google/wiki40b huggingface dataset:
Roksolana

Mená

Podľa niektorých historikov sa Roksolana narodila ako Aleksandra Ruslana Lisowska alebo Anastasja Lisowska, v detstve ju prezývali Nastia. Medzi Osmanmi bola predovšetkým známa ako Haseki Hürrem Sultan alebo Hürrem Haseki Sultan; tiež ako Roxolena, Roxolana, Roxelane skýtska žena, Rossa, Ružica; v turečtine ako Hürrem (z perzského: خرم Khorram, „tá veselá“); a v arabčine ako Karima (arabsky: كريمة, „tá ušľachtilá“).

Život

Moderné zdroje neobsahujú informácie o Hürreminom detstve, ktoré spomínajú Poľské kráľovstvo, ako jej miesto narodenia.  
Medzi zdroje zo 16. a 17. storočia patrí poľský básnik Samuel Twardowski († 1661), ktorého predmetom bolo Turecko a podľa tohto zdroja sa uvádza, že Hürrem je pravdepodobne dcérou slovanského pravoslávneho kňaza. Narodila sa v meste Rohatyn, 68 km juhovýchodne od Lwów, hlavného mesta Rusínskeho vojvodstva pod korunou Poľského Kráľovstva (dnešná západná Ukrajina). V 20. rokoch 16. storočia ju krymskí Tatári uniesli počas ich častých nájazdov v tejto oblasti, vzali ju ako otrokyňu (pravdepodobne najprv do krymského mesta Kaffa, hlavného obchodu s otrokmi, potom do Istanbulu) a neskôr ju vybrali do háremu sultána Süleymana I.

Vzťah so Süleymanom

Roksolana pravdepodobne prišla do háremu, keď mala okolo 15 rokov, niekedy medzi 1517 a 1520, ešte pred tým ako sa Süleyman stal sultánom v roku 1520. Rýchlo si získala pozornosť svojho pána a priťahovala žiarlivosť svojich rivaliek. Čoskoro sa stala Süleymanovou manželkou po boku Gülfem a Mahidevran (tiež známu ako Gülbahar). Vďaka svojmu veselému duchu a hravému temperamentu jej dal Süleyman meno Hürrem (z perzského Khorram, „tá veselá“). V istanbulskom háreme sa stala hlavnou rivalkou svojej sokyne Máhidevran a vplyv, ktorý mala na Sultána sa stal legendárny.

Spolu so Süleymanom mali deti: Şehzade Mehmeda, Mihrimáh Sultan, Şehzade Abdullaha, Sultána Selima II. (neskôr jeho nástupcu), Şehzade Bayezida a Şehzade Cihangira.  
Roksolana a jej manžel Sultán Süleyman I. boli pochovaní v Süleymanovej mešite.
Český les

Vymedzenie

Pohorie sa tiahne od Chebskej panvy na severozápade až po Všerubskú vrchovinu na juhovýchode, ktorá oddeľuje Český les od Šumavy. Dĺžka pohoria je 80 km.
Krajina Českého lesa sa svojim charakterom veľmi podobá Šumave (tvar povrchu, lesnatosť, riedke osídlenie), je však výrazne nižšia – v priemere o 300 – 500 m. Nadmorská výška jednotlivých vrchov sa pohybuje od 600 do 1 042 m n. m., ktorú dosahuje najvyšší vrchol Čerchov.

Geomorfológia

Český les je samostatným geomorfologickým celkom masívu Šumavskej subprovincie. Územie sa delí na 4 provincie: Čerchovský les, Kateřinská kotlina, Přimdský les a Dyleňský les.

Geológia

Pre Český les sú typické ploché chrbáty a široké plytké údolia. Pohorie je tvorené prevažne rulami, menej sa vyskytujú granity. Východné svahy sú z dôvodu výskytu zlomových línií strmšie.

Turistika

Východiskami pre turistiku v Českom lese sú Tachov, Rozvadov, Přimda, Poběžovice a Klenčí pod Čerchovem.
Loudun

Poloha

Obec má rozlohu 43,77 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 089 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Urau

Poloha

Obec má rozlohu 18,45 km². Najvyšší bod je položený 1 260 m n. m. a najnižší bod 359 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ladislav Čierny

Klubový hokej

Je odchovancom HKm Zvolen, v najvyššej súťaži debutoval v premiérovom ročníku slovenskej extraligy – 1993/94. Zvolen skončil posledný a z elitnej ligy vypadol, talentovaného Čierneho angažoval HC Slovan Bratislava. V tomto klube hral dva roky, potom sa vrátil do Zvolena, ktorý sa medzitým vrátil do najvyššej súťaže. V sezóne 1999/00 sa s klubom prebojoval do finále play-off, čo bol historický úspech tímu. Ďalší rok Zvolen vybojoval majstrovský titul, to však už Čierny hral v českej hokejovej extralige za HC České Budějovice. V druhom roku svojho budějovického pôsobenia sa stal najproduktívnejším obrancom mužstva. Následne ho angažoval tím ruskej hokejovej superligy Lada Togliatti, kde bol istý čas kapitánom a v play-off 2002/03 sa stal lídrom celej súťaže v počte plusových bodov.
Ročník 2004/05 odohral v HKm Zvolen, s klubom sa opäť prebojoval do finále play-off. Potom znovu zamieril do ruskej superligy a podpísal kontrakt so Severstaľom Čerepovec. V priebehu nasledujúcej sezóny sa vrátil do Zvolena a hráčom materského klubu bol aj v ročníku 2008/09 aj s kapitánskym "C" na hrudi. Zápas proti Košiciam 27. marca 2009 bol jeho 500. v slovenskej extralige.

Reprezentácia

Ladislav Čierny bol členom tímu, ktorý vybojoval na MS 2002 pre Slovensko prvý titul majstra sveta. Nastupoval v obrannej formácii s Jergušom Bačom.
Hral aj na svetovom šampionáte 2003, kde vybojoval bronz a 2004 (4. miesto). Zúčastnil sa tiež Svetového pohára 2004. Celkovo odohral v slovenskej reprezentácii 123 zápasov, strelil 11 gólov.
Kostja Ullmann

Kariéra

Jeho otec bol herec a viedol v Hamburgu hereckú agentúru. Matka je tanečnica a sestra Shantia herečka. Na pódiu stál prvýkrát ako 11 ročný v hamburskom divadle Ernst Deutsch Theater. Nasledovali účinkovania v krátkometrážnych filmoch a prvé filmové role. V roku 2003 prerušil hereckú školu v Hamburgu, pre natáčanie filmu Sommersturm, ktorý bol nasledujúci rok v kinách úspešný. Tým položil základný kameň svojej kariéry a nasledovali ďalšie celovečerné filmy, role v televíznych filmoch a hosťovské role v mnohých nemeckých televíznych seriáloch.
Sainte-Jamme-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 8,43 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 074 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Divadlo Ticho a spol.

Ticho a spol. je nezávislé komorné divadlo, ktoré sídli v priestoroch Staromestského klubu 10x10 na Školskej 14 v Bratislave. Vo svojich hrách divadlo reflektuje životy a myšlienky významných ale nedocenených osobností slovenskej kultúry (Hana Ponická, Leopold Lahola, Juraj Špitzer).
Druhú líniu tvoria až magické inscenácie stavajúce na poézii a rozprávkovo fantastických prvkoch (Izrafel alebo Cúvanie do pamäti, Déjà vu). V spolupráci s klientmi Domova sociálnych služieb Prima vzniklo divadelné zoskupenie Stopy snov, ktoré každoročne na jeseň alebo v predvianočnom období uvádza svoju novú hru.
Okrem divadelných predstavení tvorí program divadla aj pesničkárska scéna, v rámci ktorej vystupujú slovenskí aj českí folkoví interpreti (Dagmar Voňková - Andrtová, Květy, Jednofázové kvasenie, Marián Geišberg, Martin Geišberg a UMK, Peter Janků, Zuzana Homolová, Soňa Horňáková, Sklo).
Divadlo Ticho a spol. založila v roku 2010 dramaturgička Viki Janoušková spolu s režisérom Robom Horňákom po tom, ako sa Divadlo a.ha. premiestnilo z priestorov Centra divadla, literatúry a vzdelávania na Školskej 14 do bývalých priestorov Malej scény SND. Viki Janoušková sa tak vrátila do priestoru, ktorý dôverne poznala, keďže spolu so Štefanom Korenčim a Monikou Korenčiovou stála aj pri zrode tohto divadla a roky tu pôsobila ako dramaturgička.
Začiatkom roka 2012 sa v divadle uskutočnilo scénické čítanie hry Nepriznaná budúcnosť Ľuby Lesnej o Holokauste.
Dušan Lenci

Dušan Lenci (* 18. máj 1941, Banská Bystrica – † 30. september 2012, Nitra   )bol slovenský herec.

Životopis

V roku 1963 absolvoval štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1963 a 1964 bol členom Krajového divadla v Trnave, následne sa na osem rokov stal členom činohry Divadla J.G. Tajovského vo Zvolene. Od roku 1971 sa stali jeho domovskou scénou dosky Divadla Andreja Bagara v Nitre. Stvárňoval najmä postavy sympatických, dôveryhodných a čestných mužov, zjemňovaných črtami plachosti. Postava Kosťu – Kapitána z Aristokratov znamenala prechod k stvárňovaniu psychologicky zložitých charakterov, v ktorých zápasí dobro so zlom. Príznačnou črtou týchto Lenciho hereckých kreácií bolo podriadenie emocionálnych prejavov rozumovou korektúrou. V 80. rokoch sa Lenciho herecký repertoár obohatil o žánrovo i charakterovo pestrú galériu mocnárskych postáv.
Predstupňom k panovačným postavám bol profesor Jordan z Takmer božského omylu a Volpini z Omylu Doktora Moresiniho. Ani v 90. rokoch sa Dušan Lenci nestratil z javiska DAB Nitra. Bol neprehliadnuteľný v precíznych a charakterovo vybrúsených muzikálových postavách ako František Nádasdy v Báthoryčke, Antonis v Grékovi Zorbovi, Tom v Divotvornom hrnci; či v postave Grófa Markoča v Adamovi Šangalovi.
Lenci sa nevyhýbal ani divadelným experimentom, práci na projektoch novej drámy či uvádzania súčasných dramatických noviniek. Či už to bola postava Otca v cool dráme Tvár v ohni, alebo jeho výkon v tanečnej fantázii Svätenie jari, tajomný Gerdmann a Jerg v Bezkyslíkovcoch, dvojpostava Herseho a Martina Luthera vo Verejnom nepriateľovi, či stoický otec Pheres v I. ako Ine.
Grupa (matematika)

Podgrupy

Grupa  sa nazýva podgrupou grupy , ak  je podmnožinou  a platí .
Plonévez-Porzay

Poloha

Obec má rozlohu 29,23 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 677 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sauveur (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 9,38 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carlencas-et-Levas

Poloha

Obec má rozlohu 10,78 km². Najvyšší bod je položený 491 m n. m. a najnižší bod 277 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 127 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sentimentalizmus

Sentimentalizmus je umelecká metóda, ktorá vznikla v Anglicku v polovici 18. storočia a rozšírila sa v európskej literatúre; posledná etapa vo vývine osvietenstva svojim obsahom a umeleckými osobitosťami protikladná klasicizmu.
Chevigny-en-Valière

Poloha

Obec má rozlohu 5,5 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 304 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
James Batcheller Sumner

Biografia

V roku 1910 získal bakalársky titul v chémii z Harvardovej univerzity. Potom študoval biochémiu na Harvard Medical School, kde v roku 1914 získal Ph.D. Potom pracoval na Cornellovej univerzite ako pomocný profesor biochémie.
Na Cornellovej univerzite sa začal snažiť o izoláciu enzýmov v základnej podobe, čo sa predtým nikomu nepodarilo. Pracoval s ureázou. Po niekoľko rokov bol neúspešný, ale v roku 1926 sa mu podarilo tento enzým izolovať a kryštalizovať. Tiež sa mu podarilo dokázať, že čistá ureáza je bielkovina. To bol prvý dôkaz toho, že enzým je bielkovina.
Vďaka tomuto výskumu bol v roku 1929 na Cornellovej univerzite menovaný plnohodnotným profesorom. V roku 1937 sa mu podarilo izolovať a kryštalizovať druhý enzým, katalázu. V tom čase sa Johnovi Northropovi darilo podobnými metódami kryštalizovať iné enzýmy; začal s pepsínom v roku 1929.
V roku 1937 pracoval vo Švédsku päť mesiacov s Theodorom Svedbergom. V roku 1946 získal Nobelovu cenu za chémiu. V roku 1948 sa stal členom Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických.
Challans (mesto)

Poloha

Mest má rozlohu 64,84 km². Najvyšší bod je položený 64 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 18 930 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Dušan Kyzek

Životopis

Roku 1970 absolvoval Pedagogickú fakultu v Banskej Bystrici, v roku 1972 pokračoval v štúdiu rozhlasovej réžie na VŠMU v Bratislave. O 1972 režisér Slovesnej umeleckej realizácie štúdia Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. Režíruje publicistické, literárne a hudobno - slovné programy, ťažiskom jeho práce sú však réžie rozhlasových hier pre dospelých a adaptácia literárnych predlôh. Od 1977 sa režijne podieľa na realizácii populárnej rozhlasovej hud.-slovnej relácii Sobotník. Od roku 1989 pôsobí v Slovenskej televízii, televíznom štúdiu Banská Bystrica ako dramaturg a tvorca slovenských dialógov dabingu.
La Feuillade

Poloha

Obec má rozlohu 3,97 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 746 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Houry

Poloha

Obec má rozlohu 3,48 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sternenberg (Haut-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 3,44 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-Montlimart

Poloha

Obec má rozlohu 22,29 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 391 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nomdieu

Poloha

Obec má rozlohu 12,59 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 222 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Radar

Radar (z angl. radio detection and ranging) alebo rádiolokátor je zariadenie, ktoré vysiela elektromagnetické vlny a následne sníma ich odraz od objektu, schopného tieto vlny odrážať. V súčasnosti radary využívajú elektromagnetické žiarenie najmä z mikrovlnnej oblasti.

Dejiny

Princíp odrazu elektromagnetických vĺn od kovových predmetov bol objavený v roku 1886 Heinrichom Hertzom. Prvé pokusy zameriavania objektov pomocou radaru sú zaznamenané z roku 1904 technikom zaoberajúcim sa vysokofrekvenčným žiarením, Christianom Hülsmeyerom. Ten si svoj telemobilskop schopný vyslať sekvenciu vĺn a následne merať ich odrazenú zložku, nechal 30. apríla 1904 patentovať.
V roku 1935 prezentovali anglickí vedci Robert Watson-Watt a Arnold Wilkins svoju technickú správu o zameriavaní lietadiel pomocou radaru. Na svoj demonštračný pokus použili BBC vysielač v Daventry a vyslali impulz s vlnovou dĺžkou 49 metrov. Mobilný prijímač, vybavený na tú dobu moderným katódovým osciloskopom skutočne zachytil odraz tejto vlny od lietadla, ktoré lietalo nad pokusným stanovišťom. Toto zariadenie bolo schopné zachytiť lietadlo až do vzdialenosti 13 kilometrov. Po tomto pokuse sa začal masívny výskum radarovej techniky so silnými investíciami.

Poznámka

Ako ku každej zbrani bola vyvinutá protizbraň, aj proti radaru bola vyvinutá technológia, pomocou ktorej sa stalo lietadlo radarom nezachytiteľné. Táto technológia sa nazýva stealth (angl. skrytý, utajený). Jej princíp spočíva po prvé v takom tvare lietadla, ktorý odrazí radarové vlny do prostredia mimo radaru, takže radar, ktorý tieto vlny vyslal ich nezachytí späť. Druhou ochranou bola aplikácia špeciálneho náteru pohlcujúceho žiarenie v mikrovlnnej oblasti.
Povrch prvých lietadiel stealth sa skladal z rovných plôch, ktorých spoje tvorili ostré hrany bez oblín (typicky F117). Pri prácach konštruktéri uprednostňovali hranaté tvary nie preto, že by lepšie pohlcovali či odrážali rádiové žiarenie, ale preto, aby dokázali jednoduchšie spočítať ich povrchovo odrazové vlastnosti (písal sa rok 1977). Dnešné lietadlá využívajúce technológiu Stealth sa vrátili k oblým tvarom, ktoré je dnes už možné prepočítať bod po bode (napr F22).
Treťou súčasťou technológie stealth je elektronický systém, ktorý obsahuje detektor radarového signálu a počítač s detailným modelom samotného lietadla. Ak systém zachytí radarový signál, začne ho sledovať a merať a podľa neho natáčať lietadlo vždy do takého smeru, aby bol odraz radarových vĺn nazad do radaru minimálny, v ideálnom prípade, aby sa vlny od rovných plôch lietadla úplne odrazili a stratili v priestore.
Hincova kotlina

Názov

Hinco t.j. Ingnác, mal byť podľa ľudového podania pastier, ktorý tu kedysi pásol ovce. Je možné, že názov súvisí s baníctvom, ktoré tu bolo dávnejšie rozšírené. Paracelsus píše vo svojom diele  "Von heymlichkeiten der Natur" (Strassburg, 1570) o dolujúcich trpaslíkoch, ktorých nazýva Hinzen. Hincovia baníckych povier boli drobní mužíčkovia, pomáhajúci haviarom pri ich práci. V praktickom baníctve boli hincovia banskí furmani, ktorí zo štôlní vyvážali rudu.
Fernando de Noronha

Národný park a UNESCO

Časť ostrova a okolitej vodnej plochy bola v roku 1988 vyhlásená za jeden z brazílskych národných parkov. Jeho celková rozloha je 109,275 km². Od roku 2001 je národný park spoločne s biosférickou rezerváciou Rocas zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
San Fernando del Valle de Catamarca

Geografia

Catamarca leží v údolí Valle de Catamarca, ktoré oddeľuje horské pásma Sierra de Ancasti a Sierra de Ambato, na rieke Rio del Valle. Hoci je podnebie pomerne suché, v okolí sa nachádzajú kvalitné pôdy, čo napomáha rozvoju poľnohospodárstva.
Šemachinská gubernia

Šemachinská gubernia (rus. Шемахинская губерния) bola jedna z gubernií Ruského impéria v priestore dnešného Azerbajdžanu. Jestvovala v rokoch 1846 – 1859, s rozlohou 57 444 km² a s údajom o počte obyvateľov 460 000 z roku 1850. Po ničivom zemetrasení v Šemache – administratívnom centre gubernie – v roku 1859 boli gubernátorské vládne budovy premiestnené do Baku a gubernia sa premenovala na Bakuskú guberniu.
Martin Luther King, Jr.

Boj za občianske slobody

V roku 1953 sa stal pastorom v baptistickom kostole na ulici Dexter Avenue v meste Montgomery v Alabame. Viedol bojkot verejnej dopravy v Montgomery z roku 1955, po tom, čo Rosa Parksová odmietla uvoľniť svoje miesto v autobuse bielemu pasažierovi. Bojkot trval 382 dní. Počas tohto obdobia bola do Kingovho domu napr. hodená bomba, King bol za svoj postoj zatknutý, ale v konečnom dôsledku kampaň viedla k zrušeniu rasovej segregácie na vnútroštátnych autobusových linkách.
Po tejto kampani v roku 1957 sa podieľal na založení skupiny Southern Christian Leadership Conference (SCLC), ktorej úlohou bolo koordinovať černošské kresťanské skupiny pri nenásilných protestoch v záujme dosiahnutia reformy zákonov týkajúcich sa občianskych slobôd. King viedol túto skupinu až do svojej smrti.
Členmi SCLC boli predovšetkým obyvatelia černošských komunít v spojení s baptistickými cirkvami. King postupoval podľa filozofie nenásilnej občianskej neposlušnosti, ktorú predtým úspešne presadil Mahátmá Gándhí v Indii. Uvedomil si, že organizované nenásilné protesty proti rasistickému systému južanskej segregácie (známe ako Zákony Jima Crowa) za volebné práva černošskej menšiny povedú k obsiahlej informovanosti prostredníctvom médií. Reportáže a televízne zábery na každodenné ponižovanie a neprávosti páchané na černochoch a násilie zo strany zástancov segregácie vyvolali vlnu sympatií s hnutím za občianske slobody, ktoré sa stali najdôležitejšou politickou otázkou začiatku šesťdesiatych rokov v Spojených štátoch. 
King organizoval a viedol protestné pochody čiernych obyvateľov za právo voliť, právo na prácu, za ukončenie rasovej segregácie a ďalšie základné občianske práva. Väčšina z týchto práv bola úspešne zakomponovaná do právneho poriadku Spojených štátov prijatím zákona o občianskych právach z roku 1964 a zákona o volebnom práve z roku 1965.
King, podľa Nobelovej Nadácie, ktorá mu v roku 1964 udelila Nobelovu cenu za mier, v rokoch 1957 – 1968 precestoval viac ako šesť miliónov míľ, predniesol asi 2500 prejavov, viedol početné protestné pochody a bol viac ako 20-krát zatknutý. Cenu dostal rok po pochode na Washington, D.C., kde pred zhromaždením 250 000 ľudí proklamoval svoju nádej, že „jedného dňa ... synovia bývalých otrokov a synovia bývalých majiteľov otrokov budú schopní spoločne zasadnúť za stôl bratstva... a že moje štyri malé deti budú raz žiť v národe, ktorý ich nebude posudzovať podľa farby ich pokožky, ale podľa ich charakteru.“ King bol v roku 1968 zavraždený najatým vrahom,  ktorý bol následne zadržaný a odsúdený na doživotné väzenie.

Pocta

V roku 1977 ho prezident Jimmy Carter vyznamenal Prezidentskou medailou slobody. V roku 1986 bol jeho sviatok Martin Luther King Day = deň Martina Luthera Kinga ( slávi sa každé výročie jeho narodenia ) prehlásený za národný sviatok Spojených štátov. V roku 2004 posmrtne obdržal Zlatú medailu Kongresu.
Štefan Csiba

Štefan Csiba (známy aj ako Štefan Čiba, alebo Csiba István Mihály) - (* 28. október 1673, Trnava, Slovensko - † 9. august 1719, Košice, Slovensko) - menej známy kňaz - jezuita, pedagóg - vysokoškolský profesor a prírodovedec, ktorý sa zaoberal geológiou, botanikou a okrajovo i entomológiou.

Biografia

Počas svojho života pôsobil ako profesor filozófie na univerzitách v Trnave a v Košiciach. Bol doktor filozofie a teológie. Zaoberal sa prírodovedou, prevažne botanikou a zoológiou. Svoje prírodovedneé výskumy a pozorovania prevádzal na mnohých pohoriach Maďarska, ale tiež v mnohých oblastiach z územia Slovenska. Tieto oblasti spracovával z hľadiska floristického i faunistického. Svoje výsledky z týchto pozorovaní spracoval v súbornej práci, ktorá vyšla v roku 1714 v Trnave pod názvom: "Dissertatio historico-physica de montibus Hungariae". V tejto práci uviedol z územia Slovenska niektoré vzácne a zriedkavo sa vyskytujúce druhy rastlín a živočíchov, kde sa tiež zmienil aj o niektorých zástupcoch z triedy hmyzu. Práca je písaná vo forme otázok a odpovedí, kde opisuje horstvá Uhorska, najmä Karpaty. Zaoberá sa hlavne geologickou skladbou pohorí, pričom sa pridržuje plutonistickej teórie A. Kirchera.
Bièvres (Essonne)

Poloha

Obec má rozlohu 9,69 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 823 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lavaur (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 9 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 72 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied

Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied (ÚMMS SAV) je jedným z ústavov Slovenskej akadémie vied. V rámci SAV patrí do 1. oddelenia vied o neživej prírode. Zriadilo Predsedníctvo Slovenskej akadémie vied uznesením č. 471 zo dňa 23. septembra 1980, a to zlúčením Ústavu kovových materiálov Slovenskej akadémie vied a Ústavu mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied s účinnosťou od 1. októbra 1980. Riaditeľom ÚMMS SAV je Ing. Karol Iždinský, CSc.

Zameranie ÚMMS SAV

ÚMMS SAV vykonáva základný a aplikovaný výskum v oblasti materiálového inžinierstva a strojárstva:
a)  Materiálové inžinierstvo je orientované na prípravu špeciálnych kovových materiálov najmä kompozitov, kovových pien, nanoštruktúrnych materiálov a intermetalických zliatin modernými technológiami ako sú tlaková infiltrácia, plazmové nástreky, usmernená kryštalizácia taveniny, depozitné metódy spojené s lisovaním, prášková metalurgia, nanotechnológie a pod. ako aj na výskum ich fyzikálnych a mechanických vlastností na základe poznania zákonitostí štruktúry.
b) V oblasti strojárstva sa ústav zameriava na aplikovanú mechaniku s dôrazom na výskum materiálov a konštrukcií vrátane kompozitov, teóriu hluko a vibroizolácie, akustoelasticitu, deštruktívne a nedeštruktívne testovanie materiálov a konštrukcií, prevádzkovú životnosť konštrukcií a zariadení v podmienkach únavy a creepu, spolu s napäťovo-deformačnými analýzami, numerickými výpočtami a simuláciami.