google/wiki40b huggingface dataset:
Človek cepranský

Človek cepranský alebo človek čepránsky (lat. Homo cepranensis) je možný druh človeka (Homo). Je tvorený len nálezom lebky so značkou Ceprano 1 (hoci Schwartz a Tattersall 2005 – zrejme ako jediní – do druhu pridávajú ešte africký nález z lokality Daka/Bouri).

Nález, nálezisko a opis

Ceprano je nálezisko v záreze diaľnice 88 km juhovýchodne od Ríma v Taliansku, pri meste Ceprano. Lebku objavili robotníci stavby a Italo Biddittu v marci 1994. Nález prvýkrát opísali Ascenzi et al. 1996. Nález je uložený v Soprintendenza Archeologica del Lazio. Prvý opis nálezu ho zaradil pod Homo erectus. Mallegni et al. 2003 nález ako prví zaradili do samostatného druhu Homo cepranensis.

Charakteristika

Ide o dobre zachovanú kalváriu (t. j. neúplnú lebku) muža. Podľa Thurzo 1998 Napriek mohutnému nadočnicovému valu nemá mediosagitálny kýl, pričom je gracilnejšia a má väčšiu kapacitu ako v prípade človeka vzpriameného. Na lebke sa nachádzajú aj dve patologické zmeny – vrodená malformácia dutiny ľavého krídla klinovej kosti (sinus sphenoidalis) a vyhojená depresná zlomemina na pravej strane nadočnicového valu (torus supraorbitalis). Viacerí autori už od 90. rokov konštatovali, že sa podobá nálezu z Bilzingslebenu, Petralony či Kabwe, ktoré sú pripisované druhu Homo heidelbergensis.
Godenvillers

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 156 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tanis (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 7,49 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 316 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Toliar (historická minca)

Toliar (po nemecky dnes Taler, pôvodne po nemecky Thaler) bola veľká strieborná minca razená v rôznych obmenách v rôznych štátoch (vrátane Uhorska). Prvý toliar bol razený koncom 15. storočia v Tirolsku. 
Mala nahradiť zlaté mince, lebo nebol dostatok zlata. Pôvodný názov mincí tohto typu znel Guldiner alebo Guldengroschen, názov Thaler (dnes po slovensky toliar) sa začal používať až v 16. storočí podľa toliara z Jáchymova (po nemecky Joachimsthaler). 
Označenie toliar sa veľmi rýchlo rozšírilo po celej nemecky hovoriacej oblasti a odtiaľ ďalej ako dolár aj do USA.
Liou Jang

Biografia

Narodila sa 6. októbra 1978 v meste Čeng-čou v provincii Che-nan, vyrastala v dedine Lin-čou. Absolvovala vojenskú leteckú akadémiu v Čeng-čou a v roku 1997 sa pripojila k Leteckým silám čínskej ľudovej armády, kde ako pilotka dosiahla hodnosti majora. Má nalietaných viac ako 1680 hodín.
V rokoch 2009 – 2010 sa zúčastnila 5. výberu čínskych kozmonautov, ktorým v marci 2010 úspešne prešla a spolu s Wang Ja-pching tak prvýkrát rozšírili oddiel čínskych kozmonautov o ženy. V marci 2012 bola menovaná členkou jednej z dvoch posádok pripravovaných na let ku stanici Tchien-kung 1. 15. júna bola jej posádka oficiálne potvrdená ako hlavná, pričom spolu s ňou sa letu mali zúčastniť aj kozmonauti Ťing Chaj-pching a Wang Liou.
Loď Šen-čou 9 úspešne vyštartovala 16. júna 2012 a 18. júna sa spojila so stanicou Tchien-kung 1. Počas pobytu na stanici sa Liouová zameriavala na uskutočňovanie experimentov súvisiacich s kozmickou medicínou. Pristávací modul lode Šen-čou 9 úspešne pristál 29. júna 2012. Jang Liouová sa tak stala v poradí 525. kozmonautom sveta, 57. ženou vo vesmíre a prvou čínskou kozmonautkou, vo vesmíre strávila celkovo 12 dní a 15 hodín.
Pelousey

Poloha

Obec má rozlohu 6,18 km². Najvyšší bod je položený 313 m n. m. a najnižší bod 215 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aero A.100

Vznik a vývoj

Prudko sa zhoršujúca medzinárodná politická situácia v tridsiatych rokoch 20. storočia donútila k modernizácii svojho leteckého parku aj československú armádu. V súlade s touto situáciou bol v roku 1932 ministerstvom národnej obrany vyhlásený tender na nový moderný diaľkový prieskumný a bombardovací stroj, tzv. „jednotného typu“, ktorý by nahradil zastarané lietadlá A.11, Š.16 a AP.32. Dokumentáciu odoslali 4 firmy: Aero, Praga, Letov a Avia, podľa nej boli na stavbu prototypov vybrané Aero A.100 a E.36 (BH.36). Keďže stroj  firmy Praga nebol dokončený včas, konkurz vyhrala firma Aero.
V dobe svojho vzniku bolo Aero A.100 rýchle dvojplošné lietadlo aerodynamického tvaru. Na verejnosti bol dvojplošník po prvýkrát predvedený 10. septembra 1933 na leteckom dni v Prahe, pilotovaný firemným pilotom Vnukom. V čase svojho predstavenia na leteckej prehliadke prebiehali záverečné vojskové skúšky, trvajúce od mája 1933 do októbra 1933. 
Medzi hlavné problémy nového lietadla patrili vibrácie trupu a to hlavne chvostových plôch a koncov krídel. Problémy spôsobovali aj letové vlastnosti po inštalácii vojenského vybavenia. Preto vydalo ministerstvo pokyn prepracovať stroj, pričom boli prekonštruované konce krídel, chvostových plôch, bola predĺžená predná časť trupu a iné úpravy.
Prvú objednávku od ministerstva dostala firma Aero 18. októbra 1933 v počte 11 lietadiel A.100, pričom armáda ich preberala od júla do októbra 1934. Druhá objednávka v počte 33 ks bola prebraná armádou medzi januárom a májom 1935.

Operačné nasadenie

Kvôli svojej rýchlosti bol A.100 používaný hlavne na prieskumné účely a tak najčastejšie tvoril výzbroj prieskumných letiek. Prieskumná verzia mohla vo vzduchu vydržať až 5 hodín. Lietadlo v bombardovacej verzii unieslo 600 kg bômb. Pod trupom boli 4 závesníky pre bomby od 50 kg do 200 kg, pričom v trupovej bombovnici mohli byť umiestnené bomby do hmotnosti až 300 kg. Lietadlá sa zúčastnili mobilizácie v roku 1938 a slúžili na výcvik aj vo Vojenskom leteckom učilišti v Prostějove.
Typ Aero A.101, totožný s A.100, až na motor Asso, bol predaný v počte približne 50 ks do republikánskeho Španielska, kde bojoval v Španielskej občianskej vojne.
Lanildut

Poloha

Obec má rozlohu 5,82 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 952 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Canet (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 7,33 km². Najvyšší bod je položený 57 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 269 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Livet-en-Saosnois

Poloha

Obec má rozlohu 1,6 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Haye-d’Ectot

Poloha

Obec má rozlohu 7,32 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 243 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berville (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 6,72 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 552 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mauguio

Poloha

Obec má rozlohu 49,56 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 16 195 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František, vojvoda bavorský

Život

František sa narodil v Mníchove ako najstarší syn vojvodu Albrechta (*1905 – †1996) a jeho prvej ženy, grófky Márie Draškovičovej z Trakoštjanu, ktorá pochádzala z chorvátskej šľachtickej rodiny. Keďže Wittelsbachovci boli odporcovia nacistického režimu v Nemecku, v roku 1939 vzal Františkov otec svoju rodinu do Maďarska. Štyri roky žili v Budapešti a potom sa koncom roka 1943 presťahovali na hrad Sárvár. V marci 1944 okupovalo nacistické Nemecko Maďarsko a 6. októbra 1944 bola celá rodina vrátane Františka uväznená. Boli poslaní do niekoľkých nacistických koncentračných táborov vrátane Oranienburgu a Dachau. Na konci apríla 1945 boli oslobodení americkou armádou. Po vojne získal František vysokoškolské vzdelanie v Benediktínskom opátstve v Ettalu. Potom študoval biznis manažment na univerzite v Mníchove a v Zürichu. František si v sebe rozvinul vášeň zbierať súčasné moderné umenie. Obrazy a grafiky z jeho súkromnej zbierky má natrvalo vypožičané mníchovská Pinakotéka a takto sú sprístupnené verejnosti. Svoju rozsiahlu súkromnú knižnicu venovanú umeniu 20. a 21. storočia venoval v roku 2009 mníchovskému Centrálnemu inštitútu pre dejiny umenia (Zentralinstitut für Kunstgeschichte). Vojvoda František je členom Medzinárodnej rady Múzea moderného umenia v New Yorku. Podľa nemeckého práva nie je v súčasnosti možné v Nemecku oficiálne používať kráľovské tituly, avšak môžu byť používané ako súčasť priezviska. František žije v apartmáne v Nymphenburskom paláci v Mníchove, bývalej letnej rezidencii bavorských kráľov. Vojvoda František je členom senátu mníchovskej univerzity a čestným členom Bavorskej akadémie vedy a humanitných štúdií. Zastáva veľa čestných funkcií v občianskych i náboženských organizáciách v Bavorsku. Vojvoda František sa nikdy neoženil. Po jeho smrti sa jeho funkcie Hlavy rodu Wittelsbachovcov presunú na jeho brata, princa Maxa, bavorského vojvodu.

Titul

Vojvodov plný titul znie: „Jeho Kráľovská Výsosť František, vojvoda bavorský, franský a švábsky, gróf rýnsky.“ Podľa tradície František však neprevzal vyšší titul kráľa.
Dušan Švento

FC Red Bull Salzburg

Švento prišiel do rakúskeho Salzburgu v júli 2009 zo Slavie Praha. Rýchlo sa prepracoval do základnej zostavy a už po prvej sezóne 2009/2010, oslavoval so Salzburgom majstrovský titul. Druhé ligové víťazstvo zaznamenal v drese červených býkov v sezóne 2011/2012. V 35. kole zvíťazili na ihrisku Wiener Neustadt 5:1 a pred posledným kolom sa stali s náskokom 6 bodov rakúskym majstrom, pred druhým Rapidom Viedeň.
Odohral za klub dovedna 183. zápasov(128. zápasov v rakúskej bundeslige,11.v rakúskom pohári a 44. v európskej lige) a strelil 22.gólov.

1. FC Kolín

Dušan Švento podpísal v máji 2014 zmluvu s Bundesligovým klubom z Kolína nad Rýnom. Stal sa jednou z prvých posíl 1.FC, ktorý sa po dvoch rokoch vratil do Bundesligy. Zmluvu s trojnásobným nemeckým šampiónom podpisal 28-ročný hráč do 30. júna 2016.
Elvas (mesto)

Pamätihodnosti

Mesto bolo v roku 2012 zapísané na zoznam svetových pamiatok UNESCO pre svoj najsúvislejší systém hviezdicovitého opevnenia na svete. Bolo postavené medzi rokmi 1498 a 1622 až do výšky 40 m.

Hospodárstvo

Úrodná pôda je dobrým základom pre pestovanie olív a sušených sliviek, ktorými je mesto známe. Destiluje sa tu brandy a vyrába keramika, typická pre toto mesto.
Džibál al-Hukkár

Džibál al-Hukkár (po arabsky جبال هقار) alebo po berbersky a francúzsky Ahaggar či Hoggar je pohorie v alžírskej časti Sahary. Nachádza sa asi 150 km južne od hlavného mesta Alžír.
Rozloha je asi: 300 000 km². Je to čiastočne vulkanický masív, tvorený kryštalickými horninami a prvohornými bridlicami. Pohorie je tvorené stolovými vrchmi s priemernou výškou 1 000 – 1 500 m n. m., z ktorých sa týčia odolnejšie vyvýšeniny (napr. Táhat 3 005 m n. m.).
Žijú tu Tuaregovia.
Oberrœdern

Poloha

Obec má rozlohu 5 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fresville

Poloha

Obec má rozlohu 13,94 km². Najvyšší bod je položený 36 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Olivia Wilde

Rodina

Olivia sa narodila 10. marca 1984 v New Yorku, ale vyrastala vo Washingtone. Jej rodičmi sú Leslie Cockburnová (rodným menom Corkhill Redlich) a Andrew Cockburn, rodák z Londýna írskeho pôvodu. Obaja rodičia sú známymi novinármi. Narodila sa do novinárskej rodiny, jej strýčkovia Alexander Cockburn a Patrick Cockburn sú tiež novinári. Jej príbuznými sú aj spisovateľka Sarah Caudwell a spisovateľ a novinár Claud Cockburn. Wildeová sama priznala, že jej kariéra sa mohla odvíjať úplne inak, keby sa nerozhodla ísť proti rodinnej tradícii v novinárčine. Obaja jej rodičia boli veľmi známi predovšetkým vo Washingtone, kde boli pozvaní do najvyšších kruhov.
V roku 2003 sa vydala za Tao Ruspoliho, amerického filmára a hudobníka.

Štúdium

Spočiatku navštevovala Georgetown Day School vo Washingtone, neskôr Phillips Academy v Andoveri v Massachusetts. Krátko študovala tiež v Írsku (The Gaiety School of Acting v Dubline), odkiaľ pochádza jej otec.

Kariéra

Od roku 2003 sa objavovala v snímkach ako sú Sexbomba od vedľa, Alpha Dog, alebo Medzi mužom a ženou. Známou sa stala stvárnením úlohy Alex Kelly v seriáli O.C. California, ktorý je z produkcie americkej televíznej stanice FOX. V roku 2007 bola obsadená do seriálu The Black Donellys. V tejto televíznej sérii stvárnila rolu samotárskej Jenny Reily, ktorá sa pohybovala v gangsterskom prostredí. Hoci bol seriál u divákov veľmi obľúbený, stiahla ho televízna stanica NBC po štvrtej epizóde z vysielania a zvyšok odvysielala online na internete. Najväčší úspech jej priniesla až úloha Dr. Remy Hadleyovej alias „Trinástka“ z televíznej seriálovej drámy Dr. House. V tomto seriáli z lekárskeho prostredia sa objavila v roku 2007 až vo štvrtej sérii.
V roku 2009 bola Wildeová hodnotená ako #1 Hot 100 známeho lifestylového magazínu Maxim. Už skôr, v roku 2005, bola hodnotená ako #95 ankety 100 najzvodnejších žien roku 2005 medzinárodného magazínu HFM. Pôsobí tiež ako modelka.
Francois de Menil

Životopis a kariéra

Jeho rodičia boli umelecky založení, žijúci v Houstone. Francois de Menil začal svoju kariéru ako dokumentarista. Po réžii významných filmov o umelcoch sa rozhodol vrátiť do školy a pokračovať v štúdiu architektúry a dizajnu.
Francois de Menil získal bakalársky titul architekta v roku 1987 (Irwin S. Chanin School of Architecture). Pracoval v ateliéroch Richard Meier & Partners a Kohn Pedersen Fox. V roku 1991 si založil vlastný ateliér FdM:Arch v New Yorku v Spojených štátoch. Menil má licencie v štátoch New York, Texas a v Severnej Karolíne a tiež má certifikát NCARB. Je členom New Yorskej a Texaskej spoločnosti architektov.
Ladislav Hrubý

Životopis

Študoval slovenčinu a angličtinu na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1976-1980). Pôsobil ako učiteľ, profesor na gymnáziu, redaktor časopisu Slovensko, redaktor novín Cieľ a časopisu POVEX, 1993-1994 denníka Smer v Banskej Bystrici, televízie Sever, od 1998 učiteľ na odbornom učilišti v Čadci. Prvé prozaické pokusy prevažne s kysuckou tematikou publikoval v zborníkoch, knižne vydal zbierku poviedok z prostredia súčasnej kysuckej dediny. Autor rozhlasových poviedok a námetu k dokumentárnemu filmu M. Urbana Zjavenie Matúša Lašúta.
Prey (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 2,13 km². Najvyšší bod je položený 632 m n. m. a najnižší bod 404 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montgilbert

Poloha

Obec má rozlohu 9,53 km². Najvyšší bod je položený 1 470 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 126 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František Jakubec (1977)

Futbalová kariéra

V českej lige hral za Bohemians Praha. Nastúpil v 1 ligovom stretnutí. V druhej lige hral za Bohemians, FK Mladá Boleslav a SK Kladno.
Quartier de la Porte-Saint-Martin

Quartier de la Porte-Saint-Martin (štvrť Brána sv. Martina) je 39. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 10. obvodu.
Má rozlohu 60,9 ha a ohraničujú ju ulice Boulevard Saint-Denis a Boulevard Saint-Martin na juhu, Boulevard de Strasbourg na západe, Rue des Récollets na severe, Rue Bichat na severovýchode a Rue du Faubourg-du-Temple na juhovýchode.
Štvrť bola pomenovaná podľa brány Saint-Martin.
.40 S&W

.40 S&W (10x22mm Smith & Wesson) je pištoľový náboj ktorý bol vyvinutý spoločne dvoma slávnymi americkými zbrojovkami Winchester Repeating Arms Company a Smith & Wesson. Používa strelu o priemere 10,16 mm (0,4 palca) a jeho hmotnosť sa pohybuje v rozmedzí od 135 do 200 grainov a používa tlak 33 000 psi (230 MPa).

Dejiny

Náboj .40 S&W bol predstavený 17. januára 1990 spolu s novým modelom pištole Smith & Wesson Model 4006 (ale bol k dispozícii o niekoľko mesiacov skôr ako pištoľ). Náboj .40 S&W sa vyvinul z náboja 10 mm Auto, ktorý bol používaný FBI, ale ukázalo sa, že je príliš silný pre niektorých agentov a v rýchlej streľbe nedostatočne presný.
Vzhľadom na to, že náboj .40 S&W mal približne rovnakú dĺžku ako náboj 9 mm Luger, tak mnoho pištolí pre náboj 9 mm Luger mohlo byť vyrábaných aj pre tento nový kaliber.

Výkon

Náboj .40 S&W je výkonnejší ako 9mm Luger pri zachovaní presnosti a výkonnejší ako niektoré laborácia náboja .45 ACP. Jeho úsťová energia závisí na konkrétnej laborácii.
Étréjust

Poloha

Obec má rozlohu 3,78 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 45 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tour T1

Tour T1 (známy aj ako Tour GDF SUEZ) je mrakodrap na predmestí Paríža Courbevoie v štvrti La Défense. S výškou 185 m je 5. najvyššou budovou Île-de-France a 3. najvyššou budovou Courbevoie (hneď po Tour First a Tour Total).
Budova bola postavená v rokoch 2005 – 2008 podľa plánov spoločnosti Valode & Pistre ako sídlo spoločnosti GDF Suez. Celková podlahová plocha budovy je 70 000 m². Nachádza sa v nej 36 nadzemných a 4 podzemné poschodia. Mrakdorap je súčasťou komplexu Faubourg de l'Arche, v ktorom sa taktiež nachádzajú mrakodrapy Tour Adria a Tour Égée.
Michal Grajcar

Život

Michal Grajcar sa narodil v Oľšavici, okres Levoča. Po maturite na gymnáziu v Prešove pôsobil jeden rok ako učiteľ základnej školy v Brutovciach, okres Levoča. V rokoch 1951–1955 vyštudoval s vyznamenaním učiteľstvo matematiky a deskriptívnej geometrie pre stredné školy na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Na tejto fakulte a od r. 1980 na novozriadenej Matematicko-fyzikálnej fakulte UK strávil celý svoj tvorivý život ako vysokoškolský učiteľ. V rokoch 1968–1970 pôsobil ako expert v Iraku na univerzitách v Bagdade a Basre. Akademický titul RNDr. získal r. 1967 a v tom istom roku obhájil kandidátsku dizertačnú prácu v odbore geometria a topológia na Matematicko-fyzikálnej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Za docenta v odbore geometria a topológia bol vymenovaný a ustanovený r. 1984. Posledné roky života zápasil s nevyliečiteľnou chorobou. Zomrel náhle v plne činnej službe 18. októbra 1995 v Bratislave.

Práca

Doc. Grajcar bol zanietený vysokoškolský učiteľ, povestný svojou pedantnou prípravou na vyučovanie a dôsledným metodickým prepracovaním aj tých najmenších detailov prednášok a cvičení. Za svojej vyše štyridsaťročnej pedagogickej činnosti prešiel temer všetkými predmetmi vysokoškolskej geometrie a základov deskriptívnej geometrie. Vo vedeckom výskume sa zaoberal metrickými vlastnosťami simplexov v n-rozmernom euklidovskom priestore. Vo výskumnom kolektíve prof. T. Šaláta sa venoval problematike modernizácie vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie v širšom kontexte vysokoškolského matematicko-prírodovedného vzdelávania. Autorsky sa podieľal na vypracovaní vysokoškolskej učebnice Konštrukčná geometria, encyklopedického diela Malá encyklopédia matematiky a päťjazyčného Technického prekladového slovníka z matematiky. Bol spoluautorom dvoch televíznych scenárov popularizačno-náučného seriálu Matematika prevažne vážne.
Neuvy-au-Houlme

Poloha

Obec má rozlohu 15,62 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Myrón Malý

Životopis

Vyštudoval Strednú zdravotnícku školu v Bratislave a lekárske vzdelanie získal na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Vedeckú hodnosť PhD. získal v roku 1995 na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, vedecko-pedagogickú hodnosť docent v roku 2000 a profesor v roku 2009. Ako pedagóg a garant pôsobil na viacerých vysokých školách a univerzitách (Fakulte zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity, Katedre fyziatrie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Slovenskej zdravotníckej univerzity, Fakulte zdravotníctva SZU v Banskej Bystrici či Lekárskej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci.), no tiež v špecializovaných komisiách Ministerstva zdravotníctva SR. Zúčastnil sa viac ako 125 konferencií a kongresov a bol školiteľom a oponentom množstva prác. Je tiež autorom rozsiahlej publikačnej činnosti, vrátane knižných publikácií, monografií, učebníc, či iných vedeckých prác.
Pôsobil ako lekár v Uliči, neskôr sa po nehode ako pacient dostal do Rehabilitačného ústavu v Hrabyni, kde ho zaujal odbor fyzioterapie. Zamestnal sa v danom zariadení a pôsobil tam 8 rokov. Získané vedomosti a skúsenosti zúžitkoval po roku 1986 počas dokončovania prác a rozbehu Rehabilitačného liečebného ústavu v Kováčovej, kde pôsobil ako dlhoročný riaditeľ. Zaslúžil sa o rozvoj a zvýšenie kreditu zariadenia, ktoré je špecializovaným štátnym zariadením na liečbu poúrazových a pooperačných stavov. Dlhodobo presadzuje komplexnú rehabilitáciu a veľký dôraz kladie na rozvoj osobnosti ako celku a jej návrat do života bez ohľadu na závažnosť postihnutia.
Amfión (sochár)

Amfión (starogr. Ἀμφίων) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Sochár Amfión, syn Akestora z krétskeho mesta Knóssos, sa vyučil u sochárskeho majstra Ptolicha z Aiginy a neskôr bol učiteľom Pisóna z Kalaureie. Činnosť tohto umelca sa datuje približne do polovice 5. storočia pred Kr. Grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že bol autorom súsošia z bronzu, ktoré videl medzi votívnymi darmi v Delfách: „Kyrénčania uložili v Delfách ako dar sochu Batta na voze, podobu onoho muža, ktorý ich na lodiach priviedol z Théry do Líbye. Vozatajom na korbe je Kyréné, na voze samom stojí Battos, ktorý korunuje Libyu. Súsošie zhotovil Akestorov Amfión z Knóssu.“
Niektorí znalci umenia sa medzi jeho diela pokúsili pripísať, ale nesprávne, Vozataja delfského, niektoré reliéfy na chráme Héfaisteióne v Aténach a dve rímske kópie hláv Batta, ktoré sa ale štýlom zhotovenia približujú skôr k práci Miróna.
Kresaný roh

Názov

Prv ako na štít vystúpili poľskí horolezci upútal pozornosť Karola Englischa, ktorý v štíte videl podobnosť s alpským Schreckhornom. Preto ho nazval tatranským Schreckhornom: Tátra – Schreckhorn, Tátra – Rémszarv. Okolo prvej svetovej vojny boli Rovienková veža a Kresaný roh spoločne označované ako Rovienkové veže (Rovinkitüre, Rovinkitornyok), alebo Rovienkové rohy (Rovinkihörner, Rovinkiszarvak). V prípade potreby ich rozlišovali polohopisnými adjektívami a pokiaľ Kresaný roh nedostal osobitné meno, bol Východnou Rovienkovou vežou.

Turistika

Na vrchol je možné vystúpiť len s horským vodcom.