Divadlo Andreja Bagara

História divadla

Prvé nitrianske divadlo bolo postavené v roku 1883 s kapacitou 377 miest. Budova stála na ploche terajšieho divadla a slúžila nitrianskej verejnosti až do jej zničenia leteckou bombou v druhej svetovej vojne. Tým však nezanikla snaha o obnovenie profesionálnej divadelnej scény v meste. Tá sa vytvorila v budove Národného domu a súčasne telocvični TJ Sokol. Na divadelné účely upravený priestor slúžil od decembra 1949 - plných 61 rokov. V súčasnosti v tejto budove pôsobí Staré divadlo. V roku 1979 bolo Nitrianske krajové divadlo pomenované podľa Andreja Bagara - významného organizátora divadelného života na Slovensku, herca, režiséra a pedagóga.

50. roky: Haspra

V priebehu rokov 1954-1956 do Nitry prichádzajú čerství absolventi VŠMU na čele s režisérom Pavlom Hasprom. Okrem neho do divadla prichádza aj dramaturg Ján Laca a herci Dušan Blaškovič, Vladislav Müller, Viera Strnisková, Andrej Rimko, Jozef Dóczy a ďalší. K nim sa pridávajú členovia dovtedajšieho divadla Magda Paveleková a Oľga Hudecová; po rozpustení Krajového divadla v Trnave Božena Slabejová, Žofia Martišová, Milan Kiš a neskôr mladí absolventi VŠMU Adela Gáborová, Hilda Augustovičová, Dušan Lenci a iní.

60. roky

Po odchode značnej časti súboru a najmä režiséra Pavla Haspru dostalo nitrianske divadlo do umeleckej krízy. Tento nepriaznivý stav prehĺbila aj fluktuácia hercov, ktorí považovali Nitru iba za prestupnú stanicu, v ktorej sa zdržali sezónu - dve a potom odišli do renomovanejších súborov alebo do Bratislavy pracovať pre Slovenskú televíziu. Hrala tam najmä veľkú rolu Ivanka Lednicková, zaslobodna Hasprová.
V tomto období sa na divadlá stupňoval i tlak zo strany štátnych inštitúcií, aby peniaze investované do divadiel boli rentabilne využité. V bezhlavej honbe za divákom, však divadlo viac stratilo ako získalo.

70. roky: Spišák a Hynšt

V 70. rokoch do Nitry prichádza režisér Karol Spišák, ktorý svoje tradičné inklinovanie k ľahším žánrom doplnil aj o hľadanie závažnejších tém. Ku konsolidácii súboru prispela aj koncepčná práca hosťujúceho režiséra Miloša Hynšta, ktorý do divadla priniesol postupy epického divadla Bertolta Brechta a Erwina Piscatora.
Divadlu pomohol aj prílev mladých hercov. Do tejto generácie patrili: Marián Slovák, Eva Matejková, Jozef Bednárik, Anton Živčic, Dušan Kaprálik, František Javorský, Eva Žilineková, Jana Strnisková, a neskôr aj Eva Pavlíková, Maroš Kramár, Ján Gallovič, Ivan Vojtek st., Ivan Vojtek ml., Stano Král, Pavol Višňovský, Marta Sládečková, Peter Kočiš a iní. 
Prínosom bol aj príchod mladej dramaturgičky Dariny Károvej.

90. roky

Zlatú éru nitrianskeho divadla začiatkom 90. rokov vystriedala tvorivá kríza - v divadle nepôsobil interný režisér a dramaturg na plný úväzok, ktorý by do divadla priniesol ucelený program a ideovo smeroval divadlo. Navyše v roku 1992 sa divadlo presťahovalo do novej, modernej, avšak na nitrianske pomery priveľkej budovy s kapacitou hľadiska 600 miest. Prvé sezóny v novej budove boli rozpačité - divadlo nevedelo čo hrať, aby naplnilo veľkú sálu a preto uvádzalo vo svojom repertoári prevažne ľahšie žánre. Až neskôr sa podarilo nájst dramaturgii tituly, ktoré nepodliezali hranicu dobrého vkusu, no napriek tomu dokázali zaplniť hľadisko. 
V roku 1995 za riaditeľovania Františka Javorského prichádza do divadla mladý dramaturg Svetozár Sprušanský, táto dvojica sa rozhodla využiť neprítomnosť interného režiséra v prospech divadla. Pre nitrianske divadlo bola charakteristická fluktuácia a neustály pohyb a dramaturgia divadla sa z nich rozhodla urobiť svoju filozofiu. Za desať rokov ich pôsobenia v Divadle Andreja Bagara sa im podarilo vybudovať jedno z divácky najúspešnejších divadiel na Slovensku.  
Divadlo uvádza na svojich dvoch scénach tituly z fondu svetovej i domácej klasiky, nových slovenských i zahraničných textov v slovenskej alebo i celosvetovej premiére. Výnimočné postavenie v repertoári divadla majú hudobno-dramatické projekty. V 90. rokov divadlo uviedlo sériu muzikálov v réžii Jozefa Bednárika - Fidlikant na streche, Grék Zorba, Adam Šangala a Kabaret a pôvodný slovenský muzikál Báthoryčka v réžii Martina Kákoša.
Do divadla prichádzajú hosťovať viacerí významní slovenskí i zahraniční režiséri s vyhranenou poetikou a názorom. Za všetkých spomeňme: Jána Antonína Pitínského (Večera nad mestom a Mariša), Vladimíra Morávka (Macbeth), Valentina Kozmenko-Delinde (…hráme duráka!), Gintarasa Varnasa (Hra snov), Roberta Alföldiho (Hamlet) a iných). 
Súbor stabilných hereckých osobností strednej a staršej generácie doplnili mladí herci: Daniela Kuffelová, Jana Valocká, Lenka Barilíková, Marcel Ochránek, Marián Labuda ml., Marek Majeský, Erik Peťovský, Lucia Lapišáková, Miloslava Zelmanová a Klaudia Kolembusová.

2000+

V 2002 prišli do súboru divadla Martin Fratrič, Milan Ondrík, Kristína Turjanová, Klaudia Kolembusová, Juraj Hrčka.
V 2003: Zuzana Moravcová, Peter Kadlečík, Zuzana Kanócz, a Martin Nahálka.
V 2004: Renáta Ryníková, Ludmila Trenklerová
V 2005: Kristína Greppelová
V 2006: Peter Oszlík a Juraj Loj

Ocenenia

Projekty Divadla Andreja Bagara sa nestretli iba s diváckou obľubou ale boli ocenené (prípadne nominované na ocenenie) aj divadelnou kritikou pri každoročnom odovzdávaní Divadelných ocenení sezóny. Tu je prehľad víťazných i nominovaných umelcov: