Ch-101

Vznik a vývoj

Na konci 80. rokov 20. storočia  začali práce na vývoji nadzvukovej okrídlenej rakety typu vzduch-zem, nazvanej Ch-90. Strela mala byť sovietskym ekvivalentom k americkej AGM-129, ale po niekoľkých skúšobných výstreloch bol program pozastavený. Namiesto toho začala kancelária Raduga v roku 1995 vyvíjať strelu Ch-101, ktorá sa mala vyznačovať oveľa vyššou presnosťou. Cieľom bolo vytvoriť riadenú strelu dlhého doletu s nízkou efektívnou odrazovou plochou, určenú na dopravenie jadrovej alebo konvenčnej hlavice. S testovaním Ch-101 sa začalo v októbri 1998 na lietadlách Tu-95MS a podľa niektorých médií boli skúšky ukončené v roku 2002. Následne mala byť spustená sériová výroba.  O zaradení tejto strely do výzbroje strategických bombardérov však oficiálne informoval ruský minister obrany A. Serďukov až 20. marca 2012.

Konštrukcia a vlastnosti

Rozmery Ch-101 sú v porovnaní s jej predchodcom Ch-55 väčšie. Strela Ch-101 je dlhá 7,45 m a jej priemer je 742 mm. Pod trupom sú sklopené krídla, ktoré sa po odhodení strely roztiahnu, pričom ich rozpätie je 3 m. Pohon zabezpečuje dvojprúdový motor RD-300-95TM s maximálnym ťahom 3,9 kN. Strela nesie vo vnútornej palivovej nádrži 1 250 kg paliva a jej celková hmotnosť je 2 200 – 2 400 kg.
Ch-101 je schopná zasiahnuť cieľ na vzdialenosť 5 000 – 5 500 km s kruhovou odchýlkou 5 – 20 m. S touto raketou sú ruské strategické bombardéry schopné zasadiť vysoko presné údery proti kľúčovým vojenským cieľom nepriateľa z oblasti, ktorá je mimo dosah protivzdušnej obrany protivníka. Ch-101 je obťažne detegovateľná radarom, keďže  jej efektívna odrazová plocha je len 0,01 m². Profil letu strely je premenlivý, môže sa pohybovať v rozpätí 30 – 6 000 m nadmorskej výšky. Cestovná rýchlosť letu rakety je 680 – 720 km/h, ale jej maximálne hodnoty dosahujú 900 – 970 km/h. Letová vytrvalosť Ch-101 je až 10 hodín. Strela je navádzaná na cieľ pomocou elektro-optického systému korekcie letu Sprut, satelitného systému GLONASS a v záverečnej fáze letu využíva systém TV kamery.
Vyrába sa v dvoch variantoch, Ch-101 s konvečnou bojovou časťou o hmotnosti 400 kg a Ch-102 s jadrovou bojovou časťou 250 kt. Bojová časť Ch-101 má dve samostatné hlavice s hmotnosťou 150 kg, jednu pevnú a druhú odnímateľnú. Táto odnímateľná časť sa môže v istej fáze letu od rakety oddeliť a zniesť sa na padáku na požadovaný cieľ. Strela s pevnou bojovou hlavicou letí ďalej a jedna raketa tak môže útočiť zároveň na dva ciele, vzdialené od seba do 100 km.
Bombardér Tu-95MSM má pod krídlami 4 závesníky a na každom z nich môže niesť dvojicu striel Ch-101. Celkovo tak dokáže pri jednom lete dopraviť na rôzne ciele až osem týchto okrídlených rakiet. Väčšia dĺžka strely, v porovnaní so svojim predchodcom Ch-55, neumožňuje umiestniť Ch-101 vo vnútornom priestore bombovnice Tu-95MSM. Na rozdiel od toho, možno v modernejšom strategickom bombardéry Tu-160 zavesiť v bombovniciach až 12 kusov Ch-101.

Ruská intervencia v Sýrii proti Islamskému štátu

K prvému bojovému nasadeniu striel Ch-101 došlo dňa 17. novembra 2015 v Sýrii. Ruské strategické bombardéry Tu-160 vystrelili 12 týchto rakiet na pozície teroristickej skupiny Islamský štát. Hlavnými cieľmi útokov sa stali sklady zbraní, poľný tábor a veliteľské základne teroristov v Idlibe a Aleppe. O dva dni neskôr vypustila dvojica bombardérov Tu-160 na pozície teroristov v Sýrii ďalších šestnásť striel Ch-101.
K prvému nasadeniu Ch-101 prostredníctvom starších bombardérov Tu-95MS došlo 19. novembra 2016. Dňa 17. februára 2017 vzlietli opäť z Ruska bombardéry Tu-95MS, aby zaútočili na pozície teroristickej organizácie Islamský štát. Preleteli vzdušným priestorom Iránu a Iraku a riadenými strelami Ch-101 bombardovali ciele pri sýrskom meste Rakka. Terčom útokov sa stali tábory ozbrojencov, výcvikové strediská, ako aj veliteľstvo jednej z najväčších skupín ISIS. Podľa vyjadrenia ruského ministerstva obrany boli všetky ciele zničené. Vzdušné krytie poskytli bombardérom stíhačky Su-30SM a Su-35S, nachádzajúce sa na letisku Humajmím.