google/wiki40b huggingface dataset:
Ouville-la-Bien-Tournée

Poloha

Obec má rozlohu 7,67 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 215 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Smrečný potok

Prameň

Pramení na území Poľska v okrese Powiat nowosądecki v gmine Muszyna v geomorfologickom celku Beskid Sądecki na južnom svahu vrchu Barwinek (866 m n. m.) v nadmorskej výške približne 840 m n. m., JJZ od obce Wojkowa, cca 300 m od štátnej hranice.

Opis toku

Od prameňa tečie na hornom toku severojužným smerom v blízkosti slovenskej hranice (západne od nej), následne sa severne od obce Obručné stáča na západ a ďalej pokračuje ako súčasť štátnej hranice. Zľava priberá potok pretekajúci spomenutou obcou, v blízkosti obce Dubne sprava významný prítok prameniaci na južných svahoch vrchu Stupne (816,8 m n. m.), koryto sa stáča na juhozápad a opäť zľava priberá Veretičkov potok. Následne priberá ľavostranný Kostolný potok, rozdeľuje obce Ruská Voľa nad Popradom na ľavom a Leluchów na pravom brehu a v Ruskej Voli priberá zľava Chotárny potok. Napokon podteká železničnú trať č. 188 a vlieva sa do Popradu.

Ústie

Do Popradu sa vlieva západne od obce Ruská Voľa nad Popradom, neďaleko horárne Kurčín, v nadmorskej výške približne 468 m n. m.
Saint-Sulpice-d’Arnoult

Poloha

Obec má rozlohu 16,12 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 660 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Revin (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 38,42 km². Najvyšší bod je položený 469 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7236 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ultramaratón

Ultramaratón sa nazýva každé bežecké podujatie, dlhšie než tradičných 42,195 km (26,2188 míľ)
Existujú dva základné typy ultramaratónskych podujatí: tie, ktoré sú určené vopred danou vzdialenosťou a tie, ktoré sú ohraničené časom( víťazom sa stáva ten, kto za daný čas prekoná najväčšiu vzdialenosť). Najbežnejšími vzdialenosťami sú 50 a 100 míľ, či 50 alebo 100 km. ďalšími sú: dvojmaratóny, 24-hodinové preteky, viacdňové preteky na 1000 míľ ale aj dlhšie. Ich štruktúra je rôzna. Počnúc krúžením na 400-metrových okruhoch, niekedy aj kratších (indoor maratóny), cez cestných či terénnych behov po kontrólnych stanovištiach až po cezpoľné orientačné behy. Veľké množstvo ultramaratónov, hlavne preteky v teréne sú charakteristické nepredvídateľnými prekážkami, či už ide o nepriaznivé počasie, veľké výškové rozdiely a nespevnený povrch.
Ultramaratóny sa zvyčajne bežia po spevnených cestách. Tie, ktoré sa behajú po turistických chodníkoch či bahnistých horských či lesných chodníkoch sa nazývajú aj Ultra trail. Zvyčajne sú každých 5 alebo 15 km zabezpečené stanmi prvej pomoci a prístreškami, kde si pretekári môžu doplniť jedlo, tekutiny alebo dať si krátku pauzu. Na Slovensku, Čechách a Európe je stále viac ultra trail pretekov ako napríklad: Brtnické ledopády (100 km / 3500m), Kysucká 100 (107 km / 4400m), Lazová 100 (105 km / 2900m), Krakonošova 100 (100 km / 4000m), Ponitrianska 100 (105 km / 3700m), Pražská 100 (145 km / 5200m), Trnavská 100 (92 km / 2700m).
Preteky s časovým limitom v rozmedzí od 6, 12 až po 24 hodín, či 3 až 6 dňové behy sa bežia najmä po uzavretých okruhoch, často kratších než jedna míľa (kilometer).
Medzinárodná asociácia ultramaratóncov (IAU) organizuje svetové šampionáty rôznych vzdialeností a trvaní (50km, 100km, 24 a 48 hodín). Tieto podujatia sú zastrešované tiež Medzinárodnou atletickou federáciou (IAAF), čo je svetový riadiaci orgán atletických disciplín. Veľa krajín má svoju vlastnú ultramaratónsku organizáciu, často súčasť národnej atletickej organizácie, alebo aspoň ňou dotovaná. Svetové rekordy, či už vzdialenosti alebo časy sú zaznamenané Medzinárodnou atletickou asociáciou (IAU).
Marije Cornelissenová

Život pred politikou

Marije Cornelissenová vyrástla v ľavicovej a feministickej rodine. Už v mladom veku sa zúčastňovala na demonštráciách proti prítomnosti zbraní hromadného ničenia v Holandsku . Ako jediný ateistický študent absolvovala prísnu katolícku základnú školu. Na univerzite v Utrechte vyštudovala medzinárodné vzťahy, pričom sa špecializovala na štúdium konfliktov.

Politický život

Od roku 1990 je aktívna v holandskej politickej strane GroenLinks. V rokoch 1996 a 1997 pracovala ako asistentka poslanca Nela van Dijka v oblasti práv žien. Okrem toho bola aktívna v Európskej strany zelených, kde ako holandský delegát v rokoch 1999 a 2006 koordinovala dialóg medzi stranami zelených východnej a západnej Európy. Medzi rokmi 2002 a 2003 participovala na demonštráciách proti vojne v Iraku v Holandsku. Vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2004 bola na kandidátke strany GroenLinks na ôsmom mieste.
Až do roku 2009 pôsobila ako riaditeľka Antidiskriminačného úradu v provincii Severný Holland.
V roku 2009 bola znova kandidátkou do Európskeho parlamentu strany GroenLinks. Stranícky kongres ju umiestnil na tretie miesto kandidátky. Ako kandidátka do Európskeho parlamentu Cornelissenová zdôrazňovala témy sociálnej oblasti, emancipácie a antidiskriminácie. Rovnako obhajovala zvýšenú solidaritu medzi členskými štátmi Európskej únie. 
Po voľbách, kedy bola zvolená za poslankyňa Európskeho parlamentu, sa stala členkou Výboru pre práva žien a rodovú rovnosť a Výboru pre zamestnanosť a sociálne veci. Je tiež podpredsedníčkou politickej skupiny Zelení - Európska slobodná aliancia v Európskom parlamente.

Marije Cornelissenová a Slovensko

Ako poslankyňa Európskeho parlamentu sa zúčastnila 22. mája 2010 na historicky prvom bratislavskom Dúhovom PRIDE pochode za práva lesieb, gayov, bisexuálov a transgender osôb. V následnom rozhovore pre média vyjadrila svoj názor, že polícia nebola pripravená zabezpečiť bezpečnosť účastníkov pochodu.
Szikszósky obvod

Szikszósky obvod (maď. Szikszói kistérség) je bývalá administratívna jednotka v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szikszó. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Anais (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 9,44 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 313 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Filémón a Baukis

Filémón (alebo Filemon alebo Filemón) a Baukis (alebo Baukida alebo Baucis) (starogr. Φιλήμων – Filémón, Βαυκίς – Baukis, latinsky Philemon et Baucis) je v gréckej mytológii starý manželský pár z Frýgie, ktorý aj napriek svojej chudobe pohostil bohov a bohovia sa im za to odmenili.
Ich príbeh je skôr rozprávkou než mýtom. Je z obdobia, kedy olympskí bohovia občas putovali po krajine, aby zistili, ako žijú a ako sa správajú smrteľní ľudia.
Raz sa stalo, že sa na takú prechádzku v ľudskej podobe vydal najvyšší boh Zeus a sprevádzal ho posol bohov Hermes. Bol už podvečer, keď sa zastavili v dedine kdesi vo Frýgii. Pútnici hľadali nocľah a nejaké občerstvenie, aby nabrali nové sily. Márne však chodili od domu k domu, obyvatelia výstavných veľkých domov im ani neotvorili dvere a boli hluchí k ich prosbám. Až došli k malému domčeku, kde našli otvorené dvere i srdce.
V tom domčeku bývali starí manželia, ktorí neznámych prichádzajúcich srdečne privítali a ponúkli im zo svojich skromných zásob čo mohli, pripravili im skromné lôžka, naliali aj pohár vína. Starčekovia Filémón a jeho žena Baukis sa divili, keď spozorovali, že vína zo džbánku neubúda, že sa stále samo dopĺňa. Až potom pochopili, akú vzácnu návštevu majú pod svojou strechou. Baukis vybehla na dvor, aby im zabila a upiekla ich jedinú hus, ktorá strážila ich dom. To ale Zeus nedopustil, za všetku láskavú pohostinnosť im poďakoval a vyzval ich, aby sa rýchlo pripravili na cestu a išli s nimi na neďaleký vysoký kopec. Keď dorazili k jeho vrcholu, obzreli sa a videli, že pyšná dedina zmizla pod prívalom vody. Jedine ich chalúpka ostala nepoškodená na úbočí. A ako sa na chalúpku pozerali, tá sa im pred očami zmenila na nádherný chrám so zlatou strechou.
Zeus starčekov pochválil za ich dobrotu a láskavosť a ponúkol im splnenie akéhokoľvek priania. Filémón a Baukis sa chvíľu radili, potom pokľakli a požiadali, aby mohli byť strážcami a sluhami nového chrámu. A poprosili ich tiež o to, že keď nadíde ich čas, aby im bolo dovolené odísť spoločne z tohto sveta, aby nemuseli jeden druhého oplakávať. Bohovia im to sľúbili.
Starčekovia žili ešte šťastne dlhé roky a keď prišiel ten čas, spomínali na dlhý spoločný život a tu spozorovali, že obrastajú lístím a o chvíľu sa premenili na stromy. Starček Filémón sa premenil na dub a jeho žena Baukis na lipu. Pri sebe stáli potom ešte dlhé roky a keď zavial vánok, nežne sa dotýkali halúzkami.
Ich príbeh spracoval v ôsmej knihe Publius Ovidius Naso vo svojich Premenách. V rímskych bájach sa rozpráva o Jupiterovi a Merkúrovi, rímskej obdobe mien gréckych bohov.
Inteligentná plastelína

Inteligentná plastelína alebo Silly Putty alebo Nutty Putty je obchodný názov pre skupinu výrobkov z tzv. silikónových polymérov. Vlastníkom obchodných známok je americká firma Crayola. Využitie má hlavne ako hračka, aj keď sa využíva aj v medicíne pri rehabilitačných cvičeniach. Niekedy sa pre adhézne vlastnosti používa aj ako dočasné lepidlo. Hlavnou vlastnosťou je vysoká viskozita a elasticita meniaca sa v závislosti od rýchlosti mechanického zaťaženia.
Na Slovensku sa používa ako hračka určená najmä pre dospelých. Dá sa použiť ako antistresová pomôcka, ako zábavka do kancelárie a domácnosti.
Matthias Bieber

Klubový hokej

Matthias Bieber začal svoju kariéru ako hráč juniorky v nemeckom klube GCK Lions. V prvom tíme pôsobil v rokoch 2002 - 2007 v nemeckej League B. V sezóne 2004/2005 hral súbežne aj za ZSC Lions v National League A. V rokoch 2007 - 2010 hral za SCL Tigers. Od sezóny 2010/11 je hráčom klubu Kloten Flyers.
Eugen Lukáč

Životopis

V roku 1918 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Ako evanjelický kňaz pôsobil na Slovensku, v USA a na Ukrajine. Jeden zo zakladateľov Modlitebného bratstva evanjelických farárov. Podporoval ekumenickú spoluprácu. Venoval sa maliarstvu.
Passage des Panoramas

Poloha

Pasáž vedie od juhu na sever. Spája ulice Rue Saint-Marc pri č. 10 a Boulevard Montmartre pri č. 11.

Dejiny

Výstavba pasáže prebiehala v rokoch 1799 - 1800 na mieste, kde stál palác Hôtel de Montmorency-Luxembourg. Jej názov je odvodený od atrakcie umiestnenej pri vchode, čo boli dva valce, v ktorých boli umiestnené panoramatické zábery veľkých miest. Obe panorámy boli odstránené v roku 1831.
V 30. rokoch 19. storočia architekt Jean-Louis Victor Grisart (1797-1877) pasáž rekonštruoval a vytvoril ďalšie galérie vo vnútri domového bloku: galerie Saint-Marc paralelnú s pasážou, galerie des Variétés, ktorá viedla k vstupu pre umelcov do divadla Théâtre des Variétés, a galerie Feydeau a galerie Montmartre.
Skýti

Skýti boli príslušníci rôznych iránskych kmeňov, ktoré v 8. – 4. storočí pred Kr. kočovali od severného Čiernomoria na dolný Dunaj, ktorých neskôr vytlačili Sarmati.
V časoch Rímskeho cisárstva mal pojem Skýti širší význam – označovali sa tak všeobecne kmene na severe Ázie a východnej Európy (a severná Ázia sa potom označovala ako Skýtia).

Dejiny

Od 8. stor. pred Kr. žili Skýti v rozsiahlych priestoroch pri severnom pobreží Čierneho mora od ústia Dunaja až po Don. Podľa najdôležitejšieho starovekého svedectva, Herodotovho, sídlili Skýti pôvodne v Ázii a boli odtiaľ vytlačení inými kmeňmi; sami vypudili zo severného Černomoria Kimerijcov (Kimmeriov) do Malej Ázie, tiahli za nimi, dobyli Médiu, Sýriu a Palestínu a vládli niekoľko desaťročí v Prednej Ázii (v severnom Iráne a Arménsku).
Začiatkom 6. stor. pred Kr. ich odtiaľ vyhnali Médi. V severnom Černomorí vytvorili kmeňový zväz, ktorý zahrnul aj početné miestne kmene a predstavoval v 6. stor. pred Kr. významnú politickú silu. Na jeho čele bol kočovný kmeň tzv. „kráľovských“ Skýtov.
V 6./5. stor. pred Kr. Skýti prenikli až ku Karpatom, do Sedmohradska a Dobrudže. Roku 513/12 odolali úspešne vpádu perského kráľa Dareia I. na svoje územie. Roku 495 podnikli odvetnú výpravu na Trácky Chersonézos. So vznikom silnej tráckej ríše boli Skýti zo západného Černomoria vytlačení.
V polovici 4. stor. pred Kr. sa vytvorilo skýtske kráľovstvo so strediskom na dolnom Dnepre (na mieste dnešnej osady Kamenskoje gorodišče).
V 2. polovici 4. stor. pred Kr. vtrhli do Skýtie Sarmati, ktorí sídlili pôvodne na východ od Donu, a postupne sa jej z väčšej časti zmocnili. Na rozhraní 3. stor. pred Kr. a 2. stor. pred Kr. preniesli stredisko skýtskeho kráľovstva do Skýskom Neapole na Tauridskom Chersonéze (= Kryme). V moci Skýtov zostal stepný Krym a priľahlé územia až asi po Olbiu.
Nápor Skýtov na grécke kolónie v severnom Černomorí koncom 2. stor. pred Kr. vyvolal zásah pontského kráľa Mithradata VI. Skýti síce boli porazení, ale skýtske kráľovstvo si aj naďalej uchovalo značnú vojenskú moc, s ktorou musel Rím rátať aj v prvych storočiach nášho letopočtu. Výboje Skýtov zosilnili najmä za vlády rímskeho cisára Nerona (54 – 68), kedy sa im podrobila Olbia. Keď začali ohrozovať Chersonézos, stretli sa s Rimanmi a boli nimi porazení; od tej doby boli aj na území bosporskej ríše rozmiestnené rímske posádky. Za vlády Antonina Pia (138 – 161) zaútočili Skýti opäť na Olbiu, ktorej Rimania prišli na pomoc.
Tlak barbarských kmeňov, označovaných prameňmi obyčajne ako 'skýtske', na severnom Černomorí sa vystupňoval počas krízy 3. stor., v období tzv. 230 – 270 (tzv. skýtsko-sarmatské vojny s Rímom). V dobe najväčšej expanzie (267 – 270) zaútočili barbari aj na Grécko. Rímska ríša však ešte stačila skonsolidovať svoje sily a nápor odrazila. V Skýtskom Neapole a v mestečkách na dolnom Dnepre si Skýti udržali vládnuce postavenie do 3. stor. po Kr. kedy skýtske kráľovstvo zaniklo. V pol. 3. stor. vpadli do severného Černomoria gótske kmene a v posledných desaťročiach 4. stor. Huni.
World of Warships

World of Warships (známe ako aj World of Battleships) je vojnová hra od spoločnosti Wargaming. Hra je založená na podobnom modele ako World of Tanks a World of Warplanes, ktoré sú predchádzajúce online hry od Wargamingu. Prináša akčnú simuláciu rôznych typov vojnových lodí, ktoré v tímovej bitke plnia rôzne role. Hra sa teraz nachádza vo fáze oficiálneho beta testovania hry, a hocikto si môže hru stiahnuť po registrácii na oficiálnych stránkach hry.
Zahrať si môžete momentálne iba za americké a japonské plavidlá, ale do hry sa budú pridávať aj ďalšie národy (potvrdené je britské, nemecké a sovietske loďstvo). Ďalší pridaný národ bude Nemecko, ktorého lode sa už nachádzajú v hre, ale sú iba testované a pre obyčajných hráčov ešte nie sú dostupné.

Vývoj

16. augusta 2011 tvorcovia a vydavatelia hier World of Tanks a World of Warplanes oznámili novú free-to-play (zdarma na hranie) námornú akčnú MMO hru nazvanú World of Battleships. Hra uzatvára vojnovú trilógiu online hier. O rok neskôr bola premenovaná na World of Warships, hlavne vďaka faktu, že Battleship označuje konkrétnu triedu plavidiel a nefunguje ako zastrešujúci názov hry.
2. júla 2015 hra vstúpila do otvoreného beta testu, čiže k finálnemu kroku k dokončeniu samotnej hry.

Hratelnosť

Hra má mať výrazne pomalší spád, než predchádzajúce hry v sérii, čo je dané samotnou povahou námorného boja. Pripojenia bojísk s ostatnými hrami zo série sa neplánuje, takisto ako zakomponovanie ponoriek, ktoré by podľa tvorcov výrazne narušili vyváženosť hry, v ktorej môže každé pravidlo strieľať na každé (ponorky by boli zraniteľné iba určitou skupinou plavidiel).

Mapy

Rozloha máp je 50x50 kilometrov, a to v rôznych podnebných pásmach, a rôznych moriach a oceánoch. Bojisko je inšpirované skutočnými miestami a oblasťami bitiek. Konkrétne mapy majú svoje vlastné podmienky vrátane počasia a zážitok z nich je odlišný.

Spoločný VIP účet

Aj na World of Warships sa vzťahuje spoločný VIP účet, ktorý bol zavedený pre World of Tanks a World of Warplanes.
Jozef Buday

JUDr. Jozef Buday (* 28. november 1877, Trenčín – † 15. november 1939, Leopoldov) bol slovenský kňaz, verejný činiteľ a politik zemianskeho pôvodu.
Narodil sa v zemianskej rodine Jozefa Budaya a jeho manželky Juliany rodenej Jankovičovej. Od 21. novembra 1919 bol poslancom Slovenskej ľudovej strany v Revolučnom národnom zhromaždení prvej Česko-Slovenskej republiky. Od roku 1920 do roku 1929 bol poslancom Národného zhromaždenia za SĽS/HSĽS. V rokoch 1929-1938 bol predsedom Klubu senátorov HSĽS. V roku 1938 bol zvolený za poslanca HSĽS v Sneme Slovenskej krajiny, ktorý sa v roku 1939 stal Snemom Slovenskej republiky. Poslancom zákonodarného orgánu prvej Slovenskej republiky bol až do svojej smrti.
V 20. rokoch 20. storočia bol podpredsedom SĽS/HSĽS. Členom Predsedníctva HSĽS zostal až do smrti. V rokoch 1921-1939 bol okresným predsedom SĽS/HSĽS v Nitre.
Pamätník Diany, princeznej z Walesu

Pamätník Diany, princeznej z Walesu je pamätník venovaný Diane, prvej manželke Charlesa, princa z Walesu. Nachádza sa na juhozápadnom okraji Hyde Parku, bezprostredne pri jazere Serpentine a na východ od Serpentine Gallery v londýnskom mestskom obvode City of Westminster.
Základy pamätníku boli položené v septembri roku 2003 a pamätník slávnostne otvorila kráľovná Alžbeta II. 6. júla 2004.
Pamätník v tvare fontány navrhla americká architektka Kathryn Gustafsonová a náklady na jeho výstavbu dosiahli výšky 3 a pol milióna libier. Pamätník pozostáva z celkového počtu 545 kusov cornwallskej žuly. Jednotlivé časti kameňa boli opracované špeciálnym strojom, ktorý riadil počítačový systém. Toto opracovanie vykonala spoločnosť S. McConnell and Sons z mesta Kilkeel v Severnom Írsku.
Pamätník je označovaný ako fontána, ale v skutočnosti ide o kamenné koryto o rozmeroch 50-krát 80 m, ktoré je obklopené zatrávnenou plochou. Samotné žulové koryto je široké od troch do šiestich metrov. V prvej časti tečie voda v pokojnom prúde a s miernym spádom. V druhej časti koryta sú vytvorené schodíky a oblúky, takže voda v týchto miestach vytvára zaujímavé obrazce. Tieto dve odvrátené strany majú symbolizovať aj dve rôzne podoby Diany, pokojnú a šťastnú, ale i tú nepokojnú.
Jednou z charakteristických vlastností Diany bola jej vrúcnosť k ľuďom. Táto jej povahová vlastnosť bola zachytená v pamätníku tým, že koryto ostalo voľne prístupné ľuďom. Krátko po otvorení pamätníku sa však traja ľudia zranili, pričom museli byť hospitalizovaní. Po týchto incidentoch bol prístup k fontáne uzatvorený. Pamätník bol ohradený zábradlím a otvorený v auguste roku 2004, pričom dozor nad ním vykonávajú strážnici.

Dopravné spojenie

Najbližšia stanica londýnskeho metra je Knightsbridge na Piccadilly Line.
Laumontit

Charakteristika

Tento zeolitový minerál vytvára prizmatické kryštály, no môže mať aj celistvý, vláknitý, stĺpcovitý alebo lúčovitý habitus. Býva biely, sivý, hnedastý, ružový alebo žltkastý; vryp má bezfarebný. Je priehľadný až nepriehľadný a vyznačuje sa skleným až perleťovým leskom.

Vznik

Tvorí sa v dutinách čadičov a iných výlevných hornín.

Poznávanie

Laumontit sa rozpúšťa v kyseline chlorovodíkovej, pričom rôsolovatie.

Výskyty na Slovensku

Banská Štiavnica (na svahoch vrchu Paradajs smerom k Štefultovu a Vindšachte v puklinách andezitov drobné kryštáliky), Sklené Teplice (pri: Žiar nad Hronom), Šiatorská Bukovinka (pri: Fiľakovo, Lučenec).
Paul Vyšný

Paul Vyšný (* 1943, Veľká Británia) je britský historik slovenského pôvodu, špecialista na strednú a východnú Európu.

Životopis

Jeho otcom bol Michal Vyšný (1915-1980) slovenský evanjelický kňaz a československý dôstojník. Matka bola Angličanka (Grace Mary Vyšná, rod. Royceová (1917-2000)).
V súčasnosti pôsobí ako vysokoškolský pedagóg na na Katedre moderných dejín University of St Andrews (Škótsko), kde je zároveň členom univerzitného senátu. Je špecialistom na moderné dejiny (19.-20. storočie) strednej a východnej Európy vrátane Ruska a bývalého ZSSR a dejiny britskej politiky voči tomuto regiónu.
Osobitnú pozornosť venuje dejinám Čechov a Slovákov. V súčasnosti pracuje nad dejinami československej exilovej vlády v Londýne a organizuje zbierku na vybudovanie pomníku českému husitskému vyslancovi Pavlovi Kravářovi (Paul Craw) upálenému v r. 1433 v Škótsku.
Aguts

Polohopis

Aguts má rozlohu 9,79 km². Najvyšší bod je položený 320 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Aguts má 239 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Litovské kráľovstvo (1918)

1918

Tretie a najkratšie obdobie Litvy ako kráľovstva nastalo v roku 1918. Od začiatku prvej svetovej vojny sa územie Litvy stalo rusko-nemeckým bojiskom. Nemci prenikli z Pruska na jeseň roku 1915 a celú Litvu obsadili. Litva bola administratívne zaradená do skupiny Ober Ost (Horný východ). Podľa plánov nemeckého velenia sa mala spolu s ostatnými krajinami tzv. Mitteleuropy stať bábkovým nemeckým štátom. Nemecko prišlo s niekoľkými návrhmi na pripojenie Litvy k svojmu územiu, napríklad formou personálnej únie s Nemeckým cisárstvom resp. Pruským kráľovstvom, ale Litovčania tieto návrhy zásadne odmietali. A tak 16. februára 1918 vyhlásila Litovská rada (Lietuvos taryba) obnovenie nezávislosti Litvy s hlavným mestom Vilnius. Ako najlepší prostriedok na ubránenie novovzniknutej nezávislosti sa rada rozhodla k obnoveniu domácej monarchie.

Kandidáti na trón

Keďže akákoľvek forma personálnej únie Litvy s Pruskom nebola v záujme Litovcov, ktorí hodlali uhájiť novú nezávislosť, odmietali tiež aby sa novým panovníkom stal najmladší syn cisára Viliama II. princ Joachim.
Okrem samotných Litovčanov sa možno expanzia protestantského Pruska v katolíckej Litve nepáčila katolíckemu Bavorsku a Sasku. Sasko navyše navrhovalo ako kandidáta na trón princa Fridricha Kristiána, druhorodeného syna saského kráľa Fridricha Augusta III., Predovšetkým vďaka historickým väzbám na poľsko-litovský štát (traja z jeho predkov boli litovskými veľkokniežaťami a poľskými kráľmi).
Nakoniec 4. júna 1918 ponúkla litovská rada trón Viliamovi Württemberskému, vojvodovi z Urachu. Vo výbere hrala úlohu katolícka viera, úspešná vojenská kariéra a tiež aj to, že jeho manželka bola potomkom dvoch litovských veľkokniežat, zvolených v 18. storočí (rovnako ako princ Fridrich Kristián). Viliam ponuku prijal a 11. júla 1918 bol zvolený kráľom pod menom Mindaugas II.. Nemecko toto rozhodnutie neakceptovalo, a kráľovi Mindaugasovi preto bolo znemožnené do Litvy vôbec prísť. Mindaugas sa však ihneď začal učiť litovsky a dostal list od pápeža Benedikta XV., ktorý vítal jeho výber ako kráľa Litvy a zablahoželal mu.

Vyhlásenie republiky

Keď však na sklonku roka 1918 bolo zrejmé, že nielenže Nemecko prehrá vojnu, ale tiež že v kurze sa vplyvom Francúzska a Spojených štátov ocitnú republiky, snažila sa Litovská rada rýchlo sa zbaviť všetkých svojich väzieb na Nemecko a tiež na monarchistickú vládu, a tak kráľ Mindaugas II. do Litvy nikdy neprišiel. 2. novembra 1918 vzala litovská rada formálne späť svoju ponuku trónu a navrhla novú dočasnú ústavu, ktorá nechala rozhodnutie medzi monarchiou a republikou na ústavnom zhromaždení. Ústavodarné zhromaždenie však už sa myšlienkou monarchie vôbec nezaoberalo a rovno prijalo novú ústavu Litvy ako republiky.
Všivák (prítok Váhu)

Priebeh toku

Potok pramení v Žilinskej pahorkatine, v malej kotlinke medzi mestskou časťou Bytčica a obcou Rosina v nadmorskej výške cca 385 m n. m. Stáča sa severným smerom a sídliskom Solinky už tečie v potrubí. Na Bôriku preteká opäť otvoreným korytom cez Park Ľudovíta Štúra (Bôrický park) a na ulici Tajovského pri športovej hale sa opäť jeho tok dostáva do potrubia.
Potrubím vodný tok smeruje do centra mesta Žilina, pokračuje popod námestie A. Hlinku a železničnú trať k rieke Váh, do ktorej ústí.
Longpré-les-Corps-Saints

Poloha

Obec má rozlohu 8,06 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 667 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE