google/wiki40b huggingface dataset:
Michal Godra

Životopis

Narodil sa v rodine vzdelaného evanjelického farára Michala Godru, člena Učenej spoločnosti banského okolia. Ľudovú školu navštevoval v Bohuniciach. Neskôr študoval v Banskej Štavnici, Modre a Bratislave. V rokoch 1825 – 1827 študoval teológiu vo Viedni. Krátko pôsobil ako vychovávateľ v Súdovciach. Roku 1828 odišiel do Kulpína v Srbsku, kde pôsobil ako vychovávateľ u Tošu Stratimirovića až do roku 1831. Tu nadviazal kontakty s Pavlom Jozef Šafárik a spolu s ním a Jurajom Rohoňom založil v Hložanoch čitateľskú spoločnosť Societas slavica. V rokoch 1832 – 1834 sa stal súkromným učiteľom v rodine Johanna Gottlieba Steilein-Saalensteina v Pešti a v Horných Semerovciach. Od jesene 1834 sa v Pešti podieľal na činnosti Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej ako redaktor almanachu Zora. 27. septembra 1836 sa stal profesorom a riaditeľom nižšieho evanjelického gymnázia v Novom Vrbase vo Vojvodine. Tu pôsobil až do roku 1868, kedy bol pre svoje národné povedomie zbavený miesta riaditeľa. Zvyšok života prežil v Báčskom Petrovci, u evanjelického farára Juraja Mrvu.

Dielo

Venoval sa poézii a jazykovede. V rokoch 1818 – 1835 vydal latinské a slovenské oslavné verše v klasicizujúcich formách. V almanachu Zora uverejnil v roku 1835 historizujúcu baladu Vešelíni Na Muráni. Neskôr občas publikoval satirické básne a epigramy. V almanachu Zora uverejnil svoj návrh na reformu spisovnej češtiny. Podieľal sa na príprave kodifikácie spisovnej slovenčiny. Zbieral a publikoval materiál k slovenskému vedeckému názvosloviu. Publicistické články, články z cirkevnej histórie a prírodných vied uverejňoval v Obzore, Pešťbudínskych vedomostiach, Slovenských novinách, Slovenských pohľadoch a ďalších periodikách. Amatérsky sa venoval aj prírodným vedám: botanike a matematike. Udržiaval rozsiahle písomné kontakty s poprednými slovanskými dejateľmi, ktoré sa zachovali v osobitnom konceptári listov.
Castet-Arrouy

Poloha

Obec má rozlohu 8,04 km². Najvyšší bod je položený 180 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vladimír Slávik

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Právnickej fakulte KU v Prahe a UK v Bratislave., JUDr., advokátsky koncipient, tajomník Obchodnej komory v Banskej Bystrici, neskôr advokát v Michalovciach, verejný notár v Humennom, v Modrom Kameni, právny zástupca Slovenskej poisťovne v Bratislave (1942), námestník ministra zahraničného obchodu v Prahe (1945-1948), skladník resp. hospodár v Košiciach (1960-1970). Organizátor protifašistického odboja, príslušník odbojovej skupinu Flóra. Prívrženec Demokratickej strany. Zbavený funkcií pri pokuse o prechod hraníc, zadržaný a väznený, 1972 právne rehabilitovaný.
Latronquière

Poloha

Obec má rozlohu 10,37 km². Najvyšší bod je položený 694 m n. m. a najnižší bod 549 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 546 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Festalemps

Poloha

Obec má rozlohu 12,27 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 245 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cour-et-Buis

Poloha

Obec má rozlohu 13,73 km². Najvyšší bod je položený 462 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 851 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Machiel

Poloha

Obec má rozlohu 6,61 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Bonnet-les-Tours-de-Merle

Poloha

Obec má rozlohu 5,94 km². Najvyšší bod je položený 564 m n. m. a najnižší bod 247 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ruža ovisnutá

Ruža ovisnutá (Rosa pendulina) je druh európskej divokorastúcej horskej ruže. Je nápadná tým, že jej kvetné stopky sa pri dozrievaní stáčajú dolu a šípky sú na nich ovisnuté.

Výskyt

Tento druh sa vyskytuje iba v strednej, južnej a juhovýchodnej Európe, v južnej Európe rastie väčšinou iba v horských oblastiach. Areál jej výskytu je na juhu ohraničený Pyrenejami, Alpami a Karpatami, severná hranica ide cez Nemecko a Poľsko, a na východe zasahuje až na Ukrajinu. V Česku aj na Slovensku rastie častejšie vo vyšších polohách, menej často sa vyskytuje v nižších polohách.
V porovnaní s inými ružami je náročná na vlahu pôdy a rastie v miestach s vyššími zrážkami alebo pozdĺž horských potokov a na brehoch horných tokov riek alebo v ich naplaveninách. Ďalej si vyberá vlhké a tienisté miesta na pasienkoch, na okrajoch lesov, v kosodrevinách býva súčasťou subalpínskych krovín, často rastie až nad hornú hranicu lesa.

Opis

Je to prútený ker, fanerofyt, s čelnými podzemnými výbežkami, ktoré vytvárajú husté polykormony. Prúty viac-menej priame, dorastajú do vyše 100 až 200 cm, v spodnej časti sú husto ostnaté a v hornej časti takmer bez ostňov. Listy rastú striedavo, na jar sú to pozdĺžne až eliptické lístky, ktoré sú po obvode najčastejšie ostro zubaté, na báze oblé až klinovité, na konci tupé alebo ostro špicaté a zospodu na strednej žilke najčastejšie chlpaté. Zelenkavé blanité vytrvalé palisty sú široké, asi z polovice sú prirastené ku stopke listu.
Na hlavných prútoch rastú skrátené ostnaté plodonosné vetvičky, ktoré sú dlhé 0,5 až 30 cm. Na nich sa objavujú pomerne veľké, sýto ružové alebo purpurové, jemne voňajúce päťpočetné kvety, zvyčajne jednotlivo, vzácnejšie v chudo kvetných vrcholičnatých súkvetiach po 2 až 3 kusy. Vztýčené, husté, žľaznaté kvetné stopky sa po odkvitnutí sklápajú a pri zrelosti plodov sú lačné. Trvalé kališné lístky nie sú oddelené a sú bez príveskov, holé alebo husto žľaznaté. Korunné lístky bývajú ružové až karmínové. Z plochého disku vyrastá veľa tyčiniek so žltými prašníkmi a taktiež čnelka s bliznami. Kvitne v máji a júni.

Plody

Plody sú drobné, tvrdé, krémovo žlté nažky, ktoré sa vo veľkom počte vyvíjajú v dužinatej šešuli, v tzv. nepravom plode šípky. Holá ale častejšie žľaznatá šípka, väčšinou fľaškovitého alebo hruškovitého tvaru, má pri zrelosti červenú farbu a visí na dlhej stopke smerom dole. Na vrchole má zaschnuté kališné lístky, pomerne skoro mäkne.
Ruža ovisnutá je tetraploidná ruža, patriaca medzi generatívne sa rozmnožujúce druhy. Má štandardne širokú vnútro populačnú variabilitu, ktorá sa prejavuje v hustote žliaz a tŕňov a v tvare šípky. Je to dlhoveká rastlina, na vhodnom mieste rastie aj 45 rokov.
La Neuville-Chant-d’Oisel

Poloha

Obec má rozlohu 21,83 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 169 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Champagne (Eure-et-Loir)

Poloha

Obec má rozlohu 2,21 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 121 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 256 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Príboj (Senné)

Príboj je bývalá samostatná obec v okrese Veľký Krtíš.
Leží na rozhraní Krupinskej planiny a Ostrôžkov, v doline rieky Tisovník, na jej ľavom brehu, v nadmorskej výške 260 m n. m. Nachádza sa pri ceste II/591, na polceste medzi obcami Šuľa (2,5 km severne) a Senné (2,5 km južne). Z obce vedie cesta do osady Imrov Kopec. Dnes je Príboj súčasťou susednej obce Senné.
www.facebook.com/priboj-okr-velky-krtis
Évry (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 4,54 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 362 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Seathrún Céitinn

Seathrún Céitinn, známy ako Geoffrey Keating (* 1569 – † 1644) bol írsky duchovný, básnik a historik. Narodil sa v Burgess, tesne vedľa mesta Cahir v grófstve Tipperary. Je pochovaný na Tubridskom cintoríne, patriacom do farnosti Ballylooby-Duhill.
Jeho hlavné dielo, Foras Feasa ar Éirinn (doslovne „Základné informácie o Írsku“, častejšie prekladané ako „Dejiny Írska“) bolo napísané v po írsky približne v roku 1634, počas vlády Karola I.
Hviezdne vojny: Epizóda I – Skrytá hrozba

Názov

Anglický názov je „Star Wars: Episode I – The Phantom Menace“, existuje aj skrátený názov „The Phantom Menace“. Na videách znel názov „Star Wars I: The Phantom Menace“. Pracovné tituly filmu boli „ Star Wars: Episode I“ resp. „ Star Wars: Episode I – The Beginning“. Význam anglického „Phantom Menace“ (skrytá/fantómová hrozba, hrozba fantóma, slovná hračka a podobne) je sporný. Slovenský názov v televízii bol (?)Hviezdne vojny I – Skrytá hrozba".

Dej

Dej sa začína na planéte menom Naboo, ktorá je okupovaná vojskami droidov (robotov) Obchodnej Federácie. Na pomoc je vyslaná dvojica rytierov rádu Jedi: Qui-Gon Jinn a jeho padawan (učeň) Obi-Wan Kenobi. Na vyjednávaniach sa ich pokúsia zabiť, a oni odhalia plán invázie na Naboo. Zachránia princeznú Padmé Amidalu a odletia na Coruscant, hlavnú planétu galaktickej Republiky, aby informovali Senát o pláne Obchodnej Federácie. Pri úniku však nepriateľskí stíhači poškodia ich loď a preto musia pristáť na planéte Tatooine, aby svoju loď opravili, tam im však obchodník Watto nechce predať súčiastky, kvôli mene, akou chcú zaplatiť. Preto im chlapec menom Anakin Skywalker pomôže a vyhrá preteky klzákov. Za výhru kúpi Qui-Gon Jinn chýbajúce súčiastky a chlapca vyslobodí z otroctva a vezme ho so sebou na Coruscant. Na Corusante však vládne byrokracia a preto sa kráľovná rozhodne, že Naboo oslobodí sama s malou skupinkou Gunganov. S chlapcovou pomocou porazia droidov zatiaľ čo tajomný Darth Maul zabije Qui-Gona, za čo však zaplatí smrťou.
Tlejivka

Tlejivka je nízkotlaková, plynom plnená výbojka so studenou katódou, pracujúca v oblasti samostatného tlejivého výboja (odtiaľ je odvodený aj jej názov). Sklenená banka tlejivky je plnená riedkym plynom (najčastejšie neón alebo ďalšie inertné plyny – hélium, argón, kryptón, xenón, prípadne ich zmesi, ale aj dusík, CO₂) s tlakom rádovo desatiny kPa. Banka obsahuje dve elektródy, medzi ktorými vzniká výboj nezávislý od polarity priloženého napätia. Po pripojení tlejivky na zdroj jednosmerného prúdu žiari elektróda pripojená na záporný pól zdroja – katóda. Po pripojení na zdroj striedavého prúdu žiaria striedavo obe elektródy, každú polperiódu vždy tá, ktorá má momentálne záporný potenciál. Z pohľadu pozorovateľa tak žiaria obe elektródy.

Elektrické vlastnosti a zapojenie

Tlejivka má výrazne nelinéarnu voltampérovú charakteristiku (závislosť veľkosti pretekajúceho prúdu na veľkosti priloženého napätia), pozri obrázok. Oblasť 0-A charakteristiky sa nazýva oblasť nesamostatného výboja. V tejto oblasti tlejivka prakticky nevedie prúd – jeho veľkosť je rádu jednotiek μA. V bode A charakteristiky dochádza k vzniku samostatného výboja. Bod A sa preto označuje ako zápalné napätie. Výška zápalného napätia závisí od konštrukcie tlejivky a použitého plynu, býva zväčša v rozsahu 80 – 150 V. Samostatný výboj sa udržiava aj pri napätí nižšom, než zápalné napätie. Na VA charakteristike mu zodpovedá úsek B-C. Po zapálení tlejivky dôjde k zvýšeniu hodnoty tečúceho prúdu, ktorý by rástol ďalej a tlejivý výboj by prešiel do oblúkového, ktorý by spôsobil poškodenie elektród tlejivky. Do série s tlejivkou sa preto zaraďuje predradený rezistor, obmedzujúci veľkosť prúdu na rádovo jednotky mA.
Saint-Simon (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 3,77 km². Najvyšší bod je položený 53 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Historický prototyp frazémy

Historický prototyp frazémy je východisková podoba frazémy vystupujúca obyčajne ako voľné spojenie. Mnohé súčasné frazémy nie sú doložené zo staršieho obdobia ako frazémy, ale ako voľné slovné spojenia, teda historické (nazývané aj genetické) prototypy súčasných frazém. Významy jednotlivých komponentov sú priame. Napr. dať na pranier niekoho, mať na rováši u niekoho niečo.
Chaugey

Poloha

Obec má rozlohu 6,89 km². Najvyšší bod je položený 468 m n. m. a najnižší bod 325 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 23 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plynová električka

Plynová električka, poháňaná spaľovaním svietiplynu z tlakových nádob, bola prvýkrát zavedená v roku 1893 v Nemecku a rozšírila sa do niekoľkých ďalších miest a krajín. Elektrická električka ju v blízkej dobe vytlačila.
Prvý výbušný plynový motor si nechal patentovať francúzsky Belgičan Étienne Lenoir v roku 1859. Roku 1863 skonštruoval plynový automobil a roku 1869 plynový čln. Roku 1876 Nicolaus Otto z firmy Deutz skonštruoval prvý štvortaktný plynový motor.
Patenty umožňujúce použitie plynového pohonu v koľajovej doprave získal nemecký inžinier Karl Lührig. V roku 1893 začalo jazdiť 6 električiek na stlačený svietiplyn v Drážďanoch, zhruba v rovnakej dobe aj v Nordhausene. Plyn bol v každom vozni stlačený v 6 nádobách, s pretlakom 6 barov.
Svietiplynové električky jazdili v pravidelnej prevádzke tiež v Chicagu v USA, v Bermondsey v Anglicku, v Dessau v Nemecku i inde.
V Paríži bola svietiplynová električka v prevádzke od leta roku 1896 medzi bránou La Chapelle a Saint-Denis. Vozeň bol skonštruovaný v Anglicku. Tlaková nádoba so svietiplynom, stlačeným na 10 barov, bola umiestnená na podvozku vozidla. Električka mala kapacitu 42 cestujúcich, dosahovala rýchlosť aj 16 km/h a mala akčný rádius 25 km.
Vo Sliezsku bola 10 km dlhá trať pre vozidlá s plynovým pohonom postavená z Hiršberku (Jelenia Góra, Hirschberg) cez Teplice (Cieplice Śląskie, Warmbrunn) do Heřmanic (Sobieszów, Hermsdorf). Jazdilo na nej celkom 22 vozidiel na svietiplyn.
V roku 1897 sa uvažovalo o zavedení plynovej električky v Prahe, pretože vrchné trolejové vedenie Křižíkových dráh bolo vnímané ako významné negatívum. V roku 1897 sa možnosťou plynových električiek v Prahe zaoberal časopis Z říše vědy a práce v článku, ktorý spochybňoval samozrejmosť zavedenia elektrických električiek a vychvaľoval výhody plynového pohonu.
Teória kultúrnych cyklov

Teória kultúrnych cyklov je učenie o nevyhnutnej opakovateľnosti v historickom kultúrnom vývoji, ktoré vyrástlo z krízy historicko-porovnávacej metódy.
Podľa tejto teórie sa vnútorné suvislosti dejín prejavujú vo všeobecnom štýle kultúry. Historické analógie nepotrebujú zdôvodnenie, sú vierohodné samy osebe. Fundamentálnu ontologickú štruktúru dejín možno postihnúť intuitívne.
Predstavitelia: Oswald Spengler, Arnold Joseph Toynbee a i.
Soueix-Rogalle

Poloha

Obec má rozlohu 13,65 km². Najvyšší bod je položený 1 120 m n. m. a najnižší bod 463 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 391 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skarabeusovité

Výskyt

Žijú v lesoch, na lúkach (napr. chrústy), poliach (veľmi častý je chrústik letný alebo menej častý hnojník obyčajný), v ovocných sadoch (často vídavať rôzne druhy zlatoňov alebo chrústov), v záhradách (napr. chrústy alebo nosorožtek obyčajný), na stepiach od nížin až do hôr. Niektoré chrobáky sú aktívne počas dňa (napr. zlatone, chlpáčiky alebo chrústik letný), za šera (napr. chrústy - chrúst obyčajný), iné sú aktívne zas v noci (napr. nosorožtek obyčajný - v záhradách alebo sadoch ho často vidieť alebo počuť lietať, či na ulici ho možno zazrieť, ako lieta okolo pouličnej lampy).

Potrava

Chrobáky čeľade skarabeusovité majú veľmi pestrú stravu. Niektoré druhy (napr. chrústy) sa živia zhnitým ovocím alebo sladkým nektárom kvetov, niektoré olizujú živicu zo stromov a iné sa zas živia exkrementami rôznych živočíchov alebo sa zdržujú na mŕtvolách. Pre mnohých zástupcov tejto čeľade platí, že samičky vyhrabú pre svoje potomstvo podzemné chodbičky, do ktorých vložia trus rôznych stavovcov. Vyliahnuté larvy sa potom živia trusom.

Kategorizácia

V staršej odbornej literatúre sa niektoré druhy (napr. lajniak obyčajný (Geotrupes stercorarius) alebo lajniak hladký (Geotrupes vernalis)) zaraďujú do čeľade skarabeusovité. V súčasnosti ich väčšina autorov zaraďuje do samostatnej čeľade lajniakovité (Geotrupidae).
Saint-Étienne-des-Sorts

Poloha

Obec má rozlohu 9,85 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 506 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amymóné

Amymóné alebo Amymóna (starogr. Ἀμυμώνη – Amymóné) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a Európy, jednej z jeho manželiek.
Otec Amymóny, Danaos, bol otcom päťdesiatich dcér a jeho brat egyptský kráľ Aigyptos mal päťdesiat synov, ktorých sa rozhodol oženiť s dcérami svojho brata. Danaos s tým nesúhlasil a Aigyptos mu preto vypovedal vojnu a porazil ho. Z obavy pred zajatím musel Danaos následne utiecť so svojimi dcérami do gréckej Argolidy.
Po pristátí lode, poslal Danaos svoje dcéry hľadať vodu, aby mohli za svoju záchranu obetovať bohom. Amymóné sa však pri hľadaní (podľa inej verzie pri love) dostala na odľahlé miesto, kde sa ju pokúsil znásilniť Satyr. V poslednej chvíli ju ale zachránil boh morí Poseidón, ktorému tiež padla do oka. Vrhol po Satyrovi svoj trojzubec, ktorý sa zapichol do skaly. Vydesený Satyr ušiel a Poseidón sa jej spýtal, že čo tam robí. Amymóné mu odvetila, že ju otec poslal hľadať vodu a po krátkej chvíli podľahla jeho zvodom a nežnostiam. Za to jej potom Poseidón poradil, aby trojzubec vytiahla. Keď to urobila vytryskol odtiaľ silný prameň vody, ktorý neskôr dostal názov Lerna a tečúci potôčik pomenovali po nej.
Plodom lásky Poseidóna a Amymóny, bol ich syn Nauplios, ktorý založil slávne prístavné mesto rovnakého mena.
Podľa antického autora Apollodora z Atén, Aigyptos nakoniec prinútil Danaa k hromadnej svadbe na ktorej sa Amymóné musela vydať za Enkelada. Danaos však potom dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zabili. Okrem Hypermnéstry ho poslúchli všetky, za čo boli po smrti bohmi potrestané na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Auros

Poloha

Obec má rozlohu 15,32 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 890 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mellon Collie and the Infinite Sadness

Zoznam piesni

Všetky piesne napísal Billy Corgan okrem uvedených
Marsillargues

Poloha

Obec má rozlohu 42,71 km². Najvyšší bod je položený 11 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 046 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bad Elster

Bad Elster do konca 18. storočia

Jeden až dva kilometre severozápadne od mesta sa nachádzajú zvyšky kruhového valu (tzv. Starého zámku) z 12. storočia, ktoré dokazujú osídlenie oblasti dlho pred prvou historickou zmienkou o meste v roku 1324.
V roku 1412 vykupujú pozemky mesta a okolia Zedtwitzovia, v ktorých držaní zostávajú až do 18. storočia.
Liečebný účinok Elstersého prameňa (kedysi označovaný ako Säuerling (Kyselka), dnes Moritzquelle) bol spoznaný veľmi skoro. Jiří Leisner, vtedajší plavenský mestský fyzik a osobný lekár krajinského pána, vojvodu Moritza zo Saska a Zeitzu zapisuje v roku 1669, že „táto voda bola od nepamäti používaná nielen obyvateľmi Elsteru, ale jazdili si pre ňu až z Adorfu“ a tiež píše, že „bola využívaná pacientmi s mnohými chorobami“.
V roku 1795 navštívil Elster slávny básnik Johann Wolfgang von Goethe, a neskôr vo svojom diele uvádza elsterské pramene Hermanna a Dorotheu.

19. a 20. storočie

Pred rokom 1851 bol Elster len samostatnou farou. V roku 1892 bol vysvätený nový novogotický kostol Svätej Trojice. Starý kostol Svätého Petra a Pavla bol zbúraný.
Elster od roku 1848 patril k Saským kráľovským štátnym kúpeľom, vďaka čomu sa rýchlo rozrástal počet kúpeľných hostí: 1848: 129; 1850: 378, 1860: 1 750, 1870: 2 450, 1890: 5 870, 1900: 8 900, 1990: 15 600.
Od roku 1875 nesie miesto názov Bad Elster a od roku 1935 používa mestské práva. Roku 1880 tu bolo otvorené Kúpeľé múzeum, ktoré sa stalo prvým svojho druhu nielen v meste, ale aj v celom krajinskom okrese Vogtland.

Ekonomika

Bad Elster žije predovšetkým z turizmu, ktorý do mestskej kasy prináša veľké množstvo peňazí. V meste sa nachádza sedem kúpeľných rehabilitačných kliník. V roku 2005 sa tu nachádzalo 35 ubytovacích miest, ktoré ponúkali až 2 400 lôžok. Počas toho istého roku bolo napočítaných 540 000 prenocovaní.

Doprava

V blízkosti mesta sa nachádza rýchlostná cesta B 92, ktorá býva však len málo vyťažená. Z Bad Elsteru vedú do Česka dva dopravné hraničné prechody; jeden do Hranic (časť Krásňany), a druhý do Doubravy, pre dopravu otvorený v roku 2008. Proti otvorenie pre autá protestovali radnice v Aši aj v Bad Elsteri, ale márne. Dôvodom protestov boli možné neblahé následky pre prírodný park Smrčiny. Stanica v Bad Elsteri na trati Cheb - Plauen sa nachádza asi 2,5 kilometra od stredu mesta, na okraji miestnej časti Mühlhausen.
Ronov (prírodná pamiatka)

O kopci a hrade

Čadičový kopec vysoký 553 m n. m. leží asi 11 km juhozápadne od Českej Lípy medzi obcami Blíževedly, Kravaře a Stvolínky. Je súčasťou CHKO Kokořínsko, geomorfologicky patrí do Ralskej pahorkatiny, podcelku Dokeská pahorkatina, časť Polomené hory.
Zvyšky stavby na vrchole patria hradu Ronov založenom Klinštejnovcami v 14. storočí.

Prírodná pamiatka

Vrchol so zrúcaninou hradu Ronov a svahy smerom k Blíževedlom sú od roku 1995 chránené ako prírodná pamiatka o rozlohe 8,73 ha. Predmetom ochrany sú prirodzené sutinové lesné porasty s teplomilnou flórou a faunou vo výške 440-552 m n. m. Ďalej aj rozsiahle kamenné more.
Na strmých zrázoch sa miestami objavujú plošne rozsiahle sutinové prúdy prerastené javorinou, väčšinou sú však svahy pokryté dubohrabovým lesom. Je tu početná populácia ľalie zlatohlavej a rastie tu vzácny druh kríka skalníka obyčajného. Zo vzácnejších druhov živočíchov tu žijú bystruška Leistus montanus, dážďovka Allolobophora eiseni, užovka hladká.

Prístup

Lokalita je dostupná po zelenej turisticky značenej ceste od Kravařov, či po červenej od Blíževediel.
Cuverville-sur-Yères

Poloha

Obec má rozlohu 11,06 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bibliografická informácia

Pod pojmom bibliografická informácia sa rozumejú bibliografické údaje, ktoré charakterizujú bibliografickú jednotku – dokument, napríklad knihu, seriálovú publikáciu, hudobninu, film, počítačový súbor, audiovizuálny dokument, článok, kompaktný disk (CD-ROM, VCD), DVD nosič a pod.
 Na získavanie, spracovanie, uchovávanie a sprístupňovanie bibliografických informácií sa zameriava bibliografia ako činnosť.

Usporadúvanie bibliografických informácií

Bibliografické informácie, čiže bibliografické údaje o dokumentoch sú usporiadané podľa určitých štandardov a noriem v bibliografických záznamoch, ktoré sú zaradené vo väčších celkoch, napríklad v bibliografických súpisoch (ako je napríklad národná bibliografia, špeciálna bibliografia a pod.). Bibliografické záznamy sú usporiadané do súborov buď v tradičnej, papierovej forme, alebo v digitalizovanej forme v počítačových súboroch a v bibliografických bázach údajov. Jadro všetkých bibliografických záznamov, ktoré sa vyskytujú v rozličných oblastiach komunikácie informácií o dokumentoch, ako je knihovníctvo, knižný obchod a vedecké informácie, tvorí bibliografický popis ako objektívna časť bibliografického záznamu.
Pierrefiche (Aveyron)

Poloha

Obec má rozlohu 17,1 km². Najvyšší bod je položený 787 m n. m. a najnižší bod 423 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 264 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE