Anton Emil Smutný

Životopis

Narodil sa v Žiline. Otec, pôvodom z neďalekého Rajca, bol krajčír. Zomrel na následky vojnových zranení keď mal Anton Emil 14 rokov. Ma ešte dvoch súrodencov: sestru Annu a brata Jána, ktorý bol tiež entomológ a člen prvej žilinskej entomologickej spoločnosti.
Po skončení základnej školy  pokračoval začiatkom tridsiatych rokov 20. storočia v štúdiu na Štátnej československej reálke Jána Palárika v Žiline: (pravdepodobne v rokoch 1930 – 1938). Po skončení reálky pracoval ako zamestnanec stavebného podniku Pamiatkostav v Žiline a neskôr pôsobil ako úradník na podnikovom riaditeľstve Reštaurácií a jedálni (RaJ) v Žiline na pobočke v Považskej Bystrici. V ďalších rokoch vystriedal viacero zamestnaní, napr. v Žilinských mliekárňach, Severoslovenských elektrárniach (SSE) Žilina a nakoniec v žilinskom podniku Váhostav ako vrátnik, lebo pre zdravotné problémy nemohol vykonávať niektoré práce, a preto posledné roky strávil na invalidnom dôchodku.
S viacerými ďalšími slovenskými entomológmi, prevažne zo žilinského regiónu (Ján Zelný, Jozef Staněk, Ján Martin Novacký, Karol Oboňa, Milan Šimák, Ondrej Žucha, Rudolf Veliký, Rudolf Gireth, Ján Hollý, Vojtech Biringer) založil 28. februára 1941 Prvú slovenskú entomologickú spoločnosť v Žiline.

Stanovy tejto spoločnosti boli prijaté na mimoriadnom valnom zhromaždení dňa 12. marca 1941, ktoré sa konalo v miestnosti I. rímskokatolíckej ľudovej školy v Žiline. V období rokov 1942 – 1952 bol jej tajomníkom. Činnosť a aktivity tejto spoločnosti boli zamerané predovšetkým na organizovanie študijných a zberových exkurzií. Spoločnosť poriadala tiež prednášky odborného, ale i osvetového charakteru a organizovala zabezpečenie poradenskej služby pri determinácii menej známych druhov hmyzu. Dňa 15.6.1942 v hoteli Astória na štvrtej riadnej členskej schôdzi spoločnosti prednášal členom spoločnosti o „love“ chrobákov, ich preparovaní a úprave pre zbierku. Dňa 17.11.1942 v hoteli Astória prednášal o tepelných a mrazových experimentoch letných a prezimujúcich kukiel.
V roku 1943 bol jedným z členov „usporiadateľského výboru“ pri organizovaní celoštátnej výstavy entomológie od 14. júna do 24. júna 1943 v I. rímskokatolíckej ľudovej škole v Žiline. V sezóne roku 1942 robil prieskum motýľov na území Slovenského raja. Na trinástej riadnej členskej schôdzi Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline v hoteli Astória dňa 20. novembra 1943 referoval o výsledkoch svojich zberov v Slovenskom raji v sezóne 1942. Dňa 3. marca 1943 bol na dvanástej riadnej členskej schôdzi Slovenskej entomologickej spoločnosti poverený  prieskumom motýľov v oblasti Strečna.
 
Ako dlhoročný tajomník Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline viedol veľmi presnú a podrobnú agendu a práve prostredníctvom jeho zápisníc sa zachovali informácie o činnosti tejto spoločnosti počas rokov jej pôsobenia, vďaka čomu máme aspoň aké – také informácie o činnosti tejto inštitúcie, ktorej aktivity je potrebné ešte prehodnotiť a vyzdvihnúť jej veľký význam pre vývoj slovenskej entomológie.
V entomológii sa Anton Emil Smutný zaoberal hlavne zberom a štúdiom motýľov. Venoval sa prednostne tribu Parnassini, ale i čeľadiam Pieridae, Zygaenidae a Satyridae. Zbery prevádzal spoločne s Jánom Zelným a Jozefom Staněkom, ktorí obaja pôsobili v Žiline. Navštevoval územie Malej Fatry, Veľkej Fatry, Strážovských vrchov, Belianskych Tatier, Oravy, Slovenského raja, ale i iných regiónov Slovenska. V oblasti Malej Fatry často navštevoval oblasť okolia Strečna v mieste Domašínskeho meandru Váhu a tu sa nachádzajúcich železničných tunelov, kde v tých rokoch existovala početná populácia jasoňa červenookého (Parnassius apollo). Časté zbery prevádzal i v Rajeckej doline a jej bočných dolinách (Suchá dolina a vrch Srniak, Medzihorská dolina a vrch Kozol, Turská dolina a vrch Minčol a pod.).

Okrem zbierania a výmeny motýle tiež choval a takto vychované exempláre preparoval do svojej zbierky, ale čiastočne aj do bytu, ako dekoračné doplnky. V rámci chovov experimentálne vykonával i pozorovania vplyvu vyššej teploty a mrazu hlavne na prezimujúce kukly motýľov. Hmyz zbieral a skúmal prevažne v žilinskom regióne. Získaval tiež exotické motýle, hlavne výmenou. Úzko spolupracoval a hodne korešpondoval s viacerými zahraničnými entomológmi s ktorými tiež vymieňal entomologický zbierkový materiál, čím si obohatil svoju zbierku. Spolupracoval hlavne s českými entomológmi, ako napr. Daliborom Povolným z Brna, ale i inými zberateľmi.

Bol veľmi precíznym zberateľom. Každý jedinec v jeho zbierke musel mať lokalitný štítok, ktorý nazýval „rodným listom“. Za týmto účelom si dal vyhotoviť aj miniatúrne pečiatky na tlač týchto štítkov.  
Jeho entomologické zbery zo žilinského regiónu, ale i z viacerých iných oblastí územia Slovenska sú ako údaje použité v diele Dr. Karola Hrubého „Prodromus lepidopter Slovenska“ z roku 1964 a sú citované pod značkou „Sm“.
Jasone (rod Parnassius) z jeho zbierky boli neskôr čiastočne včlenené ako súčasť známej špeciálnej zbierky Prof. Dr. Otta Slabého z Plzne, ktorý sa okrem Jána Zelného tiež zaoberal rodom Parnassius na Slovensku. Zbierka je uložená v Slovenskom národnom múzeu v Bratislave. Časť svojej zbierky rozdal ešte počas života príbuzným a priateľom. Ďalšiu časť, hlavne zo skupiny jasoňov, mal zaradenú v svojej zbierke Ján Zelný zo Žiliny a viacero ďalších súkromných zberateľov zo žilinského regiónu. Mala časť, doslova iba niekoľko exemplárov, je súčasťou zbierok Považského múzea v Žiline – Budatíne.
V slovenskej entomologickej verejnosti je známy ako autor faunistickej práce „Lepidopterologický výskum Malej Fatry“ publikovanej v časopise Príroda v Bratislave v roku 1948. Prácu vydal ako komplexné zhrnutie svojich zberateľských výskumov v oblasti Malej Fatry, čím ho poverila Prvá Slovenská entomologická spoločnosť v Žiline. Nie je známe, že by bol publikoval viacero prác s entomologickou problematikou.  
Okrem zbierania a štúdia motýľov sa venoval tiež ornitológii: študoval, pozoroval a zaznamenával si údaje o výskyte vtáctva v okolí Žilinskej kotliny. Zaoberal sa tiež štúdiom hadov a robil evidenciu výskytu druhov v Žilinskej oblasti. Bol aj vášnivým rybárom. Lovil ryby v oblasti Žilinského regiónu a ako dobrý entomológ vedel vždy veľmi presne určiť druh mušiek, ktoré je potrebné použiť na úspešný lov rýb. Sám si ich vyrábal podľa skutočného – „živého entomologického materiálu“, ktorý sa vyskytoval v revíroch, kde chodil loviť. Robil tiež preparáty z ulovených „kapitálnych“ rýb, hlavne šťúk.
Posledné roky pred smrťou sa už zo zdravotných príčin venoval skôr akvaristike, ktorá nevyžadovala také nároky na fyzickú kondíciu, ako entomológia a rybárčenie. Zomrel náhle v svojom byte. Uurna s jeho popolom je uložená na starom žilinskom cintoríne v rodinnej hrobke.