google/wiki40b huggingface dataset:
Hawkeye (postava)

Hawkeye je fiktívna komiksová postava od Marvel Comics.

Charakteristika

Hawkeye, vlastným menom Clint Barton. Je rodený Američan, ktorý vyrastal so svojím bratom. Od malička bol problémovým dieťaťom. Vychovávali ho rôzne rodiny, ale z každej ušiel. Neskôr sa pridal k cirkusu,kde ho vycvičili v dokonalého akrobata. Mentorom a učiteľom mu tam bol tajomný muž menom Swordsman, ktorý bol jedným z najlepších bojovníkov s mečom na zemi. Clinta učil bojovať s mečom, dýkou,ale hlavne s lukom. Časom si Swordsman všimol u Clinta neskutočnú spoluprácu oka s rukou. Clint dokázal s lukom trafiť prakticky všetko z ktorejkoľvek polohy. Swordsman ho využíval pri mnohých lúpežiach. Jedného dňa však Clint videl ako známy super-hrdina Iron man zachránil deti z horiaceho auta a pochopil, že aj on chce pomáhať. Vzoprel sa preto Swordsmanovi a porazil ho. Prišiel sa prihlásť do teamu super-ludí The Avengers, kde pôsobí Iron man spolu s Captainom America a mnohými ďalšími. Hawkeye hneď predviedol svoje schopnosti a bol prijatý do teamu.
Základnou schopnosťou Hawkeye je jeho neuveriteľná presnosť. Jeho očná sietnica je veľmi citlivá a preto dokáže triafať aj na veľkú vzdialenosť. Clint je zdatný bojovník trénovaný v mnohých bojových umeniach. Jeho trénerom a dobrým priateľom bol Captain America. V jednom období používal Hawkeye Pymove častice ( Pym particles ), svojho tímového kolegu Ant-mana a vďaka nim vedel narásť do obrovských rozmerov. V tomto stave mal Hawkeye super-silu a hovoril si Goliath. Hawkeye používa v boji dlhý luk a sadu rôznych šípov. Nosí so sebou bežné, ale aj špecialne upravené šípy ako napr. : uspávací, elektrický, vybuchujíci, šíp s lanom, magnetický, sonický a mnohé ďalšie. Hawkeye je jedným z hlavných členov The Avengers a bol aj vodca teamu Thunderbolts. V súčasnosti používa Hawkeye krycie meno Ronin a luk so šípami vymenil za 2 dlhé meče.
Sainte-Croix-en-Plaine

Poloha

Obec má rozlohu 25,77 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 661 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Linka 7bis (parížske metro)

Budúcnosť

Spojenie linky 3bis a linky 7bis cez existujúci železničný tunel a otvorenie zatvorenej stanice (Haxo) sa momentálne skúma. Linka 7bis by mohla byť rozšírená o jednu stanicu na západ s konečnou stanicou na Château Landon. Výsledná linka od Château-Landon po Gambetta by sa mohla stať Linkou 15 a spustená medzi rokmi 2013 a 2020.
Kovačská bažantnice

Predmet ochrany

Dôvodom ochrany je zachovanie ekosystému starého lužného porastu s bohatou hájovou kvetenou a starými dubmi vzniknutého na dne v minulosti vypustených rybníkov. Základným cieľom je zachovanie, ochrana a podpora prirodzenej druhovej, vekovej, horizontálnej a vertikálnej štruktúry porastu zodpovedajúceho stanovišťu a ponechanie prevažnej časti porastu samovoľnému vývoju na dožitie. Ide o založenú bažantnicu na mieste zrušených rybníkov. Tomu zodpovedá aj charakter porastu. Hlavné poschodie tvoria solitérne duby - založené vo veľkom spone. Ostatné dreviny spravidla nalétly, kríkové poschodie bolo v čase fungovania bažantnice podporené výsadbou introdukovaného imelovníka.
Hrádze bývalých rybníkov sú doteraz viditeľné. Pri päte hrádze sa miestami vytvárajú mokrade s mokraďovou jelšinou.
Protón-protónový cyklus

Protón-protónový cyklus (protónovo-protónová reakcia, p-p cyklus) je cyklus jadrových reakcií, pri ktorých sa v konečnom dôsledku premenia jadrá vodíka ¹H na jadrá hélia ⁴He. Protón-protónový cyklus je základným zdrojom žiarivej energie vo hviezdach, ktorých hmotnosť veľmi nepresahuje hmotnosť Slnka. 
Prebieha postupne nasledujúcimi čiastkovými reakciami (v zátvorke sa uvádza množstvo energie uvoľnenej pri jednotlivých reakciách):
Pri vzniku jedného atómu hélia (He) sa uvoľní vo forme gama žiarenia celková energia okolo 26,2 MeV, čo je približne 4,2.10-12 J (zvyšok sa uvoľní vo forme elektrónových neutrín νₑ). Protón-protónový reťazec sa uplatňuje v centrálnych oblastiach hviezd pri teplotách 6,5-16 miliónov K.
Saint-Augustin (Corrèze)

Poloha

Obec má rozlohu 29,31 km². Najvyšší bod je položený 897 m n. m. a najnižší bod 355 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 448 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tamara Klimová

Tvorba

Tamara Klimová zažiarila už v kontexte slovenského neokonštruktivizmu šesťdesiatych rokov, našla v ňom priestor na uplatnenie svojho intelelktu. Zaujali ju možnosti vytvárania kryštalických kompozící v brazovej ploche, pripominajúce vnútorné priestory utopických architektúr. Transparentnými,hladko nanášanými farebnými plochami žiarivých tónov vyjadrila zároveň lomy svetla, ktorými násobila závrat zrkadlení a ich prienikov. Jej tvorbu z konca šesťdesiatych rokov charakterizuje istá dávka asymetrie riešení a farebná škála, v ktorej pracovala s poltónmi a miešaním farieb (oproti škále základnej,ktorá je pre ortodoxných konštruktivistov záväzná). To hovorí o autorkinej chuti obohatiť tendenciu vychádzajúcu z geometrie o osobnú senzuálnu skúsenosť. Jej diela - najmä grafiky a kresby, ktorým sa predovšetkým od šesťdesiatych rokov venovala - napovedajú variabilitu možností, čo geometria invenčnej umelkyni jej talentu prináša. V prácach posledného desaťročia Tamara Klimová zdisciplinovala svoj prednes: viac rešpektuje pôvodný jazyk geometrie, jeho základné princípy tvarovej i farebnej kompozície. Zaujali ju možnosti vytvárania kryštalických kompozícií v obrazovej ploche, pripomínajúce vnútorné priestory utopických architektúr. Transparentnými, hladko nanášanými farebnými plochami žiarivých tónov vyjadrila zároveň lomy svetla, ktorými násobila závrat zrkadlení a ich prienikov. Istá dávka asymetrie riešení, rovnako ako použitá farebná škála, v ktorej sa nevyhýba poltónom a miešaným farbám - oproti škále základnej, ktorá je pre väčšinu konkretistov záväzná - hovoria o túžbe obohatiť Skupinový program o osobnú senzuálnu skúsenosť. Tamara Klimová ostala aj v nasledujúcich kde desaťročiach verná geometrii. Na rozdiel od niektorých z jej bývalých kolegýň zo Skupiny 4, v kontexte ktorej vystavovala pred zapojením sa do aktivít Klubu konkretistov, sa nedala zlákať k návratu do vôd figurácie, ktorá bola v období "normalizácie" poplatná lacnej podobe umenia reálneho socializmu. Jej kompozície, najmä grafiky, kresby, koláže a objekty, napovedajú variabilitu možností, ktoré jazyk geometrie invenčnej umelkyni jej talentu prináša.
Vojtech Kováč (zootechnik)

Životopis

Študoval na Vysokej škole zemědelskej v Brne. Absolvoval Štátny pedagogický seminár pre učiteľov poľnohospodárskych škôl v Prahe. Hospodársky pracovník, neskôr učiteľ na odborných hospodárskych školách. Počas SNP pracovník Povereníctva SNR pre veci hospodárske a zásobovacie v Banskej Bystrici. Vysokoškolský profesor, vedúci Ústavu a Katedry špeciálnej zootechniky Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. Prednášal špeciálnu zootechniku a biotechnológiu, zaoberal sa šľachtením ošípaných a oviec. Autor monografií, vedeckých prác, štúdií a odborných článkov.
Knin

Dejiny

V 1. storočí pred Kr. sa 18 km od dnešného Kninu nachádzal rímsky vojenský tábor Burnum. Dnešné mesto je spomínané až v 10. storočí byzantským cisárom Konštantínom VII.. V priebehu 11. storočia tu vznikla diecéza, v roku 1080 už bol Knin vyhlásený hlavným mestom štátu, za vlády kráľa Zvonimíra. Až do 13. storočia tu bola veľmi významná vojenská pevnosť, o ktorú v priebehu nasledujúcich storočí bojovali Turci, Maďari, Rakúšania a Francúzi. Roku 1522 mesto dobyli Turci, a Chorváti ho tak opustili. Pod Osmanskou nadvládou zostal Knin ešte ďalších 150 rokov, potom ho získala Benátska republika. Chorváti sa vrátili, roku 1709 tu postavili navyše aj kostol a františkánsky kláštor. Ku koncu 18. storočia, roku 1797 sa stal rakúskym majetkom, počas tejto doby prosperoval. Po rozpade Rakúsko-Uhorska sa stal súčasťou Kráľovstva SHS a neskôr Juhoslávie. Na začiatku 90. rokov 20. storočia, keď v Juhoslávii vypukla občianska vojna, stal sa Knin centrom protichorvátskeho odporu Srbov; tí tu počas vojny ustanovili hlavné mesto ich „Republiky Srbská Krajina“. Chorváti získali vládu nad mestom až roku 1995, počas Operácie Oluja (búrka).
Huncovce

Polohopis

Obec leží na hlavnom ťahu Poprad - Kežmarok. Cez obec preteká rieka Poprad.

Stavby

V obci je rímskokatolícky kostol sv. Kríža, pôvodne románska stavba z prvej polovice 13. storočia. Obec má materskú i základnú školu.
Lignan-de-Bordeaux

Poloha

Obec má rozlohu 8,94 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 699 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samois-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 6,33 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 41 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 107 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daniel Belluš (lekár)

Život

Narodil sa v starousadlíckej slovenskej rodine. Mal dvoch súrodencov, neskôr žijúcich v Bratislave. Staršieho brata Emila, známeho architekta a národného umelca a mladšiu sestru Elenu, akademickú maliarku.
Gymnázium ukončil v Banskej Bystrici v roku 1918 ako jeden z prvých povojnových maturantov. Medicínu študoval vo Viedni a v Prahe, kde aj spromoval na Karlovej univerzite. V roku 1925 prišiel do Trnavy a otvoril si súkromnú lekársku prax prízemnom dome, na ktorého mieste si neskôr postavil poschodový dom podľa návrhu svojho brata Emila, vhodne usporiadaný pre prax i rodinu. V 1930 sa oženil s Trnavčankou Augustínou, s ktorou neskôr mali tri deti.
V roku 1931 bol MUDr. Belluš vymenovaný za okresného lekára. Túto funkciu vykonával do roku 1939 a po vojne od 1945 do roku 1951. Jeho obetavé nočné cesty k pacientom do odľahlých dedín trnavského okresu konskými povozmi alebo dvojtaktným autom Minor bývali namáhavé a ako spomínal, aj plné rôznych dobrodružstiev. 
V rokoch 1939 až 1941 pracoval na Ministerstve zdravotníctva v Bratislave a v rokoch 1942 až 1945 bol MUDr. Belluš primárom infekčného oddelenia Trnavskej nemocnice. V roku 1951 bol komunistickým režimom prinútený zavrieť svoju lekársku prax. Pracoval potom ako obvodný lekár v Poliklinike na Kollárovej ulici v Trnave až do odchodu na penziu v roku 1971. 
Zomrel v Bratislave v roku 1985, kde je aj pochovaný.
MUDr. Belluš okrem starostlivej liečby pacientov a prevencie chorôb sa venoval verejnému zdraviu a hygiene, bol predsedom mestskej organizácie Červeného kríža a najmä v predvojnovom období sa intenzívne venoval zdravotnej výchove. Prednášal a písal. Zachované výchovné články hovoria o chrípke, tuberkulóze a brušnom týfuse.
Curis-au-Mont-d’Or

Poloha

Obec má rozlohu 3,03 km². Najvyšší bod je položený 440 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 057 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Menológium

Menológium (gr.) je liturgická kniha v gréckej a pravoslávnej cirkvi, obsahujúca legendy o svätých usporiadané kalendárne na každý deň v mesiaci.
Diaľnica A15 (Holandsko)

Holandská Rijksweg 15 je kombináciou dvoch diaľnic A15 a A18. Medzi oboma daľnicami je krátky úsek, ktorý zatiaľ nebol dostavaný. A15 je hlavným prepojením prístavu Rotterdam na východ.
Úseky A15 čaká v najbližšej budúcnosti rozširovanie. V západnej časti, medzi Brielle a Spijkenisse bude v každom smere pridaný jeden jazdný pruh, A15 bude trojpruhovou v každom smere, medzi Spijkenisse a Vapplein bude súčasná diaľnica 2x3 rozšírená na 2x5 jazdných pruhov. Stavebné práce by mali byť vykonané v rokoch 2010 až 2016.
Tournières

Poloha

Obec má rozlohu 3,41 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Funafuti

Funafuti je hlavným z deviatich atolov tvoriacich ostrovný štát Tuvalu v južnom Tichom oceáne. Je oficiálnym hlavným mestom štátu (hoci sa niekedy nesprávne uvádza mesto Vaiaku alebo ostrov Fongafale)
Pri sčítaní v roku 2002 mal 4 492 obyvateľov. Žije tu najviac ľudí zo všetkých ostrovov Tuvalu. Je tu pristávacia plocha, hotel Vaiaku Langi Hotel, administratívne budovy a domy postavené tak tradičnými postupmi z palmových listov, ako aj z betónových kvádrov. Najvýznamnejšou budovou je tuvalský kostol.

História

Tongania často napádali Funafuti v pravidelných intervaloch. Pri každom nájazde uniesli dieťa. Z toho, ako vyrástlo, usúdili, že na Funafuti vyrástala ďalšia generácia dosť stará na ďalší boj, mohli teda usporiadať ďalší nájazd a zopakovať ho, kým neboli porazení a viac sa nevrátili. Od tej doby bol na Funafuti pokoj až dovtedy, čo prišli peruánski otrokári v 19. storočí.
Moc na Funafuti bola v rukách náčelníkov až dovtedy, čo Samoánsky pastor priviedol tento systém k zániku. Iakopa, náčelník v dobe, kedy na ostrov prišiel prvý pastor, sa vzdal svojho čestného postavenia a práva dostávať korytnačie hlavy.
Tým bolo odovzdané príliš veľa a koniec bol nezvratný. Iakopov syn Elia, ktorý zomrel v roku 1902, bol posledným náčelníkom. On bol tiež tým, kto povolil kapitánovi Davisovi vztýčiť britskú vlajku na atole v roku 1892. Hovorí sa, že predtým ho donútili pochodovať pod paľbou ich pušiek.

Poloha a charakter územia

Funafuti je úzky stočený pruh zeme, široký od 20 do 400 metrov obklopujúci veľkú lagúnu Te Namo, ktorá má dĺžku vyše 20 km. Je tu najmenej 33 ostrovčekov, z ktorých je najväčší Fongafale. Iba tri ostrovy sú obývané, a to práve Fongafale, Funafala a Motuloa.

Zaujímavosti

Na ostrove je dodnes možné vidieť vraky lietadiel z druhej svetovej vojny, kedy bola pristávacia plocha používaná americkými vojakmi pri obrane Kiribati.
Misionár George Turner zaznamenal legendu, ktorá hovorí, že ostrov Funafuti bol prvýkrát obývaný ježovkou, ktorej potomkovia boli muž a žena.
Jakub Petružálek

Kariéra

V roku 2004 bol ako 266. v celkovom poradí draftovaný klubom New York Rangers. Po drafte odišiel do zámoria, kde hrával v klube Ottawa 67's pôsobiaceho v Ontario Hockey League (OHL). Po sezóne sa vrátil do Česka a v ročníku 2005/2006 strelil svoj prvý a doposiaľ jediný gól za Litvínov. V polovici sezóny sa vrátil do zámoria, kde pôsobil v zámorských súťažiach najmä v drese Albany River Rats (AHL). V roku 2008 dostal šancu v NHL v drese Caroliny. Po tom, ako sa nepresadil v prvom tíme (odohral len 2 zápasy), sa rozhodol vrátiť do Európy. V sezónach 2009/2010, 2010/2011 pôsobil v tíme fínskej SM-ligy – Lukko, kde nastúpil v 114 zápasoch základnej časti (37 gólov, 47 asistencií) a v 17 zápasoch play-off (9+6). V sezóne 2011/2012 bol hráčom ruského klubu Amur Chabarovsk. Momentálne hrá pre tím Dinamo Riga.
Vysielač Krížava

Konštrukcia

Konštrukcia stožiara má výšku 116 m a je podobná s Vysielačom Kráľova hoľa. Do prevádzky bol uvedený 23. januára 1970, kedy začal ako prvý vysielač v ČSSR šíriť televízny signál vo farbe. Definitívny vysielač 2. programu bol na Krížave spustený 9. mája 1973.
Vedľa vysielača sa nachádza voľne stojaca oceľová telekomunikačná veža, ako aj veľká obslužná budova. Súčasťou vysielacieho strediska je aj pracovisko pre riadenie letovej prevádzky, monitorujúce vzdušný priestor nad Slovenskom.
Stredisko patrí medzi výkonné vysielače na Slovensku a vďaka značnej nadmorskej výške je jeho signál dostupný na veľkej časti územia krajiny. Prioritne má pokryť Horné Považie, Turiec, Kysuce a časť Hornej Nitry, no presahy umožňujú prijímať signál i na Liptove, Orave, Strednom Považí, časti Moravy a Sliezska, no nezriedka i v Podunajskej nížine.
Majiteľom celého komplexu s priľahlými pozemkami je spoločnosť Towercom, a. s. – bývalé Rádiokomunikácie, o. z.

Šírený program

Signál šírený z Krížavy nadväzuje na vysielače Veľká Javorina, Nad oborou, Suchá hora, Kráľova hoľa, Úložisko a Magurka.
Stredisko na Krížave je taktiež súčasťou severnej magistrály, t. j. retranslačnej rádioreléovej (RR) trasy, ktorá smeruje z Kamzíka (Bratislava) a končí na Makovici (Košice). Podobne je aj súčasťou medzinárodného smerovania RR trás – napr. prepojenie s Lysou horou (Frýdek-Místek, Česko).

Analógové televízne vysielanie

V máji 2011 bolo z vysielača ukončené šírenie analógového signálu Dvojky a TV JOJ, v auguste 2011 aj Jednotky.

Prístup

K vysielaču vedie asfaltová cesta z Vrútok. Značkované chodníky na Krížavu vedú z Turia a mesta Martin, a tiež zo susedných vrcholov hrebeňa.
Edward Adelbert Doisy

Dielo

Sex and Internal Secretions (1939 spolu s Edgarom Allenom a C. H. Danforthom)
Benjamin Thompson

Benjamin Thompson (* 3. júl 1918 – † 21. august 2002) bol americký architekt.

Život

Benjamin Thompson sa narodil v roku 1918 v meste St.Paul v štáte Minnesota. V roku 1941 ukončil štúdium na univerzite v Yale s titulom bakalára v odbore Veda o umení. Po štvorročnej službe v námorníctve Spojených štátov amerických počas 2. svetovej vojny sa pripojil spolu so svojimi 6 spolužiakmi z univerzity k Walterovi Gropiusovi s plánom ako formovať architektúru. Gropius to prijal a tak sa vlastne sformovala skupina TAC – The Architect´s Collaborative.
Počas obdobia keď Thompson pôsobil so skupinou TAC začal tiež podnikať v obore „Design Research“ (dizajn skúmania, bádania), ktorý sa špecializoval v navrhovaní doplnkových predmetov. Jeho úspech bol zvýšeny budovou, ktorú navrhol pre administrativu. Vystupuje ako jedna z najlepších prikladov komerčnej architektúry 20. storočia.
Thompson opustil skupinu TAC v roku 1966, ale jeho práca ostala verná jej spôsobom. Thompson zastával silné presvedčenie v silu architektúry. Usiloval sa vytvoriť budovy tak aby zvýšili kvalitu života.
V roku 1987 American Institute of Architects (AIA), Americký inštitút architektov, vyhlásil Thompsona a jeho firmu za firmu roka. V roku 1992 mu AIA udelila najväčšie vyznamenanie pre amerických architektov, Zlatú medailu AIA. Táto cena bola udelená iba 50 architektom od začiatku jej udeľovania v roku 1907, medzi ktorými sú mena ako Frank Lloyd Wright, Louis Kahn a Ieoh Ming Pei.
Benjamin Thompson zomrel 20. augusta 2002 v Cambridge, Mass.

Tvorba

Thompson navrhoval tak, že jeho návrhy spočívali na charakteristickom vnímani jednoduchej elegancie a konečnej štruktúry. Často zakladá svoje budovy v lesoch Nového Anglicka, presycuje svoje budovy duchom miesta skrz umiestnenia a výberom materiálom.
Používaním praktického a ľudského ako vedúcich princípov, Thompson tvoril jednoduché, poctivé stavby ktoré sa rozchádzali z teóriami väčšiny post-modernistov.
Počas pôsobenia v TAC, Thompson zodpovedal za návrh Williams College’s Greylock Quadrangle ako aj Brandeis Universtiy Quadrangle a akademickej budovy pre Andover Academy. Thompson bol taktiež predsedom Úradu architektov na Harvadskej škole dizajnu v období od roku 1963 do roku 1967.
Nie dlho potom ako dokončil projekt Williams College’s Greylock Quadrangle si Thompson založil vlastnú firmu – Benjamin Thompson and Associates (BTA). Tvoril veľa návrhov pre školy a univerzity v Novom Anglicku vrátane vedeckého centra Williams College's Bronfman.
Ďalších 30 rokov si Thompsonová BTA získala silný vplyv v architektúre. Thompson pracoval na prístave v Baltimore, na železničnej stanici vo Washingtone, na Kráľovských viktoriných prístavoch v Londýne a mnohých iných vrátane opravy Boston's Faneuil Hall (trhovisko).
Barc

Poloha

Obec má rozlohu 11,35 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 008 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pessat-Villeneuve

Poloha

Obec má rozlohu 6,26 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 313 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 513 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Alban-Leysse (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,4 km². Najvyšší bod je položený 1 240 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 689 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alaviti

Vierouka a dejiny

Alavizmus je vetvou šiitskeho islamu, rešpektuje šaríu a implementujú jej závery podľa interpretácie šiesteho šiitskeho imáma Dža'fara as-Sádika, ktorý je najvplyvnejším šiitskym náboženským vykladačom. Podobne ako drúzi aj alaviti veria v reinkarnáciu. Nezakazujú pitie alkoholu. 
V Sýrii predstavujú po sunnitoch druhú najväčšiu náboženskú skupinu (13 %). Osmani s nimi zaobchádzali ako s nemoslimami, podobne ako židia či kresťania museli platiť náboženskú daň. Po povstaniach proti Osmanom v rokoch 1806, 1811 a 1852 dostali obmedzenú samosprávu. Po prvej svetovej vojne bol v roku 1922 francúzske mandátne územie rozdelené na štyri štáty, vrátane Štátu alavitov. Zjednotenie štátov do Sýrie pre nich znamenalo obavy z prevahy sunnitov v politike. Alavitskí dôstojníci zohrali v prevratoch v roku 1963 a 1966 kľúčovú rolu. Ich význam razantne stúpol až po nástupe Háfiza al-Asada. Ten v roku 2000 prenechal vládu synovi Bašárovi.
Hormizd IV.

Hormizd IV. (po stredoperzsky Óhrmazd) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 579 – 590. Jeho otcom bol kráľ Husrav I., jeden z najvýznamnejších reformátorov v perzských dejinách, matkou turecká princezná Kákin, Chákánova dcéra (odtiaľ Hormizdov prídomok Turkzád, syn Turkyne).
Hormizd bol panovníkom, ktorého východné pramene (Tabarí), ako aj pramene byzantské (Theofylaktos Simokattes) zhodne vyobrazujú celkom negatívne. Vytýkajú mu najmä krutý postup proti šľachte, zavraždenie vlastných bratov (možných nápadníkov trónu) a konflikty so zaratuštrovským kňažstvom (mágmi). Menej už kronikári zdôrazňujú pozitívne stránky Hormizdovej osobnosti, napríklad jeho všestrannú starostlivosť o poddaných a náboženskú toleranciu.
Štátne záležitosti na začiatku Hormizdovej vlády viedol vezír Vazurgmihr, oceňovaný väčšinou neskorších dejepiscov, po troch rokoch bol však uväznený a jeho miesto zaujali väčšinou pochlebovači, zbavení funkcií Husravom I. Kráľ začal tvrdo vystupovať proti veľmožom aj vzdelancom a prenasledovať kňažstvo, ktoré sa mu stavalo na odpor. Veľa popredných predstaviteľov ríše skončilo na popravisku – bývalý vezír Jazd-Gušnasp, minister Ádharmáh, vrchný mág Zartušt a ďalší. Počas svojho panovania Hormizd vraj dal popraviť celkom 13 600 osôb. Či tým chcel iba upevniť svoje postavenie a poistiť sa pred prípadnou opozíciou, alebo to bol prejav podozrievavosti či nejaké poruchy osobnosti, možno len tažko usúdiť.
Po otcovi Hormizd zdedil vojnu s Byzantskou ríšou, ktorá s prestávkami trvala počas celej jeho vlády. Bojovalo sa aj s Turkami na severovýchode, tu však vojvodca Báhrám Čóvén dokázal nepriateľov rozhodne poraziť v oblasti dnešného Herátu.
Na prelome rokov 589/590 sa Báhrám Čóvén z osobných dôvodov vzbúril proti Hormizdovi, a zatiaľ čo jeho armáda pochodovala na Ktésifón, bol kráľ 6. februára 590 zvrhnutý palácovým prevratom a posadený do väzenia. Novým panovníkom sa stal Hormizdov syn Husrav II., neskôr veľký bojovník proti Byzancii. Sám Hormizd bol vo väzení najskôr oslepený, po úteku Husrava II. pred Báhrámom Čóvénom ho však veľmoži Vistám a Vindóé zaškrtili. Či sa to stalo s Husravovým vedomím, je nejasné.
Sommerécourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,66 km². Najvyšší bod je položený 465 m n. m. a najnižší bod 312 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ornithocheirus

Opis

Rozpätie krídel Ornithocheira dosahovalo až okolo 12 metrov a keď stál na zemi, jeho výška mohla dosiahnuť až ku 3 metrom. Dĺžka tela predstavovala asi 3,5 metra a len samotná hlava bola okolo 150 centimetrov dlhá. Napriek tomu predstavovala hmotnosť tohto pterosaura len okolo 70 kilogramov. Podobne ako iné pterodaktyly mal aj ornithocheirus masívnu prednú časť tela s veľkou hlavou a krkom. Mal nápadný zobák s vertikálnym hrebeňom na špičke, ktorého účel dodnes nie je známy, pravdepodobne však slúžil na prilákanie samičky počas obdobia párenia, ktorú si vyberal samec s najväčším hrebeňom. Jeho potravu zrejme tvorili hlavonožce a ryby.