Geografia Srbska

Poloha a rozloha

Srbsko je vnútrozemský štát, nachádzajúci sa na severe centrálneho Balkánu. Má pretiahnutý tvar v smere severozápad-juhovýchod a rozprestiera sa od nížin Panónskej panvy na severe, cez zvlnenú centrálnu časť, až po výbežky pohorí Dináre, Karpaty a Stará planina v južnej polovici Srbska. Krajine dominuje rovinatá oblasť okolo Dunaja a jeho veľkých prítokov Sáva, Tisa a Velika Morava, vytvárajúce rozsiahle nížiny. Na sútoku Dunaja a Sávy leží najväčšie a súčasne hlavné mesto Belehrad.
Srbsko tvoria autonómne kraje Vojvodina na severe, Kosovo a Metohija na juhu a Centrálne Srbsko.

Rozloha

Rozloha Srbska predstavuje 88 361 km² (bez Kosova 77 474 km²), čo krajinu radí na 19. miesto v Európe a 110. miesto vo svete. Rozlohou podobné sú susedné Maďarsko alebo Rakúsko. Z celkovej rozlohy pokrýva 19 194 km² (24,8%) orná pôda (poľnohospodárska pôda pokrýva 60% územia) a 19 499 km² (25,2%) pokrývajú lesy.

Povrch

Topografia Srbska je veľmi rozmanitá, čomu zodpovedá výškový gradient, dosahujúci 2 628 m n. m. Úrodné roviny Panónskej panvy sa nachádzajú v severnej časti, južne od Dunaja a Sávy sa krajina vlní a postupne cez pásmo vrchovín a hornatín prechádza do veľhornatín. Na východe do Srbska zasahujú Karpatske planine (Srbské Karpaty), na ktoré z juhovýchodu nadväzuje Stará planina. Západnú a južnú časť územia zaberajú planiny horského pásma Dináre s rozsiahlymi horstvami Kopaonik, Prokletije a Šar planina. V tejto časti dosahujú vrcholy okolo 2 000 m n. m., v pohraničných oblastiach ojedinele až nad 2 500 m n. m. 
Najvyšší vrchol Djeravica leží na trojmedzí Srbska, Čiernej Hory a Albánska a dosahuje 2 656 m n. m. Pre územie mimo sporného Kosova je dominantný Midžur (2 168 m n. m.), ležiaci pri bulharskej hranici v pohorí Stara planina. Charakteristické pre tieto pohoria sú tiesňavy a rokliny (významnú roklinu Železné vráta vytvoril Dunaj na hranici s Rumunskom) a jaskynné systémy. Miesto, kde Dunaj opúšťa územie Srbska sa nachádza najnižší bod, ležiaci 28 m n. m. 
Rozhodujúcu úlohu pri dotváraní reliéfu zohrali veľké rieky; Dunaj a Tisa pritekajú z Maďarska, Sáva zo západu z Chorvátska. Spolu vytvárajú málo zvlnený terén rozsiahlych nížin, patriacich do Veľkej dunajskej kotliny a pokrývajúce celú severnú časť Srbska. Pri Novom Sade z nížiny vystupuje Fruška gora (najvyšší vrch Crveni Čot (539 m n. m.)), pri Belehrade sa dvíha planina Avala s rovnomenným 511 m vysokým vrchom. V centrálnej časti je rozsiahla nížina Veľkej Moravy, na krajnom východe z Bulharska zasahuje Dolnodunajská nížina a na juhu z Albánska okraj Drinskej nížiny.

Nížiny

Územie Vojvodiny a severnej polovice centrálneho Srbska pokrýva rozsiahla nížina Panónskej panvy s úrodnou pôdou. Nivy veľkých riek sú čiastočne pokryté lužným lesom, no veľká časť pôdy sa obhospodaruje. Prevláda pestovanie obilnín a kukurice, významnými plodinami sú aj slnečnica, cukrová repa, zemiaky, olejniny, konope a ľan. Hospodárske plodiny dopĺňa pestovanie ovocia a zeleniny.

Podnebie

Klíma Srbska odzrkadľuje polohu v južnej časti centrálnej Európy, patriacej do mierneho klimatického pásma. Mierna kontinentálna klíma severnej stepnej oblasti je charakteristická chladnými zimami a horúcimi, mierne suchými letami s rovnomernými, no nie veľmi výdatnými zrážkami. Na planinách sú letá krátke a zimy dlhé s dostatkom snehových zrážok, kotliny a nížiny v južnej časti sú ovplyvňované blízkym Jadranským morom a stredomorskou klímou. V južnej, hornatej časti majú na podnebie značný ochladzujúci vplyv okolité pohoria. 
Priemerná teplota v januári dosahuje v nížinách 0 – -2°C, vo vyšších polohách -2 – -4°C, v júli je to okolo 22°C v nížinách a cca 18°C v hornatých oblastiach. Celoročný priemer nížinatých oblastí dosahuje 10,9°C, v stredných polohách s nadmorskou výškou približne 1 000 m n. m. je to okolo 6,0°C. Najnižšia absolútna teplota v Srbsku -39,5°C bola nameraná 13. januára 1985 v osade Karajukića Bunari v horách na juhozápade krajiny, najvyššia teplota 44,9°C bola pozorovaná 24. júla 2007 v Smederevskej Palanke v centrálnom Srbsku.
Zrážok je najviac v horských oblastiach, najmenej v stepných oblastiach v strednom a severnom Srbsku. Počas roka sú nerovnomerne rozdelené, pričom viac ich je na jar a v jeseni. Mimo horských oblastí je dlhoročný priemer na úrovni 550 – 600 mm, v horských oblastiach dosahuje až 1500 mm. Snehová pokrývka sa v nížinách udrží v priemere 40, vo vyšších polohách planín až okolo 120 dní.

Živočíšstvo

Rôznorodé prostredie v Srbsku vytvára vhodné podmienky pre faunu, čo sa odzrkadľuje vo výskyte až 43,3% živočíšnych druhov, ktoré sú registrované na území Európy. Len v riečnych systémoch a ich blízkom okolí žije 110 druhov rýb a 20 druhov obojživelníkov, plazy sú zastúpené 45 druhmi, vtáky 260 druhmi a cicavce 94 druhmi.
Medzi najčastejšie voľne žijúce druhy živočíchov patria jelene, daniele, srnce, kamzíky, muflóny, diviaky, medvede, rysy, vlky, kuny, jazvece, veveričky, líšky, ale tiež ježe, jašterice, hady a rôzne druhy hmyzu. Podobne bohato je zastúpená skupina vtákov a rýb.

Vodstvo

Na srbskom území sa s Dunajom zlieva niekoľko veľkých riek, pritekajúcich z okolitých krajín. Topografia a zberná oblasť riek určuje ich vodný režim, ktorý je s výnimkou Dunaja snehovo - dažďový, s maximami v marci a apríli počas topenia snehu v horách a krátkodobo počas letných a jesenných búrok a dlhodobejších dažďov. Územie možno rozdeliť na dve odlišné časti; pokým južná polovica Srbska je pramennou oblasťou riek, severnej časti dominujú veľké rieky s menšími lokálnymi prítokmi a riedkou riečnou sieťou. 
Mohutné rieky odvádzajú vodu z 92,4% územia korytom Dunaja do Čierneho mora, z 5,4% územia v južnej časti (Kosovo) prúdi voda riekou Drin do Jadranského mora a z 2,2% rozlohy v južných okrajových častiach prebytočná voda odteká do Egejského mora. Rozvodnica prechádza hrebeňom južne položených (zväčša pohraničných) hôr.

Vodné plochy

Na území Srbska je málo prirodzených jazier, zväčša sa však vyskytujú v horských oblastiach na juhu. Z vodných plôch dominuje Đerdapsko jezero, ktoré vzniklo prehradením Dunaja v úžine Železné vráta. Priehradný múr s výškou 60 metrov vytvára jazero s dĺžkou až 150 km pri šírke 2 – 8 km a plochou 163 km² (celková plocha je 253 km²). Umelo vytvorenou vodnou plochou je aj Vlasinsko jezero na rieke Vlasina s plochou 15 km², najväčším prirodzeným je ale Palićko jezero na severe Vojvodiny, ktoré má 4,2 km² a je súčasťou Prírodného parku Palić.