google/wiki40b huggingface dataset:
Chavot-Courcourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,42 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 373 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Durmstrangský inštitút

Durmstrangský inštitút je v knihách o Harry Potterovi stredná škola ďaleko na severe, kde sa vyučuje aj čierna mágia. Bývalým riaditeľom bol prof. Igor Karkarov. Škola sa nachádza na hrade, ktorý má len štyri poschodia. Oheň sa zapaľuje len na magické účely. Školský areál je obrovský,  v zime je tu málo denného svetla. Prvá zmienka o tejto škole sa nachádza v 4. knihe série o Harrym Potterovi.Durmstrang má najtemnejšiu povesť zo všetkých jedenástich čarodejníckych škôl, hoci to nikdy nebolo úplne zaslúžené. Je pravda, že Durmstrang, ktorý ukázal veľa skutočne veľkých čarodejníc a čarodejníkov, vo svojej histórii dvakrát spadol pod dohľad čarodejníkov s pochybnou vernosťou alebo hanebným úmyslom a že má jedného neslávneho bývalého žiaka.
Prvý z týchto nešťastných mužov, Harfang Munter, prevzal školu krátko po záhadnej smrti jej zakladateľa, veľkej bulharskej čarodejnice Neridy Vulchanovej. Munter si vybudoval povesť Durmstrangu o duelingu a všetkých formách bojových mágií, ktoré dnes zostávajú pôsobivou súčasťou jeho učebných osnov. Druhé temné obdobie v histórii Durmstrangu prišlo s riaditeľom Igora Karkaroffa, bývalého Smrťožrúta, ktorý utiekol z funkcie po návrate z exilu Lorda Voldemorta, obávajúc sa jeho odplaty. Karkaroff bol neriadený a egotistický muž, ktorý medzi študentmi povzbudzoval kultúru strachu a zastrašovania a mnohí rodičia stiahli svoje deti z Durmstrangu, keď mal na starosti.
Bývalým žiakom, ktorý spôsobil škodu na povesti Durmstrangu viac ako ktorýkoľvek iný, je Gellert Grindelwald, jeden z najnebezpečnejších čarodejníkov dvadsiateho storočia. V posledných rokoch však Durmstrang prešiel niečím renesančným a vytvoril také medzinárodné svetelné zdroje, ako je medzinárodná hviezda metlobalu Viktor Krum.
Aj keď sa predpokladá, že sa nachádza na ďalekom severe Európy, Durmstrang je jednou z najviac tajných škôl o svojom mieste pobytu, takže si nikto nemôže byť celkom istý. Návštevníci, ktorí musia dodržiavať pamäťové kúzla, aby vymazali svoje vedomosti o tom, ako sa tam dostali, hovoria o rozľahlých rozľahlých pozemkoch s mnohými ohromujúcimi výhľadmi, v neposlednom rade o veľkej, temnej, spektrálnej lodi, ktorá je ukotvená na horskom jazere za školou, z ktorého sa študenti v lete potápajú.
Na Durmstrang mal ísť aj Draco Malfoy.

Rovnošata

Kabáty z huňatej kožušiny, baranica a tmavočervený habit.
Nemecký špic trpasličí

Vzhľad

S priemernou hmotnosťou 1.4 - 3.2 kg je podľa štandardov AKC trpasličí špic najmenším zo severných plemien. Avšak môžu sa vyskytnúť jedince vážiace až 15 kg, takže trpasličia veľkosť nie je pri tomto plemene garantovaná. 
Hlava trpasličieho špica má klinovitý tvar, ktorý mu dodáva mierne líščí vzhľad. Uši sú malé a vysoko položené. Chvost je charakteristický pre toto plemeno, mal by byť zahnutý ponad chrbát, hladký a zdvihnutý. Po narodení chvost nie je rozprestretý a môže trvať niekoľko mesiacov, kým dorastie ponad chrbát a srsť sa rozprestrie. Pod srsťou je trpasličí špic malý ale svalnatý pes, vzhľadom podobný plemenu Čivava. Po kúpaní sa mokrý trpasličí špic dá ľahko pomýliť s čivavou.

Srsť a farba

Trpasličí špic má srsť zloženú z dvoch druhov: podsady a krycej srsti. Prvá je mäkká, hustá a páperovitá, druhá je dlhá, rovná a drsná. Podsada sa vymieňa u psov raz do roka a u súk počas hárania, po vrhu a počas stresového obdobia. 
Farba srsti u tohto plemena kolíše. Podľa AKC je trinásť štandardných farebných kombinácií tohto plemena: čierna, čierno-hnedá, modrá, modro-hnedá, čokoládová, čokoládovo-hnedá, krémová, krémovo-sobolia, oranžová, oranžovo-sobolia, červená, červeno-sobolia a sobolia. AKC tiež rozlišuje päť alternatívnych farieb: bobria, strakatá, čokoládovo-sobolia, biela a vlko-sobolia. Stopy jednej alebo viacerých farieb na bielej podsade sa označujú ako rôznofarebnosť.
Old Enough

Skladba na koncertoch

Skladba sa objavila na koncertoch v roku 1997, počas turné Curb Tour, kde bol okrem iného zahraný aj na akustickom koncerte Acoustic live on Power 97, ktorý bol neskôr vydaný na pirátskej doske. Skladba bola tiež hraná počas koncertu dňa 25. januára 2002 v hale Rexall Place v Edmontone. Zapojený bol aj do prvého naživo nahraného DVD s názvom Live at Home. Skladba v koncertnej podobe trvá 3 minúty a 39 sekúnd. Počas turné The Long Road Tour prestala byť skladba hraná naživo.

Videoklip

Videoklip skladby „Old Enough“ bol nakrútený v roku 2000 režisérom Jamesom Cooperom. Vo videoklipe skupina Nickelback hrá pred malou skupinou ľudí.
Muro (Haute-Corse)

Poloha

Obec má rozlohu 7,92 km². Najvyšší bod je položený 1 360 m n. m. a najnižší bod 160 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 245 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mégevette

Poloha

Obec má rozlohu 21,66 km². Najvyšší bod je položený 1 760 m n. m. a najnižší bod 856 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 517 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tchien-ťin po tien-š’ tcha

Tchien-ťi po tien-š' tcha (天津広播電視塔; pchin-jin Tian jin bo dian shi ta; doslova Tiencinská vysielacia televízna veža, po anglicky Tianjin Radio and Television Tower) je 368 metrov vysoká veža v meste Tiencin v Číne, využívaná hlavne na telekomunikačné účely. Do užívania ju odovzdali v roku 1991. Približne vo výške 253 metrov sa nachádza vyhliadková plošina, kde sú ale umiestnené najmä telekomunikačné prístroje.
Tournoisis

Poloha

Obec má rozlohu 14,94 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 374 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Challes-la-Montagne

Polohopis

Challes-la-Montagne má rozlohu 7,65 km². Najvyšší bod je položený 700 m n. m. a najnižší bod 440 m n. m.

Obyvateľstvo

Challes-la-Montagne má 183 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Horáreň Huty

Horáreň Huty je historická a pamiatkovo chránená budova v Ľubochnianskej doline, vo vzdialenosti asi troch kilometrov od píly v Ľubochni. Je trvale osídlená.

História

Budova bola postavená pravdepodobne v 17. – 18. storočí. Slúžila ako sklársky dom a patrila panstvu Likava. Skláreň v obci fungovala už roku 1629, podľa zmluvy majiteľa hradu Likava Gabriela Illezházyho so skelmajstrom Bartolomejom vo veci dodávky tovaru (originál by sa mal nachádzať v múzeu Dr. Brančíka v Trenčíne). Dnes slúži ako horáreň. V dolinke oddeľujúcej sa od hlavnej doliny sa nachádzajú pozostatky dolovania železa.
Ove Arup

Život

Jeho otec bol Dán a matka Nórka. Asi najpresnejšie ho charakterizujú slová dánsko-britský inžinier a teoretik. Študoval na Kodaňskej Univerzite do roku 1916 filozofiu a matematiku. V rokoch 1916 až 1922 študoval na Kráľovskej Technickej Fakulte. V roku 1925 po ukončení štúdií sa oženil so svojou dlhoročnou priateľkou.

Prax

Dlhé roky aktívne spolupracoval s Christianim a Nielsenom v Hamburgu a v Londýne. Spoluprácu nadviazal ešte počas štúdií v roku 1922 a ukončil ju v roku 1934. Neskôr spolupracoval s ruským architektom Bertholdom Lubetkinom v Londýne v skupine s názvom „Tecton“, ktorá bola uznávaná hlavne pre prepracované a kvalitné železobetónové návrhy. Bol členom zanikajúcej architektonickej výskumnej skupiny, kde pôsobil len veľmi krátko. V rokoch 1933 až 1938 bol riaditeľom a šéfdizajnérom v ateliéry J.L. Kier & CO. So samostatnou praxou začal v roku 1938 v ateliéry pod názvom Arup designer Ltd., neskôr v tomto ateliéry spolupracoval aj so svojim bratrancom pod názvom Arup & Arup Ltd. Počas druhej svetovej vojny sa aktívne podieľal na vojenských projektoch ministerstva pre letectvo. Pripravoval návrhy na predmostie pre inváziu v Normandii. V roku 1944 bol poverený návrhom pristávacích plôch pre spojencov v Normandii. Projekčnú kanceláriu obnovil po vojne v roku 1946 ako technickú poradenskú kanceláriu v Londýne, s ktorou si získal medzinárodné uznanie. V roku 1963 sa názov ateliéru zmenil na Arup Associates v spolupráci s architektom Philipom Dowsom. Ako hosťujúci pedagóg prednášal na Cambridgskej Univerzite. V rokoch 1955 – 1959 bol prezidentom skupiny dánskych inžinierov žijúcich vo Veľkej Británií a Írsku. Za svojho plodného života obdržal nespočetné množstvo cien a čestných doktorátov. Roku 1971 sa mu dostalo aj kráľovského uznania a bol vyznamenaný šlachtickým titulom Sir za svoj prínos architektúre a umeniu. Za svojho plodného života obdržal nespočetné množstvo cien a čestných doktorátov. Môžem ešte spomenúť niekoľko významných ocenení akou je určite zlatá medaila udeľovaná kráľovským inštitútom britských architektov alebo zlatá medaila spolku stavebných inžinierov. V roku 1975 dostal cenu pre ateliér roka.

Prehľad stavieb

Medzi najznámejšie diela, na ktorých sa podielal ako návrhár betónových konštrukcií patrí najmä Opera v Sydney. Autorom projektu bol Jorn Utzon a postavená bola v roku 1973. Ako spoluautor sa podieľal aj na známej parížskej galérií moderného umenia Centre Pompidou, ktorá bola dostavaná v roku 1977. Známa je aj jeho spolupráca s významným anglickým architektom Sirom Normanom Fosterom. Z tejto spolupráce vzišli diela ako Banka Hong-Kong a Čína v skratke HSBC Banka, ktorá stojí v Hongkongu a dosť publikované bolo aj odbytové stredisko Renaultu vo Francúzsku.
Queryen

Pokus o koncertný návrat (2002 – 2003)

V roku 2002 tvoria zostavu kapely Miloš a Miki: sporadicky vzniká zopár nových pesničiek, ktoré však nie sú nikde verejne prezentované. Na jeseň nastáva pokus prebrať Queryen ku koncertnému životu: bol oslovený trnavský gitarista Marcel Szegény, basgitary sa ujal Michal Majchrák. Nasledovalo skúšanie a zohrávanie sa trvajúce po zvyšok roka: bolo nacvičených 7 nových skladieb, z ktorých vzišlo 8. DEMO (7 piesní, NORA) – v tejto zostave bol odohratý len jediný koncert v Bratislave (2003), po ktorom sa dané zoskupenie náhle rozpadá. Po nejakú dobu potom ešte pokračujú opäť iba vo dvojici (Miloš s Miki), ale nič zásadné sa už nevyprodukuje, preto Miki ohlasuje v priebehu roka 2004 odchod z Queryen.
Iva Kučerová

Dielo

Jej prvá kniha – moderný príbeh Loviť alebo nebyť, sa zaoberá kontroverznou témou – osudom ženy po tridsiatke. Kniha, plná provokatívnych dialógov, vtipných postrehov o dnešnom svete vzťahov, irónie a nadhľadu nad problémami, ktoré si ženy spôsobujú často samé, hovorí o hľadaní lásky v neláskavom svete a odsudzuje dogmu, podľa ktorej ženy po tridsiatke už na tú pravú lásku môžu zabudnúť. Kniha sa hneď po vydaní zaradila medzi bestsellery na knižných portáloch.
Po úspechu prvej knihy prichádza s ďalšou pod názvom Nevidím, nepočujem, milujem, ktorá je satirickým pohľadom do zákulisia bulváru a celebrít.
Tretí román sa venuje istotám i pochybnostiam, ktoré sú spojené s láskou a svadbou. Pod názvom Muži, manželstvá a iné problémy vyšiel na jeseň 2010.
Zatiaľ posledným dielom autorky je zbierka textov Šiesta noc - o vzťahoch, o láske, o mužoch a ženách, o tajných snoch, naivných očakávaniach, niekedy nereálnych predstavách, inokedy až príliš reálnych skúsenostiach, o túžbach pred svadbou, omyloch v manželstve, aj myšlienkových pochodoch pred rozchodom, o tom, ako áno, kedy nie a najmä s kým. Jednoducho – stále o tom, čo nás zaujíma najviac.
Rodina písiem

Rodina písiem/písem/písma (z angl. script family) alebo okruh písiem/písem/písma (z nem. Schriftenkreis) je zoskupenie jednotlivých písem (písmových systémov) podľa príbuznosti inej než príbuznosti založenej na type písma, teda najmä podľa geografickej a/alebo genealogickej príbuznosti a/alebo podľa podobného výzoru znakov.
Technická poznámka: V texte pod prvými dvoma nadpismi tohto článku odrážka znamená "patrí pod", v texte pod posledným nadpisom odrážka naopak znamená "vyvinulo sa z".

Písmo Veľkonočného ostrova

Písmo Veľkonočného ostrova (rongorongo)

Istrin

Toto je delenie podľa knihy Istrin: Razvitije pisma, 1961
Abbey Road Studios

Abbey Road Studios, vytvorené v novembri 1931 firmou EMI v Londýne, (Anglicko) je považované za prestížnu ikonu nahrávacích štúdií. Nachádza sa na Abbey Road v St John's Wood v City of Westminster. Okrem priameho použitia na nahrávanie nových albumov je jeho technické vybavenie používané aj na remastrovanie množstva nahrávok klasickej hudby, ktoré vznikli v Kingsway Hall.

Umelci, ktorí nahrávali v Abbey Road Studios

V štúdiách na Abbey Road nahrávali aj The Beatles, Cliff Richard, Deep Purple, Radiohead, Al Stewart, Pink Floyd, U2, Oasis, The Shadows, Morrissey-Mullen, Elliott Smith a Plácido Domingo.
V štúdiu dva nahrávali The Hollies, Manfred Mann, The Seekers, Gerry & the Pacemakers, Martin Briley, Mrs Mills, Miroslav Žbirka a iní.
Bonnières (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 8,44 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cussay

Poloha

Obec má rozlohu 25,81 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 589 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peloneustes

Opis

Tento morský dravec dosahoval dĺžku len okolo 3 metrov, čím patril k najmenším známym zástupcom svojej čeľade. Rovnako ako jeho príbuzní vyznačoval sa krátkym krkom, pomerne veľkou a robustnou hlavou a prúdnicovitým tvarom tela. Bol schopný rozdrviť mohutnými čeľusťami pevné schránky amonitov a belemnitov, ktorí zrejme predstavovali jeho hlavný zdroj potravy. Na tento účel mal tiež prispôsobené zuby, ktorých bol menší počet a boli tupo zakončené. Druh P. philarchus bol popísaný v roku 1869.
Caychax

Poloha

Obec má rozlohu 5,66 km². Najvyšší bod je položený 2 113 m n. m. a najnižší bod 718 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 11 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vancouverism

Vznik

Vancouverism vznikol vo špecifických podmienkach. Keďže Vancouver sa nachádza medzi morom, horským pásmom a hranicou so Spojenými štátmi, regionálny okres Metro Vancouver nadviazal partnerstvá s okolitými mestami a obcami s cieľom udržať svoj rozvoj pod kontrolou. Len čo si miestne úrady uvedomili, že vidiecke farmárske oblasti Britskej Kolumbie budú bez snáh o ich ochranu pohltené výstavbou, iniciovali v 70. rokoch vznik Agricultural Land Reserve, zo zákona vyčlenenej pôdy s prioritným využitím pre poľnohospodárske účely. To napomohlo k udržaniu a zintenzívneniu výstavby na existujúcich stavebných pozemkoch v metropolitnej oblasti a v údolí Fraser Valley.
Architekt Arthur Erickson je niektorými ľuďmi označovaný za tvorcu konceptu, ktorý viedol až ku vzniku tohto štýlu v nikdy nezrealizovanom projekte z polovice 50. rokov, nazvanom „Project 56“.
Veľké množstvo podnetov z tohto konceptu bolo neskôr uvedených do praxe počas výstavby vancouverskej mestskej časti West End, ktorá sa v 60. rokoch stala najhustejšie osídlenou oblasťou na západnom pobreží Severnej Ameriky. Úrad mestského plánovača pod vedením Raya Spaxmana začal v 80. rokoch rozširovať a zavádzať prvotné koncepty tohto štýlu počas výstavby nových developerských projektov pozdĺž zálivu False Creek a v downtowne na území zvanom Yaletown na pozemkoch, kde sa predtým v roku 1986 konalo Expo.

Ochrana výhľadových koridorov a výškové limity

Medzi jedny z princípov tohto štýlu patrí ochrana výhľadových koridorov. Smernica „View Protection Guideline“, ktorú mesto schválilo v roku 1989 a uviedlo do praxe o rok neskôr, mala zaistiť nerušený výhľad na pohorie North Shore zavedením výškových limitov. Tým sa síce podarilo zachovať scénický výhľad na pohorie, no silueta mesta sa stala plochou a chýbala jej vizuálna príťažlivosť, ktorá by odrážala duch mesta.
Po vypracovaní štúdie „Skyline Study“ v roku 1997, ktorej záver znel, že siluete mesta by zmena prospela, sa postoj mestskej rady k danej problematike zmenil. Štúdia tiež zistila, že počet miest kde by sa výškový limit dal prekročiť, je z dôvodu veľkej zástavby downtownu obmedzený.
O osem rokov neskôr bolo päť zo siedmich vytipovaných miest buď zastavaných, alebo na nich prebiehala výstavba. Najvyššou z týchto nových budov je 62-poschodový, 201 metrov vysoký obytný dom/hotel Living Shangri-La, ktorý bol dokončený v roku 2008.
Cindré

Poloha

Cindré má rozlohu 22,63 km². Najvyšší bod je položený 342 m n. m. a najnižší bod 254 m n. m.

Obyvateľstvo

Cindré má 318 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Chaize-Giraud

Poloha

Obec má rozlohu 2,71 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 878 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Korunná krajina

Ako korunná krajina (po nemecky Kronland) sa označovali od roku 1849 jednotlivé hlavné územné jednotky (celého) Rakúskeho cisárstva a potom od roku 1867 už iba Predlitavska v rámci Rakúsko-Uhorska. 
Historicky išlo o územia, ktoré Habsburgovci postupne získali v strednej Európe, najmä v roku 1526. Pojem ako taký sa však používal až od roku 1849 a nesmie sa zamieňať so (staršími) pojmami rakúske krajiny a (habsburské) dedičné krajiny. Uhorsko po rakúsko-uhorskom vyrovnaní v roku 1867 stratilo štatút korunnej krajiny, čím sa celkové územie „korunných krajín“ stalo identické s „kráľovstvami a krajinami na ríšskej rade zastúpenými“, teda s Predlitavskom. 
Korunné krajiny monarchie nemali na rozdiel od územných celkov vo federatívnych štátoch (napr USA, Nemecko) charakter štátu. Chýbala im vlastná vláda a štátotvorný národ. Nikdy napríklad neexistovala štátna príslušnosť moravská. Napriek tomu spájali jednotlivé korunné krajiny historické, politické i právne osobitosti, takže boli viac než len správnymi celkami.
Na čele korunnej krajiny stál krajinský hajtman (Landeshauptmann) alebo miestodržiteľ (v Uhorsku ale napríklad v podstate palatín), ktorý predsedal správnemu aparátu. Tým bol v Uhorsku do roku 1848 uhorský snem (krajinský snem), ktorý cisárska vláda po revolučných udalostiach rozpustila a vznikli opäť až po roku 1860.
Nagyatádsky obvod

Nagyatádsky obvod (maď. Nagyatádi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Nagyatád.
Zlatý stôl (geomorfologický podcelok)

Vymedzenie

Tento podcelok leží v juhozápadnej časti pohoria medzi Rožňavou a údolím Hnilca. Predstavuje najmohutnejšiu vrcholovú skupinu Volovských vrchov od sedla Súľová (909,7 m n. m.) po Úhornianske sedlo (999 m n. m.), z ktorej vybieha na sever niekoľko rozsiahlych rázsoch. 
Na západe susedí s Revúckou vrchovinou (deliacou líniou je rieka Slaná) a jej podcelkami Dobšinské predhorie a Turecká, na juhu leží Rožňavská kotlina. Na juhovýchode, východe i severe nadväzujú podcelky Volovských vrchov, Pipitka, Kojšovská hoľa (deliacou líniou je potok Smolník), Hnilecké vrchy (deliacou líniou je údolie Hnilca) a Knola.

Sídla

Vnútri podcelku sa nachádza jediná obec - Henclová.
Bukureštské metro

Bukureštské metro (rum. Metroul bucureştean) je sieť štyroch liniek podzemnej dráhy v Bukurešti. Ide o jediný systém podzemnej dráhy v Rumunsku.

Charakter podzemnej dráhy

Bukureštské metro je väčšinou konštruované ako podzemné, s razenými, niekde s hĺbenými tunelmi. Stanice sú založené v malej hĺbke, sú teda budované v otvorenej jame z povrchu. Nástupištia majú dĺžku 126 metrov, čo umožňuje prevádzku až šesťvozňových vlakov. Celková dĺžka siete je 62,4 km a má 45 staníc.

Dejiny

Hoci metro jazdí od roku 1979, prvé projekty sa objavili v 30. rokoch 20. storočia. Boli súčasťou rozsiahleho plánu na modernú prestavbu mesta. V roku 1938 bola založená spoločnosť S.A. Metropolitanul, ktorá mala metro budovať od marca 1941. Realizácia však bola odložená kvôli druhej svetovej vojne. Po skončení bojov sa do vlády dostala komunistická strana, ktorá mala svoje vlastné zámery a staré projekty upadli do zabudnutia.
K metru sa vrátilo až neskôr. V 70. rokoch povrchová sieť, ktorá bola štvrtá najväčšia v Európe, prestala zvládať dopravný nápor, a preto sa rozhodlo o vybudovaní podzemnej dráhy. Na rozdiel od ostatných krajín východnej Európy, kde boli podobné prevádzky budované podľa moskovského vzoru, v Bukurešti sa metro podobá skôr prevádzkam v západnej Európe.
Boli použité aj iné vozidlá, namiesto tradičných súprav 81-71 sovietskeho pôvodu boli nasadené domáce dvojvozňové jednotky spojené po troch do súpravy vyrábané v závode Astra Arad až do roku 1993.
Prvý úsek linky M1 bol otvorený v roku 1979. Mal dĺžku 8 km a 6 staníc. Po otvorení sa približne v trojročných intervaloch pridávali ďalšie úseky. Veľký rozvoj nastal koncom 80. rokov, kedy pribudla najväčšia časť súčasnej podoby metra. Vzhľadom na úsporné opatrenia v energetike však nové stanice neboli dobre osvetlené, preto museli byť neskôr rekonštruované.
Útlm nastal po roku 1990, pádom socializmu sa zmenili priority krajiny. S výstavbou nových kratších tratí sa začalo na prelome storočí, sprevádzkovala sa nová linka M4. Podľa plánu má vo finálnej fáze premávať 6 liniek.

Vozidlový park

Vozový park tvoria dva typy súprav, staršie rumunskej výroby a modernejšie od firmy Bombardier, dodávané od roku 2002 a vybavené klimatizáciou.
Oneux

Poloha

Obec má rozlohu 12,49 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 367 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá sveta juniorov v bridži 2006

Paralerný turnaj

Popri majstrovstvách sveta sa uskutočnili aj dva paralerné turnaje, na ktorých sa zúčastnil sprievod súťažiacich, niektorí z organizátorov a slovenskí bridžisti.

Bridžový kemp

Po skončení majstrovstiev sveta sa na tom istom mieste konal týždňový bridžový kemp, na ktorom sa účastníci kempu školili v bridžovej teórii a hrávali sa rôzne turnaje. Na viacerých z týchto turnajov sa slovenskí hráči slušne umiestnili.
Saint-Étienne-du-Vigan

Poloha

Obec má rozlohu 9,43 km². Najvyšší bod je položený 1 164 m n. m. a najnižší bod 872 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 113 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexander Ruttkay

Životopis

Narodil sa v roku 1941 v Budapešti v Maďarsku. Maturoval v roku 1958 na gymnáziu v Piešťanoch (dnes Gymnázium Pierra de Coubertina), potom na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (1958-1963), smer spoločenské vedy, odbor archeológia. Je autorom mnohých monografií a držiteľom viacerých ocenení.
Incheba

Lokalizácia

Incheba sa nachádza na Einsteinovej ulici, areál je ohraničený z južnej strany diaľnicou spájajúcou hraničný prechod s Rakúskom a Prístavný most uprostred Einsteinovej ulice, z východnej strany mostom SNP a Panónskou cestou, zo severnej a západnej strany Viedenskou cestou.

Vybavenie

Areál Incheby disponuje niekoľkými veľkými multifunkčnými halami, pozemným parkoviskom s veľkým počtom parkovacích miest, parkoviskom na prvom poschodí vedľa jednej z hál, výškovou budovou a hotelom Incheba.

Využitie

Incheba je miestom, kde sa každoročne konajú mnohé podujatia predovšetkým kultúrneho, športového a spoločenského charakteru, napríklad tenisové turnaje, veľtrhy ako napríklad Coneco a iné.
Slatinská kotlina

Vymedzenie

Podcelok zaberá centrálnu časť južnej polovice Zvolenskej kotliny. Zo severu je ohraničená podcelkom Detvianske predhorie (podcelok Poľany), z juhu kotlinu lemuje Javorie a jeho podcelky Lomnianska vrchovina a Podlysecká brázda. Zvyšok územia obklopujú podcelky Zvolenskej kotliny; na východe Rohy a Detvianska kotlina, na severozápade a západe Zvolenská pahorkatina.

Chránené územia

Na území Slatinskej kotliny leží iba chránený areál Hrončiačka.

Doprava

Južnou časťou kotliny vedú komunikácie nadregionálneho významu; E 58 (Nitra – Košice) po budovanej rýchlostnej ceste R2 a cesta I/16 (Zvolen – Lučenec). Územím tiež vedie významná železničná trať Zvolen – Košice.