google/wiki40b huggingface dataset:
Licko-senjská župa

Charakter župy

Župa hraničí na juhu zo Zadarskou župou, na východe s Bosnou a Hercegovinou, na severe s Karloveckou župou a zo župou Prímorsko-gorskokotarskou. Na západe je morské pobrežie. K župe patria aj niektoré ostrovy, napr. severná časť Pagu. Vo vnútrozemí sa nachádzajú veľmi známe národné parky, a pohorie Velebit. Licko-senjská župa patrí k tým najväčším v krajine, zároveň ale tiež k tým najchudobnejším a najmenej osídleným. 86 % obyvateľov sú Chorváti a 11 % Srbi. Práve oni tu za vojny v 90. rokoch bojovali proti Chorvátom, podporovala ich aj vtedajšia z Belehradu riadená Juhoslovanská ľudová armáda.
Georg Hólm

Osobný život

Georg Hólm má ženu menom Svanhnít. Majú spolu dcéru, ktorá sa volá Elena. Georg má tiež nevlastnú dcéru menom Salka, po ktorej sa volá jedna z piesní od Sigur Rós. Georgov otec Haukur je reportér v islandskej televízii.
Georg má tiež dvoch bratov: Kjartana Dagura Hólma (* 1989), ktorý je gitarista v kapele For a Minor Reflection a Starriho Hólma (* 1999).
Saint-Géréon

Poloha

Obec má rozlohu 7,51 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 715 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Janette Fáberová

Životopis

V roku 1988 – 1993 navštevovala Stredné odborné učilište služieb v Banskej Bystrici. Pôsobila spolu s J. Fáberom (neskôr manželom) ako tanečný pár v tanečnom klube Rozlet v Banskej Bystrici (1990 – 1992) a v Klube tanečného športu K-DANCE v Banskej Bystrici (1992 – 1999). Od roku 1999 pôsobí v LR COSMETIC DANCE TEAM v Banskej Bystrici, od roku 2007 je majiteľkou Klubu tanečného športu EURODANCE vo Zvolene, kde aj trénuje. Je učiteľkou tanca, venuje sa aj choreografii spoločenských tancou a tvorbe kostýmov. V rámci tanečných súťaží absolvovala mnohé cesty do zahraničia, kde dosiahla spolu s partnerom významné ocenenia. Od roku 2001 je zástupkyňou párov Slovenského tanečného športu.
Alžbeta Oberlandová

Životopis

Knihárka a distribútorka kníh v Banskej Bystrici. V súpise jej pozostalosti (1666) sa zachoval inventár kníh, podľa kt. vlastnila vyše 1 800 kníh, medzi nimi aj diela J.A. Komenského.
Schwyz (kantón)

Geografia

Kantón Schwyz leží v strednom Švajčiarsku medzi Zugským, Vierwaldstättským a Zürišským jazerom. Hraničí so siedmimi kantónmi: Uri na juhu, Glarus na východe, Sankt Gallen na severovýchode, Zürich na severe, Zug na severozápade, Luzern na západe a Nidwalden na juhozápade (táto hranica nie je suchozemská, prebieha Vierwaldstättským jazerom).
Najvýznamnejšou riekou je rieka Sihl, ktorá pramení pri vrchu Drusberg, tečie severozápadným smerom cez Sihlsee do kantónu Zürich, kde sa vlieva do rieky Limmat.
World Naked Bike Ride

World Naked Bike Ride, skratka WNBR, je medzinárodné nudistické stretnutie cyklistov. WNBR sa uskutočňuje od roku 2001 každý rok v júli v mnohých mestách celého sveta. Najväčší zraz sa usporadúva v Londýne, prvé sa konalo v Zaragoze v Španielsku.
Okrem zábavy má zhromaždenie politický akcent. Organizátori ním vyjadrujú presvedčenie, že cyklistika má byť atraktívnym dopravným prostriedkom v mestách a má byť podporovaná. Tiež prízvukujú, že verejná nahota by mala byť tolerovaná vo väčšinovej spoločnosti. Dôraz sa pritom kladie na osobnú slobodu a voľbu.
Podujatie je otvorené aj pre korčuliarov či chodcov. Podmienkou je však nahota, prinajmenšom „hore bez“. Účastníci často využívajú bodypainting v spojení s rôznymi maskami, šatkami a pod.
Oleg Valerievič Kotov

Mladosť

Oleg Kotov pochádza zo Simferopolu na Kryme, narodil sa v rodine vojaka, je ruskej národnosti.  Roku 1988 absolvoval fakultu leteckej a kozmickej medicíny Vojensko-lekárskej akadémie S. M. Kirova v Leningrade. Potom nastúpil do Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina (CPK) v Hviezdnom mestečku. Tu sa podieľal na príprave kozmonautov, zabezpečoval ich výcvik v barokomore. Neskôr sa zaoberal problematikou vplyvu kozmického letu na ľudský organizmus a učil kozmonautov lekársko-biologickým experimentom.

Kozmonaut

Roku 1993 požiadal o prijatie do oddielu kozmonautov. Ešte pred akceptovaním žiadosti sa začal zúčastňovať výcviku. Až 16. februára 1996 bol Medzirezortnou komisiou odporučený na prípravu a 7. júna 1996 sa napokon stal členom oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 18. marca 1998 získal kvalifikáciu kozmonaut-výskumník, v decembri 1999 mu bola priznaná vyššia kvalifikácia skúšobný kozmonaut.
Od mája 1998 nahradil Jurija Šargina v záložnej posádke 26. základnej expedície na Mir (štart v auguste 1998). V marci až októbri 1999 pôsobil ako splnomocnenec CPK v NASA. V októbri 2000 sa stal členom záložnej posádky Expedície 6, ale v auguste 2001 bol nahradený Saližanom Šaripovom. V decembri 2002 sa stal náhradníkom 5. návštevnej expedície na ISS, po havárii raketoplánu Columbia boli posádky rozpustené. Od decembra 2003 bol náhradníkom Expedície 14, už za mesiac bol prevedený do záložnej posádky Expedície 13. V júli 2005 sa stal členom skupiny 15/16/17 (z ktorej boli sformované expedície príslušnej položky). V máji 2006 bol vymenovaný za člena posádky Expedícia 15.

Prvý let

Do vesmíru vzlietol 7. apríla 2007 v Sojuze TMA-10 (kapitán lode) s Fiodorom Jurčichinom (palubný inžinier) a vesmírnym turistom Charlesom Simonyim. Členovia Expedície 15 – kapitán Fiodor Jurčichin a palubný inžinier Kotov prevzali stanicu od Expedície 14, ktorej dvaja členovia (Michael Lopez-Alegria a Michail Ťurin) so Simonyim po týždni pristáli sa v Sojuze TMA-9, pričom zvyšná členka Expedície 14 Sunita Williamsová prešla do novej posádky. V júni 2007 raketoplán Atlantis priviezol Claytona Andersona, ktorý nahradil Williamsovú. Počas letu Kotov dvakrát vystúpil do vesmíru, spolu na 11 hodín a 3 minúty. V októbri 2007 Jurčichin s Kotovom odovzdali stanicu následníkom z Expedície 16 a 21. októbra pristáli na Zemi.

Po lete

V septembri 2008 bola oznámená nominácia Kotova do základnej posádky Expedície 22.
Absolútny duch

Absolútny duch (podľa G. W. F. Hegela) je duch, ktorý dospel k pravdivému sebapoznaniu a tým sa uskutočnil; v absolútnom duchu sa plne, adekvátne realizuje pojem ducha. Absolútny duch je predmetom skúmania filozofie absolútneho ducha.
Proces uskutočnenia sa absolútneho ducha je možný len prostredníctvom konečného ducha, t. j. ľudského poznávania. Tým ale sám človek prekračuje konečný, teoreticky i prakticky ohraničený horizont svojho bytia a stáva sa priamym účastníkom nekonečnej pravdy a slobody absolútna.
Sebapoznávanie a sebauskutočňovanie absolútneho ducha sa odohráva v troch formách: v umení, náboženstve a filozofii.
Člnozobcotvaré

Člnozobcotvaré alebo člnozobce (Balaenicipitiformes) sú rad letcov s jedinou čeľaďou člnozobcovité (Balaenicipitidae).
Donedávna bol zaraďovaný pod Pelecanidae alebo priamo pod Pelecaniformes alebo pod Ciconiida (b).
Charakteristiku pozri pod člnozobec kráľovský.
Hum (Chorvátsko)

Hum je najmenšie mesto na svete nachádzajúce sa v centrálnej časti polostrova Istria, v severozápadnom Chorvátsku. Leží približne 7 kilometrov od mesta Roc a 14 km juhovýchodne od mesta Buzet. Mesto má dnes celkom 18 obyvateľov a je zapísané v Guinnessovej knihe rekordov. Hum je obohnaný hradbami dlhými 100 metrov a širokými 35 metrov, kde domy stoja vnútri hradieb iba v troch radách.
Nový svetový poriadok (konšpiračná teória)

Teória Nového svetového poriadku (angl. New World Order) je konšpiračná teória, ktorá sa stala populárnou po roku 1990.
Táto konšpiračná teória tvrdí, že malá skupina medzinárodných elít kontroluje a manipuluje vlády, priemysel a mediálne organizácie po celom svete. Teória tvrdí, že táto skupina financovala a v niektorých prípadoch aj spôsobila väčšinu veľkých vojen za posledných 200 rokov, a to hlavne uskutočnením útokov pod falošnou vlajkou (aby získala na svoju stranu verejnú mienku); taktiež má rozhodujúci vplyv na svetovú ekonomiku, úmyselne spôsobuje infláciu a krízu. Podľa teórie sú tajní agenti pracujúci pre Nový svetový poriadok vo vysokých pozíciách vo vládach a priemysle. Za agentov Nového svetového poriadku sú považovaní medzinárodní bankári, hlavne vlastníci súkromných bánk zapojených do Federálneho rezervného systému, Bank of England a iných centrálnych bánk, a členovia Rady pre zahraničné vzťahy, Trilaterálnej komisie a skupiny Bilderberg. Nový svetový poriadok má mať pod kontrolou aj nadnárodné a globálne organizácie, ako sú Európska únia, OSN, Svetová banka, Medzinárodný menový fond a navrhovaná Severoamerická únia.
Coinces

Poloha

Obec má rozlohu 21,63 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 561 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buleutérion

Buleutérion alebo bouleutérion (starogr. βουλευτήριον – bouleutérion) bola starogrécka radnica, najčastejšie umiestnená v bezprostrednej blízkosti agory.
Rada starogréckeho mesta (bulé) sa zvyčajne schádzala v buleutériu (v budove pre zasadanie rady). Buleutérion bola najčastejšie jednoduchá obdĺžniková (i štvorcová) budova. Mala jednu sieň či sálu, kde prebiehali diskusie rady, s radmi sedadiel rozmiestnenými pozdĺž troch stien. Vo väčších budovách sa vo vnútri zrejme nachádzali tiež stĺpy, ktoré podopierali strechu. Staršie budovy boli pravdepodobne jednoduché, bez zvláštnych architektonických prvkov, a mali drevené sedadlá. Po druhom perzskom vpáde do Grécka (480 pred Kr.) sa v Aténach nový bouleutérion začal stavať na konci 5. stor. pred Kr. Postavili ho na južnej strane agory pre radu s 500 členmi (pôvodne bola štyristočlenná), po 50 osôb zvolených v desiatich fýlach (démoch). Miestnosť mala zo začiatku drevené sedadlá, ktoré neskôr vymenili za mramorové, umiestnené do polkruhu a možno už na konci 4. stor. pred Kr. k nej pribudla i predsieň.        
Niekoľko objavených buleutérionov z konca 3. a 2. storočia pred Kr. malo tiež predsiene. Buleutérion v Miléte z 2. stor. pred Kr. bol krajšie umelecky vyzdobený a mal viac ako 1200 miest na sedenie. Bola to veľká obdĺžniková sála s predsieňou. Z jednej strany boli rady sedadiel usporiadané do polkruhu a za nimi boli v dvoch rohoch schodiská. Strechu podopierali stĺpy či drevené koly.
Le Thillay

Poloha

Obec má rozlohu 3,94 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 093 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blacy (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 17,26 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 666 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šášovské Podhradie

Šášovské Podhradie je mestská časť mesta Žiar nad Hronom, 5 km juhovýchodne od jeho centra.

Poloha

Leží na severnom okraji Štiavnických vrchov, na ľavom brehu Hrona, pri jeho sútoku s Istebným potokom, v nadmorskej výške 270 m n. m. Do katastrálneho územia bývalej samostatnej obce patria aj osady Bukovinka a Srnosiete.

Dejiny

Obec sa spomína v roku 1363, v minulosti sa tu spracúvala dubová kôra pre garbiarov z Liptova. Nad obcou sa vypína Šášovský hrad. Spomína sa v roku 1253, od roku 1330 kráľovský hrad, ktorý slúžil ako ochranné stanovisko na križovatke obchodných ciest. V roku 1667 bol spustošený vojskami a od 18. storočia chátra. Šášovské Podhradie je od roku 1971 súčasťou mesta Žiar nad Hronom. Premáva sem linka č. 4 miestnej MHD.

Prístup

Obec je ľahko dostupná od cesty I/65. Je križovatkou turistických chodníkov do Podhoria, Ladomerskej Viesky a do Hronskej Breznice.
Digital Data Storage

Digital Data Storage (DDS) je formát pre ukladanie počítačových dát odvodený z Digital Audio Tape (DAT).
DDS využíva pásku šírky 3,81 mm, s výnimkou najnovších formátov, DAT 160 a DAT 320, ktoré sú 8 mm široké. Pôvodne bola páska dlhá 60 metrov (197 stôp) alebo 90 metrov (295 stôp). Pokrok v materiálovej technológii umožnil podstatne zväčšiť dĺžku v nadchádzajúcich verziách. Mechanika DDS využíva na záznam rovnaký proces ako videorekordér (VCR). Ak sú prítomné chyby, zapisovacie hlavy prepíšu dáta. 
Spätná kompatibilita medzi novšími mechanikami a staršími páskami nie je zaručená; pozri napríklad DDS Media Compatibility Matrix spoločnosti HP. (Za povšimnutie stojí že v článku spomenuté pásky nových štandardov skrátka nepozostávajú z dlhších pások; napríklad u DDS2, bola nahrávka užšia ako u DDS1.)
Formát DDS konkuruje najmä LTO, AIT, VXA, a Travan formátom.

Budúcnosť

Ďalší formát, Gen 8, má v budúcnosti uchovať približne 300 GB dát bez kompresie.
GAZ 69

História

GAZ-69 bol základným typom ľahkého terénneho automobilu s pohonom všetkých kolies pre všetky štáty Varšavskej zmluvy. Od roku 1952 sa vyskytoval všade tam, kam dosahovala sféra záujmov Sovietskeho zväzu. Robustná konštrukcia vozidla zniesla aj nešetrné zaobchádzanie. Daňou za dobré jazdné vlastnosti v teréne bola vysoká spotreba paliva. Okrem základnej verzie určenej na prepravu osôb a nákladu sa vyskytli modifikácie využívajúce podvozok GAZ 69. Boli to rádiovozy, vozidlá pre chemický prieskum, veliteľské vozidlá, sanitné úpravy, špeciálna úprava na mobilné odpaľovacie zariadenie štvorice protitankových riadených rakiet 3M6 ŠMEL (v kóde NATO AT-1 Snapper). GAZ 69 nahradil v roku 1953 zastaraný model GAZ 67. Prvé kusy boli vyrobené v závode Gorkovskij avtomobiľnyj zavod (ГАЗ - Горьковский автомобильный завод), ale v roku 1955 bola výroba presunutá do Uljanovského UAZu.
V lete roku 1955 vydal minister automobilového priemyslu ZSSR príkaz závodu UAZ o prevzatí výroby vozidiel GAZ 69, GAZ 69A a prívesov GAZ-704 k nim. Prvé kusy boli vyrábané z dielov dovezených z Gorkého závodu. Od roku 1956 začal UAZ vyvážať tieto vozidlá do celého sveta. V roku 1959 už bolo možné nájsť vozidlá GAZ 69 alebo UAZ 69 v 22 krajinách sveta. GAZ 69 sa vo výrobnom programe firmy udržal až do roku 1972.

Technický popis

Vozidlo malo otvorenú karosériu. Základná verzia bola dvojdverová so sklopným zadným čelom s možnosťou zakrytia priestoru posádky plachtou. Vodič a veliteľ mali samostatné sedadlá a prepravované mužstvo sedelo na laviciach po stranách nákladového priestoru. Čelné sklo bolo možné sklopiť. Tuhé nápravy boli odpružené pozdĺžnymi listovými pružinami. Vozidlo poháňal štvortaktný zážihový štvorvalec cez trojstupňovú prevodovku. Vozidlo malo aj dvojstupňovú redukčnú prevodovku. Zadná náprava mala stály pohon, pohon prednej nápravy bolo možné zapnúť z miesta vodiča. Brzdy boli čeľusťové, hydraulické na všetkých kolesách.
Jiří Voskovec

Životopis

Študoval v Prahe a vo francúzskom Dijone. V roku 1927 spolu s Werichom prvý raz účinkovali s hrou Vest pocket revue v Osvobozeném divadle, ktoré reagovalo humorom na vtedajšie politické a sociálne problémy. Pretože ich vystúpenia boli protifašistické, museli v roku 1938 divadlo zatvoriť a v roku 1939 obaja emigrovali do USA. Do druhej polovice 40. rokov pracoval, písal a hral hlavne s Werichom.
Po vojne ešte niekoľkokrát navštívil Česko-Slovensko. Žil vo Francúzsku. Nakoniec sa vrátil do USA, kde ho po druhom príchode internovali na 11 mesiacov na ostrove Ellis Islan pre podozreniezo sympatií ku komunizmu. Musel sa vyrovnať s tým ako boli interpretované  jeho filmy z 30. rokov o ktorých si niektorí mysleli, že propagujú komunizmus, napr. film Hej rup!. V tom období  bol Jan Werich riaditeľom pražského Divadla ABC. Po prvotných peripetiách sa vrátil do New Yorku a začal ako divadelný a filmový herec. Ako sám vravel ako „potulný kejklíř “ (v prek. eskamotér). 
V roku 1955 sa stal občanom USA. To už bol známy pod menom George Voskovec (jeho priezvisko bolo komolené na Voskovek). Žil v New Yorku, hral tu v mnohých predstaveniach i na Broadwayi. Stvárnil napr. rolu prvého herca v Hamletovi, trikrát Alberta Einsteina. Hral v mnohých filmoch napr. vo filme Dvanásť rozhnevaných mužov hral jedného z porotcov. 
Na sklonku života účinkoval v TV seriáli Nero Wolfe, vďaka ktorému sa mu podarilo zarobiť viac peňazí a presťahoval sa z New Yorku do Kalifornie, kde s manželkou Christine kúpili dom. Posledný rok prežil v Kalifornii. Absolvoval protirakovinovú liečbu. 
Zomrel 1. júla 1981 na infarkt.
Jeho a Werichovo meno nesie planétka  2418 Voskovec-Werich, ktorú v roku 1971 objavil český astronóm Luboš Kohoutek.

Rodina

Cez jednu zo svojich pra-prastarých matiek z matkinej strany Františku Schaurothovú, rodenú Dačickú z Heslova bol priamym potomkom českého šľachtického rodu, ktorého najznámejším predstaviteľom bol Mikuláš Dačický z Heslova.
Z otcovej strany bol prasynovcom maliara Bedřicha Wachsmanna a bratrancom architekta Aloisa Wachsmanna. Jeho synovcom bol básnik a dramatik Prokop Voskovec. Jeho strýkmi boli maliar a profesor na UMPRUM Bedřich Wachsmann ml. (* 1871 – † 1944) a rakúsky maliar  Julius Wachsmann (* 1866 – † 1936).
Z matkinej strany bol vnukom maliara Soběslava Pinkasa a synovcom politika Ladislava Pinkasa.
Tutanchamón

Život

Na trón nastúpil, keď mal osem rokov. Kráľom sa stal po Smenchkarem, ktorý zomrel za záhadných okolností po necelých desiatich rokoch vlády vo veku devätnásť rokov. Tutanchamón sa stal bábkou v rukách Amónových kňazov. Zmenil si meno z Tutanchaton na Tutanchamón a zmenil ho aj svojej manželke Anchesenpaaton na Anchesenamon. Na dokumentoch uvádzal len trónne meno Nebcheprure. Pri svojej korunovácii dal postaviť sochu, ktorá ho zobrazuje, ako stojí oproti Amónovi v menšej výške. Dal sa presťahovať z Achetatonu do paláca Amenhotepa III. s celým svojím dvorom, s háremom aj s manželkou do Malkaty. A jeho uznal za „otca božieho“ a spolukráľa, Haremheba vymenoval za „dôverníka nad všetkými kráľovskými dôverníkmi“. Taký faraón kňazom vyhovoval a jeho nečakaná smrť šokovala ich aj Tutanchamóna, lebo jeho hrob nebol dokončený. O pohreb sa postaral Aje II. a dal sa tam znázorniť v leopardej koži (veľkňazskej) pri vykonávaní rituálu "otvárania úst". Hneď po Tutanchamónovej smrti požiadal Aje o ruku Anchesenamon, no ona ho odmietla. Namiesto toho poslala list chetitskému panovníkovi Šuppiluliumašovi I., aby jej poslal syna, ktorý by sa stal jej manželom, ale hneď ako vstúpil na územie Egypta v Ázii, dal ho Haremheb zabiť. Tutanchamónova hrobka bola už vtedy dávno zatvorená. Dokonca do nej raz prenikli lupiči. Určite si aj niečo odniesli, pretože ich tam prichytili dozorcovia. Tí po nich hrobku trochu poupratovali a zatvorili. Tak ostala, až kým Howard Carter v roku 1922 nenašiel jej vchod. Od Carterových čias prevláda názor, že Tutanchamón bol synom Achnatona a jeho manželky Nefertiti.

Archeológia

Carterove výskumy okolo Tutanchamóna financoval lord Carnavon. K pátraniu po Tutanchamónovej hrobke priviedli H.Cartera malé veci z hrobovej výbavy, a tak si vypočítal miesto hrobky. 4. novembra 1922 narazil na prvý vchod. 5. novembra odkryl schody, 24. novembra stál pred múrom s Tutanchamónovými pečaťami. Päť rokov ešte trvalo, kým dokončil výskum tejto hrobky. Kráľovu múmiu odkryl až koncom októbra 1925 a posledný predmet opustil hrobku 30. novembra 1927. Stálo ho to mnoho síl, času a energie. Do hrobky sa musela zaviesť elektrina a bolo potrebné zabezpečiť pred stratou či ukradnutím zlaté šperky s hmotnosťou niekoľkých gramov. Iba vynášanie pozlátených skríň, ktoré stáli okolo sarkofágu, trvalo 84 dní. Tutanchamónov poklad je dnes v Egyptskom múzeu v Káhire, kde zapĺňa 12 miestností. Carter našiel v hrobovej komore štyri do seba vložené a umelecky zdobené pozlátené skrine. Vo vnútri bol sarkofág z jediného kusa žltého kremenca s rozmermi 2,75 x 1,50 x 1,50 metra; v sarkofágu boli tri rakvy v podobe mumifikovaného tela s verným vyobrazením tváre. Všetky boli pozlátené, ale tá posledná bola z čistého zlata s hmotnosťou 110,4 kg. Tutanchamón nás obohatil nielen o šperky a zlato, ale aj o nové poznatky. Tutanchamónova hrobka je dnes sprístupnená a vo svetle neónov v nej žiari zlatistý sarkofág s pozlátenou maskou. V tomto sarkofágu a v tejto rakve odpočíva aj sám Tutanchamón.
Kouřimská tabule

Poloha a sídla

Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Bříství (na severozápade), Pečky (na severe), Kolín (na severovýchode), Zásmuky (na juhovýchode), Horní Kruty (na juhu) a Vitice (na západe). Úplne vnútri okrsku leží titulné mesto Kouřim a väčšie obce Plaňany a Poříčany.

Charakteristika územia

Je to plochá pahorkatina vzniknutá na turónských slieňovcov, piesočnatých slieňovcov, ílovcov a pieskovcov zakrývajúcich svory, svorové ruly, ortoruly, migmatity a amfibolity, vychádzajúce v údolných zárezoch a na eleváciách. Tvoria prevažne akumulačné reliéfy rozsiahlych staropleistocénnych a stredopleistocénnych terás Labe, väčšinou zakrytých sprašami a prerezaných hlbokými eróznymi údoliami epigenetického pôvodu v povodí Výrovky, odkrývajúcich kriedové a kryštalinické podložie. Staropleistocénnou eróziou boli vypreparované rulové a amfibolitové ostrovy s príbojovými usadeninami kriedového mora. Pahorkatina je zalesnená asi z 3% hlavne na svahoch údolíčiek - borovicové porasty so smrekom alebo dubom, smrekové porasty, ojedinele dubohrabiny, hojné agátiny. Zrázy sú ojedinele aj trávnaté, dominujú rozľahlé polia, v okolí Kouřimi sú sady. Na Bečvárke vznikla kaskáda rybníkov. Sú tu stopy po osídlení zo slovanskej hradištnej doby. Okrsok zahŕňa chránené územia Stráň u Chroustova, Stráně u splavu, Lom u Radimi, Stébelnatá rula, Sládkova stráň a Lom u Nové Vsi.
Laqueuille

Poloha

Obec má rozlohu 22,07 km². Najvyšší bod je položený 1 466 m n. m. a najnižší bod 857 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 384 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Svet ideí

Svet ideí je podľa Platóna duchovný svet, ktorého entitami sú idey, spomedzi ktorých najvyššou je idea dobra, kvôli ktorej sú tu ostatné idey. Na rozdiel od zmyslového sveta je tento svet večný a nemenný. Človek prináleží k tomuto svetu svojou dušou.
Košice – Európske hlavné mesto kultúry 2013

Mesto Košice bolo držiteľom titulu Európske hlavné mesto kultúry pre rok 2013 spolu s francúzskym mestom Marseille.

História projektu

Prestížny titul Európske hlavné mesto kultúry udeľuje Európska komisia a Európsky parlament od roku 1985 s cieľom podpory trvale udržateľného kultúrneho rozvoja daného mesta so zapojením všetkých kultúrnych subjektov a zvýšením záujmu obyvateľov vybraného európskeho mesta o dianie v ňom. V roku 2008 zvíťazili Košice s projektom Interface 2013 nad ostatnými slovenskými kandidujúcimi mestami Nitrou, Martinom a Prešovom a stali sa tak prvým slovenským mestom s týmto titulom.

Projekt Interface 2013

Projekt Interface 2013 sa usiluje o transformáciu Košíc ako silného priemyselného centra na postindustriálne mesto s kreatívnym potenciálom, univerzitným zázemím a novou kultúrnou infraštruktúrou. Tvorcovia priniesli do Košíc koncept kreatívnej ekonomiky - prepojenia ekonomiky a priemyslu s umením - čím sa vytvoril priestor pre rozvíjanie oblastí kreatívneho priemyslu (dizajn, médiá, architektúra, hudobná produkcia, film, informačné technológie, počítačové hry) a kreatívneho turizmu.
Épineuse

Poloha

Obec má rozlohu 7,12 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vieille-Chapelle

Poloha

Obec má rozlohu 3,41 km². Najvyšší bod je položený 19 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 751 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argeia (oceanida)

Argeia (starogr. Ἀργεία – Argeia, lat. Argea) je v gréckej mytológii dcéra Titana Ókeana a Téthye dcéry Urana.
Argeia dcéra Ókeana, bola v gréckych mýtoch podľa jednej verzie, manželkou svojho brata, riečneho boha Inacha a porodila mu syna Forónea a dcéru Ió
Neuville-lès-Decize

Poloha

Obec má rozlohu 26,74 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 283 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Escrennes

Poloha

Obec má rozlohu 11,55 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 717 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE