google/wiki40b huggingface dataset:
Ján Ďateľ

Životopis

Študoval na gymnáziu v Levoči, teológiu na diecezálnom seminári v Banskej Bystrici (1888 – 1892). Rokuk. kaplán na viacerých miestach, rokuk. kňaz v Hornej Mičinej, dekan od roku 1907 vo Zvolenskej Slatine. Literárne debutoval roku 1869 v Pamätníku sv. Cyrila článkom o Cyrilovi a Metodovi. Prispieval do náboženských novín a časopisov. Autor basnickej zbierky, v kt. zhrnul výber nab., vlastenec., príležitostných i humoristických veršov. Napísal cestopis z púte do Lúrd. Upravil Janečkov Spevník cirkevný. Roku 1924 pápežský komorník.
Estérençuby

Poloha

Obec má rozlohu 45,87 km². Najvyšší bod je položený 1 347 m n. m. a najnižší bod 219 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 358 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
David Vávra

Tvorivá činnosť architektonická

Tvorivá činnosť architekta Davida Vávru spočíva predovšetkým v obnovách budov. V menšej miere sa venuje navrhovaniu nových budov, a to budov pre bývanie. Napriek tomu nepatrí do skupiny architektov, ktorí by odmietali nové prúdy a názory v architektúre. Dôkazom toho je aj tvrdenie na nedávnu súťaž na národnú knižnicu v Prahe, v ktorom považuje víťazný návrh Jana Kaplického za vizionársku stavbu, s veľkým potenciálom pre význam českej architektúry. Podľa Davida Vávru je kvalitná architektúra hodná byť v kontexte so staršou architektúrou. Moderné (a dobré) môže koexistovať so starým. V jeho dielach je v pozadí cítiť inšpiráciu z obdobia moderných prúdov architektúry zo začiatku dvadsiateho storočia. Nenásilne a harmonicky pôsobia napríklad prvky kubistické prvky osvetlenia vo vstupnom foyeri Švandovho divadla a interiér baru kultúrneho domu Dobeška navrhnutý v decentnom retro-štýle.

Tvorivá činnosť vzdelávacia

David Vávra vystupuje v pravidelnom populárno-náučnom televíznom seriáli Šumná města o modernej českej a moravskej architektúre. Netradičným, skôr hereckým ako vedeckým prístupom približuje divákom významné architektonické diela v mestách Česka.
Pre zaujímavosť David Vávra nie je len tvoriacim architektom ale aj hercom. Založil vlastné alternatívne divadlo Sklep a niekoľkokrát bol obsadený do filmových rolí. Blízke sympatie s filmom vyjadril aj v architektonickej tvorbe v podobe scénografických realizácií.
La Condamine-Châtelard

Poloha

La Condamine-Châtelard má rozlohu 56,08 km². Najvyšší bod je položený 3 047 m n. m. a najnižší bod 1 239 m n. m.

Obyvateľstvo

La Condamine-Châtelard má 161 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Villard-Saint-Sauveur

Poloha

Obec má rozlohu 9,05 km². Najvyšší bod je položený 1 089 m n. m. a najnižší bod 410 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 635 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rorschwihr

Poloha

Obec má rozlohu 2,47 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 397 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Darkly Dreaming Dexter

Darkly Dreaming Dexter je kniha, ktorú napísal Jeff Lindsay v roku 2004. Poslúžila ako predloha pre televízny seriál Dexter z produkcie štúdia Showtime. V roku 2005 získala ocennenie Dilys Award.
Vallerange

Poloha

Obec má rozlohu 6,64 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Colombier (Côte-d'Or)

Poloha

Obec má rozlohu 3,9 km². Najvyšší bod je položený 544 m n. m. a najnižší bod 325 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berthelming

Poloha

Obec má rozlohu 10,67 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 231 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 516 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tramont-Lassus

Poloha

Obec má rozlohu 5,76 km². Najvyšší bod je položený 499 m n. m. a najnižší bod 390 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Električková doprava v Záhrebe

Električková doprava v Záhrebe je zabezpečovaná dopravným podnikom ZET a má 17 denných liniek a 3 nočné linky.

Charakter

Záhreb je s Osijekom jedno z dvoch chorvátskych miest, ktoré má električkovú dopravu. Električková doprava tvorí nosný systém dopravy, trate vedú aj centrom mesta, ako aj po hlavnom námestí, niektoré končia aj v prímestských oblastiach. Sieť má dĺžku 60 km. Mestský náter je modrobiely alebo modrokrémový. Rozchod koľají je 1 000 mm.

Dejiny

Prvé električky, ešte konskej železnice, sa objavili v uliciach mesta už v roku 1891. Neskôr v roku 1910 bola sieť elektrifikovaná a staré konské električky vyradené do Veľkej Gorice. V 20. rokoch boli nakúpené električkové vozne značky Ganz z Budapešti, bol zriadený súčasný dopravca ZET. Po druhej svetovej vojne zakúpilo mesto vlastné električky značky Đuro Đaković, ako aj česko-slovenskej značky Tatra, išlo o vozidlá typu Tatra T4 a vlečné vozne Tatra B4. Na konci 70. rokov električky prekročili rieku Sávu a dosiahli nové sídliská na okraji mesta. V 90. rokoch sa objavili nové moderné električky Končar a nakoniec na začiatku 21. storočia aj Crotram.
10. návštevná expedícia (ISS)

Prípravy

Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz . Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
O miesto v Sojuze TMA-8 štartujúceho v marci 2006 prejavila záujem brazílska kozmická agentúra INPE. V septembri 2005 sa zástupcovia INPE a Roskosmosu dohodli na podmienkach letu (zmluvu podpísali 18. októbra 2005) a od 13. októbra začal brazílsky kozmonaut Marcos Pontes prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku. Pontesova misia dostala názov "Centenario" (storočie).
Pontes mal pôvodne letieť v roku 2004 v americkom raketopláne, v rokoch 1998-2000 absolvoval výcvik letového špecialistu, ale vo februári 2003 po skaze Columbie boli lety raketoplánov prerušené.
Ako náhradník Pontesa sa od februára 2006 pripravoval Sergej Volkov z oddielu kozmonautov CPK.

Let

Pavel Vinogradov a Jeffrey Williams z Expedície 13 spolu s Pontesom odštartovali 30. marca 2006 o 2:30 UTC z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-8; po dvoch dňoch samostatného letu sa 1. apríla o 4:19 UTC spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali plánovanú činnosť. Pontes sa venoval sledovaniu klíčenia semien rastliny Astronium fraxinifolium v mikrogravitácii v biologickom pokuse GOSUM. Ďalej biotechnologickým experimentom DNARM (štúdium procesov reparácie molekúl DNA poškodených ultrafialovým žiarením v mikrogravitácii), SMEK (štúdium vplyvu mikrogravitácie na kinetiku enzymatických reakcií) a NIP (štúdium luminiscenčního správania roztoku luciferinu a luciferázy za prítomosti ATP v mikrogravitácii). Vykonal aj dva technické pokusy: sledovanie termodynamických vlastnostní kapilátorného výparníka v experimente CEMEX a skúmanie dynamiky kvapalín (vody) v úzkych tepelných trubiciach v mikrogravitácii v experimente WMHP. Pedagogickým experimentom (nazvaným Seeds) bolo sledovanie gravitropizmu u semenáčov fazule Phaseolus vulgaris v mikrogravitácii. S experimenty GOSUM a Seeds pomohol Pontesovi Valerij Tokarev.
Po týždennom pobyte na ISS sa 8. apríla 2006 o 20:28 UTC Pontes a vracajúca sa posádka Expedície 12 v Sojuze TMA-7 odpútali od stanice a v ten istý deň o 23:47 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko od Arkalyku.
Sicília (autonómny región)

Politika

Región má špeciálny autonómny status, ktorý nadobudol 15. mája 1946. Na základe Štatútu pre Región Sicília (Statuto della Regione Siciliana) bolo určené, že Sicília spoločne s Liparskými, Egadskými, Pelagickými ostrovmi, Usticou a Pantelleriou tvoria autonómny región (tal. Regione autonoma) s osobitou jurisdikciou v rámci politicky jednotného štátu Talianska, na základe demokratických princípov. Za hlavné mesto regiónu bolo určené Palermo. Orgánmi regiónu, sú parlament, výkonný výbor a prezident. Regionálnu vládu tvoria výkonný výbor a prezident. Jurisdikciu zabezpečuje Regionálny parlament. Hlavou regiónu je prezident Rosario Crocetta.
Forenzná veda

Forenzné vedy (iné názvy súdne vedy, forenzné/súdne disciplíny - angl. forensic science [t.j. singulár]; súhrnne nevhodne aj forenzika - z angl. forensics) sú vedy, ktoré sa aplikujú pri vyšetrovaní a dokazovaní v trestných aj civilných konaniach pred štátnymi orgánmi. Ide o postupy vedúce k preukázaniu totožnosti osôb, pravosti listín a podobne.

Etymológia

Forenzia (z lat. forensis, súdne, od forum, verejné priestranstvá, kde sa konali súdy) znamená súdne a zvyčajne označuje postupy a vedy, súvisiace s vyšetrovaním a súdnym dokazovaním, najmä v trestných záležitostiach.

Dejiny

Najstaršia zmienka o aplikácii vedy na odhalenie podvodu je povesť o Archimedovi († 212 pred Kr.), ktorý zistil špecifickú hmotnosť údajnej zlatej koruny a dokázal, že nie je zlatá. Arabský príbeh rozpráva o kupcovi, ktorý mal vyšetriť vraždu kosákom, nechal priniesť všetky kosáky v dedine a na jeden sa zlietli muchy. Čínsku príručku vyšetrovania napísal roku 1248 Song Ci. Medzi priekopníkov forenzných vied v Európe patril francúzsky dvorný lekár a chirurg Ambroise Paré (1510-1590) a koncom 18. storočia vyšlo niekoľko traktátov o forenznom a policajnom lekárstve. Medzníkom v ďalšom vývoji forenzných vied boli vynájdenie mikroskopu, objav odtlačkov prstov a identifikácia osôb a stôp z miesta činu pomocou analýzy DNA.
Hyperbolická funkcia

Pojem hyperbolické funkcie označuje v matematike skupinu niekoľkých funkcií, ktoré sú analogicky podobné goniometrickým funkciám. Medzi základné hyperbolické funkcie patrí hyperbolický sínus (sinh, sh) a hyberbolický kosínus (cosh, ch), ďalej z nich odvodený hyberbolický tangens (tanh, th), hyberbolický kotangens (cotanh, coth, cth), sekans (sech), kosekans (csh). Inverzné funkcie k hyberbolickým funkciám označujeme ako hyperbolometrické funkcie.
Rovnako ako goniometrické funkcie sínus a kosínus, ktoré definujú body na jednotkovej kružnici, hyperbolický sínus a hyberbolický kosínus zase definujú body pravej časti rovnoosej hyperboly. Parametrom týchto funkcií je tzv. hyperbolický uhol.
Dom múdrosti

Dom múdrosti (arab. بيت الحكمة Bajt al-hikma) bola literárna, vedecká a vzdelávacia inštitúcia v Bagdade, ktorú založil chalífa al-Ma’mún v roku 832, pravdepodobne podľa vzoru perzskej akadémie v Gundíšápúre.
V Dome múdrosti vznikali preklady gréckych originálov z oblasti filozofie, medicíny a prírodných vied. Podľa tradície, diela priniesla delegácia, ktorú chalífa vyslal do krajiny či mesta Rum (Konštantínopol). Súčasťou Domu múdrosti bola knižnica, kníhviazačstvo, múzeum a astronomické observatóriá v Bagdade a v Damasku.
Na čele Domu múdrosti boli bratia Sahl bin Hárún a Saíd bin Hárún. K spolupráci prizvali mnohých učencov, ktorí okrem prekladov vytvorili aj originálne diela. Patrili k nim Muhammad al-Chorezmí, Muhammad Džafár ibn Músá, Ahmed ibn Músa, Hunain ibn Ishák, al-Hasan ibn Músá alebo Abú Júsuf Jaqúb ibn Isháq as-Sabbáh al-Kindí.
Dom múdrosti pravdepodobne zanikol za vlády chalífu al-Mutawakkíla.
Sarlat-la-Canéda (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 47,13 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 568 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avermes

Poloha

Avermes má rozlohu 15,6 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Avermes má 3802 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Belehradská operácia

Príprava na operáciu

V septembri 1944 začala Červená armáda Jassko-kišinevskú operáciu, ktorá skončila pádom rumunskej vlády a pripojením Rumunska na stranu Spojencov v boji proti Hitlerovi. 5. septembra 1944 vyhlásil Sovietsky zväz Bulharsku vojnu a o dva dni neskôr jeho vojská prekročili bulharské hranice. Toho dňa vstúpili sovietske jednotky i na územie Juhoslávie, ktorá bola už 3 a pol roka okupovaná nacistickým Nemeckom. V priebehu septembra došlo k pádu bulharskej vlády a Bulharsko sa pridalo na stranu ZSSR. Krátko na to došlo k jednaniu s Národno-osloboditeľskou armádou Juhoslávie, ktorej predstaviteľom bol Josip Broz Tito, so zástupcami Sovietskeho zväzu i Bulharska. Bolo dohodnuté, že Červená armáda i Bulharská armáda pomôžu oslobodiť Juhosláviu; jej významnú časť však už v tej dobe kontrolovali Titovi juhoslávski partizáni. Sovietske aj bulharské vojská sa tiež zaviazali, že po oslobodení sa z Juhoslávie stiahnu.

Oslobodenie Juhoslávie

25. septembra 1944 začali nemecké vojská prekvapujúci útok na jednotky 2. ukrajinského frontu. Bojov sa na nemeckej strane zúčastnili i kolaborantské chorvátske jednotky a srbskí četníci; tí už dlhšiu dobu bojovali proti Titovým partizánom. Spojenecké vojská po odrazení nemeckého útoku začali ofenzívu na fronte širokom 400 až 620 kilometrov. Prekonali východosrbské hory, dostali sa k rieke Velika Morava a pri Veľkom Sele prekročili Dunaj.
6. októbra začal útok na Belehrad. Bulharská národná armáda na ľavom krídle oslobodzovala Macedónsko, pričom jej úlohou bolo odrezať nemecké vojská v Juhoslávii od skupiny armád E v Grécku. Priamy útok na Belehrad začal 14. októbra 1944. Nemci síce dopravili do mesta posily, ale útoky Národno-oslobodeneckej armády Juhoslávie a Červenej armády, podporovanej juhoslovanskými povstalcami vnútri mesta, v priebehu niekoľkých dní nemeckú obranu zlikvidovali aj napriek posilám četníkov a ruských kozákov (bojujúcich na strane nacistického Nemecka). 20. októbra bol Belehrad oslobodený a do konca mesiaca bolo obsadené celé Srbsko.

Dohra

Po oslobodení Belehradu a väčšej časti Srbska sa Červená armáda v súlade s dohodami stiahla z Juhoslávie a premiestnila sa na severný breh Dunaja. S pomocou bulharských jednotiek bolo do konca novembra 1944 obsadené Macedónsko a Kosovo i Metohija. Zostatok Juhoslávie postupne oslobodila od nemeckej okupácie Národno-oslobodenecká armáda Juhoslávie, ktorá sa premenovala na Juhoslávsku ľudovú armádu. Vďaka mobilizácii došlo k vytlačeniu nemeckých vojsk z Juhoslávie bez zásahu cudzích armád. Sovietske vojská postupovali z Juhoslávie do Maďarska, kde malo dôjsť ku bojom o Budapešť.
Kalmarská únia

Kalmarská únia je označenie pre personálnu úniu dánskeho, nórskeho a švédskeho kráľovstva v rokoch 1397 až 1523.
Kalmarská únia vznikla v roku 1397 rozhodnutím šľachtického snemu v juhošvédskom meste Kalmar, ktoré podnietila kráľovná Margaréta I. Dánska. Kráľovná, ktorá spojila vo svojich rukách vládu vo všetkých škandinávskych krajinách (súčasťou nórskeho kráľovstva bol Island, švédskeho kráľovstva Fínsko), nemala legitímneho nástupcu, a preto adoptovala svojho synovca, pomoranského vojvodu Erika. Kalmarský snem ho uznal za svojho panovníka a dal korunovať za kráľa. Predpoklady pre zjednotenie škandinávskych krajín sa vytvorili v priebehu 14.storočia. Patrila medzi ne etnická a jazyková blízkosť obyvateľov, príbuzenské a majetkové vzťahy, ktorými sa prepojili šľachtické rody, ekonomické väzby, a v neposlednom rade snaha čeliť rastúcemu vplyvu hanzy. Okrem toho stavy dúfali, že personálna únia prispeje k zachovaniu ich privilégií, lebo panovník sa zaviaže zachovávať dovtedajšie zákony jednotlivých krajín.
Kalmarská únia existovala formálne do roku 1523, fakticky sa už v roku 1448 odtrhlo Švédsko. Švédi si zvolili vlastného panovníka Karola VIII. Knutssona, zatiaľ čo Nóri prijali dánskeho kráľa Kristián I.. Neskôr sa vytvorila vo Švédsku zvláštna situácia. Časť unionistickej šľachty síce uznala za svojho panovníka dánskeho a nórskeho kráľa Jána I., ale v kráľovstve fakticky vládli regenti z dynastie Sture, ktorí Jánovi permanentne bránili vo vstupe do krajiny. Kráľ sa márne snažil obnoviť Kalmarskú úniu. Za jeho nástupcu Kristiána II. sa Švédsko definitívne osamostatnilo a Kalmarská únia sa rozpadla.
Illy (Ardennes)

Poloha

Obec má rozlohu 15,6 km². Najvyšší bod je položený 427 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 404 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jeandelize

Poloha

Obec má rozlohu 6,75 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tvár v ohni

Kompozícia

Kompozične je hra rozdelená do 90 výstupov – dialógov i (vnútorných monológov). Ich spád je veľmi rýchly. Prelína sa svetlo a tma, hovorené slovo a ohlušujúca hudba. Protagonistami diela sú otec, matka, Kurt, dospievajúci mladík, jeho sestra Oľga a jej priateľ Paul.

Slovenské uvedenie hry

Hra Tvár v ohni bola po prvýkrát uvedená na Slovensku na prelome júna a júla v Štúdiu DAB v Nitre v koprodukcii Divadelného družstva Zdvih a Divadla Andreja Bagara.

Z recenzií

[...] inscenácia je stretnutím s drsnou dramatikou, ktorej zmyslom nemá byť žiadne posolstvo či hodnotenie, ale iba pravdivé, objektívne zaznamenanie neprívetivej sociálnej reality, rozbitých medziľudských či rodinných a generačných vzťahov.
[...] Obraz rodiny v rozklade, totálne chýbajúca komunikácia rodičov a detí, primitivizmus názorov a postojov, úzka škála hodnôt rodiny, jednotlivých jej členov a sebazničujúci protest mladých – to sú témy, ktoré európska dramatika od severu, východu i západu v 20. storočí už obsiahla. V Mayenburgovom slede rodinných obrazov pribudla vulgárnosť, surovosť vzájomného nechápania a izolovanosti rodičov a detí s neskrývaným freudovským pozadím, incestná sexualita ako dôsledok prázdnoty vzťahov, vražda a v inscenácii ich bezprostredné zhmotnenie na javisku. Na dosiahnutie otriasajúceho účinku inscenácie by stačila hádam tretina deviácií, vyskytujúcich sa v hre. Ich nakopenie je možno výrazom autorovej skúsenosti, možno slúži práve na to, aby hra bola označovaná za škandalóznu.
[...] Po drastickom emocionálnom zážitku a katastrofickom závere Tváre v ohni nie je veľmi čomu tlieskať, ba ani hercom, ktorí sa ešte v dyme horiaceho domu či sveta (niektorí ho povýšia možno aj na diskotékovú apokalypsu) konvenčne (či konfekčne) vyroja na javisko po svoju odmenu v podobe potlesku a kvetinových darov.
Le Saix

Poloha

Le Saix má rozlohu 22,15 km². Najvyšší bod je položený 1 830 m n. m. a najnižší bod 774 m n. m.

Obyvateľstvo

Le Saix má 98 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Minčol (vrch v Malej Fatre)

Poloha

Vrch sa nachádza severne od centrálnej, najvyššej časti Lúčanskej Fatry. Najbližšími vrcholmi južným smerom od Minčola po hrebeni sú Dlhá lúka (1 304,9 m n. m.), kóta Zázrivá (1 394 m n. m.), Krížava (1 456,7 m n. m.) a Veľká lúka (1 475,5 m n. m.), na ktoré vedie Medzinárodná diaľková turistická trasa E3. Na sever od vrcholu sa po hrebeni nachádza Malý Minčol (1 330 m n. m.) a Úplaz (1 301 m n. m.), odkiaľ červeno značený chodník pokračuje do sedla Javorina (967 m n. m.).
Na úpätí Minčola na žilinskej strane sa nachádzajú obce Stráňavy, Višňové a Turie s rovnomennými turisticky zaujímavými dolinami. Okolie vrcholu je porastené súvislými plochami čučoriedky obyčajnej (Vaccinium myrtillus).

Výhľady

Z vrcholu je kruhový výhľad na Žilinskú kotlinu, mesto Žilina, Turčiansku kotlinu, mesto Martin a na Malú a Veľkú Fatru. Pri priaznivých podmienkach sa prejaví jeho výhodná poloha v osi horného toku rieky Váh a nižších pohorí na severe a západe. Na východ tak dovidieť ponad Liptov k štítom Západných a Vysokých Tatier, ponad Veľkú Fatru vystupuje hrebeň Nízkych Tatier. Ako na dlani vidieť Veľký Choč a Krivánsku časť Malej Fatry, Oravské Beskydy zaujmú najmä dominantnou Babou horou a Pilskom. Severný horizont pokračuje vrchmi Kysuckých Beskýd, ktoré prechádzajú v Moravsko-sliezske Beskydy s Lysou horou či Radhošťom. Juhozápadným smerom dominujú vrchy Javorníkov, Bielych Karpát a Strážovských vrchov.

Podujatia

Vrch je obľúbeným vyhliadkovým miestom a počas roka naň smerujú viaceré podujatia. Masový charakter má najmä silvestrovský Výstup na Minčol, organizovaný KST Višňové, ktorého sa zúčastňuje niekoľko sto turistov (v roku 2016 sa výstupu zúčastnilo 574 účastníkov). V roku 2017 sa organizuje 20. ročník. V októbri je organizovaný Beh na Minčol, ktorý začína v ústi Višňovskej doliny. Trať má dĺžku 6,5 km a prevýšenie 850 metrov.

Pamiatky

V okolí Minčola sa počas druhej svetovej vojny odohrali silné boje, čoho dokladom je aj pamätník na úpätí kopca smerom na Strečno. Na jeho svahoch sú dodnes pozostatky zákopov a expozícia zbraní, ktoré sa v apríli 1945 podieľali na ostreľovaní nemeckých pozícií v Žilinskej kotline a oslobodení Žiliny.
Martinské stěny

Opis

Na území Ralskej pahorkatiny južne od obcí Stvolínky a Holany je zalesnené územie plné pieskovcových skál, v ktorom sa nachádza niekoľko chránených maloplošných území - Vlhošť, Husa, Kostelecké bory, Stříbrný vrch a tiež PP Martinské stěny. Táto oblasť je najsevernejším výbežkom CHKO Kokořínsko, ktorého južná časť potom leží na území okresu Mělník.

Prírodná pamiatka

PP Martinské stěny sú výraznou skupinou skál na katastrálnom území dediny Dřevčice, ktorá spadá pod mesto Dubá. Ochrana sa týka rozlohy 3,18 ha v nadmorskej výške 390 až 420 m a bola vyhlásená kvôli niekoľkým druhom bezstavovcov žijúcich na vresoviskách a lišajníkoch. Napr. sa tu vyskytuje pavúk Alopecosa fabrilis alebo komôrkár hnedý (Atypus affinis).
Prírodnou pamiatkou boli Martinské stěny vyhlásené Správou CHKO Kokořínsko 19. novembra 2002. (Vyhláška nadobudla účinnosť 24. decembra 2002.)

Prístup

Oblasťou prechádza niekoľko vyznačených turistických trás. Po hornej hrane skalnej steny vedie červená značka, pretínajúca celú túto severnú časť Kokořínska. Zhruba 100 m od západného výbežku Martinských stien sa červená trasa stretáva so zelenou značkou, vedúcou z Kravař okolo Ronova k jaskyniam Krápník a Tisícový kámen a ďalej až k Čapu. Vedie tu aj cyklotrasa č. 0058. Najbližšia vlaková zastávka na trati č. 087, smerujúcej z Českej Lípy do Lovosíc, je v 5 km vzdialenej obci Blíževedly. Najbližším sídlom sú Dolné Heřmánky približne 1 km na východ od prírodnej pamiatky, ktorými prechádza cestička z Dřevčíc.
Douzy

Poloha

Obec má rozlohu 12,76 km². Najvyšší bod je položený 250 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1849 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Montagnac-sur-Auvignon

Poloha

Obec má rozlohu 22,69 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 604 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Gervais-sur-Mare

Poloha

Obec má rozlohu 24,29 km². Najvyšší bod je položený 940 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 842 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oris-en-Rattier

Poloha

Obec má rozlohu 18,83 km². Najvyšší bod je položený 2 606 m n. m. a najnižší bod 768 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 113 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE