google/wiki40b huggingface dataset:
Chrám Krista Pantokratora (Nesebar)

Názov

Výraz pantokrator pochádza z gréčtiny a po preložení má význam všemohúci, či všemocný. Názov kostola by sa dal preto doslovne preložiť ako chrám Krista Všemohúceho.

Charakteristika

Budova sa nachádza v centrálnej časti starého Nesebaru na ulici Mitropolska. Kostol je jeden z najlepšie zachovalých stredovekých chrámov v Nesebare a je typickým predstaviteľom cirkevnej architektúry z tohto obdobia.
Chrám Krista Pantokratora má štvoruholníkový pôdorys s dĺžkou 16 metrov a šírou 6,9 metra. Materiál použitý na výstavbu bol kameň a tehly.
Budova má dva vchody a to na južnej a západnej strane. Východná fasáda budovy je zakončená tromi malými mnohostennými apsidami s bohatým reliéfom. V strede naosu sa nachádzali štyri (nezachované) stĺpy, ktoré podopierali kupolu chrámu. Nad predsieňou v západnej časti budovy sa nachádzala veža zvonice štvoruholníkového pôdorysu. Do veže sa stúpalo po kamennom schodisku, ktoré sa nachádza v stene medzi naosom a predsieňou.
Výzdoba exteriéru chrámu je bohatá. Zvonku sa po celej dĺžke fasády budovy nachádzajú vysoké, dvojité konkávne arkády. Nad arkádami sa nachádza charakteristická výzdoba tvorená reliéfmi v tvare krúžkov a štvorlístkov. Nad apsidami na východnej fasáde chrámu výzdobu tvorí rad svastík, ktoré sú ešte pozostatkom slnečného kultu. 
Tambur (podstavec) kupole je bohato zdobený, osemhranný s ôsmimi arkádovitými oknami. Podobné predĺžené okná sa nachádzajú aj na južnej a severnej fasáde chrámu.
Predsieň chrámu je malá. Pod dlážkou sa v predsieni nachádza stredoveké pohrebisko.
Vnútorná časť chrámu bola v minulosti celá vyzdobená freskami, dochovali sa z nich však len fragmenty.

Dejiny

Chrám Krista Pantokratora bol postavený v období stredoveku v priebehu 13. - 14. storočia, počas vlády cára Ivana Alexandra v neskorobyzantskom slohu.
Budova bola v 21. storočí zreštaurovaná a patrí k najvýznamnejším pamiatkam Nesebaru. 
Dnes sa v budove nachádza stála múzejná expozícia pod názvom Nesebar a záliv na starých mapách (od 4. do 19. storočia) (bulh. Несебър и заливът в стари карти (от IV до XIX век) – Nesebăr i zalivăt v stari karti (ot IV do XIX vek)). V rámci expozície je vystavených 80 starých máp, pochádzajúcich zo 4. - 19. storočia, na ktorých je zobrazená čiernomorská časť juhovýchodnej Európy s dôrazom na Nesebar a okolie. Mapy sú v rôznych kartografických śtýloch - medzi inými sa tu nachádzajú mapy cestné, morské, historické, alebo obchodné.
Ján Oravec (fyzik)

doc. Ing. Ján Oravec, DrSc. (* 26. február 1935, Hrabovo, okres Lučenec – † 3. november 1996, Bratislava) bol slovenský fyzik.
Po štúdiu jadrovej fyziky na Fyzikálnej fakulte Leningradskej univerzity (1956– 1958) a na Fyzikálno-matematickej fakulte univerzity v Charkove (1958– 1960) nastúpil ako asistent na Katedru fyziky PFUK a po jej rozdelení (1961) sa stal členom Katedry jadrovej fyziky. V r. 1967– 1968 pracoval vo Výskumnom ústave energetickom v Jaslovských Bohuniciach. Po návrate na fakultu opäť pôsobil na KJF a od r. 1988 až do odchodu z fakulty (1993) na Katedre základov a didaktiky fyziky. V r. 1972 obhájil kandidátsku dizertáciu o korónových počítačoch a o štyri roky neskôr bol menovaný za docenta pre odbor experimentálna fyzika. Po obhajobe doktorskej dizertácie Lavínové a korónové detektory, ich aplikácie a využitie (1988) mu vedecká rada Vojenskej vysokej technickej školy udelila titul doktora technických vied (1991).
Prednášal a viedol praktiká z atómovej a jadrovej fyziky. Vo vedeckej práci sa venoval vývoju metód absolútneho datovania, merania veľmi nízkych prírodných aktivít a využitia korónových počítačov na detekciu nabitých častíc v silných neutrónových poliach a poliach gama. Inicioval vývoj mnohovláknových korónových počítačov a ich využitie na meranie charakteristík reakcií za účasti častíc alfa. Vďaka jeho úsiliu sa u nás začali vyrábať korónové počítače určené na štúdium neutrónov. Zomrel 3. novembra 1996 v Bratislave.
Quartier de Bercy

Quartier de Bercy (štvrť Bercy) je 47. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 12. obvodu.
Má rozlohu 190,3 ha, z ktorých však takmer 40% zaberá železnica. Hranice štvrti tvoria Boulevard périphérique na juhu, rieka Seina na západe, ulice Rue Villiot a Rue de Rambouillet na severe a Rue de Charenton na východe. V 80. rokoch 20. storočia prešla štvrť rozsiahlou modernizáciou a prestavbou, ktorej symbolom sú Palais omnisports de Paris-Bercy (1984) a budova Ministerstva hospodárstva, financií a priemyslu (1990).

Dejiny

Pri stavebných prácach tu boli objavené na ľavom brehu bývalého ramena Seiny zvyšky dediny zo 4. až 3. tisícročia pred Kr. Našli sa tu monoxyl, šíp, luk a nástroje z kostí a kameňa. Sú to najstaršie stopy ľudského osídlenia na území dnešného Paríža.
Meno štvrte sa po prvýkrát objavuje v 12. storočí. Panstvo patrilo rodine de Montmorency a od nich prešlo do rúk rodiny Malons, ktorá tu v spolupráci s architektom Louisom Le Vau (1612 - 1670) dala v 17. storočí vybudovať z tvrdze rozsiahly zámok. V tej dobe bola husto osídlená oblasť pozdĺž Seiny. Dedina Bercy bola až do roku 1860 samostatná a potom bola rozdelená medzi mestá Paríž a Charenton-le-Pont.
V 19. storočí tu bola vybudovaná železnica do Lyonu spolu s rozsiahlou lyonskou železničnou stanicou (jej budova sa však nachádza už na území susednej štvrte Quinze-Vingts). Spolu s ňou sa rozšírili sklady obchodníkov s vínom. Tie tu stáli už od 18. storočia a skladovali v nich víno, ktoré sa do Paríža prepravovalo po Seine, neskôr i po železnici. Tento obchod trval až do polovice 20. storočia.
Tieto staré sklady boli na konci 20. storočia zbúrané a na ich mieste vznikol Parc de Bercy (v rokoch 1993-1997) a obchodná štvrť Bercy Village, pod ktorou je stanica metra Cour Saint-Emilion novej linky 14. Tým bola zavŕšená prestavba celej štvrte trvajúcej od začiatku 80. rokov.
Épenoy

Poloha

Obec má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 822 m n. m. a najnižší bod 679 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 567 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prográdna dráha

Prográdna dráha je taká obežná dráha prirodzeného alebo umelého kozmického telesa okolo iného prirodzeného kozmického telesa (planéty, hviezdy,...), po ktorej sa toto teleso pohybuje takým spôsobom, že priemet pohybujúceho sa telesa do základnej roviny súradnicovej sústavy (napr. roviny rovníka planéty) vykonáva pohyb v smere otáčania planéty. Ak sa pohybuje teleso po obežnej dráhe okolo Slnka, potom sa za prográdnu dráhu pokladá taká dráha, ktorej priemet do roviny ekliptiky sa pohybuje v smere, v akom sa pohybujú planéty Slnečnej sústavy. Sklon dráhy i k základnej rovine je pri prográdnych dráhach 0° < i ≤ 90°. Pohyb po takej dráhe sa nazýva prográdny alebo priamy. Opakom je retrográdna dráha. Výnimočné postavenie majú obežnej dráhy kolmej na základnú rovinu súradnicovej sústavy, ktoré sa nazývajú polárne dráhy.
Lanoux

Poloha

Obec má rozlohu 3,75 km². Najvyšší bod je položený 405 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gréoux-les-Bains

Poloha

Gréoux-les-Bains má rozlohu 69,46 km². Najvyšší bod je položený 571 m n. m. a najnižší bod 268 m n. m.

Obyvateľstvo

Gréoux-les-Bains má 2510 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ján Gleiman

Životopis

Ľudovú školu navštevoval v Podbrezovej, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Budapešti, Egri, do 1911 v Banskej Bystrici, na filozofickej, do 1914, a 1918 – 1920 na právnickej fak. univerzity v Budapešti, do 1921 na UK v Bratislave, JUDr., advokátske a sudcovské skúšky zložil 1926. Verejný notár v Banskej Bystrici, Trnave, Bratislave, Trenčíne a na i. miestach Slov., v roku 1939 – 1945 v Bánovciach nad Bebravou. Roku 1945 emigroval do Rakúska, Talianska a od roku 1948 sa usadil v Kanade. Autor popularizačnej knihy o vývoji slov. nár. hnutia v Gemeri od slov. povstania 1848 do 1918 (pre potreby Slov. ligy). Kult. politickými článkami a štúdiami prispieval do Slovenska, Nového Slov., Slováka a i. Spolukodifikátor slov. poľovníckeho názvoslovia, spolupracovník čsp. Lovec. V emigrácii autor asi 200 článkov a komentárov písaných z ľudáckeho hľadiska, od roku 1953 prispieval do Slov. obrany, súčasne jej externý redaktor. Počas 1. ČSR funkcionár Slov. ligy, MS literárneho odboru Spolku sv. Vojtecha.
Oldřich Čepelka

Životopis

Pochádza z náchodskej intelektuálnej rodiny hudobníka a učiteľky. Otec Oldřich Čepelka (1897 – 1968) bol náchodským hudobným pedagógom, výborným huslistom, skladateľom, dirigentom dychových hudieb, majiteľom súkromnej hudobnej školy, od roku 1950 riaditeľom štátnej Hudobnej školy.
Oldřich Čepelka mladší študoval v rokoch 1966 – 71 odbor sociológia na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (1977 titul PhDr.). Zamestnaný postupne v n.p. Tepna Náchod, v pobočke Ústavu pre filozofiu a sociológiu ČSAV v Ústí nad Labem, v Uranových dílech Hamr a v s. p. Diamo Stráž p. R. Od 1992 samostatne podniká, od roku 2001 je jediným spoločníkom a konateľom s.r.o. Tima Liberec.
Predmetom podnikania boli postupne výroba a predaj manažérskych diárov, vyhľadávanie kandidátov pre manažérske a odborné pozície vo firmách, sociologické a marketingové prieskumy a poradenstvo pre mestá a obce, malé a stredné podniky, neziskové organizácie a miestne akčné skupiny pracujúce metódou Leader (teraz v rámci komunitne vedeného miestneho rozvoja).
Kvalifikácia na World Baseball Classic 2013

Priamy postup

Priamo postúpilo 12 tímov automaticky z World Baseball Classic 2009.
Pecvalov objektív

Pecvalov objektív alebo Petzvalov objektív je svetelný fotografický objektív (aplanát) s dobre opravenou sférickou aberáciou a komou. Prednú časť tvorí tmelený achromát, zadnú časť netmelený achromát. V súčasnosti sa používajú objektívy tohto druhu najmä do zväčšovacích prístrojov a projektorov. Vypočítal ho slovenský fyzik Jozef Maximilián Pecval v roku 1840.
Indické národné hokejbalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Indické družstvo sa zúčastnilo piatich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005 v americkom Pittsburghu. Na prvom turnaji sa z B divízie prepracovalo až k zápasu o 5. miesto. V ňom s Českom prehralo a obsadilo celkové 6. miesto. To ho oprávňovalo účinkovať na nasledujúcom turnaji v nemeckom Ratingene v A divízii, v ktorej sa aj udržalo. Najväčší úspech dosiahlo o dva roky neskôr v Plzni, kde sa dostalo do finále turnaja, v ktorom prehralo s domácim družstvom až v predĺžení. Na ďalších dvoch turnajoch sa nezúčastnilo a tak v roku 2015 muselo opäť začínať iba v skupine B divízie. Tú vyhralo, rovnako ako aj preliminačný zápas s Bermudami a obsadilo celkové 9. miesto, čím opätovne postúpilo v roku 2017 do skupín A divízie.
Pouliacq

Poloha

Obec má rozlohu 3,41 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 38 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
LinVDR

LinVDR je špecializovaná bezplatná verzia Linuxu pre TV, Video a DVB karty.
Velký a Malý Tisý

Ochrana prírody

Na hrádzi rybníka Velký Tisý hniezdi vtáctvo sídliace v dutinách stromov. V ich korunách nájdeme sťahovavých vtákov (havrana, drozda čvíkotavého a iné).Osikový ostrov pokrytý listnatým lesíkom je kráľovstvom spevavých vtákov a v jeho severnom rákosí hniezdi kúdeľníčka lužná. Velký ostrov (Lůsy) je tvorený mnohými rozdielnymi oblasťami. V severnom lesíku môžeme objaviť brehára čiernochvostého, na piesočných brehoch kulíka riečneho a v korunách vysokých stromov volavky, husi a niektorých dravcov. V Šatlavskej bažině tvorenej rašeliniskom, húštinami vŕb, tŕstia a lúčkami s riedkym porastom briez a osík, od roku 1948 hniezdi bučiak veľký. Nájdeme tu i volavku červenú, trsteniariky, chriaštele, roháče. Bažina motákov zaberá východnú časť rybníka Velký Tisý. Nesie meno po kani močiarnej - (v českom jazyku Moták pochop), ktorá sa tu v roku 1948 pokúšala hniezdiť. Stálymi obyvateľmi ale sú močiarnice a čajky. Veľmi často sa tu zdržiava i kalužiak červenonohý. Okrem Velkého Tisého do rezervácie spadá i jeho okolie, vrátane rybníka Malý Tisý.
Vinets

Poloha

Obec má rozlohu 9,17 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 175 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Victor-d’Épine

Poloha

Obec má rozlohu 7,89 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 319 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mantet

Poloha

Obec má rozlohu 32,15 km². Najvyšší bod je položený 2 688 m n. m. a najnižší bod 1 381 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 25 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Václav Vratislav z Mitrovíc

Životopis

Pochádzal z českej šľachtickej rodiny.
 
Za podpory svojho strýka grófa Kinského sa stal v roku 1695 členom rakúskej dvornej kancelárie. Na začiatku 18. storočia pracoval ako diplomat v Londýne a Haagu, kde spolupracoval na vytvorení protifrancúzskej aliancie.  7. septembra 1701  podpísal Haagsku zmluvu potom čo si ešte pred vyjednávaniami ako realista uvedomil, že Rakúsko nemôže dostať celé španielske dedičstvo. V tomto čase sa stal spoločníkom, radcom a priateľom vojvodu Eugena Savojského, ktorý s ním svoje zámery konzultoval. Podporil Eugena pred bitkou pri Höchstädte tým, že presvedčil anglického vojvodu Johna Churchilla k tomu, aby tiahol do južného Nemecka a aktívne pomáhal pri koordinácii činnosti oboch armád. Po dobytí Bavorska sa nestal miestodržiteľom, ako to Eugen navrhoval, ale stal sa ním na dvore obľúbený gróf Löwenstein.
Keď cisár Leopold I. v roku 1705 zomrel bol Vratislav jeho nástupcom Jozefom I. vymenovaný za českého kancelára a cisárskeho radcu pre zahraničnú politiku. Avšak našiel v Jozefovom vychovávateľovi, plukovníkovi Teodorovi zo Salmu súpera ktorý mu, obrazne povedané, hádzal polená pod nohy. Po smrti cisára sa stal, ako minister, členom v rade regentky Eleonóry Magdalény. Prehovoril Jozefovho brata Karola k návratu z Katalánska. Karol ako cisár Karol VI. potvrdil Vratislava v jeho úradoch. 
Zomrel v 21. decembra 1712 na vodnatieľku.
Design by contract

Design by contract (DBC/DbC) alebo programming by contract (doslova približne „kontraktové programovanie“), je dizajnová metodológia pre vývoj počítačového softvéru. Vývojárom ukladá za povinnosť špecifikovať jasné rozhrania systémových komponentov na základe teórie abstraktných údajových typov a konceptuálnej metafory, ktorá vychádza z definície obchodného kontraktu – dohody.
„Design by Contract“ je obchodnou značkou Eiffel Software (časť Interactive Software Engineering Inc. resp. ISE), dizajnérov programovacieho jazyka Eiffel.
Suchohríb žltomäsový

Charakteristika

Na Slovensku je veľmi častý. Rastie od júna do novembra v listnatých, aj ihličnatých lesoch, najmä v blízkosti potokov. Väčšinou rastie v skupinách. Klobúk má 30 až 80 mm, hnedú farbu, niekedy s olivovým nádychom. Počas suchého počasia býva často rozpukaný. Hlúbik je dlhý 30 až 60 mm, obvykle mierne prehnutý, má žltú, niekedy žltohnedú farbu, naspodku do červena. Výtrusný prach má olivovo-hnedú farbu. Chutná huba, ktorá však nedosahuje kvalitu hríba dubového a podobných druhov. Nie je vhodný na sušenie, lebo rýchlo červivie. Plodnice bývajú niekedy napadnuté hubožerom zlatožltým, tieto sú jedovaté a nesmú sa konzumovať.
Joe Biden

Rodina a vzdelanie

Narodil sa v Pensylvánii, v rodine predajcu automobilov. V desiatich rokoch sa rodina presťahovala do Claymontu v  štáte Delaware. V roku 1961 vyštudoval Archmere Academy v Claymonte a v roku 1965 históriu a politické vedy na University of Delaware v Newarku. V roku 1968 získal titul doktora práv (Juris Doctor – J.D.) na Syracuse University.

Politická kariéra

V roku 1969 začal pracovať ako právnik vo Wilmingtone a v roku 1970 bol zvolený do okresnej rady New Castle. V roku 1972 uspel v senátných voľbách v štáte Delaware a stal sa šiestym najmladším senátorom v histórii USA. V senáte pôsobil až do 15. januára 2009, kedy rezignoval v súvislosti s nomináciou na viceprezidenta USA. V tom čase bol jedným zo služobne najstarších senátorov USA. 
V roku 1988 sa neúspešne usiloval o prezidentskú kandidatúru za Demokratickú stranu. V roku 2008 svoju prezidentskú kandidatúru stiahol 3. januára po primárkach v štáte Iowa.
Vnútorná hrdlová žila

Vnútorná hrdlová žila alebo vnútorná hlavná žila krku (lat. vena jugularis interna) je žila krku zbierajúca krv z mozgu, z povrchových častí tváre a z krku. V dolnej časti krku ústi spolu s podkľúčnou žilou do ramenohlavovej žily. Vzhľadom na to, že vnútorná hrdlová žila má konštantný priebeh, používa sa pri sledovaní centrálneho žilového tlaku (krvný tlak v pravej srdcovej predsieni). Spája sa s podkľúčnou žilou, čím vzniká ramennohlavová žila.

Prítoky

Na tejto žile rozoznávame vnútrolebečné (intrakraniálne) a mimolebečné (extrakraniálne) prítoky.
Viktor Fasth

Kariéra

Svoju profesionálnu hokejovú kariéru začal v sezóne 2000 – 01 v tíme Brooklyn Tigers. Potom hral za Vänersborgs HC, Tvåstad Cobras, Tingsryds AIF a Växjö Lakers. Počas sezóny 2008 – 09 chytal iba v deviatich zápasoch kvôli zraneniu a v pozícii jednotky tímu Växjö Lakers ho vystriedal Christoffer Bengtsberg. V nasledujúcej sezóne 2009 – 10 nastal v jeho kariére prielom potom, ako bol najlepším v percentuálnej úspešnosti chytených striel nižšej švédskej ligy Allsvenskan. Na jar roku 2010 bol prijatý do tímu AIK Stockholm, který hrál najvyššiu švédsku ligu Elitserien a vytvoril tam brankárske duo s brankárom Christopherom Heino-Lindbergom. Vo svojej premiérovej sezóne 2010 – 11 v Elitserien zaznamenal úspech a pomohol klubu AIK zo Stockholmu do semifinále v play-off, kde vypadli s tímom Färjestads BK. Za svoje výkony získal cenu Honken Trophy pre najlepšieho brankára ligy. V sezóne 2010 – 11 sa stal tiež reprezentačným brankárom švédskeho národného hokejového mužstva a na medzinárodnej scéne debutoval 6. apríla 2011 proti Nemecku. V roku 2011 tiež dostal cenu Goldpucken. Na konci sezóny bol nominovaný do švédskej reprezentácie pre Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2011 na Slovensku, kde sa stal vicemajstrom sveta a získal cenu za naužitočnejšieho hráča tohto šampionátu.
Korporál

Korporál alebo korporále alebo chrismale je kus bieleho plátna s rozmermi cca 20x20 cm (môže byť aj väčší) poskladaný na 4-krát. Používa sa pri slávení sv. omše, ukladá sa na ňu kalich a paténa, prípadne obetná miska s hostiami. Zvykne byť zdobený primeranou výšivkou. Pokiaľ sa nepoužíva, je uložený na kalichu. Na oltár sa rozprestiera počas prípravy obetných darov, v úvode Bohoslužby obety, späť sa poskladá po obrade sv. prijímania. Inak sa používa iba počas obradu prijímania mimo sv. omše a počas Eucharistickej adorácie.
Bovec

Bovec (nem. Flitsch, tal. Plezzo, lat. Ampletium) je mesto v Slovinsku v severozápadnej časti krajiny na rieke Soča pod Júlskymi Alpami. Podľa údaja z roku 2007 má mesto 1 612 obyvateľov.
Doulevant-le-Petit

Poloha

Obec má rozlohu 3,03 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nerovnica

Nerovnica je algebrická úloha, pri ktorej sa hľadajú všetky čísla danej množiny, ktoré spĺňajú danú nerovnosť.
Nerovnice sa riešia tak, že sa ekvivalentnými úpravami prevedú na jednoduchší tvar, z ktorého je možné určiť riešenie nerovnice.
Pri riešení nerovníc sa často využíva, že pre dve čísla  platí, že pokiaľ , potom je buď  a  alebo  a . Často sa využíva aj skutočnosť, že pre  platí .
Úpravy nerovnice majú na rozdiel od úprav rovníc vplyv aj na reláciu oboch strán nerovnice. Napríklad po vynásobení nerovnice  číslom  sa zmení nerovnosť na , tzn. dôjde ku zmene znamienka nerovnosti.
Podobne ako pri rovniciach je možné nerovnice rozdeliť na algebrické a nealgebrické.
Pri nerovniciach sa často používa grafické riešenie, pretože je názorné. Pokiaľ sú známe korene rovnice , je možné ich použiť pri riešení nerovnice , pretože korene určujú krajné body intervalov, ktoré sú riešením nerovnice. Grafické riešenie umožňuje rýchlo určiť, ktoré z intervalov sú riešením a ktoré nie.
Kostol svätej Kataríny (Brusel)

História

Kostol vznikol na mieste bývalého bruselského prístavu a rybieho trhu. Vedľa neho sa nachádzal stredoveký kostol sv. Kataríny, ktorý bol pôvodne z 15. storočia a zbúraný bol v roku 1893.
Súčasný kostol vznikol v rokoch 1854 až 1874 podľa návrhu architekta Josepha Poelaerta, architekta monumentálneho Justičného paláca. Na vzniku kostola sa ďalej podieľal architekt Wynand Janssens. Obaja architekti sa inšpirovali gotickými aj barokovými kostolmi vo Francúzsku, ako je napr. Kostol St. Eustacha pri Paríži.
V roku 1950 bola diskutovaná možnosť strhnutia kostola a rozšírenie okolitého námestia, čo však nakoniec nebolo realizované. Kostol bol v rokoch 2011-2014 uzatvorený kvôli havarijnému stavu. Hoci je nevyhnutná jeho rekonštrukcia, bol v roku 2014 opäť otvorený pre bohoslužby.
V interiéri kostola sa nachádza kamenná socha Čiernej Matky Božej a maľovaná drevená socha svätej Kataríny. Na východ od kostola sa potom nachádza Čierna veža, ktorá je jednou z mála zachovaných častí bývalých hradieb mesta Brusel.
Chomérac (obec)

Poloha

Chomérac má rozlohu 18,94 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Chomérac má 2809 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hip-hop (subkultúra)

Hip hop alebo hip-hop ako subkultúra vznikol v New Yorku (USA) v 70. rokoch 20. storočia v prostredí štvrtí obývaných prevažne černoským obyvateľstvom. Počas rokov sa vyvinul do svojej dnešnej podoby - celosvetovej mestskej subkultúry mládeže.
V počiatkoch sa ako hlavné zložky tejto subkultúry uvádzali tzv. „4 elementy“ tj. rap, DJing, Break-dance a graffiti. Ako tzv. piaty element sa uvádza beatbox. V priebehu rokov sa tieto viac špecifikovali a pribudli ďalšie. Dnes hip hop zahŕňa špecifický štýl produkcie hudby, slang, módu atď.

Korene

Hiphopovú kultúru ovplyvnilo mnoho faktorov. Vhodným predpokladom pre jej rozvoj bola multikulturálna spoločnosť New Yorku 70-tych rokov.
Štýl a technika rapovania súvisí so západoafrickými básnikmi nazývanými grioti, ktorých piesne obsahovali hovorené prvky. Významným vplyvom boli taktiež hovorené pasáže piesní populárnych soulových a funkových hudobníkov.
Dôležitým vplyvom (hudobným i kultúrnym) bol dub, sub-žáner reggae, ktorý vznikol v 60-tych rokoch. Dub boli v podstate inštrumentálne verzie populárnych reggae piesní, dôraz sa kládol na bicie a výraznú basovú linku. Dub priniesli do New Yorku jamajskí prisťahovalci, ktorí ho začali hrávať na partys v komunitných centrách a uliciach. 
Ako ďalšie vplyvy môžeme uviesť jazz a blues ale aj disco.

Počiatky

V New Yorských kluboch bola v 70-tych rokoch populárna predovšetkým disco hudba, na uliciach to však bol funk, soul a reggae. Konali sa tzv. „block parties“ (párty na ulici), kde dídžeji používali na reprodukciu hudby dva gramofóny. Pomocou mixovacích techník predlžovali inštrumentálne pasáže funkových piesní, do ktorých niekto spontánne animoval publikum a tak vznikol rap. K tejto hudbe sa taktiež rozvinula samostaná forma tanca nazvaná breakdance. Vizuálnu stránku hiphopvej kultúry dopĺńala v počiatkoch aj špeciálna zložka graffiti, chápaná ako spôsob zviditeľnenia malí pop rock
sa a úteku od všednosti a každodennosti života vo veľkomeste.

Hip hop ako subkultúra dnes

Dnes sa ako hip hop definuje celosvetová subkultúra, prekračujúca jazykové, náboženské či rasové bariéry. Rap ako hudobná zložka sa stal jedným z najpopulárnejších hudobných žánrov a jeho vplyv preniká aj do iných hudobných štýlov.