Katarína Aragónska

Detstvo (1485 – 1501)

Katarína sa narodila* v arcibiskupskom paláci v Alcalá de Henares v Madride v noci 16. decembra 1485 ako najmladšie dieťa kráľa Ferdinanda II. Aragónskeho a kráľovny Izabely I. Kastílskej. Katarína bola nižšej postavy, mala dlhé zlatohnedé vlasy a okrúhlu tvár s modrými očami a peknú pleť. Vďaka svojej prastarej mame Kataríne Lancasterovej, podľa ktorej je pomenovaná, bola potomkom anglického kráľovského rodu a jej pra-prastará mama Filipa Lancasterová bola dcérou Jána z Gentu a vnučkou Eduarda III. z Anglicka. V dôsledku týchto príbuzenstiev bola sesternicou z tretieho kolena pre svojho svokra, Henricha VII. a sesternicou zo štvrtého kolena pre svoju svokru, Alžbetu z Yorku.
Na Katarínine vzdelanie dohliadal jej učiteľ, Alessandro Geraldini, rehoľný klerik. Katarína študovala náboženstvo, klasiku, románsku históriu, cirkevné a civilné právo. Mala silnú nábožnenskú výchovu. Naučila sa rozprávať, čítať aj písať v španielčine a latinčine a rozprávať vedela po francúzsky a grécky. Tiež ju učili domácim zručnostiam – vedela vyšívať, hačkovať, zaujímala sa o hudbu aj tanec. Veľký učenec neskôr povedal, že Katarína „miluje dobrú literatúru, ktorú s úspechom študovala už od detstva“.

Dôvody pre Katarínin sobáš s Arturom

Už od raného detstva bola považovaná za vhodnú manželku pre Artura, waleského princa, staršieho syna Henricha VII. a následníčku trónu pre jej pôvod, ktorý mala po matke, kráľovnej Izabele I. Kastílskej. Prostredníctvo svojej matky mala silnejši legitímny nárok na anglický trón cez dve prvé manželky Jána Gaunta, prvého vojvodu z Lancasteru, Blanche z Lancasteru a španielsku infantku Constance Kastílsku, prostredníctvom ktorých Ján dúfal v získanie kastílskej koruny. Na druhej strane Henrich VII. z Anglicka bol potomok Jána Gaunta a jeho tretej manželky Kataríny Swynfordovej, ktorých deti sa narodili mimo manželstva a boli zlegalizovaní až po smrti Constance a svadbe Jána s Katarínou. Deti Jána a Kataríny po ich legalizáciu neboli oprávnení dediči anglického trónu. Z tohto dôvodu neboli tudorovskí monarchovia akceptovaní všetkými európskymi kráľovstvami. V tom čase bola Trastamaraská dynastia veľmi významnou, takže spojenectvo Kataríny a Artura by potvrdilo tudorovský rod v očiach európskych kráľovských rodín a posilnilo právo Tudorovcov na anglický trón prostredníctvo pôvodu Kataríny Aragónskej. Ich mužský potomok by mal nesporný nárok na trón. Dvojica bola 19. mája 1499 zosobášená spôsobom, aký bol v tých časoch bežný – každý mal svadbu vo svojej rodnej zemi, pričom ženích, resp. nevesta, boli zastúpení niekým iným.

Anglická kráľovná (1509 – 1533)

Katarínina druhá svadba sa konala 11. júna 1509, sedem rokov po smrti princa Artura. S Henrichom mali súkromný obrad v greenwichskom kostole.

Korunovácia

V sobotu 23. júna sa konal tradičný spievod v predvečer korunovácie vo Westminsteri, ktorý vítal veľký a nadšený dav. Ako bolo zvykom, manželia strávili predkorunovačnú noc v londýnskom Toweri. V nedeľu, 24. júna 1509, boli Henrich VIII. a Katarína Aragónska pomazaní a korunovaní arcibiskupom z Canterbury v Westminster Abbey. Po korunovácii nasledovala hostina vo Westminster Hall. Na počesť korunovácie bolo pasovaných veľa nových rytierov.

Neskoršie vzdelanie

Katarínino náboženské zanietenie rástlo s jej vekom, rovnako ako jej záujem o vzdelanie. Pokračovala v rozširovaní svojich vedomostí a tiež sa starala o vzdelanie svojej dcéry. Vzdelanie sa v tej dobe stalo medzi ženami módnou záležitosťou, čiastočný vplyv na tom mala aj Katarína. Katarína tiež niekoľkokrát darovala veľké finančné dary mnohým univarzitám. Henrich VIII. však stále považoval mužského dediča za nutnosť. Tudorovský rod bol nový a jeho legitimita mohla byť ešte preverovaná. Dlhá občianská vojna (prebiehajúca v rokoch 1135 – 1154) bola vedená práve ženou, cisárovnou Matildou, ktorá zdedila trón. Katastrofy občianskej vojny mali ľudia ešte v čerstvej pamäti aj z Vojny ruží.
V roku 1520, Katarínin synovec Karol V., cisár svätej ríše rímskej navštivil Anglicko a Katarína naliehala na Henricha, aby s ním uzavrel spojenectvo, skôr ako tak spraví s Francúzskom. Hneď po jeho odchode, Katarína sprevádzala Henricha do Francúzska na slávnostnú návštevu Františka I. V priebehu dvoch rokov bola vyhlásená vojna proti Francúzsku a cisár opäť navštívil Anglicko, kde sa začali chystať plány na jeho zásnuby s Kataríninou dcérou Máriou.

Dedičstvo a pamiatka

Za vlády jej dcéry, Márie I., bolo jej manželstvo s Henrichom vyhlásené za dobré a zákonné. Katarínina dcéra, kráľovná Mária I. tiež objednala niekoľko obrazov svojej matky. Po Kataríninej smrti bolo teda namaľovaných niekoľko jej obrazov, najmä s témou jej prejavu.

Jej hrob v peterboroughskej katedrále je možné navštíviť a celoročne je ozdobený kvetmi alebo granátovými jablkami, jej heraldickým znakom. Na hrobe je napísaný titul Katarína, anglická kráľovná.
V 20. storočí dala Mária Tecková zrekonštruovať jej hrob a v súčasnosti sa tam nachádzajú plakety označujúce Katarínu ako anglickú kráľovnú. Každý rok sa v peterboroughskej katedrále koná bohoslužba na jej pamiatku. Na bohoslužbe pripomínajúcej 470. výročie jej smrti sa zúčastnil aj španielsky veľvyslanec v Británii. Bohoslužba začínala sprievodom, ktorý viedol starosta, v peterbourghskej radnice a pozvaní hostia potom spolu pochodovali cestou. Predtým než vstúpili do katedrály, žiaci z kráľovskej školy hrali na hudobných nástrojoch a trubači ohlasovali začiatok sprievodu. Keď hostia vstúpili do katedrály, začala hrať hudba zo zrekonštruovaného organu. Po bohoslužbe si hostia prezerali portréty Kataríny Aragónskej namaľované deťmi z miestnej školy pre umelecké súťaže, ktoré potom veľvyslanec vyhodnotil.

Umenie o Kataríne Aragónskej

William Shakespeare ju opisuje ako „Kráľovnú pozemských kráľovien“. Katarínini súčasníci hovorili, že bola „milovaná viac, než ktorákoľvek kráľovná, aká kedy vládla“. V priebehu niekoľkých rokov jej bolo venovaných mnoho umeleckých a kultúrnych diel. Počas niekoľkých rokov bolo o nej napísaných veľa kníh alebo ju spomínali, vrátane diela, ktoré napísal Henrich VIII., Green groweth the holly. Henrich toto dielo napísal o nej a pre ňu. Juan Luís Vives jej venoval dielo Vzdelanie kresťanských žien (The Education of Christian Women).
Katarínu Aragónsku tiež veľakrát stvárnili vo filme, televízii, divadelných hrách, knihách a ďalších publikačných dielach, čo malo za následok, že zostala známa aj v pamäti obyčajných ľudí. Nikdy však nebol natočený film alebo televízny seriál, kde by jej osoba bola stvárnená ako hlavná postava, aj keď diskutabilnou výnimkou je prvý diel seriálu Šesť žien Henrich VIII. (The Six Wives of Henry VIII), ktorého dej je rozprávaný z jej uhla pohľadu a kde ju stvárnila Annette Crosbie. Tiež existuje veľmi veľa románov, piesní aj básní, ktoré zobrazujú jej život.