google/wiki40b huggingface dataset:
Ľubeľská pahorkatina

Polohopis

Územie sa nachádza v západnej polovici Podtatranskej kotliny, v juhozápadnej časti podcelku Liptovská kotlina. Zaberá pás územia od Ružomberka po Liptovský Ján, pričom z významnejších sídiel tu leží Ľubeľa, Liptovské Sliače, Partizánska Ľupča a Závažná Poruba. Južný okraj vymedzuje ostrý nástup Nízkych Tatier s geomorfologickými časťami Demänovské vrchy a Salatíny, na západe leží Veľká Fatra s podcelkami Revúcke podolie a Šípska Fatra. Severne pokračuje Liptovská kotlina časťami Liptovské nivy a Galovianske háje. 
Z juhu na sever pretekajú územím Ľubeľskej pahorkatiny mnohé potoky, smerujúce z Nízkych Tatier do rieky Váh, resp. vodnej nádrže Liptovská Mara. Najvýznamnejšie z nich sú Revúca, Ľupčianka, Demänovka a Štiavnica. 
Z dopravného hľadiska prechádzajú okrajovými časťami medzinárodne významné komunikácie, konkrétne na západnom okraji je to E 77, vedúca v trase cesty I/59 (Dolný Kubín – Ružomberok – Zvolen), na severnom okraji E 50, vedúca v trase diaľnice D1 (Žilina – Poprad). Regionálne významné sú aj cesty I/18 (Ružomberok – Poprad) a cesta II/584 (Liptovský Mikuláš – Jasná). Okrajom územia údolím Váhu prechádza i železničná trať Žilina – Košice.

Ochrana územia

Celá juhozápadná časť Liptovskej kotliny zasahuje do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Hranica samotného národného parku kopíruje okraj geomorfologickej časti Demänovské vrchy. Osobitne chránenými lokalitami je tu chránený areál Bodický rybník, prírodná rezervácia Jelšie a Sliačske travertíny.

Turizmus

Južná časť Liptovskej kotliny patrí vďaka polohe v podhorí Nízkych Tatier k zaujímavým lokalitám. Tvorí zázemie veľmi atraktívnej centrálnej časti pohoria so strediskom Jasná, no vyhľadávané je tiež okolie obce Liptovský Ján, či mesta Ružomberok. Z menších lokalít je vyhľadávaná tiež bobová dráha v Pavčinej Lehote, v zime využívaná ako lyžiarske stredisko. Ďalšie zimné strediská sú v Liptovskom Jáne, Závažnej Porube, či v okolí Ružomberka. Zaujímavosťou je Aerodrome Jasna, umožňujúci malým lietadlám prepravovať turistov priamo pod úpätie Nízkych Tatier.
Challex

Polohopis

Challex má rozlohu 8,67 km². Najvyšší bod je položený 516 m n. m. a najnižší bod 330 m n. m.

Obyvateľstvo

Challex má 1174 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Dryops (syn Priama)

Driops (starogr. Δρύοψ – Driops) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Driops patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v dvadsiatom speve Iliady, keď ho usmrtí achájsky hrdina Achilleus bodnutím oštepu do krku.
V antickom diele Dictys Cretensis (Kréťan Diktis) Dryops umiera v trójskej vojne rukou itackého kráľa Odysea.
Nikolaj Ivanovič Kondakov

Nikolaj Ivanovič Kondakov (* 1900 - † 1984) bol ruský logik, autor známeho Logického slovníka.
Haleluja (slovo)

Slovo aleluja alebo haleluja pochádza z hebrejského výrazu הללו יה (halᵉlú-jáh), ktorý znamená Chváľte Pána. Okrem imperatívu slovesa הלל hillel- chváliť obsahuje tento výraz aj Božie meno v jeho kratšej podobe יה (yh, „jáh“). To sa obvykle prekladá jednoducho ako „Pán“, „Hospodin“, alebo „Jehova“. 
Latinská podoba tohoto termínu, z ktorej potom vznikla podoba slovenská, je alleluia. 
Tento výraz sa (vo svojich rôznych obmenách halᵉlú-jáh, halᵉlú-él, halᵉlú-hú a pod.) vyskytuje najmä v starozákonných žalmoch. Kresťanské cirkvi ho prevzali a urobili z neho jedno z kľúčových a najpoužívanejších slov v liturgii, podobne ako to urobili aj s inými hebrejskými slovami (amen a pod.) 
Vo fonetickom prepise do gréčtiny sa slovo aleluja objavuje veľmi hojne ako súčasť hymnov v knihe Zjavenia svätého Jána, kde je už ustáleným liturgickým prvkom. V rímskokatolíckej cirkvi (presnejšie v latinskom obrade) je výrazom charakteristickým pre veľkonočné obdobie. Preto sa v pôstnom období nepoužíva vôbec, až zaznie prvý raz slávnostne na vigílii na Bielu sobotu, kedy cirkev chváli Boha za vzkriesenie Krista. Naopak, v byzantskom obrade je predpis o speve aleluja namiesto prokimena alebo spevu Boh je Pán na utierni znakom pôstneho obdobia.
Prameny Zrzávky

Ochrana

Predmetom ochrany sú Kyselka a Smradlavka: dva samostatné vývery vody so silným obsahom síranu železitého a sírovodíka (celkovo ochraňuje prírodná pamiatka prameňov päť, ale len tieto dva sú dostatočne výdatné). Pramene sú pokladané za liečivé. Kyselka obsahuje v 1 l vody 96 mg Ca²⁺ a 19,5 mg Mg²⁺, čo sú údaje plne porovnateľné so známou mattonku (Ca²⁺ 84,5, Mg²⁺ 25). Hlavnou zaujímavosťou tejto pamiatky je však výrazný rozdiel v zložení Kyselky a Smradlavky - hoci sú len 5 metrov od seba, vyvierajú z rôznych podloží a najmä v obsahu iónov sírnych solí sú veľmi rozdielne, čo sa dá ľahko spoznať čuchom a odráža sa to aj v ich názvoch . Takýto rozdiel medzi blízkymi pramene je unikátny.
Súčasťou prírodnej pamiatky sú aj priľahlé mokraďové lúky na protiľahlej strane cesty, ktorých vodný režim aj vegetácie sú priamo ovplyvňované voľným rozlevom ďalšieho sírového prameňa v samom okraji cesty. Ďalší prameň je vo vzdialenosti cca 200 m južne od týchto dvoch.
V mokraďovom spoločenstve sa vyskytuje niekoľko zvlášť chránených druhov rastlín, napr. vstavačovec májový.
Mamba čierna

Meno

Aj napriek menu nie je tento had čierny, ale sivý alebo hnedý. Pomenovanie dostal podľa čiernej farby vo vnútri úst.

Opis

Mamba čierna má prúdnicové telo pokryté veľkými hladkými šupinami. Dorastá zvyčajne do dĺžky 2,5 metrov, ale niektorí jedinci merajú až 4,5 metra. Dospelý jedinec váži okolo 1,6 kilogramov. V divočine sa mamby čierne dožívajú 11 rokov. Je to druhý najdlhší jedovatý had na svete (prvá je kobra kráľovská).

Správanie

Ide o značne teritoriálne zviera, ktoré si robí hniezdo v štrbine medzi skalami alebo v dutine stromu. Aktívna je cez deň, loví vtáky a drobné cicavce. Zvyčajne pred nebezpečenstvom ustupuje, ale keď sa ocitne v ohrození stáva sa agresívnou. Pri krátkych výpadoch dosahuje rýchlosť až 20 km za hodinu. Pri love jej zvyčajne stačí jedno uštipnutie. Jej jed účinkuje veľmi rýchlo a ak nie je uštipnutie okamžite ošetrené, často sa končí úmrtím človeka.

Výskyt

Mamba čierna sa vyskytuje vo východnej Afrike a v severnej časti južnej Afriky.

Rozmnožovanie

Samice kladú 12 – 17 vajec do podzemných dutín.

Zápas o samice

V čase rozmnožovania sa samce mamby čiernej bijú o samice. Zápas spočíva vo zdvihnutí a obkrútení prednej časti tela protivníka v snahe pritlačiť ho k zemi. Tento zápas je akýmsi rituálom, takže nedochádza k vážnejšiemu poraneniu. Po tomto teste sily sa víťaz pári so všetkými samicami vo svojom teritóriu.
Raymond Schwartz

Dielo

Bol redaktorom humoristického časopisu La pirato. V revue Sennaciulo mal stálu rubriku el mia … ridpunkto. V Paríži založil esperantský kabaret Verda kato a po druhej svetovej vojne založil kabaret Tri Koboldoj.
Romy Schneider

Životopis

Pochádzala z hereckej rodiny - bola dcérou rakúsko-nemeckého hereckého páru, Magdy Schneiderovej a Wolfa Albach-Rettyho. Pretože bolo vtedy Rakúsko súčasťou nacistickej Tretej ríše, získala nemecké štátne občianstvo. Už o tri týždne, v októbri 1938, sa však rodina presťahovala z Viedne do Schönau am Königssee, kde Romy vyrastala u svojich starých rodičov Márie a Franza Xaviera Schneiderovcov vo vidieckej vile Mariengrund. V septembri roku 1949 sa jej rodičia rozviedli. Ako sedemročná odišla do internátnej školy v Elsbethene neďaleko Salzburgu, odkiaľ odišla v roku 1953. Mala jedného brata - Wolfdietera (* 1941). Druhý manžel jej matky prišiel do manželstva s troma ďalšími deťmi, takže mala celkovo štyroch súrodencov.
 
Magda Schneiderová sa po rozvode vydala za Hansa Herberta Blatzheima. Jej dcéra ho najskôr označovala ako "Daddy", neskôr ako „druhého muža mojej matky“. Vzťah medzi Romy a Blatzheimom nebol veľmi dobrý.

Po rozchode s Alainom Delonom (ktorý ju opustil) sa pokúsila o samovraždu. V roku 1981 jej zomrel syn, keď sa pri preliezaní plotu nabodol na oceľový hrot. Jeho smrť ju veľmi ranila.
 
Zomrela 29. mája 1982 na infarkt.
John Updike

Životopis

Narodil sa v Redingtone ako jediné dieťa Lindy Grace Hoyer a Wesleyho Russella Updikea a vyrastal v blízkom meste Shillingtone. Rodina sa neskôr presťahovala do dediny Plowville. Matkine snahy stať sa vydávanou spisovateľkou na mladého Updikea značne zapôsobili. "V jednej z najskorších spomienok ju vidím sedieť pri písacom stole," spomínal neskôr. "Obdivoval som spisovateľské nástroje, písací stroj, papieriky na prepisovanie preklepov, krabice nepopísaného papiera. Vybavujem si hnedé obálky, v ktorých sa poviedky odosielali - a v ktorých sa tiež vracali." Detstvo strávené v okrese Berks v Pensylvánii malo ovplyvniť prostredie v ktorom sa odohráva tetralógia o Králikovi Angstromovi rovnako ako mnoho jeho prvých románov a poviedok.
Updike ukončil s vynikajúcim prospechom strednú školu v Shillingtone a bol prijatý s plným štipendiom na Harvard. Na univerzite si získal známosť ako talentovaný a plodný prispievateľ do časopisu Harvard Lampoon, ktorého bol tiež šéfredaktorom. Štúdium anglickej literatúry ukončil summa cum laude v roku 1954.

Z Harvardu zamieril na Ruskinovu školu výtvarného umenia v Oxforde, pretože sa chcel stať kresličom a karikaturistom. Po návrate do USA sa s rodinou presťahoval do New Yorku, kde sa stal pravidelným prispievateľom New Yorker. To bol začiatok jeho profesionálnej spisovateľskej dráhy.
Ešte ako študent na Harvarde sa v roku 1953 oženil s Mary E. Penningtonovou, študentkou výtvarného umenia na Radcliffe College. Sprevádzala ho do anglického Oxfordu, kde študoval výtvarnú akadémiu a kde sa roku 1955 narodilo ich prvé dieťa, dcéra Elizabeth. Mali spolu ďalšie tri deti: spisovateľa Davida (* 1957), Michaela (* 1959) a Mirandu (* 1960). Rozviedli sa v roku 1974.

Roku 1977 sa oženil s Marthou Ruggles Bernhardovou s ktorou žil vyše tridsať rokov v Beverly Farms v štáte Massachusetts. Mal sedem vnúčat.
Zomrel na rakovinu pľúc 27. januára 2009 vo veku 76 rokov.
.380 ACP

.380 ACP (Automatic Colt Pistol)  synonimum 9 kurz 9 krátky 9 browning je náboj ktorý bol uvedený na trh v roku 1908 firmou Colt. Od tej doby ide o obľúbený náboj pre sebaobranu.

Opis

Náboj .380 ACP bol skonštruovaný pre prvé samonabíjacie pištole bez uzamknutého záveru. Zamykací mechanizmus, nie je nutný, pretože sila, ktorou tento náboj pôsobí na záver, keď je vystrelený, je relatívne malá. Vratná pružina a hmota záveru dostačuje k stlmeniu vytvorenej energie spätného rázu. Táto okolnosť zjednodušuje výrobu zbraní komorovaných na tento náboj, čo znižuje ich výrobnú cenu.
Náboj .380 ACP je ľahký a kompaktný, ale má menší účinný dostrel a nižší zastavovací efekt. Aj napriek tomu zostáva obľúbený pre strelcov, ktorí chcú ľahkú pištoľ so zvládnuteľným spätným rázom. Je o porovnatelne účinný ako náboj .38 Special. Používa strelu o priemere 9,04 mm. Najťažšia strela, ktorá môže byť v tomto náboji použitá, váži 124 grainov, aj keď štandardom je hodnota okolo 90 grainov.
Mnohí považujú náboj .380 za najslabší vhodný na sebaobranu. Ale je to subjektívne. Pre niekoho je dostatočný už .32 ACP a pre niekoho až 9 mm Luger.
Peter Pišťanek

Životopis

Študoval dramaturgiu a scenáristiku na VŠMU. V 80. rokoch bol spoluzakladateľom kultovej hudobnej skupiny Devínska Nová Vec. Do roku 1988 vystriedal viacero zamestnaní. Po roku 1989 podnikal v reklamnej branži, neskôr bol šéfredaktorom magazínu Tele-Video-Relax, textárom v reklamných agentúrach DDB Needham a Wiktor/Leo Burnett, od roku 1996 pracoval v spoločnosti Gratex International, kde bol tvorcom webových stránok (content originator), redaktorom internetového časopisu inZine, marketingovým pracovníkom a pracovníkom Quality Assurance Group tamtiež.

Tvorba

Publikovať začal koncom 80. rokov v časopise Slovenské pohľady, debutová knižka mu vyšla až v roku 1991. Námety pre svoje diela neraz čerpal zo svojho bydliska, ktoré sa nachádza na pomedzí veľkomesta a vidieka. Jeho rané diela sa vyznačujú priamočiarosťou rozprávania a rýchlym spádom deja, namiesto psychologických rozborov písal svoje diela odosobnene, lakonicky, no s veľmi presnými opismi. Tie sú charakteristické aj pre jeho neskoršiu tvorbu, ktorá sa však vyznačuje väčším príklonom k emotívnosti a trpkému sentimentu. Patril k prekladaným slovenským autorom, jeho románová trilógia Rivers of Babylon vyšla celá alebo postupne vychádza v Chorvátsku, Veľkej Británii, Turecku, Česku, Francúzsku a Srbsku. Na jeho námet a scenár (spoluautor Marian Urban) podľa románu Rivers of Babylon nakrútil režisér Vladimír Balco roku 1998 celovečerný film, na námet novely Muzika nakrútil roku 2007 celovečerný film Juraj Nvota (film získal Národnú filmovú cenu Slnko v sieti v 9 kategóriách). Na sklonku roku 2014 vyšiel jeho román Rukojemník - Lokomotívy v daždi na motívy vlastného scenára (spoluautor Marián Urban), podľa ktorého režisér Juraj Nvota nakrútil celovečerný film Rukojemník (slovenská premiéra január 2015).
Auvers-sur-Oise

Poloha

Obec má rozlohu 12,69 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 840 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE

Partnerské mestá

Zundert, Holandsko
M4 Sherman

Vývoj a použitie

Tanky radu M4 boli tiež prezývané „Sherman“ podľa generála W.T. Shermana. Projekt tanku vznikol z tanku M3 v roku 1941 aj na základe poznatkov z bojov, ktoré sa v tej dobe rozhoreli v Európe. Po prvýkrát boli Shermany použité v bitke pri Al Alameine, kde preň neboli nemecké ani talianske tanky ťažkým súperom. V neskoršom období vojny, hlavne po príchode nových nemeckých tankov Tiger a Panther však svojim protivníkom už nestačil. Spojenci preto Shermany nasadzovali vo veľkých množstvách. O veľkej spotrebe týchto strojov svedčí aj obrovský počet vyrobených kusov, ktorý sa blížil číslu 50 000 (nerátajúc licenčne vyrábané v iných krajinách, rovnako ako vozidlá postavené na jeho podvozku), čo z neho robí jeden z najviac vyrábaných tankov druhej svetovej vojny. Slabinami prvých Shermanov boli hlavne málo účinné kanóny, zlý balistický profil vozidiel, poddimenzované pancierovanie a tiež zážihové motory, benzín ktorý po zásahu tanku väčšinou okamžite explodoval. Aj preto tieto tanky niekedy posmešne nazývali „Ronson“, podľa známych benzínových zapaľovačov. Napriek týmto neduhom, si vojaci na tankoch pochvaľovali najmä ich bezporuchový chod a nenáročnosť na obsluhu, ktorú oceňovali dokonca aj sovietski vojaci na východnom fronte.
Od roku 1943 boli badateľné pokusy konštruktérov odstrániť najväčšie neduhy týchto strojov. Vzniklo veľa vylepšených verzií, napríklad dobre pancierovaný M4A3E2 Jumbo, ktorý však trpel tým že bol až príliš ťažký. Briti upravili M4, tak že doň vložili svoj 17 librový protitankový kanón, táto modifikácia sa do histórie zapísala ako Sherman Firefly. Na konci vojny bola nasadená tiež verzia M4A3E8, ktorá mala celkom nový podvozok, novú vežu T23 a kanón kalibru 76 mm s úsťovou brzdou. Tanky tejto modifikácie sa zúčastnili i bojov v Kórejskej vojne, kde už však Shermany tvorili len podpornú zbraň modernejších tankov M-26 Pershing. Celkovo bolo vyrobených 49 234 tankov M4 všetkých verzií.
Najdlhšiu činnú služby zaznamenali Shermany v Izraeli, kde ich modernizované verzie vybojovali mnoho tankových bitiek ešte i v 70. rokoch.
Šošovka (anatómia)

Šošovka (lat. lens) je priehľadný diskovitý útvar uložený za dúhovkou oka a upevnený k vráskovcovému opašteku (riasnatému telesu). Sťahy svalu riasnatého telesa umožňujú zmeny zakrivenia šošovky a tým zmeny ohniskovej vzdialenosti.
Šošovka je približne 4 mm hrubá spojka s viac zakrivenou zadnou plochou. Jej funkciou je ohýbať lúče svetla tak, aby sa zbiehali na sietnici. Je schopná meniť svoju optickú mohutnosť. Táto schopnosť sa nazýva akomodácia a umožňuje oku vytvárať ostrý obraz v rozmedzí od 7cm po nekonečno. U starších ľudí schopnosť akomodácie klesá.
Something in Your Mouth

Text piesne

Skladba „Something in Your Mouth“ je vrátením skupiny do hardrockového zvuku. Samotný text piesne je pokračovaním skladieb „Figured You Out“ z roku 2003 a „Animals“ z roku 2005. Skladba predstavuje atraktívne dievča, ktorá si získava pozornosť ľudí neobyčajným tancom a spôsobom obliekania. Text obsahuje početné sexuálne podtexty. Samotný názov skladby „Something in Your Mouth“ teda v preklade „Niečo v tvojich ústach“ je otvorený rôznym výkladom, zvyčajne nabádajúcim na orálny sex. Vzhľadom na svoje sexuálne podtexty je singel prirovnávaný k singlu „Animals“, ktorého text sa taktiež dotýka sexuálnej témy.
Andrej Šeban

Životopis

Hru na klavír študoval už ako sedemročný, štúdium hry na klasickú gitaru absolvoval u Pavla Malovca v roku 1977. V rokoch 1980 – 1989 absolvoval súkromné štúdium kompozície, klavíra a hudobnej teórie u prof. Borisa Turzu. Je absolventom štúdia hudobnej vedy na FFUK a spevu.
Koncom 70. rokov debutoval v popovej skupine Nervy (Marián Greksa – basová gitara, spev; J. Bodlák – gitara, spev; Martin Ďurinda – gitara, spev; Ján Fabrický – bicie nástroje; Andrej Šeban – gitara, klávesové nástroje, spev). S Jánom Fabrickým a s Jurajom Burianom hral aj v jazz rockovej formácii Míting.
V roku 1980 spolu s Mariánom Greksom založili hard rockovú kapelu Demikát, s ktorou nahral hudbu k filmu Slané cukríky (1986) režisérky Evy Štefankovičovej.
S Pavlom Haberom hral nakrátko aj v skupine Tristo hrmených.
Základnú vojenskú službu absolvoval vo Vojenskom umeleckom súbore. V 80. rokoch bol Šeban členom popovej skupiny Banket Richarda Müllera, zároveň v tomto období začal hrávať v skupine Combo Petra Lipu.
Ako mnohostranne zameraný gitarista, štúdiový hráč a koncertný hudobník spolupracuje s mnohými domácimi i zahraničnými osobnosťami z rôznych hudobných žánrov (Pavol Hammel, Gábor Presser, Dežo Ursiny, Richard Müller, Peter Lipa, Marika Gombitová, Robo Grigorov atď). V 90. rokoch viedol vlastnú inštrumentálnu skupinu Ash Band (známu aj pod názvami Esh Band a Andrej Šeban Band), v roku 1996 stál pri zrode sprievodnej skupiny Lipa-Šeban Band. Je spoluzakladateľom progresívnej rockovej skupiny Free Faces.  
Doposiaľ (2012) vydal dvanásť sólových albumov, skomponoval scénickú hudbu k niekoľkým filmom a rozhlasovým hrám. Predstavil sa aj ako herec vo filme Ivana Húšťavu Odveta (1980). 
V roku 2012 začal spoluprácu s mladými muzikantmi (Daniel Špiner, Peter Rusňák, Michal Fedor) a obnovil fungovanie Andrej Šeban Band.
Roissy-en-Brie (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 13,65 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 22 436 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Kallippos z Élidy

Kallippos (starogr. Κάλλιππος – Kallippos) bol olympijský víťaz jazdeckých pretekov na žrebcoch v roku 72 pred Kr.
Kallippos z Élidy bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v jazdeckých pretekoch na žrebcoch. V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 131. hrách v roku 256 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hippokrates z Tesálie.
Olympijské víťazstvo Kallippa zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Štátna rada (Rumunsko)

Štátna rada (po rumunsky: Consiliului de Stat) bol najvyšší orgán štátnej moci v Rumunskej ľudovej republike (30. december 1947 - 21. marec 1961/9. december 1967) a Rumunskej socialistickej republike v období od 21. marca 1961 do 28. marca 1974. Potom sa tento orgán zlúčil do funkcie prezidenta Rumunskej socialistickej republiky, ktorým sa stal Nicolae Ceauşescu.
Členovia rumunskej štátnej rady boli do svojich funkcií volení predstavenstvom orgánu moci (parlament, Národná komora, Veľké národné zhromaždenie).
Železný Brod

Významné budovy z 20. storočia

Budova Strednej umeleckopriemyselnej školy sklárskej pochádza z roku 1920, vystavaná bola, aby podporila rozvoj vtedajšieho sklárskeho priemyslu. Hlavnými zakladateľmi boli profesori pražskej VŠUP (sochár J. Brychta, Z. Juna, L. Přenosil a ďalší spolu s prvým riaditeľom Aloisom Metelákom.
Budova kina bola postavená v roku 1964. Vedúcim architektom bol Karel Hubáček, ktorý okrem iného projektoval architektonické skvosty akým je budova vysielača Ještěd alebo Kino Máj v Doksoch. Kino bolo osadené novou digitálnou technológiou v roku 2012 a v súčasnej dobe funguje ako Kultúrne centrum KC KINO, ktoré sa stalo mladým kreatívnym priestorom plne pretkaným atmosférou 60. rokov.
Tapolciansky okres

Tapolciansky okres (maď. Tapolcai járás) je okres v Maďarsku v župe Veszprém. Jeho správnym centrom je mesto Tapolca.
Les Hays

Poloha

Obec má rozlohu 6,8 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 276 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Za mlýnem

Ochrana

Predmetom ochrany je súbor mokraďových biotopov od bahenných lúk po mäkký luh.
Anton Frolo

Kariéra

Najúspešnejší slovenský hádzanár v histórii začínal s hádzanou v Michalovciach, od roku 1953 obliekal ligový dres Tatrana Prešov. Počas vojenskej služby v Dukle Praha prispel k zisku titulu majstra Česko-Slovenska a k triumfu v prvom ročníku Európskeho pohára majstrov. V Prešove hral do roku 1968, potom pôsobil v klube VSŽ Košice najskôr ako hráč, neskôr bol hrajúci tréner a tréner. Košický tím priviedol k dvom titulom majstra Česko-Slovenska. Od roku 1981 do roku 2000 vykonával popri povolaní stredoškolského profesora aj funkciu trénera mládeže vo VSŽ Košice.
Česko-Slovensko reprezentoval na štyroch majstrovstvách sveta, zo všetkých sa vracal s medailou. Po dvoch strieborných a jednej bronzovej medaile zavŕšil úspešnú reprezentačnú kariéru ziskom titulu majstra sveta vo Švédsku 1967. Vo veku 32 rokov bol Frolo najstarším členom víťazného tímu.
Vendrennes

Poloha

Obec má rozlohu 16,92 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 536 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mont-Saint-Sulpice

Poloha

Obec má rozlohu 19,62 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 773 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cox (Francúzsko)

Poloha

Obec má rozlohu 4,07 km². Najvyšší bod je položený 296 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 335 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2014 – Ženský turnaj

Hrací systém turnaja

Turnaj sa hrá podobným systémom ako Majstrovstvá sveta v rokoch 2012 a 2013. Účastníci sú rozdelení do dvoch základných skupín, pričom skupina A je na základe rankingu a výsledkov MS 2012 výkonnostne silnejšia.
Prví dvaja z tejto skupiny postúpili priamo do semifinále. Tímy na treťom a štvrtom mieste a prví dvaja z výkonnostne slabšej skupiny B vytvorili dve štvrťfinálové dvojice systémom 3A–2B a 4A–1B. Víťaz zápasu 3A–2B nastúpi v semifinále proti druhému zo skupiny A a víťaz zápasu 4A–1B proti víťazovi skupiny A. Porazení zo štvrťfinále a poslední dvaja zo skupiny B budú hrať vyraďovacím systémom o konečné umiestenie na 5. až 8. mieste.