google/wiki40b huggingface dataset:
BMW rad 5 Gran Turismo

Výbava

Originalitu automobilu zvýrazňujú dvojdielne dvere batožinového priestoru s alternatívnym typom otvárania – môžeme ho otvoriť ako krátke veko pod úrovňou zadného okna, alebo úplným vyklopením s cieľom využitia celej kapacity kufra, ktorá sa pohybuje od 440 do 590 litrov. K nevýhodám GT 5 patrí nepraktické otváranie batožinového priestoru, kvôli dvojitému otváraniu veka. Otváranie kufra závisí od toho, v akej pozícií sa nachádzajú zadné sedadlá, ktoré sa takisto dajú variabilne posúvať o 10 cm. Dynamický tvar siluety GT 5 s celkovou dĺžkou 5 metrov, umocňuje i bezrámová konštrukcia dverí, ktoré sprístupňujú priestor pre štyroch pasažierov.  
K pocitu priestrannosti vo vozidle prispieva aj panoramatická strecha vyrobená zo skla s rozmermi 116 x 94 cm. Výhodou pre vodiča pri riadení je systém Dynamic Drive Control, ktorý ovplyvňuje dynamiku riadenia prevodových stupňov ako aj reakcie motora. Pri parkovaní zaručuje spoľahlivosť program Comfort dostupný stlačením tlačidla Dynamic Drive Control, využívajúci namontovaný parkovací systém PDC, ktorý môže byť rozšírený o cúvaciu kameru. Vo výbave navyše figuruje funkcia Top View, ktorá využíva dve kamery v predných blatníkoch, ktoré vodičovi umožňujú dostatočne včas zaznamenať prichádzajúce vozidlo spoza rohu. Ďalšia funkcia takisto dostupná v rozšírenej výbave – Side View, zlepšuje vodičovi prehľad o dopravnej situácií pomocou dvoch kamier zabudovaných v spätných zrkadlách. Obraz snímaný všetkými štyrmi kamerami pomocou systému Top View a Side View spracúva centrálny počítač do formy celkového zobrazenia automobilu z vtáčej perspektívy na displeji e Drive nachádzajúcim sa na palubnej doske.
Bezpečnosť vozidla zaručuje ABS systém, brzdový systém, okrem elektronického programu stability sa v automobile nachádza 8 airbagov, bočné aj hlavové airbagy.

Motor

Motorizáciu BMW radu 5 Gran Turismo tvorí dvojica zážihových a dvojica vznetových agregátov, ktorým asistuje osemstupňová automatická prevodovka. Všetky typy motorov BMW GT 5 spĺňajú emisnú normu EU5. Základný benzínový šesťvalec kombinuje technológiu dvojitého prepĺňania a priameho vstrekovania – High Precision Injection.
Germainville

Poloha

Obec má rozlohu 8,67 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 324 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Angles (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 17,64 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 263 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Porto Velho (Rondônia)

Dejiny

Mesto bolo založené v roku 1914. V jeho rozvoji významnú úlohu zohrala železničná trať, ťažba kaučuku a kasiteritu, ktorý sa tu začal ťažiť v päťdesiatych rokoch. Rozhodnutie vlády, rozparcelovať časť územia štátu na farmy, malo za následok prisťahovalectvo do štátu a počet obyvateľov rýchlo rástol.

Infraštruktúra

Medzinárodné letisko Porto Velho International Airport, sedem kilometrov od mesta, má dve pristávacie dráhy. Autobusovou linkou je prepojené s centom mesta. Každý týždeň má 98 pravidelných letov väčšinou do ostatných častí Brazílie. Existencia vojenskej základne tiež zaisťuje pohyb vojenských lietadiel. Medzinárodným letiskom sa stalo v roku 2002. Mestom, resp. okolím prechádza viacero ciest a diaľnic, BR-174, BR-317, BR-319, BR-364, BR-421, BR-425, BR-429, RO-010, RO-101 a RO-490.
Predohra (hudba)

Predohra alebo ouvertúra alebo uvertúra je dielo z oblasti klasickej hudby určené pre orchester, obyčajne kratšieho rozsahu, ktoré uvádza hudobno-dramatické, vokálne alebo inštrumentálne dielo. Podľa toho je možné predohru rozdeliť na koncertnú a javiskovú.

Javisková predohra

Javisková predohra je inštrumentálna skladba, ktorá tvorí úvod k hudobno-dramatickému dielu – opere, operete, baletu, v širšom zmysle i k muzikálu či filmu. Predohra je neoddeliteľná súčasť daného diela a na rozdiel od koncertnej predohry je s ním pevne spätá. Kvalitné javiskové predohry sa však uvádzajú i samostatne (zvyčajne na úvod inštrumentálnych koncertov, to znamená vo funkcii koncertnej predohry).
Predohra má zvyčajne piesňovú alebo sonátovú formu. Je zvyčajne komponovaná tak, aby diváka previedla základnými náladami diela a obsahovala motívy najvýznamnejších árií, ktoré sa v ňom neskôr objavia. Predohra je tak akousi stručnou charakteristikou celého diela.

História javiskovej predohry

Vo svojich počiatkoch mala predohra jednoduchú formu a plnila praktický účel – upozorniť publikum na začínajúce predstavenie. V Taliansku sa v 17. storočí vyvinula predohra so zložitejšou stavbou, nazývaná sinfonia. Tvorili ju dve rýchle okrajové časti a stredná pomalá, a stala sa významným článkom vo vývoji symfónie. Operná symfónia však žila ďalej svojím životom. Získala postupne zaslúženú pozornosť, lebo skladatelia si čoraz viac uvedomovali dôležitosť predohry pre správne vnímanie diela divákom. U Glucka sa už stretávame s prepracovanými predohrami, ktoré účinne pripravujú diváka na dej opery.

Koncertná predohra

Koncertná predohra je, na rozdiel od javiskovej podoby, samostatným dielom. Mnohé predohry majú svoj program a preto ich zároveň radíme medzi symfonické básne. Medzi predohry zaraďujeme aj niektoré skladby, ktoré nenesú priamo toto označenie, ktoré niektorým skladateľom pripadalo nelogické. Koncertné predohry majú uplatnenie zvyčajne v úvode orchestrálneho koncertu. V tejto úlohe sa však využvajú i javiskové predohry alebo iné skladby kratšieho rozsahu. Keďže predohra je nezávislým dielom, voľba konkrétneho diela je v kompetencii dramaturga, ktorý zostavuje program koncertu.

História koncertnej predohry

Koncertná predohra sa vyvinula z javiskovej podoby. Jej základy položil Beethoven dielami Corolianus a Egmont, hoci tieto sa čiastočne viažu k drámam, ku ktorým boli skomponované. S pravými koncertnými predohrami sa už ale stretávame v ére raného romantizmu v tvorbe Schuberta, Webera a ďalších. V tomto období boli pre predohry typické mimohudobné predstavy. Z predohry sa tak vyvinul samostatý žáner – symfonická báseň. V období vrcholného a neskorého romantizmu však vznikli i predohry, ktoré boli dielami absolútnej hudby.
Modřice

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1131, status mesta získali 1. júla 1994.
Autheuil (Eure-et-Loir)

Poloha

Obec má rozlohu 16,07 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Základná škola Pavla Országha Hviezdoslava (Snina, Hviezdoslavova 985/20)

Základná škola P. O. Hviezdoslava sa nachádza v centre okresného mesta Snina v Prešovskom kraji. Je prvou základnou školou, ktorá bola zriadená v Snine. Vznikla v roku 1933 ako Meštianska škola v Snine a postupne sa pretransformovala do súčasnej podoby. Čestný názov Základná škola P. O. Hviezdoslava získala v novembri roku 1996. Základná škola má v súčasnosti 18 tried, z toho 9 tried je na 1. stupni ZŠ a 9 tried na 2. stupni ZŠ. Má tri oddelenia školského klubu detí. Školu navštevuje 345 žiakov a na ich výchove sa podieľa 25 učiteľov , 3 vychovávateľky ŠKD a 1 asistent. Významným historickým medzníkom je získanie právnej subjektivity 1. apríla 2002.

História

Základná škola P. O. Hviezdoslava je prvou základnou školou, ktorá bola zriadená v Snine. Škola zo začiatku nemala vlastnú budovu, preto bola umiestnená v prenajatých domoch a niekoľko rokov aj na píle. V roku 1937 sa začalo so stavbou jednoposchodovej modernej budovy školy. Takmer dokončená budova školy bola pri prechode frontu v októbri 1944 zasiahnutá bombou. Poškodená novostavba školy bola dostavaná k 1. septembru 1948. K hlavnej budove pribudla v roku 1961 telocvičňa a v školskom roku 1987/1988 bola ukončená budova školskej kuchyne a školskej jedálne, v ktorej je aj 6 učební.
V šk. roku 1953/1954 sa zlúčili triedy bývalej národnej školy so strednou školou, čím vznikla Osemročná stredná škola v Snine. V marci roku 1961 je v kronike prvá zmienka o škole ako o I. ZDŠ. V septembri 1983 škola začala školský rok už ako základná škola - ZŠ. V novembri 1996 škola získala čestný názov Základná škola Pavla Országha Hviezdoslava.
Na návrh Nadácie Pro Futura Slovenská humanitná rada udelila žiackemu parlamentu titul Laureát ceny Dar roka 1998.
Blesmes

Polohopis

Blesmes má rozlohu 9,7 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Blesmes má 376 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
František Dostalík

Životopis

Študoval na učiteľskom ústave, 1919-1921 na konzervatóriu v Brne skladbu a dirigovanie (aj u L. Janáčka). Od roku 1914 učiteľ v Prievidzi, súčasne organista a dirigent spevokolu, organista v Sebedraží, v Martine, regenschori v Banskej Bystrici, profesor hudby a spevu na Učiteľskom ústave v Spišskej Kapitule, na mestskej hudobnej škole a na učiteľskom ústave v Bratislave. Venoval sa komornej hudbe, zbieral ľudové piesne, činný aj publicisticky. Vydal všeobecnú náuku o hudbe pre učiteľské ústavy v maďarčine, autor článkov o folkloristike a štvrťtónovej hudbe. Propagátor diela B. Bartóka a A. Hábu. Niektoré jeho zbor. skladby vyšli v Zbierke slovenských mužských zborov M. Ruppeldta, ostatné v rukopisoch.
Andrej Stollmann

Životopis

Od roku 1864 študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici; jeho učiteľom bol Jozef Božetech Klemens, pre existenčné problémy  štúdium neukončil. Učil sa u maliara izieb K. Lorenza v Banskej Bystrici, roku 1874 sa zapísal na školu pre prípravu stredoškolského profesora kreslenia v Budapešti. V roku 1886 – 1919 profesor kreslenia na evanjelickom gymnáziu, priemyselnej škole, meštianskej škole a na elementárnych školách v Banskej Bystrici. Medzi jeho žiakmi bol Janko Jesenský, Jozef Gregor Tajovský, Štefan Krčméry, Viliam Figuš-Bystrý, S. Zoch. Popri učiteľskej činnosti maľoval portréty, krajinky, veduty, predovšetkým z Banskej Bystrice, figurálne kompozície s národopisnou a náboženskou tematikou. Jeho obrazy sú v zbierkach Stredoslovenského múzea a Slovenského ústavu pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Banskej Bystrici a v Slovenskom národnom múzeu v Bratislave.
Saint-Germain-Lespinasse

Poloha

Obec má rozlohu 15 km². Najvyšší bod je položený 349 m n. m. a najnižší bod 281 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
MechCommander

Gameplay

Herná kampaň obsahuje 30 misií, rozdelených do 5 častí, pričom každá časť obsahuje 6 misií.
Výsadok, ktorý hráč môže do misie vyslať je limitovaný tonážou a počtom jednotlivých bojových a podporných vozidiel. Medzi jednotlivými misiami je hráčovi umožnené prezbrojiť a opraviť dané bojové vozidlá a nakúpiť nové jednotky, pilotov či komponenty. Tieto položky sú nakupované za špeciálne herné body (tzv. Resource points) získane v priebehu misie. Postupom hry je hráčovi umožnený prístup k novým typom jednotiek, výbavy alebo pilotov, ktoré môže za naakumulované herné body nakúpiť. Avšak nie všetky bojové jednotky je možné sprístupniť prostredníctvom kúpy. Tieto jednotky predstavujú poškodenú nepriateľskú techniku, ktorá je prístupná jedine vo forme šrotu po skončení misie.
Každý Mech je riadený pilotom (tzv. Mechwarrior). Pilotom je umožnené zvyšovať ich skúsenosti v priebehu misie, napríklad za úspešne zneškodnené nepriateľské vozidlá. Po dosiahnutí určitého počtu skúsenostných bodov pilot postupí na vyššiu skúsenostnú úroveň a stáva sa užitočnejším.

Datadisk

Datadisk s podtitulom Desperate Measures bol vydaný v roku 1999.
Vlajka Tuvalu

Vlajka Tuvalu – vlajkový list zachováva podobu britskej modrej služobnej vlajky, jeho farba je však svetlo modrá (ako u vlajky Fidži). V kantone je britský Union Jack, vo vlajúcej polovici listu je deväť žltých päťramenných hviezd (päť ich je obrátených hrotom dole), ktorých umiestnenie odpovedá skutočnej geografickej polohe ostrovov, keď sa sever na vlajke premiestni na jej ľavý, žrďový okraj. Sú to – od severu – ostrovy Nanumea, Nanumanga, Niutao, Nui, Vaitupu, Nukufetau, Funafuti, Nukulaelae a Niulakita (obývaný len v sezóne zberu kokosových orechov).
Vlajka bola zavedená roku 1978 pri vyhlásení nezávislosti Tuvalu a vystriedala len krátko používanú modrú služobnú vlajku s bielym kruhovým poľom vo vlajúcej časti, kde bol umiestnený štít tuvalského znaku.
Žilinský večerník

Žilinský večerník je týždenník, monitorujúci udalosti a dianie v regióne Žilinského kraja. 
Periodikum vychádza od roku 1991 (prvé číslo s nákladom 5 000 výtlačkov vyšlo 27. februára
) a v súčasnosti je s predajom 9 650 kusov najčítanejším regionálnym týždenníkom na Slovensku. Svojim čitateľom ponúka spravodajstvo a publicistiku zo všetkých oblastí hospodárskeho a spoločenského života, zaoberá sa otázkami samospráv v regióne, štátnej správy, informuje o udalostiach v kultúre a športe.

Online produkt

Žilinský diár je online produkt Žilinského večerníka, dostupný na jeho webstránkach. Ponúka prehľadný výber kultúrnych a športových podujatí, koncertov a zábavy, vzdelávacích aktivít, akcií pre deti a pod.
Skorušinské vrchy

Polohopis

Geomorfologický celok je orientovaný v smere juhozápad-severovýchod, tvorí oblúk prehnutý k severozápadu s dĺžkou 30 km a priemernou šírkou 7 km. Najviac sa rozširuje v najvýchodnejšej časti v oblasti štátnej hranice s Poľskom (cca 8 km), kým najužšie je v juhozápadnom cípe (cca 1,5 km). Na severe hraničí s Oravskou kotlinou, na západe s Oravskou vrchovinou a na juhu s Podtatranskou brázdou (podcelok Zuberecká brázda). Na východe nadväzuje na geomorfologický celok Kotlina Orawsko-Nowotarska v Poľsku.

Geologické pomery

Pohorie prináleží k pásmu vnútrokarpatského paleogénu z obdobia starších treťohôr.

Vodstvo

Skorušinské vrchy prináležia k povodiu Váhu, resp. k jej čiastkovému povodiu, povodiu Oravy. Vodné toky tečú prevažne na sever a na západ, k najvýznamnejším vodným tokom patria (od východu na západ): Jelešňa, Oravica, Zábiedovčík, Studený potok s Blatnou a Krivský potok. Malá časť na juhozápade je prostredníctvom Kvačianky odvodňovaná na juh do Váhu.

Sídla

Vo vnútri pohoria leží jediná obec - Oravský Biely Potok, pod výbežkami pohoria ležia: Vitanová, Brezovica, Zábiedovo, Habovka, Zuberec, Chlebnice, Veľké Borové, Malé Borové a Huty.
Brioux-sur-Boutonne

Poloha

Obec má rozlohu 15,49 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 516 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Christol (Vaucluse)

Poloha

Obec má rozlohu 46,08 km². Najvyšší bod je položený 1 108 m n. m. a najnižší bod 810 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 349 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Lengyel

Životopis

Komorský gróf a správca mediarskeho podniku v Banskej Bystrici (1525).
Esch-sur-Alzette

Poloha

Mesto má rozlohu 14,35 km². Najvyšší bod je položený 426 m n. m. a najnižší bod 279 m n. m.

Obyvateľstvo

Esch-sur-Alzette má 30 630 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 12,79 % bola v Esch-sur-Alzette nezamestanosť vyššia o 5,82 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Pantograf (zberač prúdu)

Konštrukcia

Pantograf je zložený z ramien. Ramená sú pružinou udržiavané vo vysunutom stave, pričom je umožnený zvislý pohyb, čím sa zberač počas jazdy prispôsobuje výške trolejového vedenia. Slovenské normy predpisujú pre pantografy žltú farbu náteru.
Pantograf je ukončený kefou v tvare priečnej lišty, ktorá slúži pre fyzický styk s trolejovým vedením. Trolejové vedenie je medené, bronzové, pozinkované oceľové, hliníkové resp. oceľovohliníkové lano s oceľovým jadrom (AlFe) (niekedy drôt hríbovitého prierezu – hlavne pre trolejbusy a električky) natiahnutý na stožiaroch nad koľajovou traťou.
Kefy sú vyrobené z materiálu na báze grafitu (pozri kefa). Keďže sú vystavené poveternostným vplyvom, tak pre zlepšenie odolnosti sa impregnujú parafínom, živicou, olejom a pod. alebo sa na ich výrobu používajú kovové kompozity (cínové, alebo antimónové), kedy sú čiastočky grafitu uzatvorené v kove. Zberacie kefy (lišty) majú relatívne nízku životnosť a preto sa musia pravidelne kontrolovať a vymieňať. Okrem elektrického kontaktu musí lišta zabezpečiť aj suché mastenie klzného spoja. Lišta je namáhaná trením, zohrievaná prechodom elektrického prúdu, erodovaná iskrením a pod. lišta pritom nesmie poškodzovať trolejové vedenie, preto je vyrábaná z mäkšieho materiálu ako prívodné vedenie.
Pokiaľ sa pantografové zberače nepoužívajú, zaťahujú sa dole elektricky alebo pneumaticky. Je umožnené aj ručné zatiahnutie pomocou lana (núdzová možnosť). Zatiahnutím je motorová jednotka fyzicky odpojená od zdroja elektrického prúdu.
Existujú aj pantografy len s jedným ramenom nazývané aj polpantografy, tieto sú upevnené len na jednom ramene s dvoma výstupkami na ktorých je lišta. Sú jednoduchšie, majú lepší styk s vedením, lepšie reagujú na zmenu výšky vedenia pri vysokých rýchlostiach. Keďže konštrukcia zberačov je veľmi náročná, ich cena sa pohybuje rádovo v státisícoch korún.
301 (ťažký krížnik)

301 bolo číslo pridelené ťažkému krížniku triedy Ibuki japonského námorníctva. Vzhľadom na zvyk v japonskom námorníctve prideliť meno plavidlo až pri spustení na vodu, nie je známe meno, ktoré mala jednotka mať. Mala jednu sesterskú loď: Ibuki.
Kýl lode bol založený 1. júna 1942, ale stavba bola zastavená o mesiac neskôr. Jednotka bola zošrotovaná v roku 1943.
Saints-en-Puisaye

Poloha

Obec má rozlohu 27,71 km². Najvyšší bod je položený 325 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 590 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Doméliers

Poloha

Obec má rozlohu 6,13 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 231 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gilotína

Gilotína je mechanický nástroj, ktorým sa vykonávali popravy stínaním hláv. Pozostáva z vysokého rámu a ťažkej čepele, ktorá sa pohybuje vo zvislých koľajniciach. Tento nástroj bol hojne používaný počas Francúzskej revolúcie.
Nástroje na podobnom princípe sa používali už pred rokom 1300 v Spojenom kráľovstve, Nemecku, či Taliansku. Prvý raz bola poprava týmto spôsobom zaznamenaná v roku 1307 v Írsku. Počas francúzskej revolúcie francúzsky lekár a revolucionár Joseph Guillotin navrhol zavedenie tohto mechanického stínania hláv.
Gilotína vážila okolo 600 kg, samotná čepeľ 40 – 60 kg, výška koľajnicového systému okolo 4 m, od ostria po spodný bod prešlo ostrie okolo 3 m. Od okamihu spustenia po dopad ubehne asi pol sekundy.
Počas francúzskej revolúcie bolo gilotínou popravených desaťtisíce ľudí. Prvou obeťou z tohto obdobia bol lupič Nicolas Jacques Pelletier. Za násilnú lúpež bol 25. apríla 1792 sťatý gilotínou v parížskom Place de Grève. Najznámejšie takto popravené osoby boli francúzsky kráľ Ľudovít XVI., 1793, a kráľova manželka Mária Antoinetta.
Gilotína sa používala takmer 2 storočia. Posledná verejná poprava sa vo Francúzsku konala v 1939, ďalej sa gilotína používala "za zatvorenými dverami". Posledná poprava takýmto spôsobom sa uskutočnila v roku 1977. V Európe je v súčasnosti trest smrti zakázaný.
Podľa fám zomrel aj tvorca gilotíny Guillotin na popravu vlastným nástrojom, nie je to však pravda. Zomrel prirodzenou smrťou.
Saint-Rome-de-Tarn

Poloha

Obec má rozlohu 52,06 km². Najvyšší bod je položený 665 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 853 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Noël-Cerneux

Poloha

Obec má rozlohu 6,36 km². Najvyšší bod je položený 1 082 m n. m. a najnižší bod 888 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 364 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Polyák

JUDr. Štefan Polyák (prídomok Polyák de Szabolcs, * 2. júl 1882, Budapešť – † 6. máj 1946, Baden-Baden, NSR) bol slovenský podnikateľ, slovenský a československý politik a medzivojnový poslanec Národného zhromaždenia za Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu, v období vojnovej Slovenskej republiky pôsobil ako štátny tajomník na Ministerstve zahraničného vecí.
Narodil sa v rodine Vojtecha Polyáka de Szabolcs a jeho manželky barónky Kláry Eichlerovej.
Riec-sur-Belon

Poloha

Obec má rozlohu 54,64 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 148 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brestov (hrad)

Z pôvodného hradu sa zachovali už len zvyšky. Nachádzal sa v obci Brestov.

História

Postavený bol pravdepodobne najskôr v druhej polovici 13. storočia a zanikol v 14. storočí. Objavený bol v roku 1975.

Exteriér

Hrádok bol postavený na ploche asi 20 x 8 m a obohnaný valom a priekopou. Na juhozápadnej strane bola plošina 10 x 6 m, ktorá slúžila pravdepodobne na osadenie mosta ponad priekopu.
Srbský dinár

Srbský dinár (srb. srpski dinar, v cyrilike cрпски динар) je zákonné platidlo Srbska. Súčasný srbský dinár vychádza z juhoslovanského dinára. Srbská provincia Kosovo, ktorá je pod správou OSN, používa ako svoju menu euro. 
Jeden dinár sa delí na 100 para. ISO 4217 kód dinára je RSD. Názov dinár má srbská mena spoločný s niekoľkými menami štátov, ktoré boli v minulosti súčasťou Osmanskej ríše.
ATAKA - národný zväz

Program strany

Strana sa profiluje ako národná a vlastenecká. Upozorňuje na negatívne javy v bulharskej politike a spoločnosti. Vystupuje euroskepticky a snaží sa o národné pozdvihnutie národného povedomia Bulharov. Kriticky vystupuje proti príslušníkom tureckej a cigánskej národnostnej menšiny. Snaží sa zrušenie vysielania programov v tureckom jazyku. Upozorňuje na vysoký podiel Turkov a Cigánov na kriminalite v Bulharskej republike. Usiluje sa o zákaz predaja poľnohospodárskej pôdy cudzincom, zákaz výpredaja národného majetku cudzím spoločnostiam a o vystúpenie krajiny z NATO. Strana zdôrazňuje význam pravoslávia pre bulharské národné tradície a snaží sa o spoluprácu s inými národnými stranami v Európe. Odmieta vyhlásenie samostatnosti Kosova a Metohije, kozmopolitizmus a multikulturalizmus.
Xbox 360

Kinect (2010)

Pohybový senzor určený pre konzolu Xbox 360. Pripája sa ako externé zariadenie.
Saint-Baslemont

Poloha

Obec má rozlohu 12,71 km². Najvyšší bod je položený 457 m n. m. a najnižší bod 293 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sinornithosaurus

Opis

V čase objavu bol tento dinosaurus najviac podobný vtákom, vrátane stavby peria, ktoré vykazuje mnohé pokročilé znaky. Sinornithosaurus však určite nelietal, perie mu zrejme slúžilo len ako teplotná izolácia, možno si aj pomocou neho predlžoval skoky pri behu. Bol to celkom iste dravý živočích, ktorý aktívne lovil menšie stavovce. Štúdia, publikovaná v decembri roku 2009 zrejme potvrdzuje, že Sinornithosaury mali jedové kanáliky v zuboch. Mohli tak ochromovať svoju korisť pred tým, než ju strhli.

Klasifikácia

Sinornithosaurus patrí do čeľade Dromaeosauridae, skupiny veľmi útočných a agresívnych mäsožravcov s obrovským vyťahovateľným pazúrom na druhom prste chodidla (patria sem aj rody Utahraptor a Velociraptor). Žil pred približne 125 miliónmi rokov (spodná krieda, stupeň apt) a ide o najstaršieho a zároveň najprimitívnejšieho predstaviteľa celej tejto skupiny.
V súčasnosti sú známe dva druhy tohto rodu. Typový druh S. millenii (Xu, Wang, & Wu, 1999) a S. haoiana (Liu, Ji, Tang & Gao, 2004). Veľmi dobre zachovalý exemplár s označením NGMC 90 (prezývaný „Dan“) by mohol byť tretím druhom Sinornithosaura. Podľa fylogenetických analýz je však tento exemplár oveľa príbuznejší rodu Microraptor.

Nález

Holotyp nesie označenie IVPP V12811 a ide o takmer kompletnú fosíliu vrátane stôp po perí. Nájdený a opísaný bol v čínskej provincii Liaoning (súvrstvie Yixian) troma čínskymi paleontológmi (Xu Xing, Wang Xiaolin a Wu Xiaochun) v roku 1999. V rovnakom súvrství sa našli aj iné operené dinosaury ako Protarchaeopteryx, Sinosauropteryx, Caudipteryx, a Beipiaosaurus. V súčasnosti sa exemplár nachádza v pekingskom Institute of Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology.