google/wiki40b huggingface dataset:
Rád Svätého Pavla Prvého Pustovníka

Rád Svätého Pavla Prvého Pustovníka (lat. Ordo Sancti Pauli Primi Eremitae – skratka OSPPE)), skrátene Pavlíni je mníšska rehoľa (rád) založená v 13. storočí v Uhorsku.
Charakteristickým pre tento rád je nosenie bieleho habitu, ktorý im od roku 1342 povolil nosiť pápež, aby sa odlišovali od podaktorých túlavých mníchov, ktorí budili neraz pohoršenie. Heslom rádu je SOLUS CUM DEO SOLO (Byť sám len s Bohom).
Rád pavlínov nie je totožný s rádom paulínov (paulánov), ktorý založil sv. František z Paoly okolo roku 1400.

Dejiny

V roku 1246 sa kanonik Eusébius Ostrihomský zriekol všetkého svojho majetku a so súhlasom ostrihomského arcibiskupa odchádza do okolitých kopcov žiť v jaskyni životom pustovníka.
Na podnet vízie, ktorá sa mu zjavila počas rozjímania, zjednocuje pustovníkov z Uhorska a Chorvátska a pri dnešnej dedine Kesztúc v Pilišských vrchoch zakladá kláštor sv. Kríža. Dodnes volajú toto miesto Klastrompuszta. Ruiny kláštora ostali čiastočne zachované. Za patróna a svoj príklad si zvolil sv. Pavla, prvého pustovníka.
V roku 1308 pápež Klement V. potvrdil pre Rád pavlínov regulu sv. Augustína. Rád sa rozširoval do 15. storočia po celom svete.
Vpád Turkov do Európy spustošil mnohé kláštory pavlínov v Uhorsku. Obnova rádu sa začala až po oslobodení Budína. Taktiež obdobie reformácie znamená pre rád ťažké obdobie.
Obnovenie rádu je spojené so zmenou charakteru rádu z pustovnícko-kontemplatívneho na kontemplatívno-apoštolský. Aj v súvislosti s nariadením Jozefa II. v roku 1786 o zrušení rozjímavých rádov sa centrom pavlínov sa stáva Poľsko. Do Poľska prišli už v roku 1382. Vtedy im bol zverený do opatery obraz Panny Márie privezený z Ruska, pre ktorý bol vybudovaný kostol a kláštor na Jasnej Hore v Čenstochovej.

Zameranie rádu

Cieľom Rádu pavlínov je kontemplácia (rozjímanie) Boha osamote, pastorácia v službe Cirkvi a blížnych - to znamená hlásanie Božieho Slova, vysluhovanie sviatostí a hlavne sviatosti zmierenia.
Charakteristický pre tento rád je kult Matky Božej. Je to spojené aj s tým, že mali v správe mnoho mariánskych svätýň. Napríklad na území dnešného Slovenska mali v správe mariánske pútne miesta v Šaštíne a Marianke pri Bratislave.

Súčasnosť

Vedenie rádu má sídlo v Čenstochovej. Vo svete pôsobí asi 54 pavlínskych kláštorov v ktorých žije okolo 500 mníchov. Pre porovnanie - pred tureckými vpádmi žilo len na území vtedajšieho Uhorska 900 mníchov.
V súčasnosti pôsobia na Slovensku v Topoľčanoch, Trnave, Vranove nad Topľou a Šaštíne-Strážach.
V Maďarsku sa po páde komunistického režimu obnovili kláštory v Budapešti, Márianostre, Petőszállás a Pécsi (Päťkostolie).
Marseillan (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 51,71 km². Najvyšší bod je položený 33 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 817 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vrtižer

Vrtižer bola pôvodne samostatná obec, ktorá sa v roku 1966 zlúčila s obcou Považská Teplá. O zápis mena Vrtižer ako oficiálneho mena časti obce sa zaslúžil Ábel Michálek.
Prvá písomná zmienka o vtedajšej obci pochádza z roku 1388.
Vo Vrtižeri sa nachádza jedna zvonica.

Pravdepodobný pôvod mena Vrtižer

Kúsok od Vrtižera sa nachádza Skalka. Skala čnie do výšky nad terénom. V niektorých obdobiach tadeto pretekal aj Váh, po ktorom pltníci plavili svoje plte. Pod Skalkou bol silný prúd a vytváral krútňavu. Voda sa tu točila a pltníci si museli dávať veľký pozor, aby plte úspešne preplavili ďalej. Pri vysokej hladine vody sa tu vytvárali vodné víry a voda sa tu doslova vrtela. Nepozornému pltníkovi sa ľahko mohlo stať, že tento vír "zožral" jeho plť.
Bey (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 8,92 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 784 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján VII. (pápež)

Biografia

Bol prvým pápežom, ktorý bol synom vysokopostaveného byzantského úradníka (Platona). Mal výborný vzťah s Longobardmi, vďaka čomu longobardský kráľ Aribert II. vrátil Svätej stolici majetky v Alpách, o ktoré prišla po nájazde Longobardov. Po návrate byzantského cisára Justiniána II. na trón, poslal do Ríma kópie kánonov z rímskou cirkvou neuznaného, quinisextského koncilu spolu s návrhom, aby pápež usporiadal synodu, v ktorej rozhodne o platnosti jednotlivých kánonov. Ján sa panovníkovho kompromisu zľakol a poslal kánony späť do Carihradu.
Ján bol významným staviteľom a patrónom umenia. Nechal opraviť a vyzdobiť (hlavne mozaikami) veľa rímskych kostolov a postaviť novú rezidenciu pre pápežov, v ktorej aj 18. októbra 707 zomrel.
Egon Gál

Dielo

Egon Gál je editorom antológií zo súčasnej filozofie – O slobode a spravodlivosti, Antológia filozofie mysle, Myseľ-telo-stroj. Dielo Za zrkadlom moderny. Filozofia posledného dvadsaťročia zostavil spolu s M. Marcellim. Vydané bolo v roku 1991.
Persius

Život

Persiov život možno čiastočne rekonštruovať na základe životopisu pochádzajúceho pravdepodobne od gramatika Valeria Proba. Jeho otec zomrel, keď mal Persius iba šesť rokov. Vo veku 12 alebo 13 rokov bol poslaný v súlade s rímskymi štandardmi vzdelania na štúdia do Ríma, kde ho vyučovali poprední odborníci svojich oborov – gramatik Quintus Remmius Palaemon, rečník Verginius Flavus a stoický filozof Lucius Annaeus Cornutus, vychovávateľ iného významného literáta doby, Marca Annaea Lucana. Vďaka týmto stykom vstúpil Persius do prostredia rímskej intelektuálnej elity, ku ktorej sa radili ešte filozof a štátnik Seneca a básnik Caesius Bassus. Obzvlášť priateľstvo medzi Persiom a Lucanom sa malo stať veľmi silné. Ďalším Persiovým životným spoločníkom, ktorý ho sprevádzal na jeho cestách, sa stal spisovateľ Thrasea Paetus.
V mladosti Persius údajne zložil praetextu a niekoľko básní menšej kvality. Po prečítaní diela veľkého satirika Lucilia sa rozhodol obrátiť sa k tvorbe satiry. Životopisec o ňom tvrdí, že písal len málo a pomaly (scriptavit et raro et tarde). Náhla smrť roku 62, vo veku 27 rokov, mu nedovolila svoje dielo dokončiť. O vydanie Persiových satír sa postaral jeho učiteľ Annaeus Cornutus a priateľ Caesius Bassus. Satiry sa okamžite po vydaní stretli s úspechom.
Dôveryhodnosť anonymného Persiovho životopisu je, podobne ako v prípade každého takéhoto životopisu, pochybná. V určitých bodoch sa ale zdá podávať taký obraz básnika, ktorý súhlasí s tým, čo o sebe prezrádza Perisus v svojom diele. Početné odkazy na satirikov predošlého obdobia a na literatúru vôbec dokazujú, že na svoj vek bol Persius veľmi sčítali. Takto ho zobrazuje i životopisec, podľa ktorého bol Persius utiahnutý mladý muž, milovník literatúry, ktorý vlastnil veľké množstvo kníh (na smrteľnej posteli ich odkázal svojmu učiteľovi Cornutovi).
Šalamún (biblická postava)

Šalamún (hebr.: שלמה), syn kráľa Dávida a  manželky Uriáša, ktorú Dávid zneuctil, Betsabe, bol kráľom zjednoteného Izraelského kráľovstva. Vládol približne v rokoch 970 - 931 pred Kr. (podľa Williama F. Albrighta v rokoch 962 – 922 pred Kr.) po tom čo sa zmocnil trónu a zbavil konkurencie. Za jeho vlády dosiahlo kráľovstvo najväčší územný a hospodársky rozmach, po jeho smrti sa však v dôsledku roztržky medzi jeho synmi rozpadlo na severné Izraelské kráľovstvo a južné Judejské kráľovstvo. Šalamún tiež nechal v Jeruzaleme vystavať chrám, ktorý bol až do svojho zničenia Babylončanmi v roku 586 pred Kr. strediskom židovského náboženstva. Šalamúnovu vládu popisuje biblická Prvá Kniha Kráľov a Druhá kniha kroník.
Podľa biblického rozprávania bol Šalamún známy svojou múdrosťou, ktorú prišla obdivovať aj kráľovná zo Sáby (1 Kráľ 10). V židovskej tradícii je považovaný za autora troch biblických kníh: knihy Prísloví, knihy Kohelet (Kazateľ) a Piesne piesní. Podľa Biblie napísal až 3 000 prísloví a zložil 1 005 piesní. Moderná textová kritika Šalamúnovo autorstvo spochybňuje.
Šalamún obchodoval po súši i po mori s ďalekými krajinami, napríklad s týrskym kráľom Chíramom, ktorý mu dodával cédrové a cyprusové drevo na stavbu Jeruzalemského chrámu. 
Mierové vzťahy s okolitými štátmi budoval Šalamún na rozsiahlych dynastických manželstvách. Šalamún mal 700 manželiek a 300 mileniek. Oženil sa napríklad s Naamou, dcérou egyptského faraóna. Podľa Biblie sa na sklonku života odvrátil od Božích ciest a jeho pohanské ženy ho zviedli k modloslužbe. Na žiadosť pohanských manželiek budoval pre cudzích bohov výšiny, háje a chrámy, kde ich spolu uctievali. Šalamún zomrel vo veku 60 rokov a bol pochovaný v meste Dávidovom na vrchu Sión. Po jeho smrti kraľoval v Judsku jeho syn Rechabeám.
Diplo

Osobný život

V minulosti sa spoznal so speváčkou M.I.A. pochádzajúcou zo Srí Lanky. Má dvoch synov s bývalou partnerkou Kathryn Lockhartovou, Locketta (* 2010) a Lazera (* 2014).
Stephen Harper

Životopis

Stephen Harper sa narodil v Toronte. V roku 1978 odišiel do Calgary kde pracoval v petrochemickom priemysle a študoval na University of Calgary. Získal tam titul BA a MA v ekonomike.  Trvalý domov má spolu s rodinou v Calgary.

Voľby 2011

Stephen Harper opäť kandidoval v obvode Calgary Southwest, ktorý zastupuje od roku 2002. Vo všeobecných voľbách roku 2011 získal 42,998 hlasov (75,1%) a bol znovuzvolený za poslanca. Kandidáti Conservative Party of Canada získali 167 z celkových 308 mandátov a vyhrali tak nadpolovičnú väčšinu v kanadskom House of Commons. Ako líder strany tak Stephen Harper ostal premiérom Kanady.
K 4. novembra 2015 úrad predsedu vlády prebral Justin Trudeau.
Viliam Čislák

Životopis

V rokoch 1990 až 1991 pracoval ako sanitár vo Fakultnej nemocnici v Košiciach. Lekárske vzdelanie absolvoval v roku 1997 na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského. Po jej absolvovaní pracoval ako lekár na Klinike úrazovej chirurgie Fakultnej nemocnice Louisa Pasteura, Košice. V rokoch 2004 až 2007 pôsobil ako lekár v AIR - TRANSPORT EUROPE a do roku 2008 bol riaditeľom Záchrannej služby Košice. V roku 2011 dokončil vzdelanie v odbore riadenie verejného zdravotníctva na Fakulte verejného lekárstva Slovenskej zdravotníckej univerzity. Pred pôsobením vo verejnej sfére bol manažér pre zdravotnú starostlivosť spoločnosti Svet zdravia. Táto akciová spoločnosť združuje 12 nemocníc prevažne na Východnom Slovensku a patrí Pente.

Ministerstvo zdravotníctva

Čislák bol 12. apríla 2012 vládou vymenovaný za štátneho tajomníka ministerstva zdravotníctva SR.
Premiér Robert Fico požiadal 3. novembra 2014 Čislákovu predchodkyňu Zuzanu Zvolenskú o demisiu. Dôvodom bol predražený nákup CT prístroja pre piešťanskú Nemocnicu Alexandra Wintera. Do funkcie bol prezidentom Andrejom Kiskom vymenovaný 6. novembra 2014. Predstavitelia profesijných organizácií nového ministra hodnotili zatiaľ „opatrne“.
Peter Chudík

Peter Chudík (* 18. február 1961, Lipany) je bývalým predsedom Prešovského samosprávneho kraja. Do tejto funkcie bol zvolený v roku 2001. V roku 2005 bol v nej vo voľbách opäť potvrdený, rovnako ako v rokoch 2009 a 2013. V roku 2017 zvolený nebol.
Peter Chudík je absolventom Lekárskej fakulty UPJŠ. V roku 2002 vstúpil do HZDS. Bol riaditeľom Nemocnice s poliklinikou v Prešove, stal sa prvým prednostom Krajského úradu v Prešove, neskôr nastúpil na uvoľnený post poslanca NR SR.
V roku 2001 kandidoval za HZDS, v roku 2003 ho vylúčili z HZDS, potom vstúpil do Ľudovej únie z ktorej v roku 2004 vystúpil. V súčasnosti je vraj bez straníckej príslušnosti. V roku 2005 kandidoval za koalíciu Smer-HZD-SNS.
V júni 2017 oznámil, že sa o funkciu predsedu kraja s podporou SMER-SD chce uchádzať znovu novembrových krajských voľbách. Kandidoval, ale nebol zvolený. Získal 30,62 %.
Romery (Aisne)

Poloha

Romery má rozlohu 3,96 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Romery má 81 obyvateľov (2009).

Pamiatky

Údolie rieky Oise, Axe vert, reštaurovaný bazén, holubník, keltské oppidum.
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Vescovato (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 17,52 km². Najvyšší bod je položený 440 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 522 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dlhé pleso (Velická dolina)

Turistika

Okolo plesa vedie turistický chodník po zelenej  turistickej značke zo Sliezskeho domu na Poľský hrebeň.
Racionalita

Racionalita (z lat. ratio = rozum) je schopnosť človeka myslieť a konať na základe rozumných noriem. Súlad medzi činnosťou a rozumovými pravidlami, ktorých zachovávanie je predpokladom dosiahnutia cieľa. Racionalitu chápu ako relatívne stabilný súhrn pravidiel, noriem, štandardov a etalónov duchovnej a materiálnej činnosti, ako aj hodnôt, ktoré všeobecne prijímajú a jednoznačne chápu všetci členovia daného spoločenstva (sociálnej, profesnej alebo etnickej skupiny, triedy, vrstvy atď.…
Quinta essentia

Quinta essentia (lat.) je piate súcno, éter, vedľa vody, zeme, vzduchu a ohňa.
Podľa starovekej a stredovekej vedy je éter látka vyplňujúca priestor vo vesmíre nad pozemskou sférou.

