Človek (Homo)

Vývoj taxonómie rodu

Do polovice 19. storočia bol známy len človek dnešného typu, ktorého Linné v 18. storočí nazval Homo sapiens (ojedinelé nálezy iných druhov človeka, ktoré už vtedy existovali, neboli vtedy ešte správne identifikované).
V roku 1863/64  bol prvýkrát nález hominina (nález z Neandertalu z roku 1856) klasifikovaný ako ďalší druh človeka, a to ako druh Homo neanderthalensis. Odvtedy až do začiatku 90. rokov 19. storočia teda ľudia poznali len človeka dnešného typu a neandertálcov a neandertálcov považovali za najstarší doložený typ človeka (t. j. rodu Homo) na Zemi. Treba však dodať, že na čisto hypotetickej úrovni bol už v roku 1863/66 navrhnutý aj starší typ "človeka" (vtedy sa chápal ako medzičlánok medzi ľudoopmi a ľuďmi), pre ktorého bol navrhnutý názov pitekantrop (=opočlovek).
Na začiatku 90. rokov 19. stor. bol na Jáve objavený a opísaný pitekantrop (tentoraz už nie len hypoteticky), z roku 1907 pochádza nález z Maueru (Homo heidelbergensis v užšom zmysle), z rokov 1908 – 1915 nález z Piltdownu (ktorý sa neskôr ukázal byť podvodom), z roku 1921 nález z lokality Broken Hill/Kabwe (Homo rhodesiensis v užšom zmysle) a v 20. rokoch bol objavený a opísaný sinantrop. Spojením a premenovaním rodov pitekantrop a sinantrop bol v roku 1940 formálne vytvorený druh Homo erectus, do ktorého boli následne postupne pridávané aj všetky ostatné (minulé aj nové) nálezy, ktoré nepatrili pod ľudí dnešného typu ani pod neandertálcov (napr. vyššie spomínaný nález z Maueru a Broken Hillu, ale aj mnohé ďalšie). Z hľadiska veku nálezov sa od objavenia pitekantropa (90. roky 19. stor.) do začiatku 60. rokov 20. stor. za najstarší typ človeka pokladal Homo erectus (resp. do cca 1940 pitekantrop).
Začiatkom 60. rokov 20. storočia bol objavený a opísaný nový druh Homo habilis, a tento bol odvtedy považovaný za najstarší známy typ človeka. Zároveň sa v 60. rokoch definitívne presadilo klasifikovanie neandertálcov už nie ako samostatný druh, ale ako poddruh Homo sapiens neanderthalensis (človek dnešného typu sa podľa tohto prístupu klasifikoval ako Homo sapiens sapiens). Celkovo sa teda zhruba od 60. rokov človek delil len na 3 druhy: Homo habilis, Homo erectus a Homo sapiens.
V roku 1975 bol na základe nových nálezov (nájdených od roku 1970) opísaný ďalší druh – Homo ergaster, veľa autorov ho však neuznáva a považuje ho za súčasť druhu Homo erectus. V roku 1978 (ale pre anglicky hovoriaci svet až v roku 1986) bol opísaný ďalší druh – Homo rudolfensis; vznikol vyčlenením niektorých nálezov z druhu Homo habilis; ani tento druh niektorí autori neuznávajú. Pre tých, ktorí ho uznávajú, sa Homo rudolfensis z hľadiska veku stal najstarším známym typom človeka.
Zhruba začiatkom 90. rokov (najmä jedným textom od Rightmira z roku 1995) bol „vytvorený“ druh Homo heidelbergensis (v najširšom zmysle), ktorý zahŕňa rôzne nálezy, ktoré sa dovtedy klasifikovali sčasti ako neskorý Homo erectus a sčasti ako raný Homo sapiens. Niektorí autori z neho vyčleňujú africké nálezy ako samostatný druh Homo rhodesiensis (v najširšom zmysle). Formálne ale taxón Homo heidelbergensis existoval už pred 90. rokmi 20. storočia, najprv ako označenie nálezu z Maueru a neskôr u niektorých autorov ako poddruh (väčšinou druhu Homo sapiens), ktorý zahŕňal skupinu nálezov príbuzných s nálezom z Maueru (nie nepodobnú druhu vytvorenému v roku 1995). Podobne aj Homo rhodesiensis existoval už predtým – najprv ako označenie nálezu z Kabwe a neskôr ako poddruh zahŕňajúci skupinu nálezov.
Zhruba v rovnakom čase, v rokoch 1995 a 1997, bolo presvedčivo ukázané, že neandertálci sú predsa len samostatný druh človeka (a nie poddruh Homo sapiens neanderthalensis) a odvtedy sa teda klasifikujú (tak ako kedysi) ako Homo neanderthalensis (človek dnešného typu sa potom tak ako kedysi klasifikuje ako druh Homo sapiens a nie ako poddruh Homo sapiens sapiens). Okrem toho sa od konca 20. storočia u menšiny autorov presadilo klasifikovanie nálezov, ktorí iní zaraďujú ako Homo habilis a Homo rudolfensis, pod rod australopitek namiesto pod rod Homo (takýto postup ale existoval už v 70. rokoch).
Od konca 90. rokov 20. stor. a v prvých rokoch 21. storočia bolo navrhnutých niekoľko ďalších samostatných druhov, konkrétne to sú druhy (v zátvorke je rok opisu): Homo antecessor (1997), Homo georgicus (2002), Homo cepranensis (2003), Homo floresiensis (2004), Homo sp. Altai (2010), Homo gautengensis (2010). Vo všetkých prípadoch (snáď okrem Homo antecessor) je zatiaľ viac či menej sporné, či ide o samostatné druhy a vo všetkých prípadoch okrem Homo gautengensis boli druhy vytvorené na základe novo objavených nálezov.
V prvých rokoch 21. storočia menšina autorov do rodu Homo presunula aj druhy, ktoré iní klasifikujú ako Kenyanthropus platyops a Australopithecus garhi, a menej často aj niektoré alebo viaceré z druhov, ktoré iní klasifikujú ako rody australopitek, parantrop, gorila a šimpanz.
Od začiatku 21. storočia niektorí autori klasifikujú druh Homo rudolfensis ako druh Kenyanthropus rudolfensis.
Malá menšina autorov klasifikuje (už od konca 20. storočia) ako Homo sapiens všetko to, čo iní klasifikujú ako Homo ergaster. erectus atď. až po človeka dnešného typu, a niektorí dokonca ako Homo sapiens klasifikujú všetky nálezy Homo vrátane Homo habilis/rudolfensis.