Slovenská dokumentárna fotografia

Slovenská dokumentárna fotografia nadväzuje na tradíciu dokumentárnej fotografie stredoeurópskeho priestoru. Jej slovenskí predstavitelia neboli početní v rámci Československa. V deväťdesiatych rokoch sa tiež zdalo, že slovenský dokument ako samostatná výrazová tendencia neexistuje, s výnimkou niekoľkých osamotených počinov. Dnes však môžeme o dokumentárnej fotografii na Slovensku bez váhania hovoriť ako o špecifickom fenoméne.
Novodobá slovenská dokumentárna fotografia je úzko spätá s rovnomenným občianskym združením (OZ Slovenská dokumentárna fotografia), ktoré vzniklo 27. novembra 2000 z iniciatívy skupiny ôsmich popredných slovenských fotografov (Andrej Balco, Andrej Bán, Peter Brenkus, Ľubomír Groch, Alan Hyža, Martin Kollár, Martin Marenčin a Jozef Ondzík). Predsedom sa stal Martin Marenčin.

Vznik

OZ Slovenská dokumentárna fotografia svojim vznikom (spolu s Domom fotografie v Bratislave a v Poprade) prispelo k zaradeniu Slovenska ku krajinám, kde dokumentárna fotografia má aj inštitucionálne podmienky (Czech Press Photo – Česko, Mother Jones Foundation – USA, Hasselblad Foundation – Švédsko, Henri Cartier-Bresson Fondation – Francúzsko, atď.)
Osobné a profesionálne trajektórie členov OZ Slovenská dokumentárna fotografia sú hodnovernou fotografiou osudových ciest slovenských dokumentaristov: jedni (Andrej Balco, Jozef Ondzík a i.) prešli Inštitútom tvorivej fotografie Sliezskej univerzity v Opave, druhí sú autodidakti (Andrej Bán, Alan Hyža, Martin Kollár, Martin Marenčin, a i.).
Podľa slov českých kolegov (Pospěch, Štreit, a i.) práve spoločná aktivita Slovenskej dokumentárnej fotografie dokázala vytvoriť pevný základ pre ďalšie generácie a zároveň vzbudiť záujem spoločnosti o jeden kultúrny prúd. Okrem výstav a publikácií sa najmarkantnejšou stopou a originálnou značkou Slovenskej dokumentárnej fotografie stali dva dokumentaristické granty (IVO a Vaculík Advertising), ktoré nemajú v českej, ale ani v stredoeurópskej fotografii obdobu.
"Občianske združenie vzniká z potreby iniciatívnej skupiny slovenských fotografov uchovávať a spoluvytvárať obrazové svedectvo o našej súčasnosti. Ako zakladajúci členovia si uvedomujeme, že Slovensko prechádza dynamickými premenami, menia sa vzorce správania jeho obyvateľov i spôsob života, pričom dokumentárna a novinárska fotografia, ktorá by mala tieto zmeny reflektovať, sa nachádza v hlbokom útlme. Okrem izolovaných individuálnych tvorivých počinov tu niet ničoho, na čom by sa dalo stavať. Sme presvedčení, že tento neutešený stav nie je výsledkom neschopnosti fotografov vytvoriť zásadné diela, ale naopak – absencie podmienok pre systematickú dokumentaristickú tvorbu. Zároveň sme presvedčení, že hodnota takejto práce sa naplno zúročí až časom a že fotografia bude mať i naďalej nezastupiteľné miesto v systéme audiovizuálnych médií."
Východiskovou platformou skupiny bolo viacero úvah a tiež snaha nadviazať na najlepšie slovenské tradície fotografického dokumentu reprezentované autormi ako Pavel Socháň, Karol Plicka, Martin Martinček alebo Karol Kállay.
OZ Slovenská dokumentárna fotografia si od samého začiatku postavilo rámec činností na základe slobodného  rozvoja dokumentárnej fotografie, ktoré nie sú v rozpore s princípmi humanity, demokracie a rešpektovania ľudských práv. V tomto smere sa rozbehli aj jeho prvé aktivity súvisiace s oživením dokumentárnej fotografie ako svojbytného a nezastupiteľného žánru. Predmetom bolo aj zaktivovanie slovenských tvorcov – dokumentaristov, spoluvytvorenie podmienok pre prácu na vlastných projektoch s nasadením, aké si vyžaduje, a v neposlednej miere aj vytváranie priestoru pre výmenu názorov domácich a zahraničných fotografov, vytvárania aktivít zameraných na archiváciu dokumentárnych fotografií o histórii a súčasnosti SR a tiež iniciatívneho zaoberania sa dôležitými otázkami dokumentárnej fotografie, ktoré majú všeobecný význam pre rozvej obrazovej kultúry.

Projekty

2001 – Slovenská dokumentárna fotografia 90-tych rokov je prvý projekt OZ Slovenská dokumentárna fotografia, ktorého cieľom bolo demonštrovať estetické kvality, tematické rozpätie a obsahové bohatstvo a posolstvo slovenskej dokumentárnej fotografie. Výstava a katalóg vytvorili obrazový slovník dokumentárnej fotografie, určili základné kritériá a definovali špecifické znaky žánru na základe dokumentárnych súborov. Projekt bol prvým impulzom na vytvorenie aktuálnej databázy aktívnych slovenských fotografov-dokumentaristov a zároveň predstavoval prvý komplexný súhrn toho najkvalitnejšieho fotografického materiálu o stave slovenskej spoločnosti na prelome tisícročí t. j. od roku 1989 až po rok 2001. Projekt sa stal základom pre vznik unikátneho archívu ako prejav jedinečného svedectva pre nasledujúce generácie.

Granty

Na základe svojho prvého projektu, ktorý slovenská a zahraničná verejnosť spoznala pod názvom Slovenská dokumentárna fotografia 90-tych rokov, vypísalo OZ Slovenská dokumentárna fotografia dva nezávislé grantové programy: Slovensko 001 (IVO) a Photo Document.sk (Vaculik Advertsing). Tieto boli realizované každoročne po dobu 5 rokov. V každom  roku bol udelený jeden fotografický dokumentárny grant vo výške 100 tisíc slovenských korún na pokrytie nevyhnutných finančných a meteriálových nákladov. Obsahovo sa členili na tri tematicky rôznorodé celky. Každý z troch ocenených fotografov mal možnosť v priebehu jedného roka pracovať na zvolenej téme a výsledky tvorby prezentovať formou výstavy a publikácie. Výber kandidátov bol výsledkom komisií zostavených z renomovaných slovenských a zahraničných teoretikov a fotografov (Josef Koudelka, Colin Jakobson, Pavol Braier, Antonín Kratochvíl, Václav Macek, Daniela Mrázková, Karol Kállay, Péter Korniss, Jindřich Štreit a i.). Na záver päťročného cyklu bola vydaná publikácia so súborom fotografií víťazov jednotlivých ročníkov.
V prvom desaťročí tretieho milénia oboma grantami OZ Slovenská dokumentárna fotografia významne prispelo k zviditeľneniu slovenskej dokumentárnej scény na domácej pôde ako aj za hranicami. Tento dôležitý počin neunikol ani autorom (Vaclav Macek a Lucie F. Fišerová) publikácie Nová slovenská fotografia, ktorá vyšla v roku 2008. V praxi okrem putovných výstav a publikácií o tom svedčí i fakt, že v rámci takého významného festivalu, akým je Mesiac fotografie, ich laureáti dostali priestor na prezentáciu svojej aktuálnej tvorby pred domácou a zahraničnou verejnosťou.