Mytologický pôvod

Slovo aether (éter) pochádza z Homérovskej gréčtiny a znamená číri, svieži vzduch, alebo čistá obloha. V gréckej mytológii to bola čistá essentia v ktorej žili a ktorú dýchali bohovia, ako analógia na smrteľníkov dýchajúcich vzduch. (taktiež personifikovaný v Gréckom božstve ako Aether, syn Erebusa a Nyx)
Slovo aether je príbuzné slovu vyjadrujúce spálenie, alebo v prenesenom význame horenie či lesknutie sa, príbuzné slovu Athiopes (Etiópčania), čo znamená ľudia so spálenou (čiernou) kožou..

Piaty element

V diele Tiaeus (stať 55c) Platón opisuje éter ako niečo, čo boh použil pri delinearizácii (zakriveniu, zvlneniu) vesmíru. Aristoteles, Platónov žiak v Akadémii, začlenil éter do systému klasických prvkov lónskej filozofie ako piaty element (quinta essentia) na princípe, že štyri pozemské prvky menili polohu a pohybovali sa prirodzene v priamych čiarach, líniách, ale na nebesiach to neplatilo, tam sa telesa pohybovali po kružniciach.
V Aristotelovskom systéme éter nemal žiadne vlastnosti (nebol ani studený, ani horúci, mokrý či suchý) nemohol sa meniť (mohol však zmeniť miesto) a prirodzene sa pohyboval v kruhoch a nevykonával žiadne neprirodzené pohyby.
Stredovekí akademickí filozofi pridali éteru vlastnosť meniť hustotu, čo znamenalo, že planéty boli považované za hustejšie ako to médium ktoré vypĺňalo zvyšok vesmíru. Robert Fludd, stredoveky učenec, prehlásil, že éter je ľahší (subtílnejší) ako svetlo. Fludd takisto cituje názory Plótinosa z tretieho storočia ktoré uvádzajú éter ako všetko prenikajúci a nehmotný.

Quinta essentia používaná v alchýmii

Quinta essentia, alebo piaty element bol názov ktorý používali stredoveký alchymisti pre látku podobnú, alebo takú istú, tej z ktorej sú zložené nebeské telesa. Zastavali názor, že trochu quintesencie je obsiahnutej aj vo veciach na zemi a preto veci zemské môžu byť priamo zasiahnuté tým čo sa deje na nebesiach. Tato teória bola rozvinutá v Lulliusovom Testamente zo začiatku štrnásteho storočia. Vtedy sa alchýmia zaoberala izoláciou a použitím piateho elementu.
Táto myšlienka sa rýchlo rozšírila Európou a stala sa populárnou medzi neskoršími alchymistami, hlavne tými čo boli zameraní na medicínu. Toto môžeme vidieť v Knihe o Quintesencii z pätnásteho storočia preloženej do angličtiny z kontinentálneho textu. V ňom je quintesencia používaná ako liek pre ľudské choroby a dokonca obsahuje návod ako ju pripraviť zo sedemkrát destilovaného alkoholu. Tento výraz sa časom stal synonymom so slovom elixír, medicína alebo samotným kameňom mudrcov.
Napriek tomu že špeciálna teória relativity ukázala, že v Maxvellovej rovnici nie je potrebný éter, vzniklo niekoľko moderných teórii o éteri. Moderny éter ma však veľmi málo spoločného s klasickým éterom od ktorého si požičal názov a tieto teórie sa dnes považujú za vedecky zastarané.
Leuchey

Poloha

Obec má rozlohu 5,48 km². Najvyšší bod je položený 482 m n. m. a najnižší bod 352 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Mikolaj

Životopis

Promoval v roku 1977 na Vysokej škole dopravnej v Žiline. V rokoch 1977 až 1983 pracoval ako stavbyvedúci na viacerých dopravných a inžinierskych stavbách. V roku 1983  nastúpil ako odborný asistent na Katedru Železničného a cestného staviteľstva Vysokej školy dopravnej. V roku 1986  obhájil Kandidátsku dizertačnú prácu. Docentom sa stal v roku 1990. V rokoch 1993 až 1995 vykonával funkciu prodekana Stavebnej fakulty.
V roku 1990 absolvoval 9 týždňovú stáž na Nottingham University v Spojenom kráľovstve. V roku 1994 absolvoval dvojtýždňový seminár pre manažérov v Bruseli.
Od roku 1995 až do roku 1998 pracoval vo funkcii generálneho riaditeľa Slovenskej správy ciest.  V roku 1998  bol vymenovaný za profesora v odbore Teória a konštrukcie dopravných stavieb. Od roku 1999 je profesorom na Katedre cestného staviteľstva a Technológie a manažmentu stavieb Žilinskej univerzity. V rokoch 2002 až 2006 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Od júla 2006 bol podpredsedom vlády a ministrom školstva SR. V súčasnosti je poslancom Národnej rady Slovenskej republiky a vedúcim Katedry technológie a manažmentu stavieb na Žilinskej univerzite.
Je autorom dvoch monografii a 80 vedeckých článkov. V rokoch 1996 až 2006  bol členom výboru pre financovanie a ekonomické hodnotenie C–9, Svetovej cestnej organizácie AIPCR a členom Internal Road  Federation. Bol členom niekoľkých vedeckých rád, pracovných skupín akreditačnej komisie, predsedom Národného komitétu AIPCR. Je predsedom komisie pre habilitačné a inauguračné konanie v odbore Technológia a manažment stavieb. V rokoch 2006 až 2010 bol predsedom Rady vlády pre vedu a výskum, poradného orgánu vlády SR.
Od júla 2017 bol neúspešným kandidátom na predsedu Žilinského samosprávneho kraja v krajských voľbách v roku 2017.
Thiraucourt

Poloha

Obec má rozlohu 3,02 km². Najvyšší bod je položený 388 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Martin Bútora

Profesionálna kariéra

V rokoch 1966 - 1969 bol redaktorom časopisov Echo, Reflex a Kultúrny život, v rokoch 1971 - 1977 dokumentaristom vo Výskumnom ústave práce. Po sovietskej okupácii bol v politickej nemilosti a v roku 1977 odmietol hlasovať za rezolúciu odsudzujúcu Chartu 77. V nasledujúcich rokoch 1977 - 1988 pracoval ako sociológ a terapeut v Protialkoholickej poradni a súbežne s tým pôsobil v okruhu nezávislých sociológov a spisovateľov, kritizujúcich komunistický režim.
Počas Nežnej revolúcie v novembri 1989 bol jedným zo spoluzakladateľov hnutia Verejnosť proti násiliu a ako člen Koordinačného centra (KC VPN) bol na jar roku 1990 spoluzostavovateľom a redaktorom volebného programu hnutia VPN Šanca pre Slovensko. V rokoch 1990 – 1992 pracoval ako poradca prezidenta ČSFR Václava Havla pre ľudské práva a riaditeľ sekcie pre ľudské práva v Kancelárii prezidenta.
Začiatkom deväťdesiatych rokov vyučoval najprv na Karlovej univerzite v Prahe, kde sa v decembri 1992 habilitoval, neskôr pôsobil na Katedre politológie Trnavskej univerzity v Trnave (1993 – 1998). Počas rokov 1994 - 1996 bol predsedom Slovenského centra PEN klubu. V rokoch 1995 – 1996 bol koordinátorom projektu orálnej histórie ľudí, ktorí prežili holokaust v Nadácii Milana Šimečku. 
V rokoch 1993 - 1997 absolvoval študijné pobyty (Oxfordská univerzita, Princetonská univerzita, Collegium Budapest), intenzívne prednášal a publikoval v zahraničí, najmä v USA.
V roku 1997 sa stal spoluzakladateľom a prezidentom Inštitútu pre verejné otázky (IVO), kde sa s tímom spolupracovníov venoval kritickej reflexii stavu demokracie na Slovensku, patrili medzi hlavných kritikov vlády Vladimíra Mečiara.
V rokoch 1999 - 2003 pôsobil ako veľvylanec Slovenska v USA. Jeho hlavnou úlohou bolo získať podporu USA pre vstup Slovenska do NATO a rozvíjať vzájomné vzťahy v politickej, ekonomickej a kultúrnej oblasti. 
Od roku 2003 bol analytikom a riaditeľom programu v Inštitúte pre verejné otázky. Teraz je čestným prezidentom. 
Je členom Rady vlády SR pre mimovládne neziskové organizácie, členom medzinárodnej rady Slovenskej atlantickej komisie a Stredoeurópskej strategickej rady, od apríla 2014 je členom expertného tímu, ktorý zriadil generálny tajomník NATO. 
Od leta 2014 je zahranično-politickým poradcom prezidenta Andrej Kisku.

Kandidatúra na prezidenta SR

Martin Bútora v novembri 2003 oznámil svoj zámer kandidovať na funkciu prezidenta SR v nadchádzajúcich voľbách. Ako občiansky kandidát získal 129 387 (6,51 %) hlasov a získal šieste miesto z dvanástich kandidátov.
Je autorom troch prozaických kníh, televíznych a filmových scenárov a prekladateľom divadelných hier.
Základná škola

Základná škola je výchovnovzdelávacia inštitúcia poskytujúca povinné základné všeobecné vzdelanie mládeži vo veku 6-15 rokov.
V Bratislave sa nachádza dovedna 50 štátnych základných škôl a v Košiciach okolo 30.
Étréham

Poloha

Obec má rozlohu 4,24 km². Najvyšší bod je položený 68 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 271 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ladaux

Poloha

Obec má rozlohu 4,29 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mirambeau (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 26,94 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 499 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Georges-de-la-Rivière

Poloha

Obec má rozlohu 3,79 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 293 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gaussova krivka

Gaussova krivka veľmi úzko súvisí s pojmom normálne (alebo Gaussovo) rozdelenie pravdepodobnosti. Charakterizuje rozloženie výsledkov meraní vzhľadom na referenčnú hodnotu.

Je funkciou len dvoch premenných: priemeru a štandardnej odchýlky.
Vésines

Polohopis

Vésines má rozlohu 3,88 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Vésines má 88 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Châtel-Guyon

Poloha

Obec má rozlohu 14,06 km². Najvyšší bod je položený 721 m n. m. a najnižší bod 374 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 239 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Budiš 1. hokejová liga SR 2016/2017

Hrací plán

V sezóne 2016/2017 sa hralo v jednej spoločnej skupine. Liga mala 9 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 20 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou HK Orange 20. Po základnej časti postúpilo prvých osem tímov do play-off.
Créolité

Créolité je literárna škola, alebo hnutie, ktoré založili francúzsky píšuci kreolskí autori na Martiniku.

Vznik a vývoj

Hnutie „créolité“ sa zrodilo v Martiniku v 80. rokoch 20. storočia, zakladajúcim členom bol Patrick Chamoiseau (prozaik a právnik), Raphaël Confiant (prozaik) a Jean Bernabé (prozaik). Toto trio uverejnilo v roku 1989 spoločný text „L'éloge de la Créolité“ (Chvála kreolskosti). „Créolité“ má spoločnú jednu vlastnosť s hnutím Négritude a to, že tvorí vo francúzskom jazyku ako exterirotiálna entita a používa pozmenenú francúzštinu v intencii jej miestnych dialektov. Vo svojom manifeste „L'éloge de la Créolité“ autori vyhlasujú, že créolité je zničenie falošnej univerzality, monolinguizmu a čistoty jazyka.
Kreolčina, ktorá spočíva na základoch francúzskeho jazyka a je pomenovaná ako kreolská antilčina je primárnym jazykom autorov Créolité, no viacerí z nich píšu diela aj vo francúzštine. Antilská kreolčina je jazyk v základe francúzsky ale obohatený o karibské a africké jazykové znaky. Kreolčina je podľa aktivistov „Créolité“ spojovacím elementom kultúry v bývalej francúzskej kolónii Malé Antily.
Theillement

Poloha

Obec má rozlohu 7,14 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 377 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE