google/wiki40b huggingface dataset:
La Gresle

Poloha

Obec má rozlohu 14,75 km². Najvyšší bod je položený 662 m n. m. a najnižší bod 371 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 790 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysielač Chorągwica

Vysielanie

V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
Embres-et-Castelmaure

Poloha

Obec má rozlohu 32,2 km². Najvyšší bod je položený 709 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stehlík čečetka

Opis

Stehlík čečetka meria 12 – 13 cm a váži 12 – 17,5 g. Na hlave má červenú baretku a čiernu briadku, chrbát je sivastohnedý, tmavo páskovaný so zreteľnou bielou čiarou. Bok je čiarkovaný, samec má červenú hruď. Lieta vlnitým letom, často v kŕdľoch.

Hlas

Vábenie "djüii" a "če-čet".
18 s., Spojené štáty americké
Počas letu opakuje zvonivé kovové "če-čet" alebo "že-že-že" či "djäck-djäck-djäck". Vábenie znie stúpajúco ako "djüii", pripomína vábenie zelienky. Spev znie ako "Ty ry ry ry..", má premenlivú rýchlosť a zaplieta aj slabiky zo svojho vábenia. Zaujímavým prvkom spevu je prudký nástup jasne znejúceho cvrčivého trilku. Podobný trilok vydáva počas spevu aj stehlík čížavý, u neho však znie jednoliato bzučivo.

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 300 – 600, zimujúcich jedincov 1 000 – 50 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995  R - vzácny. V roku 1998 NE - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 NT* D1 - takmer ohrozený.  Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).

Biotop

Hniezdnym biotopom sú mozaikovité porasty kosodreviny a lúk s roztrúseným smrekom v oblasti hornej hranice lesa až do 1 800 m n. m. V období migrácie sa vyskytujú pri rybníkoch, potokoch, kanáloch a poliach.

Hniezdenie

Na Slovensku hniezdi čečetka nízko v kosodrevine Hniezdo býva postavené z konárikov, stebiel bylín, z lišajníkov a machu, vnútri jemne vystlané perím a srsťou. Samička znáša zvyčajne 4 – 5 zeleno-modrastých vajec, na ktorých sedí iba ona 10 – 12 dní, samec jej zabezpečuje potravu a potom obaja kŕmia vyliahnuté mláďatá asi 2 týždne.

Potrava

Živia sa hlavne semienkami bylín, briez a ihličnatých stromov, počas hniezdenia aj hmyzom.
Saint-Sauveur-sur-Tinée

Poloha

Obec má rozlohu 32,28 km². Najvyšší bod je položený 2 708 m n. m. a najnižší bod 432 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 336 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prinquiau

Poloha

Obec má rozlohu 22,82 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 000 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
William Kaye Estes

William Kaye Estes (* 1919) je americký psychológ, predstaviteľ experimentálnej psychológie. Rozpracúva teóriu učenia a sociálneho učenia.
Gemini 9A

Priebeh letu

Štart sa uskutočnil popoludní 3. júna 1966 z mysu Kennedy. Posádku kozmickej lode Gemini 9 tvorili veliaci pilot Thomas Stafford a pilot Eugene Cernan. Pre poruchu na pasívnom cieľovom telese Agena (nedostala sa na obežnú dráhu) boli na náhradnom cieľovom objekte ATDA (preto je let označovaný ako 9A) uskutočnené celkom tri rôzne približovacie manévre, ale bez konečného spojenia. Dôvodom bol neuvoľnený kryt spojovacieho uzla. Objekt ATDA si pri tejto misii vyslúžil od posádky prezývku „angry alligator“ (nahnevaný aligátor), pretože neuvoľnený kryt spojovacieho uzla sa nápadne podobal na otvorenú tlamu aligátora. V priebehu letu astronaut Cernan uskutočnil aj dvojhodinový výstup do otvoreného vesmíru na sedemmetrovom lane. Kozmická loď Gemini 9 pristála na padákoch po trojdňovom lete, 500 kilometrov juhovýchodne od Cape Canaveral, 3 km od čakajúcej lietadlovej lode USS Wasp, ktorá astronautov vyzdvihla.
Chlorid zinočnatý

Bezpečnosť

Chlorid zinočnatý dráždi kožu a dýchaciu sústavu. Bezpečnostné opatrenia, ktoré sa vzťahujú k bezvodému chloridu zinočnatého, platia aj pre iné bezvodé halogenidy kovov, t. j. ich hydrolýza môže byť exotermická a treba sa vystríhať kontaktu s týmito látkami. Koncentrované roztoky sú kyslé a žieravé, ako Lewisova kyselina poškodzujú celulózu a hodváb.
ISO 3166-2:SK

Kódy ISO 3166-2 pre Slovensko identifikujú 8 krajov. Prvá časť (SK) je medzinárodný kód pre Slovensko, druhá časť sa skladá z dvoch písmen identifikujúcich kraj.
Štefan Zsittnyan

Život

Narodil sa v remeselníckej rodine, otec Štefan bol čižmárom. Jeho matka sa volala Mária Finta. Školy absolvoval v Leviciach a v Pápe, kde zmaturoval. V roku 1940 na Štátnom učiteľskom ústave v Pápe získal učiteľský a kantorský diplom. V rokoch 1953 – 1955 dokončil a v roku 1957 získal učiteľský diplom maďarčiny-slovenčiny na Vysokej škole pedagogiky v Bratislave.
Učiteľskú kariéru začal počas druhej svetovej vojny zastupovaním od 9. decembra 1940 v Tvrdošovciach, neskôr sa dostal na Paňu, kde bol od 1. júla pomocným, od 1. januára 1942 náhradným učiteľom a riaditeľom, od 9. decembra 1942 riadnym učiteľom. V roku 1942 ho odviedli, ale nenarukoval. 25. júla 1942 absolvoval krajský hasičský kurz, čím mohol zastupovať aj dôstojnícke funkcie u hasičov. V lete 1943 sa oženil. Stal sa tajomníkom a vedúcim paňanskej miestnej organizácie SzeMKE. Počas druhej svetovej vojny podporoval komárňanské benediktínske gymnázium. V júli 1944 absolvoval kurz prednášateľov ľudovej výchovy.
Po oslobodení ešte v júli 1945 ho prepustili zo zamestnania kvôli jeho maďarskej národnosti. Našiel si prácu v Poprade, pracoval v papierni ako závozník vozňov. Jeho rodina zostala naďalej v Pani a bývali v služobnom byte bývalej školy. V roku 1948 dostal osvedčenie od obce, že je spoľahlivý, po čom dostal slovenskú učiteľskú prácu v Zborove.
Od roku 1949 sa stal učiteľom na základnej škole v Martovciach, neskôr sa stal jej riaditeľom. V roku 1950 bol organizátorom a kultúrnym referentom miestnej organizácie Csemadoku. Viedol ochotnícku skupinu aj spevokol, bol vedúcim miestnej skupiny ľudového tanca, ktoré získali viac ocenení. V roku 1973 externe absolvoval trojročný kurz amatérskych režisérov Osvety v Bratislave. Bol jedným z organizátorov domu ľudových tradícií, ktoré otvorili v roku 1975. Vyučoval v Martovciach až do odchodu do dôchodku v roku 1977, neskôr ešte zastupoval.
Bol kronikárom obce Martovce, členom MNV a vedúcim kultúrneho domu. Od roku 1950 bol vedúcim členom a členom Ústredného výboru Csemadoku. Od roku 1952 bol členom vedenia miestneho JRD.
Manželkou bola učiteľka Edit Varsányi, vychovali 2 deti.
Európska tchoukballová federácia

História

ETBF vznikla v 29. marca 2014 na základe dohody európskych členov Medzinárodnej tchoukballovej federácie vo švajčiarskom Neuchâteli. Na stretnutí sa navrhli aj členovia Výkonného výboru, ktorí boli neskôr aj riadne odhlasovaní. Už v tom istom roku prebrala nová federácia organizačné povinnosti pri konaní európskeho kontinentálneho turnaja národných družstiev – Majstrovstiev Európy 2014 v nemeckom meste Radevormwald. 
Medzi siedmich zakladajúcich členov ETBF patrili: Česko, Francúzsko, Nemecko, Rakúsko, Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko a Taliansko.
Formát papiera

Existuje veľa štandardných formátov papiera. Niektoré sú štandardizované medzinárodnou organizáciou, iné sú iba štandardom de facto.
Ústav slovenskej literatúry Slovenskej akadémie vied

Ústav slovenskej literatúry Slovenskej akadémie vied sídli na Konventnej ulici v Bratislave. bol založený v roku 1953. V roku 1973 bol zlúčený s Ústavom svetovej literatúry a jazykov a vznikol Literárnovedný ústav SAV. Opäť samostatne funguje od roku 1991. Ústav je orientovaný na základný výskum v oblasti dejín a teórie slovenskej literatúry.
Gomiécourt

Poloha

Obec má rozlohu 3,62 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 157 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Kubiš

Život

Vysokoškolské štúdium na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov ukončil v roku 1976. Stal sa členom KSČ. Od roku 1976 do 1992 pracoval na Ministerstve zahraničných vecí ČSFR a v rokoch 1993 – 1994 pôsobil ako veľvyslanec a stály predstaviteľ Slovenskej republiky pri OSN a iných medzinárodných organizáciách. Medzi rokmi 1994 – 1998 pôsobil ako riaditeľ Centra OBSE pre prevenciu konfliktov. V rokoch 1999 – 2005 bol generálnym tajomníkom OBSE a od roku 2005 pôsobil v Bruseli ako osobitný predstaviteľ EÚ pre strednú Áziu.
V rokoch 2006 – 2009 pôsobil vo funkcii ministra zahraničných vecí vo vláde Roberta Fica. 
Od januára 2012 bol osobitným predstaviteľom generálneho tajomníka OSN pre Afganistan a šéfom Asistenčnej misie Spojených národov v Afganistane (UNAMA). V septembri 2014 Kubiša nahradil na čele misie Nicholas Haysom z Juhoafrickej republiky, ktorého do tejto funkcie vymenoval generálny tajomník OSN Pan Ki-mun.
Vibeuf

Poloha

Obec má rozlohu 8,66 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 642 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heinz Weixelbraun

Biografia

V roku 1984 dokončil hereckú školu Wiener Volkstheater. Od roku 1986 do 1991 hral v Freien Volksbühne v Berlíne, od roku 1992 pôsobil v rôznych oblastiach. Od roku 1987 sa zúčastňoval vo filmových a televíznych inscenáciách. Pre jeho úlohu vo filme Erwin und Julia bol v roku 1989 nominovaný na Európsku filmovú cenu a ďalšia nominácia na cenu Maxa Ophülsa nasledovala v roku 1990 za úlohu vo filme Die fliegenden Kinder. Najznámejší je však úlohou Christiana Böcka z televízneho seriálu Komisár Rex, kde účinkoval v rokoch 1996 až 2001. Po roku 2001 odišiel zo seriálu naspäť kvôli vystupovaniu v divadle.
Grigorij Jefimovič Grum-Gržimajlo

Biografia

Narodil sa v Petrohrade v roku 1860 v rodine ekonóma. Spočiatku sa zaujímal o filoxéru - študoval jej problematiku vo vinohradoch. Svoju prvú vedeckú prácu napísal v roku 1882 vo veku 21 rokov a zaoberala sa motýľmi (Lepidoptera) na Kryme. Spolupracoval s profesorom M. N. Bogdanovov z Petrohradského múzea a prispel mu veľa zo svojej zbierky do múzea. Študoval aj zbierky v múzeu, ktoré zozbierali takí významní ruskí zberatelia a prieskumníci, ako napr. Nikolaj Prževaľskij, Grigorij Potanin, Piotr Petrovič Semionov-Ťan-Šanskij a ostatní prieskumníci zo Strednej Ázie.
Od roku 1882 Grum-Gržimajlo študoval motýle z Besarábie, Krymu a Pobaltia a venoval sa aj zoogeografii. Počas svojich zberov v blízkosti Sarepty sa stretol s nemeckým zberateľom Rückbeilom a s veľkovojvodom Nikolajom Michajlovičom Romanovom, ktorí mu navrhli aby publikoval svoje práce. Zároveň mu prisľúbili svoju podporu a pomoc pre jeho expedície na Pamír. V roku 1884 začal svoju prvú expedíciu na Pamír, počas ktorej navštívil Alajské vrchy, Zaalajský chrbát a cez Tersagarské údolie dosiahol až Fedčenkov ľadovec. Zozbieral okolo 12 000 druhov hmyzu, hlavne motýľov, z čoho tridsať druhov boli nové pre vedu. V roku 1885 podnikol druhú výpravu na Pamír, kde zozbieral cca. 20 000 exemplárov hmyzu. Tretiu expedíciu na Pamír podnikol v roku 1886.
Jeho zbierka hmyzu (Lepidoptera a Coleoptera) sa nachádza v Zoologickom múzeu v Petrohrade. Časť svojej zbierky predal Henrymu Johnovi Elwesovi (1846 — 1922).
Žirafa núbijská Rotschildova

Základné údaje

Bola pomenovaná po zakladateľovi múzea v Tringu Lionel Walter Rothschildovi. Všetky, ktoré žijú vo voľnej prírode, sú v chránených oblastiach v Keni a Ugande. V minulosti žila aj v Sudáne, ale tam pravdepodobne vyhynula. Zatiaľčo žirafy všeobecne sú klasifikované statusom najmenej ohrozený, žirafa Rotschildova je v kategórii ohrozený kvôli nízkej populácii. Existuje veľmi málo miest, kde možno žirafu Rotschildovu pozorovať v divočine – jedným z nich je národný park Nakuru v Keni alebo národný park Murchison Falls v severnej Ugande. Existujú rôzne chovné programy, ktoré majú za cieľ zvýšiť populáciu žirafy Rotschildovej, napr. Giraffe Centre v Nairobi v Keni alebo Woburn Safari Park vo Woburne v Spojenom kráľovstve.
Žirafy Rotschildove sú ľahko odlíšitelné od ostatných poddruhov. Najviditeľnejší rozdiel je v sfarbení srsti. Typické sú tmavohnedé machuľovité alebo obdĺžnikové škvrny so slabšími krémovo sfarbenými líniami okolo. Jej krk má 7 krčných stavcov, ktoré sú prispôsobené veľkej ohybnosti.

Chov v našich ZOO

Na Slovensku je možné žirafu Rotschildovu vidieť v ZOO Bratislava.

Ochrana

Tento poddruh bol klasifikovaný v roku 2010 medzi ohrozené druhy.
Zástava

Zástava (nesprávne  alebo zastarano  [bohemizmus]: prápor) je obyčajne obdĺžniková látka so záväznou kombináciou farieb a vzorov pevne spojená klincami so zástavovou žrďou opatrenou ozdobným špicom, menej často je spojená so zástavovým stožiarom. Používa sa ako symbol istého spoločenstva (zástava spolku, vojenská zástava práporu, pluku a pod.).

Zástava v širšom zmysle

Výraz zástava sa v širšom zmysle používa ako synonymum vexila, čiže zahŕňa okrem iného aj vlajku - pozri zástava (rozlišovacia stránka).

Zástava a koruhva

Ak je zástava orientovaná zvislo a je spojená s priečnym rahnom, nazýva sa koruhva. Koruhva sa však často klasifikuje nie ako druh zástavy, ale ako samostatný typ vexila.

Zástava a vlajka

Zástava sa od vlajky odlišuje najmä tým, že často ide o jedinečný kus, ktorý je nezastupiteľný. Pomer jej strán zástavy však nie je na rozdiel od vlajky záväzne stanovený, čo znamená, že zástava môže byť aj dlhšia.
Valbelle

Poloha

Valbelle má rozlohu 32,99 km². Najvyšší bod je položený 1 655 m n. m. a najnižší bod 494 m n. m.

Obyvateľstvo

Valbelle má 238 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Cimenná

Prírodné pomery

Obec sa nachádza v okrese Bánovce nad Bebravou. Leží v Nitrianskej pahorkatine, jej podcelku Bánovská pahorkatina východne od Považského Inovca. Má rozlohu 360 ha.

Dejiny

V roku 1940 mala obec 160 obyvateľov. Počas SNP bola zázemím partizánskeho zväzku Jána Žižku a oddielu Bohdan Chmeľnyckyj. 30. novembra 1944 ju nemecké vojská za pomoc partizánom obsadili. Zavraždili 6 obyvateľov a vypálili 7 domov, 40 mužov nad 16 rokov odviedli na výsluch do neďalekého Dubodiela.
Blancherupt

Poloha

Obec má rozlohu 2,65 km². Najvyšší bod je položený 730 m n. m. a najnižší bod 440 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 36 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Josef Sahánek

Životopis

Narodil sa v Prahe. Po maturite na vyššej reálke na Žižkove v r. 1914 sa zapísal na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde študoval matematiku a fyziku. V šk. roku 1917/1918 bol tiež riadnym poslucháčom štúdia poistnej matematiky na pražskej technike. Prvé tri roky po absolutóriu pôsobil ako asistent na technike v Brne. V tomto období získal spôsobilosť vyučovať matematiku a fyziku. V roku 1921 obhájil dizertáciu Denné variácie smeru vetra v Brne, za čo mu PFKU v Prahe udelila titul RNDr. V dvadsiatych rokoch bol asistentom Fyzikálneho ústavu PF Masarykovej univerzity v Brne ( 1921– 1927).
Po dvoch rokoch pôsobenia na reálnom gymnáziu v Brne sa v roku 1929 stal na PFMU docentom experimentálnej fyziky na základe habilitačného spisu Výklad vzniku ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. Hoci už po smrti riaditeľa FÚ PF MU prof. Macků ( 1929) robil prednášky v zastúpení druhého profesora experimentálnej fyziky, profesorom fyziky, aj to iba nehonorovaným, sa stal až v r. 1934. Medzitým sa habilitoval na brnianskej technike ( 1934) a bol vymenovaný za docenta pre odbor technická fyzika. S účinnosťou od 1. júla 1938 bol dr. J. Sahánek menovaný mimoriadnym profesorom technickej fyziky na Vysokej škole technickej M. R. Štefánika v Košiciach. Po administratívnych a organizačných zmätkoch zavinených hlavne Viedenskou arbitrážou začal prednášať až na jeseň 1939. Krátko nato bol vymenovaný za profesora technickej fyziky a prednostu I. fyzikálneho ústavu brnianskej techniky, preto z Bratislavy odišiel. Lenže práve v deň, keď sa mal oficiálne ujať funkcie – 17. novembra 1939, nemecké úrady uzavreli české vysoké školy. Prof. Sahánek neodpovedal na neskoršie ponuky, aby sa vrátil na Slovensko a zostal v protektoráte. V roku 1942 zahynul v koncentračnom tábore.
Hoci v prvom období pôsobenia na technike v Brne robil hlavne meteorologické pozorovania, stredobodom vedeckého záujmu prof. Sahánka bolo budenie ultrakrátkych elektromagnetických vĺn v elektrónových lampách. V tomto odbore dosiahol významné úspechy. Jeho hlavné práce boli v rokoch 1925– 1930 uverejnené v popredných odborných časopisoch, ako napríklad Physikalische Zeitschrift, a hojne sa citovali. Okupácia Čiech, zriadenie protektorátu a uzavretie českých vysokých škôl pretrhli sľubne sa rozvíjajúcu vedeckú dráhu niektorých českých fyzikov (napr. V. Kunzla, A. Vašíčka) a mnohí ďalší zaplatili daň najvyššiu. Popri prof. Záviškovi a prof. Dolejškovi medzi nich patril aj prof. Josef Sahánek.
Aranyvirág

I. dejstvo

Do do neapolského prístavu prichádzajú turisti, medzi nimi sú aj mladí a bohatí americkí snúbenci Ellen a Harry. Na ich prijatie sa chystajú aj Aranyvirág a Beppo. Aranyvirág hosťom zatancuje. Potom sa zoznámi s Ellen a dohodnú sa, že si na jeden deň vymenia úlohy. Tak sa z Aranyvirág stane miliardárkou a Ellen prezlečená a takto príde za Beppom. Ten samozrejme vidí, že to nie je skutočná Aranyvirág, ale táto hra mu nie je proti srsti.

II. dejstvo

Aranyvirág sa stala stredobodom záujmu na večierku v medzinárodnom hoteli. Najviac zaujme skrachovaného aristokrata, ktorému by dobre padlo bohaté veno.
Beppo s prezlečenou Ellen sa skvele zabávajú na miestnej námorníckej zábave na pobreží. Keď si to všimne Aranyvirág, hneď ju prestane baviť rola miliardárky a chce sa vrátiť v Beppovi. Beppo ju však odmietne a ona, nešťastná chce ujsť. Zastaví ju Harry a vyzná jej lásku.

III. dejstvo

Harry sa chce vrátiť do Ameriky a vziať so sebou Aranyvirág. Takisto Ellen si chce vziať Beppa so sebou. Všetci štyria sa stretnú na pobreží, kde si Aranyvirág dokáže získať Beppove srdce späť.
Josef Lanner

Životopis

Narodil sa v rodine rukavičkára. S hudbou sa stretol v neďalekom lokáli, kde rád chodil jeho otec a kde hral Michael Pamer. Mladý Lanner zatúžil hrať na husle a Pamer sa ho ujal ako učiteľ. Čoskoro ho zaradil do svojej kapely. Otec zo začiatku hľadel s nevôlou na synov záujem o hru na husle, ale keď sa vrátil z vojny s Francúzskom zranený a krátko na to vplyvom hospodárskych ťažkostí krajiny skrachoval, nerobil už synovi žiadne prekážky.
Ako 18. ročný sa Lanner osamostatnil a spolu s Karlom a Jánom Drahánekom založil vlastné trio (2 husle a gitara). Prvé verejné vystúpenie mali vo viedenskom Prátri v roku 1819. Koncom roka prijal Lanner ďalšieho člena, Johanna Starussa staršieho. Postupne ďalej roširoval svoju kapelu, ktorá bola v roku 1824 už 12 členná. Neskôr kapelu rozdelil na viac telies, a neviedol ich už celý večer, ale pendloval medzi medzi nimi. Vo Viedni rýchlo rástla jeho popularita. V roku 1829 sa stal hudobným riaditeľom dvorných bálov (K.K. Hoffbalmusikdirector). Zomrel v roku 1843 na týfus.
Hlavný Lannerov prínos spočíval v tom, že upustil od šablóny 8 opakujúcich sa valčíkových taktov (typických pre tanečný valčík tej doby) a začal komponovať rôzne motívy, ktoré do seba plynule prechádzali.
Jeho najznámejšie diela sú Pesther Walzer, Die Werber, Die Hofballtänze a Die Schönbrunner.
Beaumont-les-Nonains

Poloha

Obec má rozlohu 9,53 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 352 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierny zoznam

Dej

Raymond "Red" Reddington, bývalý poručík amerického námorníctva, z ktorého sa stal hľadaný kriminálnik, a ktorý unikal dolapeniu už desaťročia, sa dobrovoľne vzdá FBI a ponúkne im spoluprácu na dolapení zoznamu kriminálnikov, ktorých dovtedy nebolo možné nikdy chytiť. Jeho podmienkou je však spolupráca s agentkou Elizabeth KeHarry Lennixen.
Saugeot

Poloha

Obec má rozlohu 4,49 km². Najvyšší bod je položený 755 m n. m. a najnižší bod 600 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Parkinsonova choroba

Parkinsonova choroba je pomaly progredujúce neurodegeneratívne ochorenie, postihujúce centrálny aj periférny nervový systém, ktoré sa prejavuje zhoršením motorických funkcií, s charakteristickým spomalením pohyblivosti, trasom, neskôr s psychickými príznakmi. Vyskytuje sa prevažne u starších ľudí, častejšie u mužov, postihuje asi 1% populácie vo veku 60 rokov. Súvisí s ubúdaním nervových buniek v časti mozgu substantia nigra.

Príčiny

V odbornej literatúre sa rozlišuje idiopatická Parkinsonova choroba, ktorej príčina dodnes nie je presne známa, predpokladá sa súbeh geneticky daných a enviromentálnych faktorov (uvažovalo sa o mitochondriálnej či lyzozomálnej dysfunkcii, predpokladá sa anomália presynaptického proteínu alfa-synukleínu, ktorý reguluje presynaptické uvoľňovanie dopamínu). Ďalej sa rozlišuje parkinsonský syndróm pri neurodegeneratívnych ochoreniach (multisystémová atrofia, progresívna supranukleárna obrna, kortikobazálna degenerácia, demencia s Lewyho telieskami) a sekundárny symptomatický parkinsonizmus, spôsobený liekmi, toxínmi, úrazmi, cievnymi ochoreniami alebo hydrocefalom.

Príznaky a diagnostika

Parkinsonova choroba a parkinsonské syndrómy sa prejavujú typickým trasom, spomalením pohyblivosti, ďalej poruchami chôdze a rovnováhy. Ďalšími príznakmi sú poruchy správania v spánku, strata čuchu, psychické zmeny - depresia, úzkosť, halucinácie, v konečnom štádiu sa vyskytujú psychotické poruchy a demencia. Bývajú poruchy dýchania v spánku, poruchy prehĺtania a črevnej pohyblivosti - zápcha. Diagnóza sa stanovuje na základe klinických príznakov, ktoré sú spočiatku nenápadné, ale v priebehu rokov sa zhoršujú. Pri stanovení diagnózy Parkinsonovej choroby sa používajú diagnostické kritéria, medzi ktorými sú najdôležitejšie zmienené motorické prejavy a zohľadňujú sa aj početné exkluzívne (spochybňujúce, resp. vylučujúce) kritéria a podporné kritéria (napr. reakcia na liečbu). Vyskytuje sa aj atypická Parkinsonova choroba s rýchlym rozvojom závažných príznakov a neuspokojivou odpoveďou na lieky a formy so začiatkom v mladosti, ktoré majú často podklad v genetickej abnormalite. U pacientov sa až v pokročilom štádiu nachádzajú zmeny na mozgu pri vyšetrení počítačovou tomografiou (CT) a nukleárnkou magnetickou rezonanciou (MRI), tieto však slúžia skôr na rozlíšenie rôznych druhov a príčin parkinsonizmu, prípadne odlíšenie od iných chorôb centrálnej nervovej sústavy.

Liečba

Choroba je nevyliečiteľná, v súčasnosti je možné len zmierňovať jej príznaky, a to spočiatku úspešne, neskôr efekt liečby klesá. U väčšiny pacientov postačujú lieky, ktorých je známych niekoľko skupín: levodopa a karbidopa, agonisti dopamínových receptorov, amantadín, anticholinergiká, inhibítory COMT (katechol-O-methyltransferázy). Pri nedostatočnom účinku sa zvažuje podávanie kontinuálnej infúzie levodopy pomocou infúznej pumpy sondou priamo do dvanástorníka, hlboká mozgová stimulácia, alebo neurochirurgický výkon.

Prognóza

Ochorenie je v súčasnosti nevyliečiteľné, progresívne, pacienti v pokročilom štádiu ochorenia sú ohrození komplikáciami a odkázaní na pomoc druhej osoby.