ročnú všeobecnú kozmickú prípravu a získal kvalifikáciu letový špecialista. 
Čoskoro po skončení základného výcviku bol zaradený do posádky letu STS-73. Do vesmíru odštartoval na palube raketoplánu Columbia 20. októbra 1995. Raketoplán pristál po 15 dňoch, 21 hodinách a 53 minútach letu dňa 5. novembra 1995.
Po lete bol vyslaný do Strediska prípravy kozmonautov vo Hviezdnom mestečku vo funkcii predstaviteľa NASA.
V júni 1997 bol zaradený do posádky letu STS-92. Misia k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) sa uskutočnila v dňoch 11. - 24. októbra 2000, bola posledná pred trvalým osídlením stanice. Pri dvoch výstupoch na povrch stanice počas montážnych prác strávil v otvorenom vesmíre 14 hodín a 3 minúty.
Tretíkrát vzlietol do vesmíru na palube raketoplánu Endeavour pri lete STS-113 v dňoch 24. novembra až 7. decembra 2002. Cieľom letu bola výmena posádky a pokračovanie vo výstavbe stanice. Tri výstupy do kozmu mu trvali celkovo 19 hodín a 55 minút.
V januári 2004 bol vymenovaný za veliteľa záložnej posádky Expedície 14 na ISS. V septembri 2005 nahradil Jeffreyho Williamsa, veliteľa hlavnej posádky tej istej expedície.
Štvrtýkrát vzlietol do vesmíru 18. septembra 2006 v ruskom Sojuze TMA-9. Na ISS pracoval spoločne s Rusom Michailom Ťurinom a Nemcom Thomasom Reiterom, ktorého v decembri nahradila Sunita Williamsová. Počas pobytu na ISS päťkrát vystúpil do vesmíru, spolu na 33 hodín a 42 minút. Dvojica López-Alegría, Ťurin pristála 21. apríla 2007 po 215 dňoch, 8 hodinách a 23 minútach letu.
Ajancingenia

Meno

Pôvodne dostal tento dinosaurus meno „Ingenia“ (1981), to však už bolo použité pre istý druh hlístovca (1957) a v roku 2013 mu preto Jesse Easter dal nové meno Ajancingenia (podobný prípad nastal aj pri rode Nemegtomaia).
Montereau-sur-le-Jard

Poloha

Obec má rozlohu 11,29 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 570 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dietenheim

Geografia a poloha

Mesto Dietenheim sa nachádza na ceste medzi mestami Ulm a Memmingen na ľavom brehu rieky Iller.
Dietenheim susedí na severe s obcou Illerrieden, na východe s bavorským mestom Illertissen, na juhu s obcou Balzheim a na západe s obcami Wain a Schwendi, ktoré obidve sa nachádzajú už v krajinskom okrese Biberach.
Tanner Glass

Kariéra

V roku 2003 ho draftoval v deviatom kole z celkového 265. miesta klub NHL Florida Panthers. V nej debutoval v sezóne 2007/2008, kedy odohral za Panthers 41 zápasov so ziskom dvoch bodov (1+1). V nasledujúcej sezóne odohral 44 zápasov (4+9) v drese Rochester Americans (AHL), za Panthers nastúpil len na tri zápasy, v ktorých nebodoval.
V sezónach 2009–2011 hral v klube Vancouver Canucks, kde počas dvoch sezón nastúpil na 164 zápasov, v ktorých získal 21 kanadských bodov za 7 gólov a 14 asistencií.
V ročníku 2011/2012 hral v klube Winnipeg Jets. Pred sezónou 2012/2013 podpísal zmluvu s Pittsburghom.
Počas nútenej prestávky v NHL pôsobil v slovenskom extraligovom mužstve HC ’05 Banská Bystrica.
Hautecour (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 11,65 km². Najvyšší bod je položený 2 282 m n. m. a najnižší bod 599 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 307 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sympatomimetikum

Sympatomimetikum alebo sympatikomimetikum alebo adrenergikum je liečivo stimulujú sympatickú časť vegetatívneho nervového systému. Spôsobuje tým zvýšenie krvného tlaku, zrýchlenie pulzu, rozšírenie dýchacích ciest, a všeobecné zvýšenie výkonu a spotreby energie. Ďalšie účinky sú eufória, útlm centra hladu v medzimozgu s následným poklesom pocitu hladu a iné.
Rozoznávame priamo a nepriamo pôsobiace sympatomimetiká: Ako priamo pôsobiace označujeme tie, ktoré na postsynaptickej membráne stimulujú adrenoreceptor. Predstaviteľmi tejto skupiny sú napríklad adrenalín a noradrenalín, ktoré pôsobia na postgangliových nervových zakončeniach a zodpovedajúcich receptoroch. Sú prirodzene prítomné v ľudskom tele, podávame ich však aj ako lieky. Nepriamo pôsobiace sympatomimetiká ktoré samé nestimulujú adrenergné receptory, ale spôsobujú, že je uvoľnený noradrenalín z vezikúl presynaptických adrenergných neurónov, a ten potom aktivuje zodpovedajúce postsynaptické receptory. Príkladom takejto látky je amfetamín a jeho deriváty.
Užívanie sympatomimetík by malo prebiehať pod dohľadom lekára (väčšina liekov s ich obsahom je viazaná na recept), pretože predstavuje vážny zásah do ľudského organizmu. Väčšina sympatomimetík má popri žiadanom účinku (napr. zlepšenie dýchania) viac, či menej výrazné vedľajšie účinky z hore uvedeného spektra (napr. zvýšenie krvného tlaku).
V terapii pľúcnych ochorení sú použité najmä také sympatomimetiká, ktoré pôsobia na podskupine β-receptorov (beta-receptorov) ako napríklad fenoterol. Aby sa zredukoval systémový účinok sú tu podávané betasympatomimetiká zvyčajne inhalačne. Na svalovine bronchov (najmä u astmatikov) prejavia svoje bronchodilatačné (rozširujúce dýchacie cesty) účinky. Dlhodobo účinné sympatomimetiká sú pri pľúcnych ochoreniach používané zvyčajne na dlhodobú liečbu, kým krátko pôsobiace sa používajú podľa potreby pri zhoršení stavu pri astme alebo chronickej obštrukčnej chorobe pľúc.
Timareta z Élidy

Timareta (starogr. Τιμαρέτα – Timareta) bola olympijská víťazka v synóride v roku 84 pred Kr.
Timareta, dcéra Filista z Élidy, bola spoločne so svojim synom Filistom na 174. olympijských hrách korunovaná olivovým vencom za víťazstvo v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr. Ženy boli vylúčené z účasti na olympijských hrách pokiaľ sa to týkalo atletických disciplín. V jazdeckých disciplínach to však bolo iné. Tam si olympijský veniec odniesol vždy majiteľ koňa alebo záprahu (v tomto prípade majitelia), a preto nebolo prekážkou, aby tým majiteľom bola aj žena. Vozataj, ktorý pretekal, ostával zväčša anonymný.
Záznam o olympijskom víťazstve Timarety je uvedený na kamennom podstavci objavenom severozápadne od olympijského Pelopiona. Je to jeden z nápisov (IvO 198 až IvO 206, IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na spoločnom podstavci (nezachovaného sochárskeho diela) detí a vnukov élidského chovateľa koní Filista (Timareta, Filistos, Strogién, Télemachos, Praxagoras, Theodota a Filonikos), ktorí dosiahli olympijské víťazstvá v jazdeckých disciplínach v rokoch 84 až 76 pred Kr.
Plounévézel

Poloha

Obec má rozlohu 24,42 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 151 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE