Rumunské athenaeum

Dejiny a charakteristika

V roku 1895 vznikol v Bukurešti na základe iniciatívy Constantina Esarcua, Vasileho Alexandrescua Urechea a Nicolaea Kretzulescua intelektuálny spolok pod názvom Literárna spoločnosť "Rumunské athenaeum" (rum. Societatea Literară „Ateneul Român”), ktorého účel bol šíriť vzdelávanie a to predovšetkým medzi strednou triedou obyvateľstva prostredníctvom prednáśok a konferencií. Organizácia spočiatku sídlila v budove rumunského ministerstva školstva.
Budova je postavaná na pozemku, ktorý pôvodne patril rumunskému básnikovi a historikovi Ienăchitaovi Văcărescuovi. Väčšinu pozemku tvorila záhrada a v nej boli postavené kostol a škola, ktoré však boli neskôr zbúrané a v roku 1872 bol celý pozemok upravený iba na záhradu, ktorá bola nazvaná "Episkopálnou záhradou". Na pozemku, ktorý bol v tomto čase už vlastnený Rumunskou jazdeckou spoločnosťou (rum. Societăţii Ecvestre Române) bola naplánovaná výstavba cirkusu a s touto stavbou sa dokonca začalo, nakoniec však nebola realizovaná a pozemok padol pod správu Literárnej spoločnosť "Rumunské athenaeum". Tvar cirkusu, ktorý mal byť na mieste postavený, ale inšpiroval francúzskeho architekta Alberta Gallerona, ktorý sa rozhodol postaviř budovu kultúrneho a vzdelávacieho centra s kruhovitým pôdorysom a s dómovitou strechou. Výstavba bola financovaná  Literárnou spoločnosťou "Rumunské athenaeum", ale zároveň na túto stavbu uvolnil prostriedky aj štát a taktiež sa konala verejná zbierka.
Plány na výstavbu dokončil Albert Galleron s pomocou rumunského architekta Constantina Băicoianua v roku 1886, 26. októbra toho istého roku bol položený základný kameň a v tom istom roku sa začalo s výstavbou. Na výstavbe sa podieĺali aj iní významní architekti tohoto obdobia a to Grigore Cerchez, Constantin Olănescu, Ion Mincu a Ion Cantacuzino, pričom na kováčske práce bol prizvaný nemecký architekt Schwalbach.
Budova bola daná do užívania 14. februára 1888 a pouzívala sa predovšetkým ako výstavná sieň, koncertná sieň Rumunskej filharmonickej spoločnosti a niektoré miestnosti sa používali na konferencie. Zkompletizovaná však budova bola až v roku 1897.
Vnútorná výzdoba bola témou diskúzií už od roku 1888. Návrh bol, aby koncertnú sieň zdobila monumentálna freska vyobrazujúca rumunskú históriu a tváre rumunského národa. V roku 1901 maliar Ştefan Popescu prišiel s plánom namaľovať obraz na výzdobu siene na 300 metrov dlhé plátno a za týmto účelom mala byť sála, kde maľba prebiehala zneprístupnená verejnosti. Tento projekt z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov dlhé roky stagnoval a nakoniec nebol dokončený.
Medzi rokmi 1919 a 1920 budova dočasne slúžila ako sídlo rumunskej poslaneckej snemovne a stala sa miestom, kde bolo 29. decembra 1919 ratifikované pripojenie Sedmohradska, Besarábie a Bukoviny k Rumunsku.  
V rokoch 1924 - 1928 prebehla rekonštrukcia predovšetkým interiéru budovy pod vedením architekta Iona Fonescua. Počas tejto rekonštrukcie bola predovšetkým prestavaná vnútorná prízemná časť budovy a to tak aby sa tam zmestili až dve kinosály a dve kruhovité výstavné siene. 
V 30. rokoch 20. storočia sa opäť pristúpilo k otázke vnútornej výzdoby a táto vec bola konečne doriešená. Realizáciou bol poverený maliar  Costin Petrescu a výzdoba koncertnej siene nakoniec pozostáva z fresky dlhej 75 metrov a širokej 3 metre, na ktorej je v 25 obrazoch znázornená história rumunského národa. práca na freske trvala od roku 1933 až do roku 1938 a 26. mája toho istého roku bola freska oficiálne odhalená. 
Budova bola poškodená v priebehu 24. a 25. augusta 1944 počas systematického dvojdňového bombardovania Bukurešti jednotkami Luftwaffe. Po bombardovaní prebehla čiastočná reštaurácia budovy. Následne bola budova reštaurovaná v rokoch 1966 - 1967.   
Rumunské athenaeum bolo postavené v neoklasicistickom slohu s niektorými prvkami francúzskej architektúry z prelomu 19. a 20. storočia. Z budovy zaujme najmä neobyzantská predsieň podopieraná frontónom so šiestimi dvanásť metrov vysokými jónskymi stĺpmi a bohato zdobený dóm s kupolou. Celková výška budovy dosahuje až 41 metrov. Koncertná sieň má až 28,5 metra v priemere, je 16 metrov vysoká a kapacitne pojme takmer 800 ľudí.
Budova bola postavená ako miesto na konanie výstav, koncertov, či konferencií. Slúžila tiež ako štátna pinakotéka, knižnica a premietali sa v nej filmy. V dnešnej dobe sa jedná predovšetkým o koncertnú sieň. Koncertná sieň hosťuje každoročný Medzinárodný hudobný festival Georgeho Enescua.