google/wiki40b huggingface dataset:
Agias z Farsalu

Agias (starogr. Ἀγίας – Agias) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 484 pred Kr.
Agias, syn Aknonia z tesálskeho Farsalu, bol na 74. olympijských hrách v roku 484 pred Kr. ovenčený olivovou ratolesťou po víťazstve v pankratiu. Okrem olympijského víťazstva si v tejto disciplíne vybojoval aj tri víťazstvá na pýthijských hrách a po päť víťazstiev na nemejských a na isthmiských hrách. Pankration sa v Olympii zaviedol na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Sochu atléta Agia objavili francúzski archeológovia počas vykopávok v Delfách v roku 1894. Je dobrou kópiou bronzovej skulptúry od vynikajúceho sochára Lysippa zo Sikyónu. Jeho socha patrila k súsošiu znázorňujúcich členov rodiny tesálskych kniežat. Delfská skupina má nápis vo veršoch, ktorý umožňuje identifikovať jednotlivé postavy. Nápis týkajúci sa Agia okrem iného hlása, že bol synom Aknonia z Farsalu a tiež počet jeho víťazstiev na panhelénskych hrách. Zaujímavé však je, že tento delfský nápis je takmer zhodný s nápisom vyrytým na podstavci (alebo platni), ktorý našli a okopírovali priamo vo vlasti Agia v roku 1811 dvaja archeológovia, Nemec barón Stackelberg a Dán Brøndsted. Tento podstavec bol pravdepodobne časťou skupinového portrétu tesálskych kniežat, ktorý u majstra objednali občania Farsalu (aj Agiov pravnuk Daochos, zástupca Tesálie v delfskej amfiktyónii) a zrejme kópie týchto sôch venovali (okolo roku 337 pred Kr.) delfskej svätyni.
Oba nápisy preskúmal a následne v roku 1897 zverejnil nemecký epigraf a archeológ Erich Preuner. Nápis Agiovho podstavca z Farsalu uvádza o tri víťazstvá viac z pýthijských hier ako delfský. Preuner rozdiel v počte pýthijských víťazstiev na nápisoch vysvetlil tak, že v jeho rodnom meste si mohli dovoliť zaznamenať nepravdivý údaj, ale na posvätnom území Delf museli uviesť pravdu.
Grafit

Charakteristika

Tento minerál vytvára kryštály v tvare plochých tabuľkovitých doštičiek. Máva aj celistvý, šupinkovitý, zrnitý aj zemitý habitus. Býva tmavosivý až čierny a má tmavosivý až čierny vryp. Je nepriehľadný a vyznačuje sa matným kovovým leskom.
Podľa stupňa kryštalinity sa rozoznáva makrokryštalický (veľkosť kryštálov 0,1 – 25 mm), ktorý vzniká v amfibolitovej fácii, mikrokryštalický (0,001 – 0,1 mm) a kryptokryštalický (pod 0,001 mm), ktorý vzniká vo fácii zelených bridlíc.

Vznik

Uhlík v grafite môže mať organický (grafitizáciou hornín bohatých na uhľovodíky, má vyšší obsah ¹²C) i anorganický pôvod (degazácia a parciálne tavenie hornín, má vyšší obsah ¹³C). Vytvára sa v premenených horninách, najmä v bridliciach, svoroch a mramoroch. Vzniká i v hydrotermálnych žilách spolu s kremeňom, biotitom, ortoklasom, turmalínom, apatitom, pyritom a titanitom.

Poznávanie

Grafit je na dotyk mastný, otiera sa o papier a zanecháva na ňom sivú stopu. Táto vlastnosť nemusí byť zrejmá vo všetkých kryštalografických smeroch, preto niektoré grafitické bridlice nezanechávajú tmavú stopu.

Vo svete

Známy je z pestrej série z Českého západného moldanubika, kde sa často striedajú polohy grafitu s erlánmi, mramorom, amfibolitmi, kvarcitmi, magmatitmi a pararulami. Nachádza sa i v moravsko-sliezskej oblasti (napr. Velké Tresné). Známy je tiež na lokalitách Český Krumlov a Koloděje nad Lužnicí.

Slovensko

V Západných Karpatoch sa nachádza iba grafit mineralogického významu. Známe sú výskyty v metamorfitoch Malých Karpát, kde je grafit masívny až šupinkovitý. Zriedkavo v mramoroch pri Tuhári (Veľký Krtíš).

Ekonomický význam

Významnými vlastnosťami grafitu je jeho žiaruvzdornosť, tepelná a elektrická vodivosť, odolnosť voči kyselinám a nízky koeficient trenia. Využíva sa preto na výrobu nehorľavých a izolačných materiálov. Veľkosť kryštálov (kryštalinita) má vplyv na bilančný obsah uhlíka v ložiskách a tiež aj na cenu koncentrátu. Najvyššiu cenu má makrokryštalický grafit, ktorý má však zároveň aj najnižší obsah uhlíka. Najväčšími producentmi sú Čína, Rusko, KĽDR a Kórejská republika, India a Mexiko. Veľká časť grafitu sa získava synteticky.
Martelange

Obyvateľstvo

Obec má približne 1 618 obyvateľov (2010).
Juvigny-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 3,3 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hrubé črevo

Hrubé črevo (lat. intestinum crassum alebo colon) je trubicovitý orgán, je pokračovaním tenkého čreva. Jeho dĺžka je približne jeden a pol metra. V horných častiach je jeho hrúbka až 8 cm, smerom ku konečníku sa rozširuje. Keďže sliznica hrubého čreva nemá klky, neprodukuje žiadne tráviace šťavy. Dochádza hlavne k vstrebávaniu vody, niektorých vitamínov, solí a liekov. Z tenkého čreva sa do hrubého čreva presúvajú nestrávené zvyšky potravy, voda, žlčové farbivá a odlúpené bunky epitelov. Obsah čreva sa zahusťuje a pôsobením kvasných baktérií (vznikajú plyny ako oxid uhličitý, metán, merkaptány) a hnilobných baktérií (vzniká amoniak, sulfán, fenol a pod.) sa rozkladá a mení na výkaly.
La Neuville-aux-Larris

Poloha

Obec má rozlohu 1,64 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 160 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villard-Léger

Poloha

Obec má rozlohu 6,73 km². Najvyšší bod je položený 1 025 m n. m. a najnižší bod 293 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 479 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Dézert

Poloha

Obec má rozlohu 14,58 km². Najvyšší bod je položený 52 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 543 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ádi Granth

Ádi Granth (-po pandžábsky; doslova Prvá kniha) je svätá kniha sikhov. Je to kompilát textov viacerých hinduistických svätých, ktorý v roku 1604 zostavil guru Ardžuna a o sto rokov neskôr revidoval guru Gobind Singh. Kniha je predmet uctievania a jediná duchovná autorita sikhov. Jej originál údajne zhorel počas nepokojov v Amritsare v roku 1984. Iné zdroje uvádzajú, že ho vlastnia Ardžunovi potomkovia žijúci v indickom meste Kartarpur.
Kyknos (syn Poseidóna)

Kyknos (starogr. Κύκνος – Kyknos, latinsky Cycnus alebo Cygnus) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna a Kalyky.
Tento príbeh bol rozšírený literárny topos celého starovekého Orientu. Podľa jednej verzie mýtu bol synom Poseidóna a Kalyky. Matka ho po narodení nechala na pobreží mora, kde ho našli pastieri, ktorí ho vychovali. Kyknos dostal svoje meno podľa labutí letiacich nad jeho hlavou. Kyknos vyrástol na muža veľkej postavy, veľmi bielej pleti a výnimočný bol v tom, že bol nezraniteľný. Aj keď mal veľmi nepokojnú povahu, osud mu doprial, že sa stal kráľom, ktorý vládol niekde v okolí Tróje.
Jeho prvou manželkou sa stala Prokleia, dcéra Laomedonta, a neskôr sa oženil s Filonomou s dcérou Tragasa. Filonomé sa zaľúbila do jeho syna Tenna z prvého manželstva a keďže ju odmietal, znenávidela ho a všemožne sa ho snažila a aj jeho sestru Hémitheu zahubiť. Intrigami pri ktorých jej pomohol aj hudobník Eumolfos, nakoniec dosiahla, že ich otec nechal oboch zatvoriť do truhlice a hodiť do mora. Avšak oni sa zachránili. Truhlica doplávala k ostrovu Leukofros pri trójskom pobreží, kde ju vylovili a tam sa Tennes onedlho ujal vlády. Ostrov bol potom pomenovaný po ňom Tenedos. Keď sa po čase ukázalo, ako Filonoma svojho manžela oklamala, nechal ju za trest zaživa pochovať a jej spolupáchateľa Eumolfa ukameňovať.
Po rokoch sa Kyknos a aj jeho syn Tennes zúčastnili trójskej vojny na strane Tróje. Tennes prikázal zasypať achájske vojsko plaviace sa okolo Tenedy kamením. Nato však vystúpil z lode Achilles a v súboji ho zabil. Kyknos skončil podobne, hoci bol nezraniteľný podľahol v boji s Achillom a aby unikol potupnému olúpeniu svojej výzbroje nechal sa od svojho otca premeniť na labuť.
Vaugneray

Poloha

Obec má rozlohu 22,38 km². Najvyšší bod je položený 804 m n. m. a najnižší bod 260 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 873 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Application programming interface

Application programming interface alebo skratkou API (rozhranie pre programovanie aplikácií). Tento termín je používaný v programovaní. Ide o zbierku funkcií a tried (ale aj iných programov), ktoré určujú akým spôsobom sa majú funkcie knižníc volať zo zdrojového kódu programu. API funkcie sú programové celky, ktoré programátor volá namiesto vlastného naprogramovania. Rozhranie knižnice, ktorá sa používa pri prekladaní programu do binárnej podoby sa nazýva ABI. Grafické knižnice ako OpenGL alebo DirectX majú taktiež zabudované vlastné API funkcie.

Windows API

Vo Windows je niekoľko desiatok knižníc, ktoré sa na zavolanie API vykonávajú (kernel32.dll, user32.dll, imagehlp.dll, …). Sú to celky, ktoré je možné volať akýmkoľvek programom.
V Assembleri prebieha volanie API funkcie Windows inštrukciou call, pred ňou pomocou inštrukcie push musia byť uložené hodnoty. V niektorých Assembleroch (MASM) je možné ich volať pomocou makier, napr.:

invoke MessageBox,NULL, offset text, offset titulok, MB_OK
Artemidóros z Adany

Titos Flavios Artemidóros (starogr. Τίτος Φλάβιος Ἀρτεμίδωρος) bol dvojnásobný olympijský víťaz v pankratiu v 1. stor. pred Kr.
Artemidóros, syn Artemidóra z Adany, si na 216. a na 217 olympijských hrách v rokoch 85 a 89 vybojoval víťazstvo v pankratiu. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na celogéckych hrách, a to dvomi víťazstvami na pýtických a nemejských hrách a jednom ako dorastenec (ageneios) na isthmických hrách. Na prvých kapitolských hrách v Ríme, ktoré založil cisár Domicián po vzore olympijských hier, sa Artemidóros okrem pankratia presadil aj v zápasení.
Artemidórove víťazstvá z celogréckych a iných hier uvádza aj nápis (nápis: IG XIV 746, IG XIV = Inscriptiones Graecae, XIV. Inscriptiones Siciliae et Italiae, additis Galliae, Hispaniae, Britanniae, Germaniae inscriptionibus, ed. Georg Kaibel. Berlin 1890.) na kamennej stéle, ktorú našli v Neapole. Rímsky básnik Martialis, jeden z preborníkov moderného epigramu, vyzdvihuje jeho osobnosť a fyzickú zdatnosť.
Genetika

Genetika je disciplína biológie,
ktorá skúma dedičnosť a premenlivosť. Genetiku založil Johann Gregor Mendel, ktorý 1865 vyslovil prvé pravidlá o dedení znakov a vlastností.
Patrí medzi biologické vedy a delí sa podľa hľadiska štúdia organizmov (podobne ako anatómia alebo fyziológia). Sleduje variabilitu, rozdielnosť a prenos druhových a dedičných znakov medzi rodičmi a potomkami aj medzi potomkami navzájom. Jej história sa začala písať až v 19. storočí. K veľkému rozvoju došlo v druhej polovici 20. storočia a dá sa očakávať, že rýchly rozvoj bude pokračovať aj v 21. storočí. Okrem lekárstva nachádza genetika využitie v pestovateľstve nových odrôd rastlín rovnako ako pri chove (nielen) hospodárskych zvierat. S rozvojom biotechnológií a genetického inžinierstva sa objavujú aj geneticky upravené hospodárske rastliny, ktoré sa stávajú ekologickou a etickou otázkou. Poznatky genetiky sú veľmi dôležité v evolučnej biológii.
Veľký význam pre človeka má lekárska respektíve klinická genetika. Skúma človeka, rôzne genetické choroby, ich početnosť a genetickú determináciu istých ľudských znakov. Dnes sa tiež už stále častejšie môžeme stretnúť s genetickým poradenstvom, najmä pri plánovaní potomkov a prevencii vrodených vývojových vád.
Genetika sa uplatňuje pri výskume rakovinového bujnenia, imunitného systému, imunitných reakcií a v mikrobiologickom výskume.
Samostatnou kapitolou sa potom stáva klonovanie, kde sa objavujú ekologické a etické otázky už pri klonovaní zvierat, a nie to ešte pri klonovaní človeka. Úplnú revolúciu v medicíne potom môže priniesť ovládnutie génovej terapie.
Genetika je jednou z najdôležitejších (respektíve priamo najdôležitejšia) teoretických vied z hľadiska popisu akejkoľvek živej sústavy. V genetickej informácii je počiatok každého súčasného živého organizmu. Genetická informácia určuje budúcu anatomickú stavbu organizmu, určuje aké látky budú súčasťou biochemických a fyziologických procesov v organizme a v neposlednej rade je nezameniteľnou súčasťou pohlavného aj nepohlavného rozmnožovania.
Dnes sa už nedá nespomenúť význam genetiky vo forenzných metódach. Genetické testy pomáhajú pri usvedčovaní zločincov, pri identifikácii telesných pozostatkov alebo stratených osôb. V súčasnej dobe tiež prichádzajú do módy genetické testy otcovstva.

Odbory genetiky

molekulárna genetika, cytogenetika, imunogenetika, onkogenetika, populačná genetika, klasická genetika, genetika rastlín (baktérií, vírusov…), dedivosť,  evolučná genetika, systematická genetika a lekárska genetika.
V genetickom výskume sa používa veľa rozličných metód. Ide najmä o metódy biochemické, fyzikálne, mikroskopické, metódy analytickej chémie a bioinformatiky. Veľa špecifických metód bolo objavených výhradne pre genetický výskum – najmä rôzne sekvenovacie a značkovacie metódy.
Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma)

Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma) udeľuje Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala Najlepší seriál a Najlepší televízny program, ale od roku 1970 sa udeľuje v dvoch kategóriách delených podľa žánru na drámu a komédiu alebo muzikál.
Tri Zlaté glóbusy za najlepší dramatický seriál vyhrali Akty X a Mad Men. Dve ceny si odniesli Hill Street Blues, To je vražda, napísala, Právo v Los Angeles a Zapadákov.
Mézos

Poloha

Obec má rozlohu 89,05 km². Najvyšší bod je položený 72 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 851 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ichtyosaurus

Charakteristika

Ichtyosaurus bol jediným a pomerne malým zástupcom svojej čeľade (jeho dĺžka sa pohybovala okolo 2 metrov). Mal špicatú zužujúcu sa hlavu s množstvom drobných ostrých zubov a krátkym krkom. Nozdry mal umiestnené blízko očníc. Namiesto párov nôh mal vždy po stranách tela dve krátke plutvy a s ďalšou dorzálnou plutvou na chrbte. Týchto päť plutiev používal na kormidlovanie. Štúdiom pigmentov zo zachovaných zvyškov jeho kože sa zistilo, že bol hnedastej alebo tmavozelenej farby.

Spôsob života

Tento tvor bol dravec, loviaci predovšetkým ryby a hlavonožce (sépie). Spoliehal sa pritom na svoj skvelý zrak a tiež dobrý sluch. Mláďatá sa rodili najprv chvostom napred, čím sa zabránilo riziku utopenia počas pôrodu.

Nálezy

Jeho fosílne pozostatky boli objavené na území dnešného Belgicka, Veľkej Británie, Nemecka a Švajčiarska. Za najväčšie nálezisko ichtyosaura sa pokladá Holzmaden (obec v Bádensko-Württembersku), kde sa našli stovky jeho kostier. Boli tu objavené aj kostry ešte nenarodených mláďat a napríklad aj vzácne odtlačky obrysu tela.

V kultúre

Obrí ichtyosaurus sa objavuje v slávnej knihe Julesa Verna, Cesta do stredu Zeme, kde zápasí a nakoniec vyhrá nad plesiosaurom. V tomto románe sa zdá byť ichtyosaurus väčší, než tomu bolo v skutočnosti.
Halo 3

Dej hry

Planétu Zem napadol agresívny druh mimozemšťanov ktorý chce planétu dobyť a nechať si ju pre seba. V hre hráč vystupuje ako špeciálne cvičený robo-vojak prototypu SPARTAN 117, ktorý sa zameriava na odstránenie mimozemšťanov. Hra začína v dažďovom pralese kde hráč s malou skupinou vojakov zabije niekoľko mimozemšťanov.
Vouvray (Indre-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 22,92 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 062 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Jean-du-Bouzet

Poloha

Obec má rozlohu 7,74 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 64 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Davejean

Poloha

Obec má rozlohu 13,36 km². Najvyšší bod je položený 603 m n. m. a najnižší bod 354 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pasionál abatyše Kunhuty

Pasionál abatyše Kunhuty je súbor piatich duchovných textov zo začiatku 14. storočia vytvorený na popud Kunhuty Přemyslovny.

Dejiny

Prvý text bol spísaný už okolo roku 1312 a celé dielo bolo dokončené približne v roku 1321, v dobe Kunhutinej smrti. Na tvorbe pasionálu sa podieľal kanonik Beneš a tiež významný dominikán a neskôr inkvizítor Kolda z Koldic. Beneš rukopis iluminoval (vymaľoval), pričom jeho práca po umeleckej stránke dosahuje kvality francúzskeho kráľovského dvora. Ilustrácii je celkovo dvadsaťšesť, sú na nich zobrazené divadelné scény, ktoré sa hrali v kláštore sv. Juraja na Veľkú noc. Svoj výtvarný sprievod doplnil Beneš i vlastnými veršami, v ktorých sa odráža jeho nevšedné nadanie.
Pasionál tvorí súbor piatich duchovných textov a je metaforou o utrpení cirkvi. Prvý text je Podobenstvo o nepremoženom rytierovi z roku 1312 (autorom je Kolda) a o rok neskôr bol iluminovaný. Rytierom je tu Ježiš Kristus a Panna či nevesta Kristova symbolizuje ľudskú dušu. Nevesta a Kristus splynú v jedno, čo Beneš stvárnil splynutím ich svätožiar.
Nasledujú dve stredoveké veľkonočné básne o Panne Márii a skladba O nebeských príbytkoch (istým autorom je opäť Kolda, ktorý ju napísal v roku 1314). Posledné dva texty sú Pašijové kázanie pápeža Leva a Plač Márie Magdalény a vznikli zrejme až po roku 1321, teda po Kunhutinej smrti. V Pasionáli bola nájdená i Kunhutina modlitba.
Pasionál možno brať i ako akýsi stredoveký orloj. Kristus je pojatý ako Slnko a jeho nevesta ako Venuša. Anjeli sú hviezdy, diabol - had je démon tmy a zimy alebo súhvezdie jesenného hada a Kristov kríž je pojatý ako kríženie nebeského rovníka a ekliptiky.
V knihe je vložený dvojlist, kde je opátka Kunhuta zobrazená ako princezná (korunovaná dvomi anjelmi) a ako nevesta Kristova. Jej obraz je však rozmazaný, asi bol bozkávaný ako vzácna relikvia.
V roku 2005 bol Pasionál abatyše Kunhuty vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Zdôvodňovanie

Zdôvodňovanie (justifikácia) je proces, v ktorom nachádzame dôvod, skúmame ho a vyvodzujeme z neho dôsledky. Výsledok zdôvodňovania sa nazýva zdôvodnenie.
Chren

Chren (Armoracia) je rod rastlín z čeľade kapustovité.
Aix-la-Fayette

Poloha

Obec má rozlohu 13 km². Najvyšší bod je položený 1 109 m n. m. a najnižší bod 842 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 76 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Krátka (vrch vo Vysokých Tatrách)

Topografia

Krátka má tri vrcholy: Západný, Prostredný (hlavný) a Východný. Od Ostrej ju oddeľuje Nefcerské sedlo, od Kriváňa Špára. Na sever spadá do Nefcerskej doliny, na juhozápad do Krivánskeho kotla a na juhovýchod do Doliny Suchej vody. Do Krivánskeho kotla k plesu viedla turistická značka, zrušená 1980. Na juh vysiela pomerne dlhý a členitý Jamský hrebeň, v ktorom sa od severu nachádza: Veľká Jamská veža, dve Prostredné Jamské veže, Jamské zuby, dve Predné Jamské veže, dve Krátke veže, Krátka vežička, Krátka kopa, dve Jamské vežičky a dve Jamské kopy. „Dve“ značí vždy severný a južný vrchol.
Sugescia

Sugescia (z lat. suggestio < suggestus < suggerere = podložiť, klásť pod) je podnet alebo proces, ktorý vedie od podnetu k reakcii.
Sugescia ako podnet je obvykle tvrdenie formulované a oznamované tak, aby vyvolalo zamýšľaný účinok samočinne, bez kritického uvažovania a bez účasti vôle subjektu. Sugescia ako proces spočíva v uskutočňovaní sugerovaného javu, v jeho automatickej mimovolnej premene na subjektívny zážitok alebo správanie. Uvedenou nekritickosťou a automatickosťou sa sugescia odlišuje od inštrukcie alebo príkazu, na ktorých splnení sa subjekt podieľa svojím vedomým rozhodnutím.
Rozdiel medzi inštrukciou alebo príkazom a sugesciou je zjavný pri porovnaní formulácií Zdvihnite ruku a Vaša ruka sa zdvíha, Zavrite oči a vaše oči sa o chvíľu samy zavrú, Predstavte si, že je vám teplo a Začínate pociťovať teplo.
Tvrdenia vo forme inštrukcií a príkazov sa pravda niekedy so sugesciami kombinujú a niekedy môžu aj podnety zamýšľané ako sugescie pôsobiť ako inštrukcie a naopak.
Pre spoľahlivé posúdenie, či podnet mienený ako sugescia účinkoval skutočne ako sugescia, treba ešte následné hodnoverné výpovede subjektu o druhu vnútorného zážitku.
Sugescia sa môže chápať aj ako psychologický proces ovplyvňovania či manipulovania osobnosti, najmä jeho vnímania, myslenia a úsudku sugestívnymi citovými, ale i racionálnymi podnetmi. Sugestibilita, resp. náchylnosť k preberaniu myšlienok iných je vyššia u detí a u osôb s nižšou sebadôverou či inteligenciou, prípadne u takých jedincov, ktorí sa ocitli v mimoriadnej životnej situácii alebo sú vysilení a unavení.
Sugerované nanútené predstavy vyvoláva aj reklama.
Pseudo-Dionýzios Areopagita

Pseudo-Dionýzios Areopagita (iné mená: Pseudodionýzios Areopagita, Pseudo-Dionysios Areopagités, Dionýz Areopagita, Dionýz Areopagitský, Dionysius Areopagita, staršie: Pseudo-Dionýz Areopagita; starogr. Διονύσιος ὁ Άρεοπαγίτης; * koniec 5. storočia, Sýria – † začiatok 6. storočia) bol kresťanský novoplatonik pravdepodobne sýrskeho pôvodu, ktorý sa usiloval spojiť kresťanstvo s pohanskou filozofiou.

Do sýrčiny

Sýrsky preklad diel Pseudo-dionýza vznikol iba niekoľko rokov po ich napísaní, teda asi začiatok 6. storočia, res. 6. storočie. Autorom bol Sargis (Sergios) z Réš΄ainá. Jeho preklad bol dosť voľný.

Do latinčiny

Západu ich sprostredkovali opát Hilduin zo St. Denis (okolo 832), Johannes Scotus Eriugena, Iohannes Saracenus (okolo 1167), Robertus Lincolniensis a Ambrogio Traversari (1436). Z týchto textov, komentárov k nim a z ich parafráz sa zostavovali súbory, z ktorých najslávnejší a najrozšírenejší je Corpus Parisiense (Parížsky súbor), zostavený okolo 1250.

Do iných jazykov

Po preklade do sýrčiny nasledovali všetky kultúrne jazyky vtedajšieho kresťanského Východu, teda napr. arabčina a arménčina a gruzínčina. Existoval aj preklad do staroslovienčiny, ktorý vznikol 9. / 10. storočí.

Význam

Pripravoval cestu stredovekej mystike. Počas tisíc rokov bol jedným z hlavných zdrojov stredovekého myslenia, mal veľký vplyv na stredovekú teológiu.
Na rozdiel od Augustínovho novoplatonizmu, ktorý bol inšpirovaný hlavne Plotinom, je novoplatonizmus Pseudodionysiov viac poplatný Proklovi a vystupuje v čistejšej, pôvodnejšej podobe.
Pokúšal sa začleniť bohatstvo biblickej symboliky, ktorá je vyjadrená v kresťanskej liturgií do metafyzického a kozmického pozadia.
Jeho odkaz považujú za určitý gréckobyzantský prvok, prekonávajúci bariéru vybudovanú medzi kresťanským Východom a kresťanským Západom, ktorú vytvorila veľká schizma. Pseudo-Dionysius nebol síce pre západnú racionalitu nikdy celkom prijateľný, ale napriek tomu v nej pôsobil - napospol skôr pod povrchom - ako trvale znepokojujúci a oživujúci ferment a korektív.
Filozoficky najvýznamnejšie dielo je Peri theión onomatón, lat. De divinis nominibus. Dionýzove diela spájali novoplatonizmus a panteizmus a rozlišujú medzi pozitívnou a negatívnou teológiou.
Flottemanville

Poloha

Obec má rozlohu 4,85 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 201 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neoarchaikum

Vývoj

V neoarchaiku sa končí konsolidácia kôry, sú vytvorené najstaršie časti kontinentov (tzv. prekambrické štíty) a pomaly ustáva zvýšená vulkanická činnosť. Koniec archaika je stanovený na výskyt páskavých železných rúd, čo je indikátor zvýšeného obsahu kyslíka, teda postupnej „štandardizácie“ atmosféry. Je pravdepodobný aj výskyt prvých eukaryotických organizmov.