google/wiki40b huggingface dataset:
Svätoemerámske glosy

Svätoemerámske glosy alebo svätoemmerámske glosy sú rydlom vyryté staroslovienske glosy v kódexe Clm. 14008 cirkevno-právnej zbierky Dionysio-Hadriana. Glosy sú napísané latinkou a nachádzajú sa na stranách 27v a 28r.

Vznik a objavenie

P. Ratkoš o vzniku glos uvádza: „Záznam vznikol pravdepodobne pri diskusií arcibiskupa Metoda a nitrianskeho biskupa Wichinga pred kniežaťom Svätoplukom. Kódex patril asi Svätoplukovi, ale záznam spravil jeho pisár.“, podobnú možnosť uvádza aj J. Stanislav: „Glosy súvisia s Metodovými bojmi okolo roku 880 po jeho návrate z Ríma a po vymenovaní Wichinga za biskupa v Nitre“.
Predstava, že autor glos mal pri sebe originál Metodovho prekladu nomokánonu je však nesprávna: „Je však pravdepodobné, ako na to poukázal vydavateľ glos, že ich písal niekto z počutia a že rýchlo zachytil rydlom slová, na ktorých mu záležalo, tak ako ich vnímal z úst nejakého Slovana alebo dokonca samotného Metoda. Tým sa vysvetľuje ich fragmentárnosť a istá grafická povrchnosť záznamu“. Doba vzniku je okolo roku 880. Podľa názoru Franza Zagibu glosy vznikli až neskôr v Regensburgu. Rukopis sa z Veľkej Moravy dostal do kláštora svätého Emeráma v Regensburgu, v súčasnosti je v Bayerische Staatsbibliothek v Mníchove.
Na glosy upozornil vo svojom článku Eine lateinische Kanonessammlung in Mähren im 9. Jahrhundert z roku 1952 nemecký slavista Wilhelm Lettenbauer.

Znenie glos

Na slovami „De primato episcoropum“ sa nachádza ensiku komusdo, nad „Episcopis gentium singularum scire convenii quius inter eos primus hebeatur quium“ je imeci a nad textom „velut caput existiment et nihil amplius preter eius conscientiam gerant“ je be poveleni. Faksimile pozri v.
Tieto glosy nie sú len pokus o preklad latinského textu, ale sú prevzaté z hotového prekladu nomokánonu a prekladajú aj príslušný grécky text.

Význam

Glosy sa nachádzajú nad niekoľkými slovami v pseudoapoštolskom kánone 35. Ich obsah súvisí so spormi ohľadom Metodových právomocí ako arcibiskupa a zdôrazňujú jeho metropolitné práva. Ďalej ich jazykové črty sú staršie ako znenie nomokánonu v oboch zachovaných rukopisoch (jefremovský a užsťužský), čo svedčí v prospech staršieho pôvodu Metodovho prekladu nomokánonu. Zmienka o ňom je totiž umiestnená na konci Života Metodovho. A po tretie: glosy predstavujú dôkaz prelínania východných (byzantských) a západných (rímskych) prvkov vo veľkomoravskej kultúre.
Dulov

Polohopis

Nachádza sa na pravom brehu rieky Váh v blízkosti pohoria Biele Karpaty. Susedí s obcami Horovce, Pruské, Tuchyňa, Ladce.

Dejiny

Prvá zmienka o obci Dulov pochádza z roku 1259 a o obci Nová Ves z roku 1388. Názov Dulov sa ustálil v roku 1927. Dnešná obec Dulov vznikla spojením dvoch častí: Dulov a Nová Ves.

Obyvateľstvo

K 31. 12. 2015 žije v obci 917 obyvateľov. Väčšina obyvateľov patrí k slovenskej národnosti a k rímskokatolíckej cirkvi. Podobná skladba obyvateľstva prevažovala aj v minulosti.

Pamiatky

V obci sa nachádzajú dve rímskokatolícke zvonice. Jedna z nich z roku 1922 sa nachádza v časti Nová Ves a druhá z roku 1942 v časti Dulov. V roku 2000 bol dokončený rímskokatolícky Kostol Sedembolestnej Panny Márie.
Maîche

Poloha

Obec má rozlohu 17,42 km². Najvyšší bod je položený 981 m n. m. a najnižší bod 729 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 282 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainteny

Poloha

Obec má rozlohu 21,63 km². Najvyšší bod je položený 26 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 823 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bonnevaux (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 8,81 km². Najvyšší bod je položený 976 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľudovít Potúček

Životopis

V Trenčianskych Tepliciach 1941 sa delil o 2.-3. miesto (vyhral Jan Foltys), za čo mu bol udelený titul majstra.
Hral na 2. šachovnici v zápase Chorvátsko – Slovensko 1941 proti Braslavovi Rabarovi (0.5-1.5) v Záhrebe.
Bol redaktorom časopisu Slovenský šach (1941-1942).
V Zlíne 1945 sa delil o 10.-12. miesto (vyhral Petar Trifunovič).
V zápase Bratislava – Moskva v roku 1946 porazil V. Simagina.
Reprezentoval Československo v priateľských zápasoch s Anglickom v Londýne 1947, s Francúzskom v Paríži 1947 a s Holandskom v Haagu 1947.
Hral vo finálovom turnaji majstrovstiev Československa v rokoch 1946, 1948 a 1952.
V 60-tych rokoch 20. storočia bol členom redakčnej rady Československého šachu.
Bol predsedom šachového zväzu SÚV ČSTV 1956-82, miestopredsedom šachového zväzu ÚV ČSTV 1956-82 a viedol šachovú rubriku v denníku Šport. 
V civilnom živote bol riaditeľom Výpočtovej a kontrolnej ústredne spojov (1959-1972).
Ján Dubíny

Životopis

V rokoch 1933 - 1938 navštevoval Ľudovú školu v Brezne, v rokoch 1938 - 1946 študoval na Reálnom gymnáziu v Brezne. V rokoch 1946 - 1950 absolvoval štúdium na Slovenskej evanjelickej bohosloveckej fakulte UK v Bratislave, v roku 1950 bol v Brezne vysvätený za evanjelického kňaza, 1968 promovaný na Doktora teológie (ThDr.).
Pôsobil ako kaplán v Slovenskej Ľupči (1950 - 1951) a v Košiciach (1951 - 1952), ako farár v Banskej Boci (1952 - 1957) (cirkevné zbory Vyšná, Nižná Boca a Malužiná). Od roku 1957 pôsobil v Banskej Bystrici ako farár. Vykonával funkcie konseniora (1963 - 1971) a seniora Zvolenského seniorátu (1971 - 1994). V roku 1976 - 1990 bol členom Generálneho presbyterstva ECAV (Evanjelická cirkev na Slovensku), od roku 1995 bol členom Synody ECAV. Až do roku 1998  bol aktívnym členom Slovenskej mierovej rady. Od roku 1997 bol členom Helsinského výboru na Slovensku, predsedom Výboru na ochranu prostredia pre život pri ECAV na Slovensku (ako člen Európskej siete) a podpredsedom Miestneho odboru Matice slovenskej v Banskej Bystrici. Prispieval do cirkevných časopisov, bol členom redakčnej rady časopisu Evanjelický posol, aktívne vystupoval v Slovenskej televízii a v Slovenskom rozhlase (Ranné zamyslenie, náboženské úvahy).
Brómované spomaľovače horenia

Brómované spomaľovače horenia (BFR) sú rôznorodou skupinou organických zlúčenín brómu, ktoré sa používajú ako prísada do horľavých materiálov (plasty, textílie atď.) s cieľom obmedziť či spomaliť ich horenie a zlepšiť ich požiarnu bezpečnosť. BFR sa používajú napríklad v elektronike, v elektronických zariadeniach, v podlahových krytinách, atď. Brómované spomaľovače sú však toxické, pretrvávajú vo výrobkoch a uvoľňujú sa z nich.

Delenie

Podľa chemickej povahy je možné brómované spomaľovače rozdeliť na polybrómované difenylétery (PBDE), hexabrómocyklododekán (HBCD), polybrómované bifenyly (PBB) a bromované bisfenoly. BFR pretrvávajú vo výrobkoch a uvoľňujú sa z nich počas životnosti i likvidácie odpadov. Ich spaľovaním podľa Medzinárodného programu pre chemickú bezpečnosť (IPCS) prispieva k tvorbe polybromovaných dioxínov a furánov (PBDD/Fs), ktoré majú toxicitu porovnateľnú s chlórovanými dioxínmi. 
Užitie niektorých BFR obmedzuje európska smernica RoHS.

Zdravotné riziká

BFR majú štruktúru i vlastnosti podobné polychlórovaným bifenylom (PCB). Akútna toxicita BFR je nízka, ale chronické vystavenie v priebehu vnútromaternicového vývoja môže viesť k narušeniu vývoja mozgu a kostry.

Obmedzenia

Dôvodom pre reguláciu je ich toxicita v kombinácii so schopnosťou dlhodobo pretrvávať v prostredí a kumulovať sa v biologických systémoch. V Európskej únii je zakázané používanie polybrómované bifenyly a polybrómované difenylétery smernicou o obmedzení používania nebezpečných látok v elektronických a elektrických zariadeniach.
Granges-le-Bourg

Poloha

Obec má rozlohu 10,35 km². Najvyšší bod je položený 453 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 362 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nigrita

Dejiny

Mesto bolo založené v neskorobyzantskom období, usadili sa tu obyvatelia z okolitých území. Najväčší význam dosiahlo v tureckom období, kedy bolo dôležitým centrom gréckeho obchodu. Nigrita a jej okolie bolo známe po turecky ako Köcök Yunan (Malé Grécko), pretože obyvatelia mesta boli prevažne Gréci, severne od Nigrity žili Bulhari. Nigrita bola v roku 1912 pričlenená ku Grécku, známym miestnym bojovníkom proti Turkom bol kapitán Jaklis. Bulharská menšina sa vysťahovala do Bulharska, po roku 1923 sa tu usadili aj Maloázijskí Gréci. Dnes je Nigrita známa svojim tradičným karnevalom, ktorého pôvod siaha do starovekých osláv na počesť boha Dionýza.
Saint-Sauveur-de-Cruzières

Poloha

Saint-Sauveur-de-Cruzières má rozlohu 24,84 km². Najvyšší bod je položený 448 m n. m. a najnižší bod 118 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Sauveur-de-Cruzières má 535 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Železničná trať Poprad-Tatry – Plaveč

História

Postavením Košicko-bohumínskej železnice sa začalo úsilie okolitých regiónov o získanie povolení na výstavbu tratí. V 80. rokoch 19. storočia tak vzniklo niekoľko nových tratí i na Spiši. Po získaní povolenia sa rozbehla aj výstavba trate z Popradu cez Kežmarok do Spišskej Belej. Napriek prvotnej nespokojnosti s trasovaním pri Spišskej Belej a nedôvere obyvateľov s využitím železnice sa po 13,2 km dlhej trati po Kežmarok začala doprava 18. decembra 1889. Bolo potrebné vybudovať 4 mosty dlhšie ako 10 m, násypy až do výšky 7 m, sklady i priecestia, čo si vyžiadalo iba 7 mesiacov práce a náklady 770 000 K. 
Úsek Kežmarok - Spišská Belá sa budoval s oneskorením a 8,1 km železnice bolo pri nákladoch 610 000 K. sprevádzkovaných 6. júna 1892.
Výstavba železnice údolím Popradu pokračovala úsekom Spišská Belá - Podolínec, ktorý sa mal napojiť na trať Prešov - Plaveč s napojením na Poľsko. Túto časť zámeru sa však podarilo zrealizovať až o polstoročie neskôr. Trať viedla z veľkej časti po násypoch a rieku Poprad prekonávala 30 m dlhým oceľovým mostom. Náklady na vybudovanie 11,2 km dlhého úseku predstavovali 900 000 K. a vlaky do Podolínca prvýkrát dorazili 10. decembra 1893. 
Chýbajúca časť Podolínec – Orlov musela na vybudovanie čakať dlhé desaťročia. Výstavba na konci 19. storočia sa zastavila v Podolínci a napriek začatým stavebným prácam v roku 1944 sa tie onedlho kvôli vojne prerušili. Povojnové obnovenie prác bolo iba dočasné a tak železničné prepojenie Podolínca, Starej Ľubovne a Plavča, dlhé 31,7 km, bolo dokončené až v 60. rokoch 20. storočia. Prevádzka v úseku Podolínec - Plaveč začala 26. 11. 1966.

Studený potok  –  Tatranská Lomnica

Napojeniu tatranských stredísk na železnicu v Poprade predchádzalo veľké súperenie. Mesto uprednostňovalo spojenie so Starým Smokovcom, ktoré boli v tom čase už známym strediskom. Novozaložená a štátom preferovaná Tatranská Lomnica mala šancu stať sa dôležitými klimatickými kúpeľmi, k čomu im pomohlo i vybudovanie trate z Veľkej Lomnice. O nej rozhodla až prehliadka komisie, ktorá v septembri 1894 posudzovala oba projekty. Trať do Tatranskej Lomnice dostala koncesiu, druhá do Starého Smokovca len prísľub rýchlej výstavby. 
Vybudovanie 9,2 km dlhej trate napredovalo rýchlo aj kvôli potrebe len menších zemných prác. Po 5. mesiacoch a vynaložení 350 000 K. sa prvé vlaky dostali do Lomnice 1. septembra 1895. Prevádzka mala sezónny charakter a vlaky premávali od 15. júna do 15. septembra, no už o pár rokov sa zmenou vlastníka rozšírilo jej využitie na celoročnú dopravu i zásobovanie strediska. 
V roku 1911 bola trať napojená na Tatranské elektrické železnice úsekom zo Starého Smokovca.
Chlístov (okres Benešov)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1342.
Lacrimosa

História skupiny

Prvá demo-nahrávka s názvom „Clamor“ (lat. Nárek) sa objavila v roku 1990. Pretože Tilo Wolff nedokázal presvedčiť žiadne hudobné vydavateľstvo, založil si vlastné pod názvom Hall of Sermon a vydal svoju prvú platňu Angst (Strach).
Od roku 1994 patrí k Lacrimosse ako stály člen aj Fínka Anne Nurmi, ktorá stála pri zrode gothic rockovej skupiny Two Witches.
Najväčší hitparádový úspech skupiny bola pieseň „Stolzes Herz“. Ďalší úspech dosiahla v roku 1999 s albumom Elodia. Lacrimosa usporadúva turné po Európe, Strednej aj Južnej Amerike. So svojou skladbou „Der Morgen danach“ sa udržala štyri týždne v nemeckej oficiálnej hitparáde.

Hudobný vývoj

Na debutovom albume Angst sú použité minimalistické elektronické zvuky umožňujúce realizačné prostriedky Tila Wolffa. V podobnom duchu sú vytvorené aj nasledujúce albumy Einsamkeit a Satura.
Od štvrtého albumu Inferno je už súčasťou skupiny aj Anne Nurmi. Od tej doby sa štýl neustále vyvíja. Inferno rovnako ako jeho predchodca Satura obsahuje rockové a metalové pasáže s elektrickými gitarami. V Inferne sa prvýkrát objavujú anglické texty, ale tiež klasické prvky v záverečnej skladbe „Der Kelch des Lebens“ – 14-minútovej skladbe, v ktorej pôsobí symfonický orchester.
Nasledujúci album Stille (nem. ticho) obsahuje hit „Stolzes Herz“ a štvrťhodinovú skladbu s názvom „Die Straße der Zeit“. Táto obsahuje rozsiahle chorálové pasáže, inštrumentálne vsuvky a dlhé gitarové sóla.
Elodia patrí k najúspešnejším albumom skupiny Lacrimosa. Bola nahraná spolu s londýnskym symfonickým orchestrom. V prvej skladbe „Am Ende der Stille“ sa opakuje motív poslednej skladby predchádzajúceho albumu. Skrz tento počin dosiahol Tilo Wolff takmer cyklické prepojenie albumov. V albume splývajú hranice medzi klasickou hudbou a metalom.
Album Fassade do istej miery leží na troch pilieroch. Jeho 1. a 3. časť sú spolu hudobne úzko prepojené. Druhá, stredná časť vytvára pokojný protipól koncom albumu. Skladba „Stumme Worte“ jepostavená len na Tilovom speve, klavíri a kvartete.
Echos (nem. ozveny) začínajú čisto klasickou skladbou „Kyrie“, prevzatou z Ordinarium Missae pre chór a orchester. Tento album je tiež veľmi ovplyvnený elektronickou a industriálnou hudbou, čo je obzvlášť viditeľné na skladbe „Ein Hauch von Menschlichkeit".
Deviaty album skupiny Lacrimosa Lichtgestalt veľkou mierou preberá klasickú orientáciu predchádzajúceho albumu, ale začína sa tiež obnovovať rockový prvok. Zvlášť je to zrejmé v prvej skladbe „Sapphire“, ktorá spočiatku začína pokojne, ale od druhej polovice prechádza na metal, rýchlosť hudby sa zvyšuje, nastupujú gitary a Wolffov hlas sa mení zo spevu na chrapot. Zostávajúce skladby predstavujú mix štýlov predchádzajúcich albumov.
V marci 2008 začali práce na novom albume Sehnsucht, ktorý vyšiel 8. mája 2009.
V roku 2012 vyšiel zatiaľ ich posledný album Revolution.

Diskografia

Všetky albumy a DVD boli publikované vlastnou spoločnosťou Tilo Wolff, Hall of Sermon.
Académie des inscriptions et belles-lettres

Académie des inscriptions et belles-lettres (doslova Akadémia nápisov a krásnej literatúry; iné názvy pozri nižšie) bola pôvodne spoločnosť na podporu epigrafiky, v súčasnosti je jej poslanie širšie - hlavne história Galov a Francúzov, lingvistika, archeológia a orientalistika. Bola založená ministrom financií Jean-Baptiste Colbertom v roku 1663.

Staršie názvy

Pred jej založením bola známa ako „Petite Académie“ (Malá akadémia), následne bola premenovaná na Académie royale des inscriptions et médailles („Kráľovská akadémia nápisov a medailí“, potom Académie royale des inscriptions et belles-lettres, Institut national des sciences et des arts, classe de littérature et beaux-arts  , Institut national des sciences et des arts, classe d'histoire et littérature anciennes, nakoniec ju pomenovali 21. marca 1816 aktuálnym názvom.

Štatút a organizácia

Z piatich členov v časoch Colberta sa rýchlo stávala početnou inštitúciou. Poriadok z roku 1701 ustálil počet členov na 40: 10 čestných, 10 honorovaných, 10 voľných a 10 vysokých. V roku 1715 sa k nim pridalo šesť cudzincov. 
Akadémia je dnes právnická osoba podľa verejného práva s osobitným štatútom. Obvykle sa skladá z 55 členov, 40 pridružených cudzincov a 100 členov-korešpondentov. Päť kresiel je voľných k 1. februáru 2012. Tieto patrili  historikovi Rímskej republiky a republikánskych ideí vo Francúzsku Claudovi Nicoletovi (1930-2010), historikovi a archeológovi André Laronde (1940-2011), orientalistovi Louis Bazin (1920-2011), medievalistke Emmanuelle Poulle (1928-2011) a egyptológovi Jeanovi Leclantovi (1920-2011).
Lawrence James DeLucas

Životopis

Vysokoškolské vzdelanie v odbore chémia získal na univerzite v Birminghame (University of Alabama at Birmingham). Tu tiež už ako doktor získal v rokoch 1994-1996 zamestnanie vo vedeckom centre makromolekulárnej chémie (angl. The Center for Biophysical Sciences and Engineering, The University of Alabama at Birmingham), neskôr sa stal jeho riaditeľom. Je autorom 25 patentov a dvoch vedeckých kníh.
Ešte pred svojím letom sa oženil a založil si rodinu. Jeho manželkou je Katherine Gesterová, majú dcéru Katherine (* 1983) a dvoch synov - Roberta (* 1982) a Johna (* 1987). Používa prezývku Larry. Jeho záujmy: basketbal, bowling, modely lietadiel, astronómia.
Neuwerk

Neuwerk je nemecký ostrov, leží neďaleko estuára Labe v Helgolanskej zátoke Severného mora.
Ostrov je administratívnou súčasťou spolkovej krajiny Hamburg, nachádza sa 13 km severozápadne od prístavného mesta Cuxhaven. Je hlavným ostrovom hamburskej mestskej časti Neuwerk v rámci mestského okresu Hamburg-Mitte. Materské mesto leží približne 100 km na juhovýchod. Ostrov je de facto hamburskou enklávou obklopenou teritoriálnymi vodami spolkovej krajiny Dolné Sasko
Na ploche 3 km² žije 36 obyvateľov (r. 2005), maximálna nadmorská výška ostrova je 7 m n. m. Prvá písomná zmienka o ostrove pochádza z roku 1316, v roku 1369 tu bol z dôvodu strategického významu pre hanzové mestá vybudovaný maják. Od roku 1388 bol ostrov pod správou mesta Hamburg. V roku 1937 sa stal súčasťou Pruska a po 2. svetovej vojne patril spolkovej krajiny Dolné Sasko. V roku 1969 získal Hamburg ostrovy Neuwerk a Scharhörn výmenou za časť prístavu v meste Cuxhaven, ktorú vlastnil.
Psychobilly

Móda

Ku každému hudobnému žánru určite patrí aj štýl obliekania a česanie vlasov. Punkáči majú číra, skinheadi holé hlavy a (hard) rockeri dlhé vlasy. Účes, ktorý väčšinou nosia na hlave poslucháči psychobilly, sa nazýva „quiff“. Oblečenie je zmesou štýlov rokenrolu 50. rokov, punku 70. rokov a rockabilly. Tieto odevy sú často šité z džínsoviny, kože alebo z látok imitujúcich zvieracie vzory. Tie sú doplnené cvočkami a reťazami. Často nechýbajú ani hororové kostýmy a masky. Neoddeliteľnou súčasťou je tiež tetovanie, ktorého motívom sú lebky, pin-up girls, plamene, autá... (skrátka to už záleží na každom, čím si ozdobí svoje telo).
Grandrupt-de-Bains

Poloha

Obec má rozlohu 3,6 km². Najvyšší bod je položený 467 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 87 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hesdigneul-lès-Boulogne

Poloha

Obec má rozlohu 3,32 km². Najvyšší bod je položený 67 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 696 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Castries (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 24,05 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 811 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Telefónny hovor

Telefónny hovor je základná telekomunikačná služba poskytovaná telefónnou sieťou. Ide o obojsmernú hlasovú komunikáciu spravidla medzi dvoma účastníkmi prostredníctvom telefónnej siete za pomoci telefónneho prístroja.

Analógový systém

Bežný analógový signál hovoru s frekvenčným pásmom 300 – 3400 Hz je prenášaný účastníckym vedením priamo do telefónnej ústredne. Až do nasadenia telefónnych voličov prebiehalo spájanie hovorov ručne. Neskôr boli hovory spájané automatickými, najprv elektromechanickými a neskôr elektronickými ústredňami.

Digitálny systém

Hovor na ISDN linke je telefónom digitalizovaný (8000 osembitových vzoriek za sekundu) a prenášaný pomocou PCM do telefónnej ústredne. Aj v prípade digitálneho systému ISDN sa pre prenos hovoru používa technológia prepojovanie okruhov.

Mobilné siete

Mobilný telefón vykonáva kompresiu akustického signálu, odovzdáva ho pomocou rádiových vĺn na najbližšiu základňovú stanicu, ktorá prostredníctvom mobilného prepojovacieho centra (MSC) zabezpečuje komunikáciu s vybraným účastníkom v ľubovoľnej telefónnej sieti.

VoIP

VoIP umožňuje prenos digitalizovaného hlasu pomocou paketov rodiny protokolov TCP/IP prostredníctvom Internete alebo iné počítačové siete.

Štatistika

30% mobilných telefónnych hovorov trvá 70 – 100 sekúnd.
Aigios

Aigios (starogr. Αἴγιος – Aigios) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.
Aigios bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Aigiovi potom za manželku vybrali Mnéstru, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Richard Umberger

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 pôsobil v klube NHL Philadelphia Flyers.

Reprezentácia

Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 20. V priebehu šampionátu sa však zranil a odcestoval domov. V zostave ho nahradil Patrick O’Sullivan.
Gienah

Gienah (ε Cyg/ε Cygni) je hviezda v súhvezdí Labuť. Jej meno pochádza z arabského Al Janáh, krídlo. Tvorí juhovýchodné krídlo Labute v blízkosti súhvezdia Líška. Má zo všetkých hviezd základného obrazca Labute najväčší vlastný pohyb.
Milan Haborák

Pozitívny dopingový test

Krátko pred olympijskými hrami v Aténach mu našli v tele ľudský choriogonadotropín. Dostal dvojročný zákaz činnosti.

Peking 2008

Na letných olympijských hrách 2008 nepostúpil z kvalifikácie, keď skončil na 30. mieste výkonom 19,32 m.
Diagram tokov údajov

Diagram tokov údajov, prípadne DFD (angl. Data Flow Diagram), je modelovací nástroj používaný v softvérovom inžinierstve, umožňujúci graficky znázorniť „toky“ údajov prúdiace cez informačný systém. Diagram tokov údajov sa tiež používa na vizualizáciu procesu spracovávania údajov. Je bežnou praxou že návrhár najskôr nakreslí kontextovú úroveň DFD, ktorá znázorňuje interakciu medzi systémom a okolitými elementami. Táto úroveň DFD sa neskôr „rozbije“ na ďalšie úrovne, ktoré modelujú jednotlivé časti systému detailnejšie.

Proces

Proces reprezentuje časť systému, ktorá transformuje vstupy na výstupy. Údaje ktoré vstupujú do procesu by mali byť odlišné od tých ktoré z procesu vychádzajú. Procesy bývajú zvyčajne pomenované jediným slovom, prípadne jednoduchou vetou, ktorá popisuje čo proces robí.

Tok

Tok reprezentuje cestu, po ktorej sa pohybujú informácie z jednej časti systému do druhej. V niektorých prípadoch vyjadrujú toky pohyb fyzických materiálov. V reálnych systémoch sa často vyskytujú súčasne toky vyjadrujúce pohyb materiálov a údajov. Všetky toky by mali byť unikátne pomenované, pričom meno by malo vyjadrovať význam prenašaných informácií.

Pamäť

Pamäť reprezentuje súbor informácií v pokoji. Pamäť obyčajne uchováva údaje jednej kategórie (napr. študenti, objednávky). Tok smerujúci von z pamäťi je chápaný ako čítanie, zatiaľ čo tok smerujúci do pamäti je chápaný ako zápis, rušenie, prípadne úprava existujúcich údajov.
Pamäť je pasívna časť systému – žiadne údaje nie sú prenášané z/do pamäti, pokiaľ o to proces nepožiada.

Terminátor

Terminátor reprezentuje externé entity, s ktorými systém komunikuje. Keďže návrhár nemôže ovplyvniť spôsob chovania sa externých entít, v DFD sa nesmú vyskytovať žiadne priame toky medzi terminátormi.
Mortain (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 7,44 km². Najvyšší bod je položený 327 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 698 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE