google/wiki40b huggingface dataset:
La Chapelle-Haute-Grue

Poloha

Obec má rozlohu 2,92 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 52 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Drouilly

Poloha

Obec má rozlohu 2,43 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 136 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ladislav Vrtel

Herold Slovenska

Ako slovenský herold má, podobne ako v iných krajinách tiež formálne náležitosti úradu – žezlo, reťaz, čiapku a najmä tabard – plášť. Prvýkrát bol slovenský národný tabard (plášť) odprezentovaný na verejnosti v roku 2006, na kongrese Medzinárodnej heraldickej komisie v škótskom meste St Andrews. Tabard (plášť) sa nosí len pri zvláštnych slávnostných príležitostiach, napríklad, keď sa odovzdáva nový erb.

Heraldická tvorba

Ako významný slovenský heraldik Vrtel vytvoril stovky inštitucionálnych a osobných erbov. S umelcom a heraldikom Ladislavom Čisárikom v roku 1990 spoluvytvárali nový erb Slovenska, aktuálnu vlajku Slovenska a prezidentskú štandardu slovenského prezidenta Slovenska.
Schlierbach (Haut-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 11,8 km². Najvyšší bod je položený 346 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 185 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hrubý Rohozec

Hrubý Rohozec je štátny zámok a národná kultúrna pamiatka Českej republiky, ktorá leží v na juhovýchode Libereckého kraja a severozápadnom okraji mesta Turnov.

Zaujímavosti

Počas okupácie umiestnili nacisti do zámku dôležitý archív. V roku 1946 sa začali písomnosti prevážať do Prahy. V tejto dobe sa tam stala kuriózna udalosť. Po bleskozvode sa do zámku vyšplhal nejaký zlodej a na tri týždne si tam vybudoval nedobytnú pevnosť. V noci chodil do okolitých dedín kradnúť jedlo, hydinu a zeleninu. Začalo sa povrávať, že na zámku sú „wehrwolfowia“, ako sa vtedy označovali nacistickí záškodníci, ktorí mali napriek Hitlerovej porážke naďalej páchať sabotáže. Zámok následne obkľúčila jednotka SNB posilnená vojenským oddielom, pretože nikto nevedel o koľkých záškodníkov ide. Lupič sa totižto obliekal do historických úborov zo zámockých zbierok a takto podchvíľou strieľal z pištole i kuše z viacerých zámockých okien, takže to vyzeralo, že zámok obsadila mnohopočetná skupina. Boli nasadené automatické zbrane, zlodej bol pri súboji zranený a následne sa zastrelil v knižnici. Na kúsku papiera zanechal po sebe odkaz: "Nikdy ma nedostanete živého. POMSTITEĽ."
4. novembra 1967 bola sa do zámku vlámal neznámy páchateľ a odcudzil viacero historických predmetov. Táto krádež nebola dodnes objasnená.
Ján Ďuriš

Ocenenia

2015 - Zlatá kamera
1997 - Krištáľové krídlo v kategórii divadlo a audiovizuálne umenie
Suchoj Su-2

Vznik a vývoj

V roku 1937 vzlietol prototyp lietadla označený ako ANT-51 z konštrukčnej brigády P. O. Suchoja, ktorá pracovala v konštrukčnej kancelárii A. N. Tupoleva. V roku 1938 sa Suchoj osamostatnil a začal zdokonaľovať svoj prototyp. Sériová produkcia lietadla nazývaného aj BB-1 (bližnij bombardirovščik) bola zahájená v roku 1939. Do vypuknutia vojny v júni 1941 bolo jednotkám dodaných 100 ks Su-2. Počas vojny bolo lietadlo veľmi často obeťou streľby vlastných jednotiek. Dokonca aj sovietske letecké eso A. Pokryškin začal svoju kariéru zostrelením Su-2. Podieľalo sa na tom najmä utajovanie pomerne neznámeho typu lietadla. Toto lietadlo sa však skoro ukázalo ako neperspektívne a v roku 1942 bola daná prednosť výrobe bojových lietadiel Iľjušin Il-2. Lietadlá Su-2 boli stiahnuté z bojov s Nemeckom a boli odvedené na Ďaleký východ.

Popis konštrukcie

Suchoj Su-2 bol dvojmiestny samonosný dolnokrídly jednoplošník so zaťahovacím podvozkom. 
Krídlo malo profil CAGI V s hrúbkou 17,6% v ose súmernosti, 15,26% na konci centroplánu a 8% na konci krídla. Dvojica nosníkov bola z oceľových profilov a stojín, rebrá, poťah a kostra kridielok z duralového plechu. Kridielka boli potiahnuté plátnom, na ľavom bola vyvažovacia plôška. Štvordielne celokovové odštiepne klapky boli ovládané hydraulicky.
Trup drevenej pološkrupinovej konštrukcie bol v priestore posádky a motorového ložiska spevnený priehradovou trúbkovou konštrukciou. Chrbát trupu a motor kryli duralové plechy, z rovankého materiálu bol aj koncový kužeľ trupu. Kryt kabíny pilota sa odsúval dozadu. Strelec sedel k pilotovi chrbtom v mechanicky otočnej veži, ktorej prekryt bol odklopný. Kabína pilota a strelca boli čiastočne pancierované tenkými plátmi na podlahe a bokoch trupu. 
Chvostové plochy: Kýl bol drevený, stabilizátor celokovový. Kormidlá mali duralovú kostru potiahnutú plátnom, na všetkých boli vyvažovacie plôšky.
Podvozok:  hlavné kolesá s rozmermi 750 x 250 mm boli nesené na jednoduchých vzperách s hydropneumatickými tlmičmi. Ostrohové koliesko s rozmermi 300 x 125 mm bolo zatiahnuteľné len čiastočne. V zimnom období boli lietadlá vybavované zaťahovacím lyžovým podvozkom. Podvozok sa zaťahoval smerom k osi lietadla.
Pohonná jednotka: Lietadlá prvej výrobnej série boli poháňané dvojhviezdicovými štrnásťvalcovými motormi M-88B s výkonom 735 kW, stroje druhej série poháňali motory M-82 (AŠ-82) s výkonom 977 kW. Trojlistá nastaviteľná vrtuľa bola typu VIŠ-21SB. Hlavná palivová nádrž s objemom 425 l bola v trupe pred pilotným priestorom, v krídle boli dve palivové nádrže s objemom 140 l;nádrže mali ochranu proti požiaru.
Výzbroj: V krídle boli 4 guľomety ŠKAS kalibru 7,62 mm, každý so zásobou 650 nábojov. Rovnaké guľomety boli v streleckej veži a pod dvierkami v spodnej časti trupu. V centropláne bola pumovnica  na 4 bomby po 100 kg a ďalšie dve bolo možné zavesiť pod krídlo. Časť lietadiel mala pod krídlami bodové závesníky pre koľajničky na 8 neriadených rakiet RS-82 alebo RS-132 .
Daň zo spotreby

Dane zo spotreby alebo spotrebné dane (v širšom zmysle) sú dane, ktorých výška závisí (predovšetkým) od rozsahu spotreby danej osoby. Na Slovensku sú to v súčasnosti konkrétne práve tie dane, ktoré sú aj nepriamymi daňami, pozri nepriama daň.
La Bernardière

Poloha

Obec má rozlohu 14,3 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 634 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vladimír Kompánek

Štúdium

V rokoch 1947 - 1949 študoval na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, potom v rokoch 1949 - 1954 na Vysokej škole výtvarných umení.

Charakteristika tvorby

Ťažiskovým obdobím tvorby skulptúr sú 60. roky. Neskôr sa dostal ku kresbe a maľbe. Jeho drevené skulptúry čerpajú námety z vidieckeho prostredia. Drevené archetypálne sochy čerpajú z Genia Loci daného miesta. Kompánek vytvára koncepciu "ochranných božstiev" domova, totemické symboly, abstrahuje formy z prostredia - najmä ľudovej architektúry a stromu. Častým motívom je žena a poľné znaky (Lesná madona, 1966). V maľbe často stvárňuje motív fašiangových masiek. Charakteristická v jeho tvorbe je spätosť s prírodou a dedinou. Nezanedbateľnou súčasťou Kompánkovej tvorby sú drevené hračky, ktoré sa svojou jednoduchosťou približujú k futuristickým hračkám pre dospelých. Niektoré z nich autor realizoval aj vo väčšom formáte na detských ihriskách napr. v Piešťanoch.
V roku 1967 získal Herderovu cenu.

Spolupráca s ŠTB

V roku 1972 bol registrovaný ako agent ŠTB číslo 13 293 pod krycím menom Sochar. Ako uvádza jeho rodina, nikdy s ŠTB nespolupracoval, naopak, jeho dcéry boli štátnymi príslušníkmi atakované...

Ocenenia

2007 - Krištáľové krídlo za celoživotné dielo
Boussès

Poloha

Obec má rozlohu 47,14 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 42 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kaštieľ v Žiari nad Hronom

Kaštieľ v Žiari nad Hronom alebo Biskupský kaštieľ je renesančno-barokový kaštieľ s klasicistickou prestavbou postavený na základoch staršieho stredovekého hradiska v prvej polovici 17. storočia (1631 ) ostrihomským arcibiskupom Petrom Pazmáňom, je jednou z najzaujímavejších a najkrajších historických pamiatok Žiarskeho regiónu.

História kaštieľa

Od roku 1776 sa ostrihomská arcidiecéza bulou Pápeža Piusa VI. Romanus pontifex z 13.marca 1776 rozdeľuje na tri nove biskupstvá (Banskobystrická rímskokatolícka diecéza, Spišská rímskokatolícka diecéza a Rožňavská rímskokatolícka diecéza). Táto zmena vznikla pod vplyvom dekrétu Márie Terézie z 15. januára 1776. Prvý biskup v Banskej Bystrici František Berchtoldt presťahoval svoju rezidenciu z Banskej Bystrice do kaštieľa vo Svätom Kríži (dnes Žiar nad Hronom), ktorý donedávna slúžil na správu biskupských majetkov a ako letné sídlo banskobystrického biskupa. Kaštieľ vo Svätom Kríži bol hlavnou rezidenciou biskupa na viac ako 150 rokov. Sídlo biskupa preniesol späť do Banskej Bystrice až biskup Andrej Škrábik, nariadením Vatikánu 1. decembra 1941.
Champey-sur-Moselle

Poloha

Obec má rozlohu 2,42 km². Najvyšší bod je položený 394 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 354 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Murter (mesto)

Dejiny

Kedysi tu bola rímska osada Collentum, ale dnes sú viditeľné už len jej základy. V okolí je niekoľko kostolov z doby od 16. do 19. storočia (kostol sv. Michala - 1770 a kaplnka sv. Rocha - 1760).
Tifinag

Použitie

Používa sa prakticky len na veľké nápisy alebo písanie listov a poézie a používajú ho najmä ženy. Inak používatelia tohto písma píšu latinkou a/alebo arabským písmom. Umelo vytvorená verzia tifinagu nazývaná neotifinag sa však od začiatku 21. storočia už používa aj bežne na internete a ako oficiálne písmo v Maroku.

Dejiny

Niekedy v 5. stor. pred Kr. Berberi vyvinuli písmo, dnes známe ako berberské písmo (alebo numidské písmo, starolíbyjské písmo či líbyjsko-berberské písmo). Toto písmo vzniklo, podobne ako grécke písmo, z fenického písma. So zánikom Rímskej ríše sa písmo prestalo používať na severe, ale jeho zjednodušená forma, označovaná ako tifinag, prežila dodnes v saharských oblastiach. Tifinag sa píše obyčajne sprava doľava.

Neotifinag

Moderná verzia tifinagu (písaná zľava doprava) sa volá neotifinag. Podrobnosti pozri v článku neotifinag.
Juraj Meliš

Tvorba

Venoval sa voľnej sochárskej tvorbe, monumentálnej tvorbe, kresbe, grafike. Jeden zo zakladajúcich členov združenia Gerulata. Okrem iného organizoval niekoľko výstav poslucháčov Jozefa Kostku, participoval na mnohých albumoch. Mal viacero samostatných výstav doma i v zahraničí, zúčastnil sa na viacerých významných kolektívnych výstavách na Slovensku a v zahraničí. O jeho tvorbe boli publikované články a štúdie, v rokoch 1993 a 2003 vyšli o jeho tvorbe monografie (autori Katarína Bajcúrová a Ivan Jančár).
Krakľotvaré

Výskyt na Slovensku

Na Slovensku žijú podľa definície C tri druhy: rybárik riečny, včelárik zlatý a krakľa belasá. Podľa definície B pribúda ešte druh dudok chochlatý.

Charakteristika (pre definíciu B)

Sú to stredne veľké až malé vtáky s pestrým sfarbením a tvrdým zobákom. Nohy sú spravidla krátke s pomerne slabými prstami. Väčšinou majú dva dopredu smerujúce prsty zrastené na báze. Krídla sú väčšinou široké a na koncoch zaokrúhlené. Veľa čeľadí má dlhý chvost. Lovia špecificky, z nejakého vyvýšeného posedu sa vrhnú strmhlav na vyhliadnutú korisť do vody, na zem alebo do vzduchu. Živia sa rôznymi živočíchmi, zoborožce aj ovocím. Hniezdia väčšinou v dutinách. Väčšina druhov, okrem rybárikov, nie je viazaná na blízkosť vody. Ich veľkosť sa pohybuje od 10 cm krátkych todi až po 1,5 m dlhé zoborožce.
Mont-Ormel

Poloha

Obec má rozlohu 3,73 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Špetko

Životopis

V rokoch 1951 – 1955 študoval ruštinu, slovenčinu a knihovníctvo na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V rokoch 1955 – 1960 bol odborný pracovník Matice slovenskej v Martine, od roku 1961 bibliograf v Ústrednej knižnici SAV v Bratislave, v rokoch 1964 – 1966 redaktor časopisu Svet vedy, od 1966 pracovník Pamätníka slovenskej literatúry Matice slovenskej. V roku 1967 emigroval do Mníchova, od júna 1968 redaktor slovenskej redakcie Rádia Slobodná Európa.
Nepísal len kultúrne programy o aktuálnom dianí doma a vo svete, ale aj kultúrno-politické poznámky a komentáre; redigoval tiež relácie o živote Slovákov v exile. Okrem redaktorskej práce sa systematicky venoval mapovaniu a ideovo-mentálnej analýze slovenského exilu. Takisto prispieval do slovenskej exilovej tlače.
Hanno Veľký

Hanno Veľký (*cca 280 pred Kr. – koniec 3. stor.) bol kartáginský vojenský veliteľ.
Roku 241 pred Kr. bojoval proti vzbúreným žoldnierom, ktorým po skončení prvej púnskej vojny nevyplatili žold, neskôr ho vo funkcii najvyššieho veliteľa nahradil Hamilkar Barkas, preto sa stal odporcom jeho synov Hannibala, Hasdrubala, Magona. Bol stúpencom oligarchie, bol proti expanzii Kartága do Hispánie. Po porážke pri Zame v roku 202 pred Kr. sa stal vodcom „mierovej“ strany v Kartágu, súhlasil s mierovými podmienkami Ríma.
Ettendorf

Poloha

Obec má rozlohu 6,34 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 826 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Írske republikánske bratstvo

Írske republikánske bratstvo (angl. Irish Republican Brotherhood , ír. Éirí Amach na Cásca, skr. IRB) bola tajná bratská organizácia oddaná vytvoreniu „nezávislej demokratickej republiky“ v Írsku, pôsobiaca v rokoch 1858 až 1924. Jej náprotivok v Spojených štátoch bol organizovaný Johnom O'Mahonyhom a stala sa známa ako Fenianske bratastvo (neskôr Clan na Gael). IRB hralo dôležitú úlohu v dejinách Írska ako hlavný obhajca republikanizmu v priebehu kampane za nezávislosť Írska od Veľkej Británie a ako nástupca hnutí ako Spojení Íri z 90-tych rokov 18. storočia a Mladí Íri zo 40-tych rokov 19. storočia.
IRB predstavilo návrh Veľkonočného povstania v roku 1916, ktoré viedlo k založeniu Dáil Éireann v roku 1919. Potlačenie funkcie Dáil Éireann viedlo k Írskej vojne za nezávislosť a podpísaniu britsko-írskej dohody v roku 1921 a v konečnom dôsledku viedlo k vytvoreniu Írskeho slobodného štátu, ale bez 6 grófstiev Severného Írska.
Suwarrow

História osídlenia

Spisovateľ Robert Louis Stevenson bol aj s rodinou v apríli 1890 pasažierom na obchodnom parníku “Janet Nicoll", ktorý sa pri plavbe zastavil aj na Suwarrowe počas obchodnej plavby po strednom Pacifiku. Stevensonov spolucestovateľ a dobrodruh Jack Buckland sa neskôr na atol vrátil a tam aj skonal.
Aj keď Stevensonova manželka Fanny Vandegrift popísala atol ako "najromantickejší ostrov na svete", nestal sa Stevensonovým modelom pre knihu "Ostrov pokladov" (1883). Ostrovom pokladov však v skutočnosti byť môže, pretože v polovici 19. storočia (bez bližšieho upresnenia niekedy medzi rokmi 1848 – 1855) tam doplávala záchranná loď z Tahiti a na ostrove vykopala skrinku obsahujúcu mince v hodnote vtedajších 15 tisíc NZD. Novozélanďan Henry Mair našiel ešte o niečo neskôr niekoľko mincí v korytnačom hniezde.
Počas Druhej svetovej vojny na najväčšom ostrove atolu Anchorage žil Robert Dean Frisbie s niekoľkými členmi pobrežnej hliadky. O tomto zážitku Frisbie napísal príbeh The Island of Desire. Hurikán v roku 1942 spustošil 16 z 22 ostrovčekov atolu a osadníci boli donútení atol opustiť. Ostala tam len chatrč so zásobníkom na vodu, niekoľkými sliepkami a prasatami, čo prežili besnenie hurikánu. Neskôr boli na ostrov dovezené mačky aby zlikvidovali premnoženú populáciu krýs, ktoré tam boli zavlečené v dávnejších dobách.
Atol bol po druhej svetovej vojne opustený, až kým tam neprišiel Novozélanďan Tom Neale. Na atole napokon v troch obdobiach medzi rokmi 1952 – 1977 dohromady strávil viac ako 16 rokov, zväčša osamote. Tento robinsonovský život popísal v knihe An Island to Oneself. Medzi rokmi 1965 – 66 žil sám na ostrove aj Michael Swift. Ten ale nedisponoval dostatočnými znalosťami techník prežitia v divočine a tak jeho pobyt bol veľmi ťažký.

Národný park

V roku 1978 bol atol administratívou Cookových ostrovov kvôli veľkému množstvu vzácnych vtákov a morských živočíchov vyhlásený za Národný park. Neskorší zámer vybudovať tu perlovú farmu bol zamietnutý environmentálnou spoločnosťou Taporoporo'anga Ipukarea Society.
Ku koncu 20. storočia tu žilo asi 3 % všetkých Faetonov červenochvostých a asi 9 % svetovej populácie Fregaty bielobokej.
Väčšina ostrovčekov atolu je porastená nízkou vegetáciou, prípadne krovinami z čeľade Lythraceae, Pemphis acidula a hojne sa vyskytujúcou pobrežnou heliotropickou Tournefortia argentea. Väčšie ostrovčeky majú hustú vegetáciu stromu Tou (Cordia subcordata); najzápadnejší ostrovček je po tomto strome aj pomenovaný (Tou Motu).

Súčasný stav

Od prelomu tisícročia na ostrove v turnusoch žijú (spravidla dvaja) správcovia parku "Park Rangers" ako oficiálna stráž Národného parku. Na ostrov sa dá dostať len súkromnou jachtou, alebo objednanou expedíciou z Rarotongy. Vzhľadom na ochranu územia, fauny a flóry, každá loď, ktorá má v úmysle vstúpiť do vôd atolu, musí vopred požiadať o špeciálne povolenie.
Ruský politik Anton Bakov v októbri 2011 prehlásil, že atol odkúpil a vyhlásil ho za hlavné centrum Ruského Impéria. Predseda vlády Cookových ostrovov Henry Puna tento nárok dementoval.
Sextus Aurelius Victor

Sextus Aurelius Victor (* 320 – † 390) bol rímsky politik a historik, autor diela Liber de caesaribus (Kniha o cisároch) nazývaného tiež Historiae abbreviatae (Krátke dejiny). Pochádzal zo skromných pomerov z afrických provincií, ale vlastnými schopnosťami sa vypracoval na úspešného politika. Roku 369, deväť rokov po vydaní svojich Dejín, dosiahol úrad konzula. Jeho kariéru korunovala pozícia rímskeho prefekta, ktorú získal roku 389.

Dielo

S Aureliom Victorom sa spája súbor troch historiografických diel známych pod označením Historia tripartita (Trojdielne dejiny). Tradične býva Victorovi pripisované autorstvo všetkých troch častí zborníka, hoci s úplnou istotou ho možno spojiť práve s Liber de caesaribus, ktorá pojednáva o životoch cisárov od Augusta po Aureliovu dobu. Metóda, ktorú Aurelius Victor používa, spája Liviov analistický prístup s biografickým prístup Suetonia. Ďalšími charakteristickými znakmi Liber je perspektíva vyšších vrstiev cisárskej správy, ku ktorým sám Aurelius Victor patril, obrana rímskych tradícii, odsudzovanie kresťanstva a obava z rastúcej moci vojenských veliteľov v ríši.
Dve ďalšie časti súború sú Origo gentis Romanae (Pôvod rímskeho národa) a De viris illustribus Romae (O vynikajúcich Rimanoch). Spolu s Aureliovými Dejinami tak vzniká súvislé historické dielo pojednávajúce o rímskych dejinách od najstarších mýtických čias, tými sa zaoberá Origo, cez sled význačných jednotlivcov riadiacich štát, tým je venované De viris, až po dejiny cisárskeho Ríma.
Origo gentis Romanae je význačné ako prameň citátov z nám inak nedochovaných diel najstarších historikov – Fabia Pictora a Cincia Alimenta. Autentickosť tohto materiálu je spochybňovaná.
Z Liber de caesaribus vznikol neskoršie kratší výťah Epitome de caesaribus (Výťah o cisároch).
Les Hautes-Rivières

Poloha

Obec má rozlohu 31,34 km². Najvyšší bod je položený 501 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1686 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Kontaktná metamorfóza

Kontaktná metamorfóza (tiež termická alebo kaustická metamorfóza) je typ metamorfózy, kde je dominantným faktorom teplota a tlak je nízky. Metamorfný účinok klesá smerom od kontaktu a vytvárajú sa metamorfné zóny označované ako kontaktné aureoly (alebo kontaktné dvory). Ku kontaktnej metamorfóze bežne dochádza na miestach styku intrúzie s okolitými horninami. Veľkosť kontaktnej aureoly závisí od chemického zloženia, teploty intrúzie, veľkosti intrúzie a jej tvaru a od viskozity a obsahu fluíd.
Výsledkom kontaktnej metamorfózy sú pomerne jemnozrnné horniny označované ako kontaktné rohovce. V prípade že obsahovali prímes karbonátov označujú sa ako erlány. Okrem bežných minerálov ako kremeň, živce či epidot obsahujú aj charakteristické minerály ako napr. cordierit.

Činitele kontaktnej metamorfózy

Podstatná nie je samotná teplota intrudujceho materiálu ale rozdiel teplôt medzi ním a okolitými horninami. I preto je najväčší účinok kontaktnej metamorfózy možno pozorovať v najplytších, pripovrchových častiach intrúzií, kde je najväčší rozdiel medzi teplotou intrúzie a okolitých hornín. Gabroidné magmy pri svojej intrúzii majú teploty okolo 1000-1200°C a na kontakte vyvinú teplotu okolo 700-800°C. Dioritové magmy dosahujú asi 900°C a majú účinok okolo 600-650°C. Tonalitové magmy majú oproti dioritovým asi o 100°C nižšiu teplotu i účinok. Granitoidné (granitové až granodioritové) magmy majú teploty asi 700°C a spôsobujú na kontakte nárast teplôt na 500-550°C. Metamorfóza tohto typu väčšinou postihuje najplytšie časti zemskej kôry, kde je tlak maximálne do 4 kb. Pri takýchto nízkych tlakoch je napätie v kôre pomerne nízke a preto kontaktne metamorfované horniny väčšinou nemajú výraznú metamorfnú bridličnatosť.
Vplyv fluíd počas kontaktnej metamorfózy môže byť značný. Fluidá sú dobrými vodičmi tepla, ovplyvňujú chemické zloženie hornín, toto je najčastejšie pri karbonátoch.
Maurens (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 22,58 km². Najvyšší bod je položený 185 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 035 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Démokrates z Magnésie

Démokrates alebo Démokratés (starogr. Δημοκράτης – Démokrates, iný prepis: Démokratés) bol trojnásobný olympijský víťaz v boxe v 1. storočí.
Démokrates, syn Démokrata z Magnésie nad Maiandrom, zvíťazil v boxe (pygmé) na 201., 202. a na 203. olympijských hrách v rokoch 25, 29 a 33. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 708 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.
Záznam o olympijských víťazstvách Démokrata je uvedený na zvyškoch kamenného podstavca jeho nezachovanej sochy v Olympii (IvO 211 a IvO 212; IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.), ktorý bol objavený severne od podstavca sochy eritrejského býka. Podstavec býka (bol identifikovaný nápisom) našli archeológovia na svojom pôvodnom mieste pri severovýchodnom rohu Diovho chrámu. Zo sochy sa zachoval roh a ucho. Démokrates okrem olympijských víťazstiev dosiahol v tejto disciplíne aj víťazstvá na mnohých celogréckych a iných súťažiach v gréckych mestách.
Keďže vyhral i všetky celogrécke hry počas olympiády, vyslúžil si titul periodikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos (pravidelný obeh). Každé štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Phonon

Phonon je súbor knižníc pre prácu s multimédiami v KDE 4. Cieľom Phononu je ponúknuť programátorom jednotné rozhranie na prístup k rôznym multimediálnym programom, napríklad Xine, GStreamer a NMM.
Vďaka Phononu bude môcť napríklad C++ programátor prehrať video súbor pomocou veľmi krátkeho kódu. Príklad uvádzaný vývojármi Phononu porovnáva 4 riadkový kód spolu s 30 riadkami, ktoré bolo potrebné napísať na tú istú vec pri použití staršej knižnice aRts.
Orgères (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,04 km². Najvyšší bod je položený 326 m n. m. a najnižší bod 198 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dóža (titul)

Dóža (tal. doge < lat. dux - vodca) je historický titul vladára v niektorých republikách na Apeninskom polostrove, predovšetkým v Benátskej republike, Janovskej republike a Senerice. Vojvoda Amalfskej republiky sa tiež zvykne niekedy označovať ako dóža. V Benátkach sa titul používal v 7. - 18. storočí.
Issy-les-Moulineaux

Poloha

Mesto má rozlohu 4,25 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 64 027 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Zdroje: INSEE