Republika oboch národov

Názov republiky

Oficiálnym názvom štátu bolo Poľské kráľovstvo a Litovské veľkovojvodstvo (po poľsky: Królestwo Polskie i Wielkie Księstwo Litewskie,                                                               po litovsky: Lenkijos Karalystė ir Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė,                                                                 po latinsky: Regnum Poloniae Magnusque Ducatus Lithuaniae). 
V 17. storočí a neskôr bolo známe aj ako najvyhľadávanejšie spoločenstvo Poľska (poľština: Najjaśniejsza Rzeczpospolita Polska,                                                                       latinčina: Serenissima Res Publica Poloniae), spoločenstvo Poľského kráľovstva alebo Poľské spoločenstvo. Obyvatelia ju v každodennej reči označovali ako „Rzeczpospolita“ 
Západní Európania často zjednodušovali názov - nazývali ju jednoducho Poľsko - a vo väčšine minulých a moderných prameňov sa nazýva Poľské kráľovstvo alebo iba Poľsko.

Ekonomika

V hospodárstve republiky dominovalo feudálne poľnohospodárstvo založené na plantážnom systéme (nevolníci). Otrokárstvo bolo v Poľsku v 15. storočí zakázané a v roku 1588 bolo v Litve formálne zrušené, nahradené druhým zotročením. Zvyčajne šľachtické poľnohospodárske pozemky pozostávali z folwarku, veľkej farmy, ktorú chovali nevolníci na výrobu prebytkov pre vnútorný a vonkajší obchod. Toto ekonomické usporiadanie fungovalo dobre pre vládnuce triedy v ranom období spoločenstva, ktoré bolo jedným z najprosperujúcejších období obchodu s obilím. Hospodárska sila obchodu s obilím v rámci Spoločenstva sa od konca 17. storočia zmenšovala. Vojny narušili obchodné vzťahy a spoločenstvo sa ukázalo ako neschopné zlepšiť dopravnú infraštruktúru alebo svoje poľnohospodárske postupy. Nevolníci v tomto regióne boli stále viac v pokušení utiecť. Hlavné pokusy spoločenstva o boj proti tomuto problému a zvyšovanie produktivity spočívali v zvýšení pracovnej záťaže poddaných a ďalšom obmedzovaní ich slobôd v procese známom ako poddanstvo pod vedením exportu. Mestské obyvateľstvo bolo v porovnaní so západnou Európou nízke. Presné čísla závisia od metód výpočtu. Podľa jedného zdroja predstavovalo mestské obyvateľstvo v 17. storočí asi 20% z celkového počtu v porovnaní s približne 50% v Holandsku a Taliansku. Ďalší zdroj naznačuje oveľa nižšie čísla: 4–8% mestské obyvateľstvo v Poľsku, 34–39% v Holandsku a 22–23% v Taliansku. Starostlivosť spoločenstva o poľnohospodárstvo spojená s privilegovaným postavením "szlachty" v porovnaní s buržoáziou viedla k pomerne pomalému procesu urbanizácie, a teda k pomerne pomalému rozvoju priemyslu. 
Zatiaľ čo podobné konflikty medzi sociálnymi triedami možno nájsť v celej Európe, nikde v tom čase nebola dominantná šľachta ako v poľsko-litovskom spoločenstve. Medzi historikmi je však veľa diskusií o tom, ktoré procesy tento vývoj najviac ovplyvnili, pretože až do vojen a kríz v polovici 17. storočia sa mestá republiky za svojimi západnými náprotivkami výrazne nezmenšili veľkosťou a bohatstvom. Spoločenstvo malo početné mestá, ktoré sú všeobecne založené na magdeburských právach. Niektoré z najväčších veľtrhov v Spoločenstve sa konali v Lubline. Poľsko-Litva zohrávali významnú úlohu pri zásobovaní západnej Európy v 16. storočí vývozom troch druhov tovaru, najmä obilia (raže), hovädzieho dobytka (voly) a kožušiny. Tieto tri produkty predstavovali takmer 90% vývozu krajiny na západné trhy prostredníctvom pozemného a námorného obchodu.