google/wiki40b huggingface dataset:
Cernay (Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 3,29 km². Najvyšší bod je položený 110 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Macauley Island

Geologický vývoj

Ostrov predstavuje okraj kaldery, ktorej centrum leží asi 8 km severozápadne od pobrežia. V horninovom zložení prevládajú ryolitové pemzy uložené na bazaltových lávových prúdoch. V predkalderovom štádiu vulkanizmu existovala v mieste dnešnej kaldery generácia dvoch štítových vulkánov, ktoré zanikli počas vzniku kaldery.
Kaldera sa sformovala počas jednej z najsilnejších erupcií v južnom Pacifiku približne pred 6 300 rokmi. Pozostatkom tejto erupcie je mohutné tufové súvrstvie s objemom vyvrhnutého vulkanického materiálu cez 5×10⁴ km³, nazývané Sandy Bay Tuff. V postkalderovom štádiu prevládali podmorské erupcie s centrom vzdialeným asi 2 km od severného pobrežia ostrova, ktoré vyprodukovali bazaltové škvary a lávové prúdy. V súčasnosti nie je v okolí ostrova pozorovaná žiadna vulkanická aktivita.
Richard Gonda

Začiatky kariéry

Svoju pretekársku kariéru začal Richard Gonda ako 9 ročný v roku 2003 v minikárach, v ktorých sa stal okrem iného 5x majstrom Slovenska, so špeciálom Škoda Fabia si v jednej sezóne vyskúšal aj preteky automobilov do vrchu a v roku 2010 absolvoval s Formulou Renault 2.0 Carpathian Cup, v ktorom obsadil celkové druhé miesto. V sezóne 2011 sa Richard Gonda zúčastnil prestížnej série World Series by Renault na Formule Renault 2.0 vo farbách českého tímu Křenek Motorsport. Sezónu 2012 absolvoval Richard Gonda s monopostom Formula Renault 2.0 v Northern European Cupu vo farbách českého tímu Křenek Motorsport. Na záver sezóny sa predstavil aj na maďarskom Hungaroringu v rámci šampionátu Formuly 2.
Gotthardský cestný tunel

Gotthardský cestný tunel (nem. Gotthard-Strassentunnel, franc. Tunnel routier du Saint-Gothard) je švajčiarsky cestný tunel, ktorý prechádza alpským Gotthardským masívom. Bol otvorený v roku 1980 a leží na diaľnici A2 spájajúcej mestá Luzern a Lugano. Má vybudovaný len jeden tubus a s dĺžkou 16,918 km je tretí najdlhší cestný tunel na svete.
Hormizd III.

Hormizd III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 457 – 459. Jeho otcom bol kráľ Jazdkart II., matkou kráľovná menom Dénak. Z Hormizdových súrodencov sú známi dvaja bratia – Péróz a Valgaš – ktorí obaja neskôr zasadli na perzský trón.
Hormizdova dvojročná vláda bola z väčšej časti vyplnená bojmi s mladším bratom Pérózom, ktorý chcel získať korunu pre seba. Vie sa, že Hormizd sídlil v meste Raj v Médii, zatiaľ čo v Ktésifóne bývala a administratívu riadila jeho matka. Bližšie podrobnosti však nie sú známe, iba kráľova násilná smrť po Pérózovom víťazstve v roku 459.
Planétka typu S

Charakteristika

S-typy sú priemerne jasné, (albedo 0,10 až 0,22), tvorené hlavne železom a magnéziovými silikátmi. Tvoria hlavnú časť asteroidov pásma planétok do 2,2 AU, bežne sa vyskytujú do 3 AU, vo väčšej vzdialenosti začínajú byť zriedkavé. Najväčši je 15 Eunomia (330 km v najširšej časti). Ďalší najväčší členovia (podľa priemeru) sú 3 Juno, 29 Amphitrite, 532 Herculina a 7 Iris. Tieto najväčšie S-typy sú viditeľné 10x50 ďalekohľadmi s väčšinou kontrastov, najsvetlejší, 7 Iris, sa môže niekedy javiť svetlejší ako +7,0, čo je vyššia veľkosť ako každý iný asteroid s výnimkou nezvyčajne reflexnej 4 Vesta.
Ich elektromagnetické spektrum má priemerný spád s merným posunom kratším ako 0,7 µm, tiež je priemerné k slabému pohlcovaniu rysov medzi 1 µm a 2 µm. 1 µm absorpcia je indikovateľná prítomnosťou silikátov (kamenné minerály). Často sa tiež objavuje značná ale slabá absorpcia smerovaná k 0,63 µm. Zloženie týchto asteroidov je podobné ako u kamenných meteoritov s podielom rovnakej spektrálnej charakteristiky.

Tholenova klasifikácia

V tejto klasifikácii je S-typ veľmi široké zoskupenie, ktoré zahŕňa všetky typy z SMASS klasifikácie okrem A,Q a R, ktoré majú obzvlášť silnú kamennú absorpciu, okolo 1 µm.
Štvorhrbolie

Štvorhrbolie (lat. lamina tectalis (tecti) alebo lamina quadrigemina) je časť stredného mozgu, ktorá tvorí jeho pokrývku, tzv. tectum mesencephalicum (mesencephali). Tvoria ho dve párne vyvýšeniny, horné hrboľčeky (colliculi superiores) a dolné hrboľčeky (colliculi inferiores). Medzi dolnými vybieha uzdička (commissura colliculorum inferiorum) a a po jej stranách vystupuje IV. hlavový nerv, nervus trochlearis. Z horných hrboľčekov pokračuje rameno (brachium colliculi superioris), ktoré končí v bočnom kolienkovitom telese (corpus geniculatum laterale). Z dolných taktiež vystupuje rameno dolného hrboľčeka (brachium colliculi inferioris) a vstupuje do prístredného koienkovitého telesa (corpus geniculatum mediale). Kolienkovité telesá patria už k medzimozgu. Jadrá horných hrboľčekov sú podkôrovým centrom zraku, koordinujú pohyby očnej gule, hlavy, krku a celého tela. jadrá dolných hrboľčekov sú prepájacou stanicou sluchovej dráhy. Tesne pred hornými hrboľčekmi je oblasť, ktorá obsahuje jadrá, ktoré predstavujú reflexné centrá pre reguláciu šírky zrenice.
Suèvres

Poloha

Obec má rozlohu 36,65 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 535 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bezbariérový prístup

Bezbariérový prístup umožňuje ľuďom s obmedzenou schopnosťou pohybu prístup na miesta, za bežných okolností im nedostupné. Slúži vozíčkarom, ľuďom s ťažkou chôdzou, ale aj matkám s kočíkom či nevidiacim prekonávať schody, terénne nerovnosti, obrubníky a iné prekážky.

Legislatíva

Zo stavebného hľadiska ide o súbor opatrení, ktoré zaistia samostatný pohyb a užívanie stavieb a iných priestorov osobami s obmedzenou schopnosťou pohybu a orientácie. Sú to predovšetkým osoby používajúce invalidný vozík alebo barle, ale tiež ľudia s ťažkým zmyslovým postihnutím.
V súčasnosti sa vyžaduje bezbariérový prístup pri novostavbách občianskej vybavenosti a väčšinou i do rekonštruovaných objektov. Problematické prekážky sa najmä v starších budovách, ale aj v exteriéri dajú prekonať pomocou nájazdových rámp či zdvíhacích plošín.
Gesnes-en-Argonne

Poloha

Obec má rozlohu 7,06 km². Najvyšší bod je položený 254 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vírus Zika

Vírus Zika alebo (nesprávne) Zikov vírus patrí do čeľade Flaviviridae a je prenášaný komármi rodu Aedes. Inkubácia vírusu v tele nakazeného trvá maximálne 14 dní, klinické príznaky infekcie bývajú mierne. U 80 % nakazených osôb sa neprejavia žiadne symptómy. Zvyšných 20 % nakazených môže prekonať horúčku Zika, ktorá má podobný priebeh ako chrípka. Okrem vysokých teplôt sa prejavuje vyrážkami šíriacimi sa z tváre na ostatné časti tela, bolesťami hlavy a kĺbov. Riziko môže predstavovať najmä pre tehotné ženy, nakoľko bola zaznamenaná možná súvislosť so zvýšeným výskytom ťažkej vývojovej poruchy, mikrocefálie, u novorodencov.

Rozšírenie

Vírus bol prvýkrát identifikovaný v roku 1947 u opíc v Ugande, v roku 1952 aj u človeka. V súčasnosti bol zachytený vo viac ako dvadsiatich krajinách, medzi ktoré patria najmä juho a stredoamerické štáty: napr. Brazília, Kolumbia, Ekvádor, Paraguaj, Panama, Mexiko.
V Brazílii bol najväčší výskyt zaznamenaný na severovýchode krajiny. Prípady nákazy sa však objavili i na juhovýchodnom pobreží, kde se nachádza bývalé hlavné mesto krajiny – Rio de Janeiro, v ktorom sa v auguste 2016 konali letné olympijské hry.

Mikrocefália

Vírusu Zika je prisudzovaný zvýšený výskyt mikrocefálie, ktorá sa prejavuje zakrpatením, či predčasným ukončením rastu mozgu. V roku 2014 sa v Brazílii s touto vadou narodilo 150 detí, o rok neskôr ich bolo už 2 700. V niektorých častiach Brazílie bol v tejto súvislosti vyhlásený výnimočný stav. Párom plánujúcim narodenie potomka, lekári odporučili odklad rodičovstva.

Prevencia

Proti ochoreniu neexistuje liek, brazílska vláda sa však usiluje o urýchlenie vývoja vakcíny. Jedinou prevenciou preto zostávajú tradičné formy ochrany pred uštipnutím komára. Armáda a zdravotníci likvidujú stojaté vody, v ktorých sa komáre množia.
Qaanaaq

Populácia

Z 626 obyvateľmi z roku 2010 je Qaanaaq najväčším sídlom krajiny na ďalekom severe.
Zdroj: Štatistiky Grónska
Daimaó Kosaka

Osobný život

Daimaó Kosaka je od 3. augusta 2017 ženatý s Hitomi Jasuedovou, gravure modelkou. Dňa 17. júna 2018 porodila Jasuedová ich prvú dcéru.
Vlajka Šalamúnových ostrovov

Vlajka Šalamúnových ostrovov – vlajkový list je rozdelený šikmým žltým pruhom (jeho šírka odpovedá jedenástine šírky vlajky) na horné modré a dolné tmavo zelené trojuholníkové pole. V modrom poli je pri žrdi umiestnených päť bielych päťramenných hviezd (2 + 1 + 2), ktoré pripomínajú päť administratívnych oblastí, na ktoré je štát rozdelený (Východná, Západná, Malaitu, Stredná a Vnútorná východná).
Žltá farba symbolizuje slnko, modrá vody Tichého oceánu, zelená zem a jej úrodu.
Vlajka bola oficiálne zavedená roku 1977, kedy nahradila britskú modrú služobnú vlajku s vlajkovým emblémom v bielom kruhu vo vlajúcej časti.
Hallescher FC

História

Pred druhou svetovou vojnou bolo v Halle viacero futbalových klubov. Z nich najúspešnejší bol FC Wacker Halle, ktorý dokonca vyhral v sezóne 1933/34 svoju regionálnu súťaž Gauliga Mitte. Po vojne však došlo k zrušeniu športových klubov, čo postihlo aj FC Wacker Halle. Časť členov tohto klubu v roku 1946 založila klub SG Halle-Glauch. V roku 1949 došlo k spojeniu s klubom BSG KWU Halle, čím sa zmenil názov klubu na ZSG Union Halle. Pod novým názvom v sezóne 1949 získalo ZSG Union Halle svoj prvý ligový titul. V roku 1950 došlo k ďalších zmenám v klube, čím sa opäť zmenil názov, tento krát na BSG Turbine Halle. Už v sezóne 1951/52 vyhralo BSG Turbine Halle svoj druhý a zároveň posledný majstrovský titul. Komunistickí funkcionári však v roku 1954 rozhodli, že členovia futbalového oddielu BSG Turbine Halle povinne prejdú pod novozaložený klub SC Chemie Halle-Leuna, ktorý sa považuje za predchodcu súčasného klubu. BSG Turbine Halle tak bolo v prvej lige nahradené novým klubom SC Chemie Halle-Leuna, pričom samotné BSG Turbine sa zrazu ocitlo až v tretej najvyššej súťaži. V roku 1956 zaznamenal nový klub prvý úspech, keď sa mu poradilo vyhrať národný pohár. V roku 1958 sa zmenil názov klubu na SC Chemie Halle. Výhru v národnom pohári zopakoval klub v sezóne 1961/62. V roku 1966 bolo rozhodnuté, že futbalový oddiel bude vyčlenený tento raz z klubu SC Chemie Halle-Leuna a prejde k novo vytvorenému klubu Hallescher FC Chemie. Táto udalosť je považovaná za vznik súčasného klubu. Tento klub však v lige nedokázal nadviazať na úspechy BSG Turbine Halle, dokázal sa umiestňovať zväčšia iba v strede ligovej tabuľky. Počas svojho pôsobenia v prvej lige Hallescher FC Chemie dva krát zostúpil do 2. ligy, vždy sa však dokázal vrátiť späť. V poslednej sezóne východonemeckej ligy skončil klub na štvrtom mieste, čo ho zaradilo do nasledujúcej sezóny 2. Bundesligy. V roku 1991 sa klub premenoval na Hallescher FC. V 2. Bundeslige vydržal klub iba jednu sezónu, po ktorej nasledoval postupný pád až do piatej najvyššej súťaže. Od sezóny 2000/01 hral Hallescher FC znovu štvrtú najvyššiu súťaž. V roku 2012 postúpil do 3. ligy. V sezóne 2016/17 obsadil Hallescher FC 13 miesto.

Štadión

Hallescher FC hráva svoje domáce zápasy na Erdgas Sportpark s kapacitou 15 057 miest. Štadión bol otvorený v roku 2011, keď nahradil pôvodný Kurt-Wabbel-Stadion.

Farby a znak klubu

Klubovými farbami sú biela a červená, ktoré sa používajú v klubovom znaku, aj na dresoch. V znaku klubu sú od začiatku vyobrazené dve hviezdy a polmesiac, ktoré sa nachádzajú v erbe mesta Halle.
Ellen Whitová

Dielo

Najvýznamnejšou časťou jej diele je literárna tvorba. Počas svojho života vydala viac ako 20 kníh. Po jej smrti vzrástol tento počet na viac ako štvornásobok, pričom takmer všetky, ktoré vyšli po jej smrti, sú tematickými kompiláciami z jej rukopisov, dopisov a publikovaných spisov. Tieto kompilácie boli vydané v súlade s jej závetom inštitúciou zaoberajúcou sa jej tvorbou. Ich hodnota spočíva v tom, že sa snažia predstaviť v jednej publikácii všetky vyjadrenia autorky k danej téme.

Svedectvá pre cirkev

Druhou významnou sériou je deväť kníh s názvom Svedectvá pre cirkev. Obsahujú videnia a rady ohľadne každodenného života a zameriavajú sa iba na členov cirkvi. Táto séria má svoj začiatok v roku 1855, kedy si vedúci predstavitelia adventistov kládli otázku, ako čo najefektívnejšie rozširovať videnia E. G. Whitovej. Došlo k rozhodnutiu o ich vydaní vo forme traktátu, ktorý sa následne mohol šíriť v celom spoločenstve veriacich.
Duzey

Poloha

Obec má rozlohu 5,77 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 221 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 50 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argelès-Gazost (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 3,05 km². Najvyšší bod je položený 600 m n. m. a najnižší bod 412 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 297 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mohavská púšť

Fauna a flóra

V púšti sa nachádza od 1 000 do 2 000 druhov rastlín, medzi ktoré patria kaktusy, kry, niekoľko parazitických rastlín a veľké množstvo kvitnúcich rastlín. Medzi endemické druhy patria napríklad ryby v malých prameňoch a  približne 22 rastlín.

Ochrana prírody

Medzi chránené územia patria: Antelope Valley California Poppy Reserve, Arthur B. Ripley Desert Woodland State Park, Národný park Death Valley, Národný park Joshua Tree, Mojave National Preserve, Providence Mountains State Recreation Area, Red Rock Canyon State Park a Saddleback Butte State Park.

Podnebie

Leto v púšti je veľmi suché a horúce. Ochladenie nastáva na konci jesene a v zime, keď nastane obdobie zrážok. Ročné zrážky predstavujú príjem menej ako 254 mm a to najmä v nadmorskej výške nad 1 000 m n. m. V extrémne horúcom údolí Death Valley pravidelne dosahujú teploty 49 °C. Napriek svojej vyprahnutosti bola Mohavská púšť (aj Antelope Valley na juhozápade) strediskom produkcie ďateliny, ktorú zavlažovali pomocou akvaduktu California Aqueduct.
Nadija Viktorivna Savčenková

Kariéra

Savčenková absolvovala výsadkársku školu a po misii v Iraku aj Charkovskú leteckú univerzitu. Verejne známa bola ako reprezentantka armády v niekoľkých televíznych reláciách.

Zajatie a únos do Ruska

Savčenková sa dostala do zajatia proruských separatistov a po niekoľkých neúspešných pokusoch o výmenu sa náhle objavila v ruskej Voroneži. To je podľa Kyjeva dôkaz spolupráce medzi separatistami a ruskou tajnou službou. Kyjev následne požadoval jej vrátenie. Ruská strana tvrdila, že sa dostala do Ruska ako utečenec s falošnými dokladmi. Savčenková tvrdila, že bola na ruské územie zavlečená násilím.

Súdny proces

Prípad Savčenkovej prejednával súd v ruskej Voroneži. Podľa ruských vyšetrovateľov sa Savčenková prihlásila počas dovolenky k dobrovoľníckej ukrajinskej jednotke bojujúcej pri Luhansku pričom vraj počas jednej z operácií odovzdala súradnice skupiny ruských novinárov a civilistov, ktorá bola vzápätí ostreľovaná mínometmi ukrajinských síl a dvaja novinári boli zabití. Savčenková toto obvinenie v celom rozsahu odmietla, pričom ako obhajobu predložila videozáznam, ktorý mal dokazovať, že v čase kedy tak mala urobiť už bola v zajatí proruských ozbrojencov.
Dňa 27. februára 2015 uviedla Jelena Masjuková, členka rady pre ľudské práva, ktorá pôsobila pri ruskom prezidentovi, že Savčenková je kvôli 76 dní trvajúcej hladovke na pokraji smrti a zomrieť môže každým dňom. Vyzvala ruské úrady, aby Savčenkovú prepustili z väzobnej väznice do domáceho väzenia. Smrť Savčenkovej by podľa nej priniesla Rusku ďalšiu medzinárodnú hanbu a sankcie, zatiaľ čo na Ukrajine by sa stala hrdinkou. Súd jej ale namiesto toho predĺžil väzbu do mája 2015 s vyhlásením, že zdravotný stav je uspokojivý. Savčenková schudla 17 kg. Kremeľ na všetky výzvy odpovedal, že vo veci musí rozhodnúť ruský súd.

Snaha o oslobodenie

Ukrajinskí predstavitelia na čele s prezidentom Petrom Porošenkom sa snažili podnikať kroky vedúce k oslobodeniu pilotky. Situáciu označovali za neprijateľnú.
Parlamentné zhromaždenie Rady Európy v januári 2015 odsúhlasilo rezolúciu, ktorá Rusko dôrazne žiada o okamžité prepustenie Savčenkovej. Zároveň predĺžilo až do apríla 2015 odobratie ruských hlasovacích práv, ktoré mu boli odobraté už v apríli 2014 kvôli záberu Krymu. V nadväznosti na to Rusko stiahlo svoje rozhodnutie umožniť návštevu európskych poslancov v moskovskej väznici, kde v tej dobe Savčenková držala už 40 dní hladovku. O prepustení Savčenkovej sa usiluje tiež Európska únia a Európsky parlament.

Politická kariéra

V novembri 2014, zatiaľ čo sa nachádzalo v ruskom väzení kandidovala v ukrajinských parlamentných voľbách a bola zvolená za poslankyňu ukrajinskej Verchovnej rady za stranu Batkivščina. 25. mája 2015 bola ruskou stranou prepustená a vymenená za 2 dôstojníkov GRU zajatých na Ukrajine (A. Alexandrov, Je. Jerofejev). Formálne dostala milosť od prezidenta Putina. Bola prepustená v meste Rostov-na-Donu.
Gödelova veta o neúplnosti

Gödelova veta o neúplnosti je matematická veta.
V roku 1931 Gödel dokázal tzv. vetu o neúplnosti, ktorá odhalila hranice Hilbertovho programu.
Je to jedna z najvýznamnejších viet základného matematického výskumu. Z filozofického hľadiska je to rozhodujúca veta o podstate matematiky.
Hypermnéstra (dcéra Thestia)

Hypermnéstra alebo Hyperméstra (starogr. Ὑπερμνήστρα, Ὑπερμήστρα – Hyperméstra, Hypermnéstra) je v gréckej mytológii dcéra aitólskeho kráľa Thestia a Eurythemidy.
Hypermnéstra bola dcérou aitólskeho kráľa Thestia a sestrou Lédy, Althaie, Ifikla, Euippa, Pléxippa a Eurypyla.
Vydala sa za argejského kráľa Oikla a stala sa matkou dcér Ifianeiry a Polyboie a syna Amfiaraa, ktorý sa s jej bratmi zúčastnil na love kalydónskeho diviaka a ako muž obdarený vešteckým duchom, predpovedal neúspech výpravy „siedmich proti Tébam“.
Tristana

Dejiny

Hneď po vydaní albumu sa ku kapele pripojil spevák Peter Wilsen. Poznačilo to smerovanie skupiny bližšie k pomalším tempám a tvrdším zvukom. Na začiatku roka 2005 Peter Wilsen kapelu opustil, čo zapríčinilo takmer 2 ročnú prestávku, počas ktorej kapela nekoncertovala. Na prelome rokov 2006/07 sa Peter Wilsen do kapely vrátil. V tom čase kapela začala pracovať na druhom štúdiovom albume. Ten vyšiel pod názvom Zircon street v roku 2010. Štýlovo sa radí medzi power metal s jemným nádychom gotiky. Po jeho vydaní nastala najväčšia obmena členov. Postupne sa pridali gitarista Dušan Homér, klávesáčka Andrea Almáši a bubeník Noro Kupecz. Tristana opäť pritvrdila, k melodickým „power“ pasážam sa primiešali death metalové a množstvo moderných core-ových rifov. Štýlovo sa skupina priklonila k alternatívnemu metalu. Zmena nastala aj v textoch, kým doteraz boli hlavnou témou vesmír, či osud, nové texty riešia existenciu bytia a smrti, miestami sa objavujú mýtické bytosti. To znamenalo pre skupinu posun míľovými krokmi vpred. Zahrala si po boku legendárnych Scorpions, v roku 2011 absolvovala turné s českou stálicou Arakain a vystúpila na prestížnom festivale Masters of rock. Na jeseň toho istého roku bola skupina pozvaná ako "warm up" koncertu basgitaristu a speváka skupiny Nightwish Marca Hietalu so svojou kapelou Tarot. V apríli 2012 kapela vydala singel „Friday 13th“, ku ktorému bol nahratý aj prvý oficiálny videoklip. V novembri 2012 odohrala kapela úspešné turné Legendary Voices of Iron Maiden s bývalými členmi tejto legendy Paulom Diannom a Blazom Bayley-im. Bolo to zároveň posledné turné s bubeníkom Norbertom Kupeczom, ktorého nahradil Roman "Elevo" Laššo, známy bubeník z legendárnej black-death metalovej skupiny Depresy. V roku 2013 Tristana absolvovala v poradí druhé turné s českou kapelou Arakain a vystúpila ako hudobný hosť pred víťazom Eurovízie z roku 2006, skupinou Lordi. V roku 2014 vystúpila Tristana na najväčších slovenských rockových festivaloch - Topfest, Rock pod kameňom, Cibula fest. Na jeseň dokončila nahrávanie svojho tretieho albumu Virtual Crime. V decembri podpísali v talianskom Miláne členovia skupiny zmluvu na nový album s nahrávacou spoločnosťou Bakerteam Records. Album vychádza 31. marca 2015.
Ménétreux-le-Pitois

Poloha

Obec má rozlohu 6,62 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 444 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rafael Kubelík

Životopis

Bol synom vynikajúceho svetoznámeho husľového virtuóza Jana Kubelíka. Otec mu poskytol základy hudobného vzdelania a smeroval ho na dráhu huslistu. Rafael Kubelík absolvoval v rokoch 1928 – 1933 pražské konzervatórium, kde okrem husľovej hry študoval aj skladbu a dirigovanie. Jeho kariéra dirigenta mala veľmi strmý vzostup, pretože už v roku 1934 viedol po prvý raz Českú filharmóniu. Spolu s ňou sa postupne zúčastnil na koncertných turné v Taliansku a Anglicku. Po krátkom angažmán v brnianskej opere bol v roku 1942, teda už ako dvadsaťosem ročný vymenovaný po legendárnom Václavovi Talichovi za umeleckého riaditeľa Českej filharmónie. V roku 1946 s orchestrom zahajoval a uzatváral 1. ročník festivalu Pražská jar.
Po februárovom komunistickom puči roku 1948 v lete toho istého roku emigroval. Postupne sa vypracoval na jednu z najväčších dirigentských osobností svojej doby. V rokoch 1950 – 1953 stál ako umelecký riaditeľ a dirigent na čele Chicagského symfonického orchestra. Trvalo propagoval vo svete českú hudbu a vďaka obrovskému úspechu ním realizovanej Janáčkovej Káti Kabanovej bol v roku 1955 vymenovaný za hudobného riaditeľa Kráľovskej opery (Royal Opera House) v Londýne, kde pôsobil do roku 1958. Hudba českých a ďalších slovanských autorov sa stala pravidelnou súčasťou repertoáru opery.
Po období častého hosťovania (Viedenská či Izraelská filharmónia) bol v rokoch 1961 – 1979 šéfdirigentom symfonického orchestra Bavorského rozhlasu v Mníchove, z ktorého vytvoril popredné svetové hudobné teleso. Súčasne bol v rokoch 1972 – 1974 dirigentom v Metropolitnej opery v New Yorku.
Rafael Kubelík sa v emigrácii trvalo veľmi angažoval politicky a kultúrne v prospech českej spoločnosti a jednotlivcov, ktorých prenasledoval komunistický režim. Žil striedavo v USA a Švajčiarsku. Od svojich sedemdesiatich rokov bol už tak hendikepovaný chronickým kĺbovým ochorením, že musel dirigentskú činnosť ukončiť. Napriek všetkým problémom však po páde komunistického režimu uvítal možnosť zahájiť po 42 rokoch v exile roku 1990 festival Pražská jar Smetanovou symfonickou básňou Má vlast, čím definitívne uzavrel svoju dirigentskú dráhu.
Zomrel 11. augusta 1996 vo Švajčiarsku. 18. septembra ho pochovali na vyšehradskom Slavíne v Prahe vedľa jeho otca.
Vcítenie

Vcítenie, vciťovanie sa alebo empatia (gr. empatheia; zo slov em- = dovnútra, vnútri, pathos = cit, utrpenie) je prenášanie sa do sveta predstáv druhého, do jeho emócií, spôsobu myslenia a postojov.

Psychológia

Vcítenie je zložitý emocionálny proces/schopnosť premietnuť svoje vlastné "ja" do psychického obrazu inej osoby tak, že nastane súznenie a následné porozumenie postupujúce od emotívnej k racionálnej rovine. Vciťovanie sa je podmienkou možnosti chápania druhého. 
Empatia je základným postupom každej psychoterapie a účinnosť každej psychoterapie určuje predovšetkým to, do akej miery je psychoterapeut schopný empatického porozumenia, do akej miery to vie vyjadriť a pacientovi vyjaviť .

Filozofia a estetika

V hermeneutike má vciťovanie poznávaciu hodnotu. Vciťovanie sa je zážitková rekonštrukcia (napríklad skúmanej dejinnej akcie).
Podľa  Edmunda Husserla je to zvláštna forma empirickej skúsenosti. Vo vciťovaní zakúša vciťujúce sa Ja duševný život, presnejšie vedomia iného Ja. Zakúša ho, no nik nepovie, že ho prežíva a vníma vo vnútornom vnímaní, v lockovskej reflexii, ako svoje vlastné vedomie.
Vcítenie je aj základný termín sympatického symbolizmu. Podľa tohto smeru vzniká estetický zážitok vcítením a projekciou ľudských citov a myšlienok do objektov estetického zaľúbenia, ktoré tým možno dočasne oživiť.