google/wiki40b huggingface dataset:
Ostrakizmus

Ostrakizmus (iné názvy: ostrakismos, črepinový súd) bol postup hlasovania v starovekých Aténach, pri ktorom mohol byť aténsky občan vyhnaný z aténskeho mestského štátu až na 10 rokov.
Ostrakizmus sa zaviedol v aténskej ústave v roku 510 pred Kr. Spočíval v hlasovaní občanov pomocou hlinených črepín starogr. ὄστρακον-óstrakon, slúžiacich ako lacný a dostupný materiál na písanie. Hlasovalo sa o tom, kto je nepriateľ štátu (mesta). Každoročne v januári alebo februári rozhodovalo ľudové zhromaždenie o tom, či je potrebné usporiadať takéto hlasovanie. Ak bolo rozhodnutie kladné, o dva mesiace neskôr sa konal ostrakizmus, pri ktorom mohol každý občan napísať na hlinenú črepinu meno človeka, ktorý podľa jeho mienky predstavoval najväčšie nebezpečenstvo pre obec. Črepiny sa vhadzovali do pripravených nádob na vyčlenenom priestranstve na agore.
V prvom kole sa zrátal počet hlasovacích črepín, ktorý ak prekročil kvórum 6 000, tak bolo hlasovanie platné. V druhom kole sa spočítali hlasy pre jednotlivé mená na črepinách a ten občan, ktorého meno sa objavilo najčastejšie musel do dvoch dní opustiť Atény na 10 rokov. Vrátiť sa nesmel pod hrozbou smrti.
Ostrakizmus zaviedli ako ochranu proti tyranii a bol prostriedkom politického boja. Nebol trestom, postihnutému občanovi nezabavili ani majetok a mohol si najať prostredníka na jeho spravovanie. Po 10 rokoch sa smel bez ujmy vrátiť naspäť.
V niektorých prípadoch bol zvláštnym výnosom ostrakizovanému povolený predčasný návrat. Napríklad v dobe hroziaceho perzského vpádu v roku 479 pred Kr. povolali z vyhnanstva vojvodcov Aristeida a Periklovho otca Xanthippa.
Clugnat

Poloha

Obec má rozlohu 42,42 km². Najvyšší bod je položený 537 m n. m. a najnižší bod 287 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 697 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlastná ruja

Vlastná ruja alebo estrus je jedna z fáz estrálneho (teda sexuálneho) cyklu cicavcov.
U väčšiny živočíchov nastáva na jar. Je sprevádzaná rôznymi "predsvadobnými" tancami, tokaním, správaním odlišným od obyčajného správania, súperením samčekov o samičky a pod.
Isle-Saint-Georges

Poloha

Obec má rozlohu 4,35 km². Najvyšší bod je položený 5 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 530 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Metasomatóza (geológia)

Metasomatóza (iné názvy: zatláčanie, substitúcia, nahrádzanie, alterácia) je premena hornín, pri ktorej dochádza k výrazným chemickým zmenám pôvodnej horniny (protolitu), najčastejšie pôsobením hydrotermálnych roztokov a/alebo plynnej fázy (v tomto prípade býva označovaná ako hydrotermálna metamorfóza). Má prevažne retrográdny charakter, zdroje látok sú často celkom neznáme, predpokladá sa však ich endogénny pôvod.
Možno rozoznať viacero typov metasomatózy, v magmatických horninách to je napríklad feldšpatitizácia, greizenizácia, serpentinizácia a iné, v usadených horninách môže dochádzať k silicifikácii a dolomitizácii. Niekedy tiež dochádza k zatláčaniu rôznych typov hornín rudnými minerálmi. Výsledkom metasomatózy sú metasomatity.

Mechanizmus

K metasomatóze môže dochádzať pri rôznych teplotách a tlakoch. Najintenzívnejšia je pneumatolitická a hydrotermálna metasomatóza, ktorá môže viesť k rozsiahlej premene ľahko rozpustných (zatlačitelných) hornín ako sú vápence a dolomity. Samotný mechanizmus zahŕňa proces rozpúšťania, transportu a vyzrážania z migrujúcich fluíd.
Adidovce

Poloha

Obec leží v údolí riečky Udava v Nízkych Beskydách. Nachádza sa tu prírodná rezervácia.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1568, kde sa uvádza pod menom Adzudocz. V roku 1944 počas II. svetovej vojny tu v okolí prebiehali boje partizánov proti Nemcom.
Rayet

Poloha

Obec má rozlohu 10,02 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ultramikroskop

Ultramikroskop je druh mikroskopu. Zvláštny je tým, že obsahuje aparatúru, pomocou ktorej sa skúmaný materiál osvetľuje svetelným bodom umiestneným v pravých uhloch voči rovine objektívu s ohniskom priamo pod ním. Z ohybu svetla sa zisťuje prítomnosť veľmi malých čiastočiek, ktoré sú menšie ako rozlišovacia schopnosť mikroskopu.
Používa sa najmä pri štúdiu Brownovho pohybu v koloidných roztokoch.
Joncy

Poloha

Obec má rozlohu 15,15 km². Najvyšší bod je položený 450 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 523 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tiská železnica

Tiská železnica (maď. Tiszavidéki Vasút, nem. Theiss-Eisenbahn) bola rozvetvená železničná trať v Uhorsku, vedúca zo Szolnoku východným smerom k mestám Arad, Debrecín (Debrecén), Miškovec (Miskolc) a Košice. Vznikla za účelom lepšieho prepojenia Budína s východnými a severovýchodnými oblasťami krajiny v 50. rokoch 19. storočia.

Vznik

Po dobudovaní železnice z Viedne do Budína sa Uhorsko usilovalo o prepojenia ďalších významných miest ríše. O význame železníc pre rozvoj no i obranu Uhorska nebolo pochýb a v monarchii vzniklo niekoľko spoločností, budujúcich a prevádzkujúcich nový druh dopravy. Jednou z nich bola Tiská železničná spoločnosť (maď. Tiszavidéki vaspálya társaság, nem. Theiss-Eisenbahn-Gesellschaft), ktorá pri svojom zániku v roku 1880 prevádzkovala sieť s dĺžkou 606 km, z toho 22,770 km dlhý úsek aj na území Slovenska. 
Kvôli vstupu francúzskeho kapitálu do štátnych železníc bola v 50. rokoch 19. storočia prerušená
výstavba mnohých úsekov, medzi nimi aj Juhovýchodnej štátnej železnice zo Szolnoku do Debrecínu s odbočkou do Veľkého Varadína (Oradea). Táto trať mala sčasti tvoriť prepojenie centrálneho Uhorska so severovýchodnými regiónmi cez Košice a Prešov do haličského Przemyśla. Súčasťou Potiskej železnice boli aj trate Cegléd – Szolnok, Debrecín – Miškovec, Miškovec – Košice, Püspökladány – Veľký Varadín, Szajol – Arad a Mezőtúr – Sarvaš. Spoločnosť navyše zabezpečovala v 70. rokoch prevádzku na trati Arad – Temešvár a v plánoch okrem spojenia do Haliče bola aj výstavba Košicko-bohumínskej železnice (projekt v štádiu vymeriavania trasy spoločnosť podstúpila KBŽ). 
Priblíženie výstavby trate zo Szolnoku nastalo v roku 1856 založením akciovej spoločnosti Tiská železnica a odkúpenie trate Cegléd – Szolnok, na ktorú nadväzovali novobudované úseky. Rozostavané trate v rovinatom teréne nevyžadovali stavebne ani finančne náročnejšie prvky, preto ich výstavba napredovala rýchlo. Po Debrecín bola trať dokončená už 23. novembra 1857, úsek Püspökladány – Oradea 24. apríla 1858 a Szajol – Arad 25. októbra 1858. Po získaní pôžičky bola 24. mája 1859 otvorená železnica Debrecín – Miškovec a o rok neskôr, 14. augusta 1860 aj úsek do Košíc. Celkové náklady Tiskej železničnej spoločnosti na výstavbu siete dosiahli 49,9 milióna zlatých a konečná dĺžka tratí dosiahla 606,129 km.

Prevádzka

Nakoľko trať Pešť – Miškovec cez Hatvan bola z koncesie vyňatá, vlaky Tiskej železnice premávali cez Debrecín, čo trasu výrazne predlžovalo. Paradoxne tak doba jazdy vlaku z Miškovca do Pešti bola dlhšia, ako jazda dostavníkom kratšou trasou. Z Košíc sa do centra ríše cestovalo 446 km dlhou železnicou 15 hodín, severná trasa cez Hatvan merala podstatne menej, iba 270 km. Túto situáciu vyriešilo až prevzatie Tiskej železnice štátom v roku 1880.
Spojenie s Haličou a Przemyślom napokon viedlo východnejšou trasou (Uhorsko-haličskou železnicou) cez Michaľany a Medzilaborce, cez Prešov do Tarnówa bola v roku 1876 otvorená Prešovsko-tarnovská železnica.
V súčasnosti vedie v trase slovenského úseku železničná trať Košice – Hidasnémeti.
Ainay-le-Vieil

Poloha

Obec má rozlohu 13,77 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 228 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Acqueville (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 5,79 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 657 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Genête

Poloha

Obec má rozlohu 11,57 km². Najvyšší bod je položený 200 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 550 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bezpečnostné upozornenie

Bezpečnostné upozornenia alebo ľudovo P-vety sú štandardizované pokyny na bezpečné zaobchádzanie s chemickými látkami a ich zmesami. Sú súčasťou globálneho harmonizovaného systému klasifikácie a označovania chemikálií a nahrádzajú  staršie S-vety s rovnakým účelom a podobným obsahom.
Villemur-sur-Tarn (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 46,57 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 691 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amange

Poloha

Obec má rozlohu 6,77 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 210 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
5 Astraea

História objavu

Deväť rokov po objavení predchádzajúcej planétky Vesty Wilhelm Matthias Olbers usúdil, že ďalšie planétky sa medzi Marsom a Jupiterom už nenachádzajú. Vychádzal z toho, že ďalšie hľadania planétok boli zatiaľ neúspešné. Viacerí astronómovia preto prestali po planétkach pátrať. Až v roku 1830 začal Karl Ludwig Henke opäť vizuálne hľadať ďalšie planétky. Trvalo mu 15 rokov, kým zaznamenal novú planétku 5 Astraea. Jeho objav začal druhú fázu objavovania a výskumu planétok.
Biville-la-Baignarde

Poloha

Obec má rozlohu 7,08 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 646 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Verneil

Poloha

Obec má rozlohu 7,52 km². Najvyšší bod je položený 2 076 m n. m. a najnižší bod 555 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Letuchy

Charakteristika

Sú to stromové plachtiace cicavce z Juhovýchodnej Ázie. Boli známe pod názvom lietajúce lemury. Pozor nie sú to lemury (ktoré sú primáty). Aj napriek tomu, že sú v plachtení najtalentovanejšie zo všetkých cicavcov, lietať nevedia.
Dnes existujú iba dva druhy z jediného recentného rodu z čeľade letuchovitých (Cynocephalidae). Najznámejším druhom je letucha väčšia (Cynocephalus variegatus).
Ďalej pozri pod letuchovité.
Beynac-et-Cazenac

Poloha

Obec má rozlohu 12,74 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 542 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rumanček kamilkový

Stanovište

Rastie ako poľná burina a na rumoviskách. V poslednej dobe sa pestuje i v poľných kultúrach. Nie je náročný na pôdu, preferuje ale hlinité pôdy s vyšším obsahom živín.

Areál rozšírenia

Pôvodný areál rozšírenia zahŕňal južnú Európu a oblasť Stredomoria. V priebehu doby sa pestovaním postupne rozšíril i do iných teplejších oblastí Európy i do Ameriky a Ázie. V južných oblastiach sa pestuje v poľných kultúrach.
Na Slovensku a v Česku rastie celkom hojne na celom území od nížin až do podhoria.

Použitie

V liečiteľstve sa používa sušený kvet.
Odvar či čaj z rumančeka pôsobí proti zápalovým chorobám, pri chorobách tráviaceho traktu, znižuje bolesť, hojí rany a bráni tvorbe jaziev.
Hojne sa využíva i v kozmetickom priemysle.
Niektorí ľudia sú však na rumanček alergickí.

Obsahové látky

Obsahuje silice s hlavnou zložkou chamazulénom, bisabol, farnesen, matricín, kumaríny, flavonoidy a polyacetylénové zlúčeniny.
Smektit

Smektitová skupina je skupina fylosilikátov z radu ílových minerálov. Vytvárajú ílovitú horninu bentonit.

Vlastnosti

Štruktúra jednej vrstvy sa skladá z troch sietí - dvoch tetraedrických tvorených z SiO₄, ktoré uzatvárajú jednu dioktaedrickú alebo trioktaedrickú sieť v ktorej sa nachádza väčšinou hliník resp. horčík. Medzi ich najtypickejšie vlastnosti patrí schopnosť napučiavať pri styku s vodou, ktorá môže byť prijímaná do ich štruktúry. Vymeniteľné katióny v ich štruktúre majú schopnosť substituovať - vymieňať sa za iné. Katióny alebo iné polárne látky sa naväzujú do medzivrstevných priestorov, ktoré tým môžu meniť svoju veľkosť. Smektity sú preto silne expandabilné.
Medzi smektity patria: montmorillonit (bohatý na Al), nontronit  (bohatý na Fe), saponit (bohatý na Mg), beidellit a hektorit. Na spoľahlivé určenie smektitových minerálov sa využíva RTG difrakcia v kombinácii s testom nasýtenia etylénglykolom a infračervená spektroskopia.

Výskyt

V prírode sú pomerne bežné, vznikajú alteráciou bázických silikátov v alkalických podmienkach, alebo kryštalizáciou v pórových fluidách pri raných štádiách diagenézy.

Využitie

Minerály skupiny smektitu majú rozsiahle využitie. Používajú sa na peletizáciu železnej rudy, vo vrtných výplachoch alebo na čírenie vína.
Rudolf Kirchschläger

Životopis

Študoval právo na Viedenskej univerzite, po anšluse v roku 1938 však musel štúdia opustiť, keď odmietol vstúpiť do NSDAP. Pracoval potom ako bankový úradník, kým bol odvedený do wehrmachtu v ktorého radoch bojoval na západnej aj východnej fronte. Vďaka tomu smel počas služby dokončiť svoje štúdiá práv.
Po vojne pracoval ako sudca, v roku 1954 však nastúpil na ministerstvo zahraničia a začala jeho diplomatická kariéra. V rokoch 1967 – 1970 bol veľvyslancom v Československu, z pričom tieto pozície zamieril rovno na post šéfa rakúskej diplomacie do vlády Bruna Kreiskeho. Po štyroch rokoch bol zvolený prezidentom ako nestranícky kandidát sociálno-demokratickej strany (SPÖ) , v roku 1980 bol znovuzvolený (už ako kandidát oboch veľkých strán – SPÖ aj ÖVP) so ziskom 80 percent hlasov – patril k najpopulárnejším politikom rakúskej histórie. V pozícii rakúskeho veľvyslanca v Prahe sa preslávil tým, že v roku 1968, po invázii vojsk Varšavskej zmluvy, umožňoval československým občanom bezproblémový odchod do Rakúska.
Kalliteles (sochár)

Kalliteles (starogr. Καλλιτέλης) bol grécky sochár v 5. storočí.
Kalliteles, grécky sochár neznámeho rodiska, bol činný v 5. storočí pred Kr. Podľa Pausania bol spoluautorom sochy boha Herma umiestnenej na posvätnej pôde Olympie: „Hermes, nesúci jahňa v podpazuší a s prilbou na hlave, odetý v chitóne a plášti, nie je dar Formida, ale ho bohu darovali Arkáďania z Fenea. Nápis hlása, že ho vytvoril aigínsky Onatas a s ním Kallitelés, a zdá sa mi, že Kallitelés bol Onatov žiak alebo syn.“
Moyemont

Poloha

Obec má rozlohu 12,3 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oskar I.

Výchova

Od Karola XIII., svojho adoptívneho starého otca, dostal Oskar titul vojvodu zo Södermanlandu. Rýchlo sa naučil švédsky. Jeho značný vrodený talent bol ďalej rozvíjaný kvalitným vzdelaním a rýchlo sa stal autoritou v politicko-spoločenských otázkach. Roku 1839 napísal sériu článkov na témy ľudového vzdelania a roku 1841 v anonymnej práci „Om Straff och straffanstalter“ sa zastal reformy väzníc. 19. júla 1823 si vzal princeznú Josefinu von Leuchtenberg, dcéru vojvodu Eugèna de Beauharnais a vnučku francúzskej cisárovnej Joséphine de Beauharnais.

Politika

V roku 1824 a 1833 bol korunný princ dvakrát vicekráľom v Nórsku. Formálne postavil obe kráľovstvá do rovnakej pozície, keď zaviedol nové vlajky so spoločným znakom únie a nový úniový erb. Väčšina zákonov za jeho vlády bola smerovaná k zlepšeniu švédskej ekonomickej situácie. Stavovský Riksdag ho roku 1857 ocenil ako panovníka, ktorý sa zaslúžil o rast blahobytu zeme ako žiadny z jeho predchodcov. 
V zahraničnej politike presadzoval nacionálne princípy. V roku 1848 podporil Dánsko v prvej šlezvickej vojne proti Prusku, poskytol švédsko-nórske jednotky do Fynu a severného Šlezvicka (1849 – 1850), a sprostredkoval prímerie z Malmö z 26. augusta 1848. Bol tiež jedným z ručiteľov poctivosti Dánska (Londýnsky protokol z 8. mája 1852).

Zaujímavosť

Zaujímavosťou je, že Napoleon Bonaparte, bývalý snúbenec jeho matky, sa mu stal krstným otcom. Dokonca mu aj vybral meno, a to vraj podľa jedného hrdinu z Ossianových keltských eposov. Toto typické nordické meno sa akoby stalo predzvesťou jeho budúcej nordickej vlasti.
Sinopa (mesiac)

Obežná dráha

Sinope obieha okolo Jupitera s vysokou excentricitou a vysokou inklináciou retrográdneho obehu. Obežné prvky sú z januára 2000. Často sa menia v závislosti od slnečných a planetárnych odchyliek. Je zaraďovaný do rodiny Pasiphae, aj keď jeho vlastná inklinácia a odlišné sfarbenie naznačujú, že môže ísť o samostátné teleso nezávisle zachytené gravitáciou Jupitera. Sinope je známy svojou sekulárnou rezonanciou s Jupiterom (podobne ako Pasiphae).

Fyzikálna charakteristika

Sinope má priemer približne 38 km. V optickom spektre sa javí ako červený (farebné indexy B-V=0,84, R-V=0,46), podobne ako planétky typu D (Pasiphae sa javí ako sivý - Planétka typu C). Príčinou týchto odlišností môže byť rozdielny pôvod týchto satelitov.
Televízna veža

Televízna veža (iné názvy: televízna a rozhlasová veža, telekomunikačná veža) je veža, ktorej primárnou úlohou je vysielanie televízneho a rozhlasového signálu. Niekedy sa používa aj na smerové vysielanie (retranslačná veža) napr. telefónneho signálu. Často sekundárne slúži aj ako vyhliadková veža s reštauráciou a pod.
Najmä v Spojených štátoch a Kanade úlohu týchto veží preberajú mrakodrapy, keďže vďaka svojej dominantnej výške umožňujú umiestniť antény čo najvyššie.
Najvyššou televíznou vežou na svete je Tokijský nebeský strom (Tókjó sukai curí) s celkovou výškou 634 m, postavený v rokoch 2008 – 2012. Ďalšie najvyššie televízne veže sveta sú: Kantonská televízno-turistická veža v Kantone (Kuang-čou tien-š’ kuan-kuang tcha, 600 m, stavba v rokoch 2005 – 2009), CN Tower v Toronte (553,33 m, stavba v rokoch 1973 – 1976), Ostankinská televízna veža (Ostankinskaja telebašňa) v Moskve (540,1 m, stavba v rokoch 1963 – 1968), Veža Perla východu v Šanghaji (Tung-fang ming-ču-tcha, 468 m, stavba v rokoch 1991Tung-fang ming-ču-tcha1995), Bordž-e mílád v Teheráne (435 m, stavba v rokoch 2000 – 2009), Veža Kuala Lumpur (Menara Kuala Lumpur, 421 m, stavba v rokoch 1991 – 1994).
Červená rieka

Červená rieka (po čínsky Yuan Jiang/Jüan-ťiang, po vietnamsky Sông Hồng) je rieka v juhovýchodnej Číne a vo Vietname.
Ma dĺžku 1 200 km, nepravidelný prietok (až 10 000 m³/s). Pramení v Jünnanskej vysočine, tečie na juhovýchod a ústi do Bacboského zálivu Juhočínskeho mora. Unáša veľké množstvo naplavenín (odtiaľ názov). Dolná časť povodia je veľmi husto osídlená. V jej okolí je rozšírené pestovanie ryže. Na rieke leží mesto Hanoj, Hai Phong.
Tessy-sur-Vire

Poloha

Obec má rozlohu 15,9 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 448 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vinnycký rajón

Vinnycký rajón (ukr. Вінницький район) je rajón (okres) Vinnyckej oblasti na Ukrajine, ktorý vznikol v roku 1923. Má rozlohu 950 km² a žije tu 78 581 obyvateľov. Administratívnym centrom je mesto Vinnycia (ukr. Вінниця).

Mestá a obce Vinnyckého rajónu

Sídliska mestského typu: Desna, Stryžavka, Voronovycia.
Dediny: Ahronomične, Bochonyky, Chyžynci, Cvižyn, Dorožne, Havryšivka, Horbanivka, Humenne, Iľkivka, Ivanivka, Jakušynci, Komariv, Kordyšivka, Lavrivka, Luka-Meleškivska, Lysianka, Lysohora, Machnivka, Majdan, Majdan-Čapeľskyj, Mali Krušlynci, Medveže Vuško, Medvidka, Miziakivski Chutory, Mychajlivka, Nekrasove, Olenivka, Olexandrivka, Parpurivci, Pereorky, Poberežne, Prybuzke, Pultivci, Pysarivka, Rivec, Sloboda-Daškovecka, Sokyrynci, Sosonka, Stadnycia, Stepanivka, Ščitky, Šyroka Hrebľa, Ťuťky, Ťuťunnyky, Velyki Krušlynci, Vinnycki Chutory, Xaverivka, Zarvanci, Žabelivka.
Sídliska: Berezyna, Slavne.
Apollodóros (olympionik)

Apollodóros (starogr. Ἀπολλόδωρος – Apollodóros) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 452 pred Kr.
Meno olympijského víťaza Apollodóra je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Apollodóros je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v dvadsiatom šiestom riadku vpravo. Posledné tri písmená jeho mena a názov jeho domovskej krajiny na papyruse chýbajú (Ἀπολλόδω[ρος]... - Apollodó[ros]...).
Box dorastencov (pygmé paidón) sa stal olympijskou disciplínou na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Menoikeus (otec Kreonta)

Menoikeus (starogr. Μενοικεύς – Menoikeus, lat. Menoikeus) je v gréckej mytológii otec Kreonta, kráľa v Tébach.
Korene rodu Menoikea siahajú až k známemu jeho predkovi Kadmovi, ktorý pomocou vojakov zrodených z jeho „dračej sejby" postavil Téby a stal sa tak prvým tébskym kráľom. Menoikeus bol tiež jedným z vojakov zrodených z tejto sejby. Potomkami Menoikea boli Kreón, dvakrát vládnuci v Tébach a Iokasté, ktorá sa stala manželkou kráľa Laia a matkou Oidipa. Neskôr, po tragických udalostiach, daných osudom, sa stala tiež manželkou Oidipa, ktorý bol vrahom svojho otca.
Keď sa v detstve odložený syn Oidipus už ako dospelý vrátil do Téb, nevedomky zabil muža, ktorý ako sa neskôr ukázalo bol jeho otcom. Následne sa oženil s vlastnou matkou a tak vyvolal hnev bohov, žiadajúcich jeho potrestanie. Bohovia za trest zoslali na Téby mor, ktorý krajinu nesmierne sužoval. Veštec Teiresias oznámil vôľu bohov: mesto bude od moru uchránené len vtedy, ak za mesto zomrie jeden zo zasiatych, mužov zrodených z dračích zubov, ktorých Kadmos na radu bohov sial do zeme.
Menoikeus sa bez váhania išiel obetovať a vrhol sa z hradieb. Tébania mu za to boli vďační, ale jeho obeť bola aj tak márna a nemohla odvrátiť všetky ďalšie nebezpečenstvá a pohromy, ktoré sa na Téby valili, tie nakoniec po krvavej vojne viedli až k zničeniu mesta.
Pevnosť If

Pevnosť If (fr. Château d'If) je hrad na malom ostrove If v Stredozemnom mori v zálive pri prístavnom meste Marseille na juhu Francúzska.
Pevnosť dal postaviť medzi rokmi 1524 až 1531 František I.. Je známa ako väzenie a preslávil ju najmä Alexandre Dumas starší románom Gróf Monte Cristo.
Le Champ-de-la-Pierre

Poloha

Obec má rozlohu 4,05 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 41 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barbara Simpsonová

Barbara Simpsonová je rozhlasová moderátorka v USA.
Strávila viac ako dvadsať rokov v San Francisco Bay ako rozhlasová (Talk Radio KSFO 560, Coast to Coast AM) a televízna (KTVU-TV) moderátorka. Viackrát bola ocenená za svoju novinársku tvorbu.
Mélicocq

Poloha

Obec má rozlohu 6,53 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 669 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE