google/wiki40b huggingface dataset:
Amritsar

Amritsar je mesto v Indii. Má vyše milión obyvateľov a celý región vyše 3 milióny. Je to hlavné mesto rovnomenného okresu. 
Je to cestný a železničný uzol, rozvíjajú sa tu umelecké remeslá (výroba kobercov, slonovinových predmetov a podobne), významný je aj sklársky, chemický a kovospracujúci priemysel. Je to hlavné kultové a náboženské stredisko sekty sikhov. V meste je od roku 1969 univerzita. 
Sú tu početné architektonické pamiatky, napríklad Zlatá svätyňa postavená uprostred svätého jazera. V Zlatej svätyni je umiestnená svätá kniha sikhov, Ádi Granth.

Dejiny

Mesto založil roku 1577 Ram Das, štvrtý guru sikhov, pri „svätom“ jazere Nesmrteľnosti (Amrita-Saras). Lokalitu mu daroval mogulský cisár Akbar Veľký. V roku 1761 bola Zlatá svätyňa zničená a v roku 1764 znova postavená (začiatkom 19. storočia bola obalená pozlátenými medenými platňami). V roku 1984 obsadili svätyňu extrémisticki sikhovia, potom chrám obsadili indické vojská, čo vyvolalo značný konflikt medzi sikhami a indickou vládou spojený aj s krvavými nepokojmi.
Jiří Berkovec

Životopis

Po základnej a strednej škole absolvoval štúdium Filozofickej fakulty Karlovej univerzity, odbor hudobnej vedy, filozofie a psychológie. V roku 1948 ukončil v Prahe úspešne ďalšie štúdium hudby na konzervatóriu. V rokoch 1949 až 1965 bol zamestnaný v Československom rozhlase. V rokoch 1952 - 1957 prednášal na Katedre hudobných vied UK, sčasti súbežne so svojím zamestnaním v rozhlase. V rokoch 1965 až 1976 bol zamestnaný v hudobnom vydavateľstve Supraphon. Od roku 1976 do roku 1982 bol zamestnanec Divadelného ústavu v Prahe. Bol tiež čestným členom Spoločnosti Jana Jakuba Ryby v Rožmitále. Pohreb mal v Prahe na Olšanoch.

Dielo

Počas svojej práce sa venoval skladateľskej práci a písaniu odborných prác, najmä z českej hudobnej histórie. Je autorom prác o hudobných osobnostiach českých dejín, napr. o Antonínovi Dvořákovi. Mimo to napísal aj niekoľko sci-fi poviedok v zbierke Akcia Lyra, z ktorých jedna (Autosonido) bola sfilmovaná Československou televíziou. Akcia Lyra bola vydaná aj na Ukrajine. Sám autor tieto poviedky považuje ako okrajovú záležitosť svojej tvorby, ktorej ťažisko je v oblasti hudby.
Berchères-Saint-Germain

Poloha

Obec má rozlohu 27,67 km². Najvyšší bod je položený 195 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 767 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coast Starlight

Coast Starlight je osobný vlak typu InterCity prevádzkovaný spoločnosťou Amtrak na západnom pobreží USA. Vlak jazdí 2216 kilometrov, a to od stanice King Street Station v Seattli do stanice Union Station v Los Angeles.
Názov vlaku vznikol spojením názvov dvoch vlakov jazdiacich na juhozápadnom pobreží USA, "Coast Daylight" a "Starlight". Boli to dva z množstva SP Coast Line vlakov.
Hlavné zastávky vlaku na trati medzi Seattlom a Los Angeles sú: Portland a Eugene (Oregon), Sacramento, Emeryville (pre San Francisco), Oakland, San José, San Luis Obispo a Santa Barbara (Kalifornia).
Počas fiškálneho roka 2010 vlak Coast Starlight prepravil celkovo 444,205 cestujúcich, čo je vzrast o 2,7% oproti roku 2009, kedy sa prepravilo celkovo 432,565 cestujúcich. Vlak mal celkovú tržbu 37,404,114 dolárov v roku 2010 a 32,637,793 dolárov v roku 2009.
Mečiar (súhvezdie)

Hviezdy

Alfa Doradus, najjasnejšia hviezda súhvezdia, je jedinou hviezdou Mečiara so zdanlivou hviezdnou veľkosťou väčšou ako 4. Táto hviezda s magnitúdou 3,27 má sprievodcu, ktorého uhlová vzdialenosť sa udáva v rozsahu 77,7”-82”, pričom aj samotná hlavná zložka je veľmi tesnou dvojhviezdou.
Beta Doradus, žltobiely nadobor, je cefeida, ktorá mení svoju jasnosť medzi magnitúdou 3,7 a 4,1. Vhodnou porovnávacou hviezdou je delta Doradus s magnitúdou 4,35.
Gama Doradus je tiež premenná, no zmeny jej jasnosti činia iba niekoľko stotín magnitúdy. Dala meno skupine málo známych premenných hviezd, premenných typu Gama Doradus. R Doradus je červený obor, ktorý mení svoju jasnosť v priebehu 11 mesiacov od piatej po šiestu magnitúdu.

Objekty

Do súhvezdia sa premieta Veľký Magellanov mrak (LMC) – satelitná galaxia našej Galaxie – vzdialená asi 160 000 svetelných rokov. Priemer tejto galaxie je 20 000 svetelných rokov, čo je približne pätina priemeru našej Galaxie. Časť Veľkého Magellanovho mraku zasahuje aj do súhvezdia Stolový vrch. Drží rekord aj ako najrozsiahlejší (po Mliečnej ceste) voľným okom viditeľný objekt. Civilizácie žijúce na južnej pologuli vedeli o Veľkom Magellanovom mraku už v prehistorických časoch. Pre obyvateľov Európy ho objavila spolu s menšou galaxiou, Malým Magellanovým mrakom, slávna výprava portugalského cestovateľa Fermana Magellana, v roku 1519.
V mraku sa nachádza hmlovina Tarantula. Je to obrovská emisná hmlovina zdanlivého priemeru ako Mesiac v splne nachádzajúca sa v juhovýchodnej časti Veľkého Magellanovho mraku ako jeho najjasnejšia časť. Je viditeľná dokonca aj voľným okom. Jej súčasťou je aj najaktívnejšia oblasť masívneho zrodu hviezd v celej miestnej skupine galaxií, hmlovina 30 Doradus. V roku 1987 zažiarila vo Veľkom Magellanovom mraku supernova 1987A. V maxime dosiahla jasnosť 2,8ᵐ. Voľným okom bola viditeľná po dobu 10 mesiacov. Hmlovina, ktorá je pozostatkom supernovy, sa na snímkach Hubbleovho ďalekohľadu javí ako prepletené vlákna plynu a prachu. Ďalšie objekty Veľkého Magellanovho mraku majú NGC alebo N označenia. Známych pozostatkov po supernovách vo Veľkom Magellanovom mračne je ešte niekoľko, napríklad SNR 0509, DEM L316, N63A, či SNR 0539-69.1.
V Mečiarovi sa okrem Veľkého Magellanovho mraku nachádzajú aj iné, tiež dosť jasné galaxie. Jednou z nich je NGC 1566 nazývaná Španielska tanečnica, ktorá je 20-centimetrovým ďalekohľadom rozlíšiteľná ako dvojramenná špirála. V obdobnom, stredne veľkom zornom poli, sa dá nájsť aj dvojica jasných eliptických galaxií NGC 1549 a NGC 1553. NGC 1672 je zase galaxia, ktorá má veľmi výraznú centrálnu priečku, čo dobre zachycujú snímky z Hubbleovho vesmírneho ďalekohľadu. Vo vzdialenosti vyše 350 miliónov ly od nás je pár zrážajúcich sa galaxií katalogizovaný ako AMO500-620.
Jednoduchý opar

Jednoduchý opar alebo herpes (lat. herpes simplex) je skupina infekčných chorôb kože a slizníc. U väčšiny ľudí sa po prvej infekcii vytvorí dostatočná imunitná obrana. Je však stále veľké množstvo ľudí, u ktorých sa opakuje choroba na jednom mieste tela, najčastejšie na pere.

Povôdca ochorenia

Ochorenie je spôsobené infekciou organizmu ľudským vírusom jednoduchého oparu (HSV, angl. Herpes simplex virus). Je to dvojvláknový DNA vírus patriaci do rodiny herpetických vírusov (Herpesviridae), podrodiny alfa (Alphaherpesvirinae), rod Simplexvirus. Rozoznávajú sa dva druhy Herpes simplex virus 1 (HSV-1) a Herpes simplex virus 2 (HSV-2).
Jediným nositeľom a prenášačom vírusu je človek. Väčšina populácie má počas života kontakt s vírusom, pričom len u časti dôjde k prejavu ochorenia. K prenosu dochádza kontaktom (bozk, pohlavný styk), slinami alebo kvapôčkovou infekciou. Vírus je neurotropný, šíri sa pozdĺž nervových vlákien do kože a sliznice.

Infekcia HSV-1

Infekcia organizmu vírmi herpes simplex typ 1 sa najčastejšie prejavuje vo forme pľuzgierov, neskôr vredov a chrást na koži tváre (lek. tvárový opar, herpes facialis), hlavne na pere (lek. opar pery, herpes labialis).
Prvýkrát pri styku s vírusom dochádza často k tzv. primárnej infekcii v ústnej dutine, ktorá sa prejavuje vo forme vredov na sliznici ústnej dutiny (lat. gingivostomatitis herpetica). Tento typ ochorenia je typický hlavne u detí.
Roquecourbe

Polohopis

Roquecourbe má rozlohu 16,65 km². Najvyšší bod je položený 409 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Roquecourbe má 2257 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Juhoamerické hry

Juhoamerické hry sú medzinárodné multišportové podujatie, usporadúvané každé 4 roky v Južnej Amerike, pod dohľadom Juhoamerickej športovej organizácie (ODESUR). Účastnia sa ho športovci zo všetkých 12 juhoamerických, 2 karibských a 1 stredoamerickej krajiny, ktoré sú členmi ODESUR. Oheň Juhoamerických hier ako náprotivok olympijského ohňa z Grécka je vždy zapálený a nesený z bolívijského mesta Tiahuanaco. Viaceré športové turnaje na týchto hrách sú kvalifikáciou na celokontinentálne multišportové podujatie – Panamerické hry, ktoré sa vždy konajú o 1 rok neskôr.

Dejiny

Myšlienka vzniku subkontinentálnej športovej organizácie vznikla v roku 1976, keď prezident bolívijského olympijského výboru José Gamarra Zorrilla začal šíriť olympijský ideál v Južnej Amerike. A práve v bolívijskom hlavnom meste La Paz na konferencii v ten istý rok vznikla v spolupráci s predsedami národných olympijských výborov Argentíny, Peru, Paraguaja a Čile Juhoamerická športová organizácia (ODESUR), ktorá bola záštitou Panamerickej športovej organizácie (PASO). Prvým predsedom sa stál práve José Gamarra Zorrilla. Na konferencii o rok neskôr bolo schválené vytvorenie regionálnych hier podľa vzoru Panamerických hier.
Prvé hry sa konali v La Paz v roku 1978. Zúčastnilo sa ich 8 krajín: Argentína, Bolívia, Brazília, Čile, Ekvádor, Paraguaj, Peru a Uruguaj, ktoré súťažili v 16 športoch. 4-ročný cyklus hier nebol nikdy porušený. V roku 1982 sa pripojili 2 členovia, Kolumbia a Venezuela, v roku 1990 Surinam a v roku 1994 aj ďalšie 3 krajiny: Aruba, Holandské Antily a Panama. Poslednou krajinou bola Guyana, v roku 1998.
V roku 2009 zorganizovala ODESUR prvé Juhoamerické plážové hry, ktoré sa konajú s 2-ročnou periodicitou. Konali sa v Montevideu a zúčastnilo sa ich 12 krajín, ktoré súťažili v 9 športoch. Víťaznou medailovou krajinou sa v prvých dvoch edíciách hier stala Brazília.
Paul Valéry

Mladosť

Narodil sa v rodine Korzičana a matky Janovčanky. Vzdelanie získal u dominikánov v Sète a na kolégiu, nakoniec absolvoval lýceum v Montpellieri. V 1889 začal študovať právo. V tomto roku vydal svoju básnickú prvotinu v „Revue maritime“ v Marseille. Jeho poézia v tomto období je blízka hnutiu symbolistov.

Dospelosť

V noci zo 4. na 5. októbra 1892 sa v Janove udiala jeho osobnostná kríza následkom ktorej zapudil svoje dovtedajšie literárne a milostné idoly, aby založil svoju existenciu na tom, čo nazval "la vie de l´esprit". Začal si písať denník s názvom „Les Cahiers” (zošity). Valéry označil viackrát túto janovskú noc za skutočný začiatok svojho duševného života.
V 1894 sa usadzuje v Paríži, kde začína pracovať ako redaktor na ministerstve vojny a kde sa stretáva s Paulom Léotaudom.   
Vzdialil sa od tvorby poézie, aby najprv spoznal sám seba a spoločnosť. Od 1900 do 1922 pracoval ako tajomník  Édouarda Lebeya, riaditeľa tlačovej agentúry „Havas“. Každé ráno sa zaoberal písaním svojich „Zošitov“, ktoré boli intelektuálnym a psychologickým denníkom. Publikované boli až posmrtne.  
V 1900  sa oženil s Jeannie Gobillardovou, vlastnou sesternicou Julie Manetovej (dcéra Berthe Morisotovej a Eugène Maneta, brata Edouarda  Maneta), ktorá sa zosobášila v ten istý deň s Ernestom Rouartom. Dvojitý sobáš sa uskutočnil v kostole Saint-Honoré d'Eylau, vo štvrti Passy. Manželia Valéryovi  sa ubytovali v nehnuteľnosti, ktorú postavili rodičia Julie Manetovej na ulici Villejust (dnes ulica Paul-Valéry), ktorý zdedila ako nedospelá pred svojimi osemnástinami (1895). Valéryovi mali tri deti a boli spojení s manželmi Rouartovymi (ktorí mali troch synov). Obe rodiny spolu trávili prázdniny v „Le Mesnil“ na brehu Seiny pri Meulane, kde kúpil kedysi Manet usadlosť v 1893. Julie, jediná dedička, prijímala manželov Valéryovych na tomto letnom byte až do konca života.   
Paul Valéry každú stredu navštevoval literárny salón Stéphane Mallarmého, kde sa zaradil medzi verných účastníkov.

Dielo

Valéryho eseje vyjadrujú znepokojenie nad pretrvaním civilizácie, budúcnosťou práv ducha, úlohou literatúry vo vzdelaní, spätnou väzbou pokroku na človeka.
Séria „Varieté“ (I.,II.,III.,IV.,V.) sa skladá z rôznych druhov písomností: to, čo si uňho objednali a to, čo bezpochyby nie sú jeho diela. Dokazuje nimi svoju schopnosť  hlbokej analýzy, čo možno čítať aj v krátkych esejach na rôzne témy  publikovaných pod názvom  Regards sur le monde actuel (napríklad „Notre destin et les lettres”).
(doslova: Pohľady na súčasný svet z toho napríklad „Náš osud a dopisy“).
V roku 2009 bola vydaná jeho korešpondencia s André Gideom. Nachádza sa aj v jeho „Cahiers“. 
Paul Valéry bol tiež známy prekladateľ poézie („Les Bucoliques” od Vergília) a oceňovaný za svoje kritické predhovory, napríklad "Lucien Leuwen" od Stendhala, "Les Chimères" od Nervala.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2004

Skupina 1

Slovinsko

Skupina 2

Taliansko

Skupina 3

Bosna a Hercegovina

Skupina 4

Andorra

Skupina 5

Litva

Skupina 6

Portugalsko

Skupina 7

Cyprus

Skupina 8

Chorvátsko

Skupina 9

Česko

Skupina 10

Lotyšsko
Terrence Trammell

Osaka 2007

Na MS v atletike 2007 skončil Trammell na druhom mieste. Bežal v piatej dráhe. Jeho výsledný čas bol 12,99 s a na prvého Liou Sianga strácal 4 stotiny sekundy. Mal najhoršiu štartovú reakciu - 0,205 s.
Pomník obetiam katastrofy v bani Nelson

Pomník obetiam katastrofy v bani Nelson stojí na okraji Oseka, smerom k Hradu Osek. Od roku 1958 je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky a od roku 1978 ako národná kultúrna pamiatka Českej republiky.

Dejiny

Pomník vytvoril v roku 1935 sochár Karel Pokorný podľa návrhu architekta Josefa Gruse. Súsošie predstavuje smútiacich rodičov mŕtveho baníka.
Pomník je pripomienkou obetí katastrofy v bani Nelson III z 3. januára 1934. Vtedy sa vplyvom výbuchu v podzemí zrútili budovy bane, načo v šachtách vypukol požiar. Jeho šírenie zamedzilo až zamurovanie vetracích jám. Celkom tu zahynulo 144 osôb - 140 baníkov v bani, 2 osoby v troskách a posledné 2 osoby pri záchranných a vypratávacích prácach. Tie trvali 5 rokov. V súčasnosti je pri ňom zároveň posledné zastavenie NS Prírodou a dejinami Oseka.
Guarbecque

Poloha

Obec má rozlohu 5,46 km². Najvyšší bod je položený 22 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 402 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Camilo Cienfuegos

Životopis

Narodil sa v Havanskej štvrti Lawton v rodine španielskych anarchistických emigrantov, ktorý bojovali počas španielskej občianskej vojny. V r. 1954 sa stal aktivistom študentského protestného hnutia proti diktátorovi Fulgenciovi Batistovi, počas demonštrácii v decembri 1955 bol postrelený. Krátko na to odišiel za prácou do amerického New Yorku, neskôr sa presunul do Mexika. Tam sa stretol s Fidelom Castrom a pripojil sa k jeho formujúcej sa povstaleckej skupine, s ktorou sa na známej lodi Granma vylodili v decembri 1956 na Kube a začali ozbrojený boj proti Batistovi. Zakrátko sa stal jedným z vrcholných veliteľov revolučného vojska a získal hodnosť comandante. Bol veliteľom jednej z troch veľkých kolón, ktoré v auguste 1958 Castro vyslal z pohoria Sierry Maestra na západ, aby obsadili centrálne provincie a strategické mestá smerom na Havanu (veliteľmi ďalších dvoch boli Che Guevara a Jamie Vega). V decembri 1958 sa vyznamenal v bojoch o mesto Yaguajay, po ktorého obsadení sa jeho jednotky pripojili k Che Guevarovi v bojoch o mesto Santa Clara, dobytie ktorého otvorilo cestu na Havanu a priamo viedlo k víťazstvu revolúcie. Neskôr zastaval vysoké funkcie v kubánskej armáde a podieľal sa na agrárnej reforme.
V októbri 1959 Castro poslal Cienfuegosa do provincie Camagüey, kde zatkol svojho bývalého spolubojovníka Huberta Matosa, ktorý mal údajne pripravovať proticastrovkú vzburu. Počas nočného letu pri návrate do Havany 28. októbra zmizlo Cienfuegosove lietadlo typu Cessna 310 nad morom a napriek rozsiahlym pátracím akciám sa nikdy nenašlo. Hoci po tejto nehode sa vyskytlo mnoho konšpiračných teórii, podľa ktorých išlo o atentát pripravený CIA, či Fidelom Castrom (hoci je známe že Cienfuegos mal s Castrom dobré vzťahy a bol mu veľmi lojálny), historici ich všetky odmietajú ako veľmi nepravdepodobné a Cienfuegosovu smrť považujú len za výsledok leteckého nešťastia. Cienfuegos, ktorý bol pre svoju úprimnú a veselú povahu veľmi obľúbený už počas svojho života, sa po smrti stal ďalším martýrom revolúcie a na Kube je dodnes populárnou a oslavovanou osobnosťou.
Brasschaat

Obyvateľstvo

Brasschaat má približne 36 949 obyvateľov (2010).
Lepidopterológia

Lepidopterológia je náuka o motýľoch (lat. Lepidoptera). Je to súčasť a jeden z mnohých odborov entomológie. Osoba venujúca sa lepidopterológii je lepidopterológ. Náuka o motýľoch patrí k najviac rozšíreným a najznámejším odborom entomológie. Aj medzi zberateľmi patrí lepidopterológia k častým záujmom amatérskej i profesionálnej entomologickej verejnosti.
Napriek kráse motýlich krídel sa však entomológovia častejšie ako lepidopterológiou zaoberajú náukou o chrobákoch - coleopterológiou.
Saint-Léger (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 5,79 km². Najvyšší bod je položený 34 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
VSŽ Košice v sezóne 1986/1987

Herný systém

Ligu hralo 12 klubov. Najskôr sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže 22 zápasov (1 zápas vonku a 1 zápas doma). Po tejto prvej časti nasledovala druhá, kde sa párne družstvá stretli s nepárnymi po úvodnej časti. Výsledky prvých 22. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo klasické play-off: štvrťfinále, semifinále a zápasy o umiestnenia sa hrali na 2, finále na 3 víťazné zápasy. V play-off sa pri nerozhodnom výsledku predlžovalo 3 x 5 minút. Ak sa ani v predĺžení nerozhodlo, nasledovali samostatné nájazdy. Každú sériu nájazdov absolvovali traja hráči z jedného a traja z druhého družstva; ak sa v sérii nerozhodlo, pokračovali rovnakí hráči až do rozhodnutia, takže koniec zápasu nastal až po ukončení celej série.

Štatistiky hráčov

Zdroj: Eliteprospects

Herný systém

17 európskych šampiónov sa stretli v spoločnej nadnárodnej súťaži. Súťaž sa hrala na 3.kolá, kvalifikáciu a finálovú skupinu. V kvalifikácii sa stretli majstri Bulharska a Rumunska. Víťaz postúpil do 1.kola, kde hralo 7 ďalších európskych majstrov.(Francúzsko, Veľká Británia, Holandsko, Nórsko, Juhoslávia, Nemecká demokratická republika, Taliansko).

V druhom kole sa víťazi 1.kola stretli s majstrami ďalších 4 krajín, Švajčiarska, Poľska, Fínska a Rakúska.

V Treťom kole sa postupujúci z druhého kola stretli s víťazmi národných líg Nemecká spolková republika, československa, Švédska a Sovietskeho zväzu.

V štvrtom kole sa hrala Finálová Tabuľka, kde hrali 4 mužstvá ktorí postúpili z tretieho kola.
Železničná trať Ústí nad Labem – Chomutov

Dejiny

Železničná trať spoločnosti A.T.E Ústecko-teplická dráha (nem. Aussig-Teplitzer Eisenbahn) bola postavená v roku 1858 predovšetkým pre dopravu uhlia z oblasti Teplíc do prístavu v Ústí nad Labem. Do roku 1870 bola predĺžená až do Chomutova. Mohlo sa tak po nej dopravovať uhlie z celej hnedouhoľnej panvy (Chomutovsko, okolia Mostu, Bíliny a Duchcova).
Kvôli neskoršiemu rozmachu ťažby museli byť niektoré úseky preložené. Najznámejším príkladom je Mostecký a Ervěnický koridor.
Moskenesøy

Moskenesøy je ostrov súostrovia Lofoty v Nórsku. Administratívne spadá pod územnosprávnu jednotku Nordland a je rozdelený medzi dve obce: Moskenes a Flakstad.
Najvyššie položeným miestom ostrova je vrch Hermannsdalstinden (1 029 m n. m.). S rozlohou 186 km² je tretím najväčším ostrovom súostrovia Lofoty po ostrovoch Austvågøy a Vestvågøy.
Pagoda Hoằng Phúc

Pagoda Hoằng Phúc (viet. Chùa Hoằng Phúc) je pagoda v obci Mỹ Thủy, v okres Lệ Thủy v provincii Quảng Bình, teda v centrálnom Vietname. Nachádza sa asi 500 km južne od hlavného mesta Hanoj a 50 km južne od Đồng Hới. Prvý chrám bol postavený pred viac ako 700 rokmi, takže Hoằng Phúc je jeden z najstarších chrámov v strednom Vietname. Chrám bol niekoľkokrát prestavaný a premenovaný. V roku 1985 sa chrám zrútil po tom, čo celý stredný Vietnam zasiahla tropická cyklóna. S rekonštrukciou pagody sa začalo až v decembri roku 2014 a práce boli dokončené v januári roku 2016.
Saint-Valentin (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 24,9 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 275 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hoof krikov

Hoof krikov je žilinská alternatívno-rocková hudobná formácia miešajúca prvky rôznych subžánrov rockovej hudby. Pre kapelu je typický čiernobiely imidž (fotky, kostýmy). Nástrojové obsadenie kapely tvoria: el. gitara (1-2), basgitara, bicie, spev.
Skupina vznikla v roku 2011. Prvé EP s názvom Štvrtá cesta bolo vydané v roku 2014. Potom kapela vydala v roku 2015 dvojsingel Masovka/Lúka. Nasledoval konceptuálny album Poď si po mňa (2016), ktorý sa nahrával v GM Recording Studio v Česku. Koncept albumu tvorí príbeh mladej ženy odohrávajúci sa v priebehu 24 hodín. Jednej skladbe z nahrávky („Bravčové hlavy“) sa podarilo dostať aj do vysielania Rádia FM.
V roku 2018 kapela vydáva prvý videoklip k singlu Žilina Pije (Daj Si). V rovnakom roku vyšiel aj prvý anglický singel Sunday In NY. 
Medzi ďalšie známe skladby patria „Lúka“, „Oukej Bejbe“, Otčenáš a „Masovka“.
Saint-Amour-Bellevue

Poloha

Obec má rozlohu 5,09 km². Najvyšší bod je položený 475 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 559 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Všetky básne

Convalescenza

Toto je príklad smutno-veselej básne. Smutnej preto, lebo začína ťažkými myšlienkami o blúdení, neistote a hľadaní seba samého. Ku koncu autor akoby sa zmieril s osudom a našiel pokoj v duši (teda to zotavenie) a vysvetľuje príčinu potreby uzdravenia sa z detstva, ktoré ako vieme, nebolo priveľmi ideálne a šťastné. Možno tu cítiť malý náznak pokoja a lepšieho pocitu z toho, že sa autor podelil o svoje trápenie, ktoré ho ťažilo.

Tu chiami una vita

6 veršov, ktoré hovoria o živote – čo to vlastne je a čím je. Veľmi precítené, mala som pocit, akoby žialil za zomrelou manželkou. Opäť spomína smútok, námahu a trápenie, lebo tým život je. No na konci odhodlanie a záblesk nádeje.

Dolore di cose che ignoro

Smutná báseň, autor vraví o veciach. ktoré neberie na vedomie, no pritom ho to utláča a bolí. Kvári ho myšlienka smrti.
Martin Huba

Život

Po absolvovaní herectva na bratislavskej Vysokej škole múzických umení v roku 1964, pôsobil vo Východoslovenskom štátnom divadle v Košiciach (1964-1967). Po návrate do Bratislavy sa od sezóny 1967/1968 stal členom súboru Divadla na Korze, kde pôsobil až do jeho zatvorenia v roku 1971.
Roku 1976 dostal angažmán v Činohre SND, kde pôsobí dodnes. Hosťuje v Prahe a Brne.
Od 90. rokov rokov sa venuje divadelnej réžii - režíroval v Činohre i Opere SND v Bratislava a v rámci Letných Shakespearovských slávností v Prahe. Za réžiu Tančiarne získal cenu divadelnej kritiky DOSKY 2001.
V slovenskom filme začínal malými úlohami. Väčšie príležitosti od polovice 80. rokov mu poskytuje český film. S manželkou Dagmar majú dve dcéry.
Je členom Vedeckej a umeleckej rady VŠMU.

Ocenenia

2001 - Krištáľové krídlo v kategórii divadlo a audiovizuálne umenie
Uhličitan sodný

Uhličitan sodný alebo sóda (Na₂CO₃) je sodná soľ kyseliny uhličitej. Existuje bezvodá alebo kryštalická forma Na₂CO₃ · H₂O.