Dassault Super Mystère

Vznik a vývoj

V polovici roku 1953, hneď po ukončení vývoja stíhačky Mystère IVA, začala firma Dassault pracovať na novom type stíhacieho lietadla. V tomto stroji, nazvanom Mystère XX, bol použitý trup prototypu Mystère IVB a jeho pohon zabezpečoval motor Rolls-Royce Avon RA 7. Lietadlo, ktoré vznikalo ako súkromná iniciatíva firmy Dassault, bolo neskôr nazvané Mystère IVB1 a nakoniec Super Mystère B1. Prototyp s týmto názvom prvýkrát vzlietol 2. marca 1955 a pilotoval ho Paul Boudier. Už nasledujúci deň pokoril Paul Boudier s týmto lietadlom pri horizontálnom lete rýchlostnú hranicu Mach 1. Hoci Super Mystère B1 výkonnostne predčilo svojho predchodcu, tak francúzske letectvo tieto stroje neobjednalo. To bol jeden z hlavných dôvodov, prečo o lietadlo neprejavil záujem ani žiaden zahraničný zákazník.
Dassault preto vytvoril verziu Super Mystère B2 s pohonom Snecma Atar 101G, ktorý uprednostňovali aj francúzske vzdušné sily. Prototyp v tomto prevedení absolvoval svoj prvý let 15. mája 1956. Lietadlo, pilotované Gérard Musellim, vydržalo vo vzduchu 40 minút a prekonalo rýchlosť zvuku bez použitia prídavného spaľovania. Dodávka lietadiel začala v máji 1958, avšak kvôli škrtom v obrannom rezorte bolo francúzskemu letectvu nakoniec dodaných len 154 kusov.
V roku 1958 objednal ešte Izrael 36 lietadiel, ktoré sa neskôr zapojili do arabsko-izraelských vojen. 18 týchto strojov bolo neskôr vybavených americkým motorom Pratt&Whitney J52 a predaných Hondurasu.

Konštrukcia

Pohon lietadla zabezpečoval jeden prúdový motor SNECMA Atar 101G-3 s axiálnym kompresorom. Ten poskytoval stroju ťah 36 kN, pri použití prídavného spaľovania to bolo až 43 kN. Bola to prvá francúzska stíhačka, poháňaná motorom s prídavným spaľovaním. Super Mystère dosahovalo rýchlosť 1 195 km/h a malo dolet 870 km. Jeho stúpavosť bola 89 m/s a dostup 17 000 m.
Šípovitosť krídel sa s porovnaní s Mystère IVA zväčšila, a to z 38° na 45°. Pri krídlach a chvostových plochách bola použitá nová technika, známa ako integrované konštrukcie. Bola založená na obrábaní veľmi hrubého plechu a použití titánu na skrutky a na určité mechanické časti.
Základnú výzbroj tvorili dva kanóny DEFA kalibru 30 mm. Pre útoky na pozemné ciele mohlo byť lietadlo vyzbrojené neriadenými strelami vzduch-zem kalibru 68 mm. Alternatívnou muníciou boli voľne padajúce bomby s hmotnosťou 400 kg/500 kg.

Arabsko-izraelské vojny

Prvé lietadlá Super Mystère dorazili na základňu HaZore'a 4. decembra 1958 a do konca roku získalo izraelské letectvo všetkých 18 strojov, ktoré v prvej várke objednali. Stíhačky boli čoskoro zaradené do služby a od marca 1959 začali strážiť izraelský vzdušný priestor.
Dňa 11. marca 1959 boli dve Super Mystère vyslané proti lietadlu, ktoré vo vysokej letovej hladine narušilo izraelský vzdušný priestor. Sambady, ako izraelci nazývali nové stroje, však nedokázali votrelca zachytiť. Stroj letel vo výške viac ako 21 000 m, čo ďaleko prevyšovalo možnosti Super Mystère. Ako sa neskôr ukázalo, išlo o americké prieskumné lietadlo U-2, ktoré pravdepodobne fotografovalo izraelskú jadrovú elektráreň v blízkosti mesta Dimona.
Podobnými výkonmi, ako mali Super Mystère, disponovali aj egyptské MiG-17. Preto boli izraelskí piloti motivovaní, zmerať si svoje sily s egyptským protivníkom. Na prelome 50. a 60. rokov 20. storočia sa tieto dva stroje dostali do viacerých vzdušných súbojov. Na základe týchto stretov však nebolo možné vyvodiť, ktoré z lietadiel je lepšie. Pri jednej z prvých potýčok, ktorá sa konala 4. novembra 1959, bol jeden MiG-17 poškodený, zatiaľ čo izraelský Super Mystere sa stal neovládateľný a pilot sa musel katapultovať. Pri ďalších stretoch bolo mnoho Migov-17 poškodených, ale na veľké sklamanie izraelských pilotov ani jeden sa nepodarilo zostreliť. Príčinu sa podarilo odhaliť až v roku 1962, keď získal Izrael modernejšie stíhačky Mirage IIICJ. Obe lietadlá boli vyzbrojené kanónmi DEFA, ktorých munícia bola nastavená na oneskorenú detonáciu. Táto munícia bola vhodná proti sovietskym bombardérom, pre ktoré bola primárne vyvinutá, bola však neúčinná proti prúdovým stíhacím lietadlám.
V 60. rokoch 20. storočia sa medzi Izraelom a jeho susedmi rozpútal konflikt, ktorý dostal označenie "Vojna o vodu". Ako už názov napovedá, príčinou boli vodné zdroje Izraela, ktoré sa snažili okolité arabské krajiny odkloniť, čo by znamenalo zredukovanie prítoku vody do Izraela asi o 35%. Strety medzi izraelskou a sýrskou armádou sa neobmedzili iba na boje pozemných jednotiek, ale čoskoro sa zapojilo i letectvo. V priebehu roku 1963 bolo vyslaných niekoľko lietadiel Super Mystère, aby bombardovali sýrske delostrelectvo a pozície sýrskych pozemných jednotiek.
V apríli 1967 získal Izrael ďalších 24 lietadiel Super Mystère, ktoré pôvodne slúžili vo francúzskom letectve. Izraelské vzdušné sily tak ku dňu vypuknutia šesťdňovej vojny disponovali 39 stíhačkami Super Mystère. Okrem nich mal Izrael staršie stroje Ouragan a Mystère II, ale najmodernejší produkt francúzskeho leteckého priemyslu Mirage III. Super Mystère sa spolu s ostatnými lietadlami zapojili do operácie "Moked", počas ktorej sa im podarilo zbombardovať viacero egyptských, jordánskych a sýrskych leteckých základní. V priebehu tohto krátkeho konfliktu zrealizovala letka Super Mystère 507 letov, pričom stratila 9 lietadiel. Podarilo sa im zničiť desiatky nepriateľských lietadiel priamo na zemi, ale zostrelili 5 lietadiel aj vo vzduchu. Z toho dva boli sýrske MiG-21, ktoré boli z hľadiska letových výkonov strojom Super Mystère nadradené. Po vyradení arabských vzdušných síl upriamilo izraelské letectvo svoju pozornosť na pomoc svojim pozemným jednotkám. Lietadlá Super Mystère sa tak začali podieľať na ničení nepriateľských tankov, delostrelectva a obrnených vozidiel.