Monterey Pop Festival

Monterey International Pop Music Festival bolo trojdňové koncertné podujatie, ktoré sa medzi 16. až 18. júnom 1967 konalo na Monterey County Fairgrounds v Monterey v Kalifornii. Odhadom sa tejto akcie zúčastnilo od 25 do 90 tisíc návštevníkov. Miesto konania, kde sa koncertovalo malo schválenú kapacitu 7 tisíc ľudí, no len na vystúpení, ktoré sa konalo v sobotu večer sa ich počet odhadoval na 8 500. Návštevníci festivalu, ktorí chceli vidieť hudobné vystúpenia museli mať buď vstupenky na celú akciu, alebo osobitne na každý z piatich plánovaných koncertov: Piatok v noci, v sobotu večer a v noci a v nedeľu večer a v noci. Vstupenky na tento festival by podľa aktuálnej inflácie a kurzu v roku 2017 stáli medzi 20-45 Euro.
Festival bol významný aj tým, že sa na ňom prvýkrát v Spojených štátoch predstavili skupiny The Jimi Hendrix Experience, The Who, hudobník Ravi Shankar, pred veľkým publikom prvýkrát účinkovala Janis Joplinová a verejnosti sa predstavil aj Otis Redding.
Tento festival bol stelesnením témy Kalifornii ako ohniska hnutia kontrakultúry generácie 60. rokov 20. storočia a je považovaný za jeden zo štartov „Leta lásky“ roku 1967. Prvý rockový festival, Fantasy Fair and Magic Mountain Music Festival sa konal len týždeň predtým v kalifornskom národnom parku Mount Tamalpais. Z koncertu v Monterey vznikol teatrálny dokumentárny film, ktorý sa, spolu s výraznou propagáciou, návštevnosťou, ako aj historickou účasťou hudobníkov, stal inšpiráciou pre budúce hudobné festivaly. Medzi ne patril aj Woodstock Festival, ktorý sa konal o dva roky neskôr.

Festival

Plány na festival vznikli sedem týždňov pred jeho usporiadaním. Autormi nápadu boli: John Phillips (z The Mamas & the Papas), producent Lou Adler, Alan Pariser a novinár Derek Taylor. Monterey a Big Sur boli v Kalifornii dlhodobo známe lokality, kde sa usporiadavali podujatia ako Monterey Jazz Festival a Big Sur Folk Festival. Propagátori Monterey Pop festivalu si dali za cieľ dostať rock do povedomia milovníkov umenia podobne ako to bolo bežne u džezovej, či folkovej hudby. Hudobníci vystúpili bez nároku na odmenu, ktorú chceli venovať na charitatívne ciele. Výnimkou bol iba indický umelec, Ravi Shankar, ktorý dostal za svoje vystúpenie 3 000 dolárov a skupina Country Joe and the Fish, ktorá dostala ako účinkujúci v snímke honorár 5 000 dolárov od amerického dokumentaristu, D. A. Pennebakera. Pôvodne mali byť lákadlom festivalu zavedené hviezdy ako The Mamas and the Papas, Simon & Garfunkel, či The Byrds, ktoré uvádzali niektoré nové tváre zo Spojeného kráľovstva a Spojených štátov.

Vystúpenia

Okrem vymenovaných medzi najhlavnejšie atrakcie festivalu patrili Jefferson Airplane, ktorí mali v tom čase dva známe single. Z britskej hudobnej scény bola skupina The Who, ktorá sa v USA predstavila na koncertoch v New Yorku dva mesiace predtým. Vo frenetickom závere skladby „My Generation“ skupina ohromila publikum tým ako gitarista  Pete Townshend vyludzoval psychedelické tóny gitary jej mlátením o pódium, medzi zosilňovačmi vybuchovali dymovnice. Dodnes môžeme na snímkach z tohto koncertu obdivovať zúfalých technikov, ako sa snažia zachraňovať drahé mikrofóny. V chaotickom závere bubeník Keith Moon rozkopne biciu súpravu a skupina opúšťa scénu. 
V tom čase bol Jimi Hendrix populárny skôr v Anglicku a súperil s The Who, kto na Monterey vystúpi skôr. O poradí nakoniec rozhodla minca. Medzi The Who a Hendrixom vystúpili ešte The Grateful Dead. Na svoju dobu hral Hendrix na tomto koncerte extrémne nahlas. Experimentoval so spätnou väzbou, hojne využíval vibráto, produkoval zvuky, ktoré vtedy ešte nikto z publika, s výnimkou obyvateľov Spojeného kráľovstva, predtým nepočul. Potom, ako videl skupinu The Who, pripravil si pri zosiľňovači fľašku s tekutinou. Svoje vystúpenie ukončil skladbou „Wild Thing“ počas ktorej pokľakol ku gitare, polial ju horľavou tekutinou, zapálil a potom ju siedmimi údermi rozmlátil o pódium a jej torzo hodil smerom k publiku.  Excesy, ktoré sa udiali, ale aj hudobná virtuozita tohto gitaristu na pódiu v Monterey, prispeli k tomu že Hendrix si na seba pritiahol pozornosť médií.
Publiku sa predstavili aj Big Brother and the Holding Company so speváčkou Janis Joplinovou, ktorí vďaka tomuto koncertu získali kontrakt s hudobným vydavateľom Columbia Records. Ako súčasť predchádzajúcej Britskej invázie vystúpil Eric Burdon so svojimi „New Animals“ a zahral „Paint It Black“, skladbu ktorá dostala prívlastok anti-war, hard rock. Jeden z promotérov, Jerry Wexler, vyžil príležitosť, aby publiku predstavil Otisa Reddinga, ktorý vystúpil s kapelou Booker T. & The MG's. Bolo to prvýkrát, čo Redding vystúpil na veľkom pódiu pred iným ako afro-americkým publikom. Zahral pieseň „Respect“ a verziu hitu „(I Can't Get No) Satisfaction“ (od kapely The Rolling Stones). Tento festival bol jeho posledným veľkým vystúpením. Zomrel ako 26 ročný pri leteckom nešťastí o šesť mesiacov neskôr. Na festivale vystúpil v štvorhodinovom programe indický hudobník Ravi Shankar. Celé podujatie uzatváral koncert The Mamas & the Papas. Účinkoval s nimi aj Scott McKenzie, ktorý zaspieval hitový singel, neoficiálnu hymnu kontrakultúry 60. rokov a Leta lásky Hippies, „San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)“, ale zazneli aj ich populárne piesne, dnes už kultové skladby „Monday, Monday“, či „California Dreamin'“.