google/wiki40b huggingface dataset:
Gyula Komarnicki

Stručný životopis

Vyštudoval piaristické gymnázium v Budapešti. Právnické vzdelanie ukončil doktorátom. Často sa na dovolenku so svojimi rodičmi vyberal do Vysokých Tatier. Hory ho spočiatku nezaujímali. Ovplyvnila ho vtedajšia literatúra o horách i univerzitní priatelia. Najprv sa venoval turistike, ale zakrátko sa dal na horolezectvo. Intenzívne sa mu začal venovať v roku 1906, kedy bol s rodičmi a mladším bratom na dovolenke v Tatrách. Obaja bratia bez vedomia rodičov, oblečení v mestskom odeve a topánkach, 14. augusta 1906 vyliezli na Lomnický štít. V tom istom roku urobili aj iné odvážne túry. Od vtedy sa Komarnicki naplno začal venovať horolezectvu a objavovaniu nový ciest na tatranské vrcholy. Roku 1912 uskutočnil 25 prvovýstupov a pokračoval v ďalších. Počas prvej svetovej vojny bojoval na talianskom fronte. Až v roku 1920 sa znovu objavil v Tatrách a svoje aktivity v nich ukončil v roku 1968. Intenzívne sa venoval turistike a horolezectvu v Alpách.
Venoval sa glaciológii a geografii. Bol aktívnym členom mnohých turistických a športových spolkov. Bol členom predstavenstva Maďarského klubu lyžiarov (1910), členom Maďarského turistického spolku (Magyar turista egyesület) v rokoch 1911 – 1913, 1918 – 1920 i členom jeho predstavenstva. Bol spoluzakladateľom Budapeštianského univerzitného turistického spolku v roku 1909.
Výrazne prispel k ustáleniu názvoslovia v Tatrách. Vydal prvého turistického Sprievodcu Vysokých Tatier A Magas Tátra hegymászókalauza (vydania 1914, 1917, 1926, 1978 a v nemeckej verzii 1918). Uverejnil mnohé odborné články o Vysokých Tatrách v turistických ročenkách a časopisoch, najmä v Turistaság és Alpinizmus, ktorého bol spoluzakladateľom a spoluredaktorom (od roku 1911).
Počas druhej svetovej vojny pomohol desiatkam utečencov z Poľska (nielen horolezcom) a jasne sa dištancoval od fašizmu. Po nástupe Maďarskej socialistickej robotníckej strany k moci ho ako buržoázneho živla vyhnali z Budapešti. Až počas úradovania jej najvyššieho predstaviteľa Jánosa Kádára sa smel vrátiť dožiť do rodného mesta.

Lezecké výkony

Od roku 1906 do vypuknutia prvej svetovej vojny (krátko aj po jej skončení) vykonal vo Vysokých Tatrách 143 prvovýstupov, napríklad SV stenou Zlobivej, J stenou Batizovského štítu, S stenou Javorového i Malého Javorového štítu, SZ stenou Gerlachovského štítu, SZ stenou poľského Mnícha, JZ žľabom na Širokú vežu a S stenou Malého Kežmarského štítu. Pozoruhodné boli aj prvé zimné výstupy na Ostrý štít či Zadný Gerlach. V medzivojnovom období podnikal aj v Alpách.
Svojimi výkonmi vo veľkých stenách posunul športové horolezectvo v Tatrách. Niektoré túry s ním absolvoval jeho brat Roman Komarnicki (1887 – 1973).
Bystrá dolina (vetva Svarínskej doliny)

Bystrá dolina je dolina v kráľovohoľskej časti Nízkych Tatier.
Je to juhozápadná vetva Svarínskej doliny. Preteká ňou Bystrý potok a nie je turisticky sprístupnená. Od susednej doliny Torysa na východe ju oddeľuje vrch Mačacia (1 410 m n. m.).
Marlioz

Poloha

Obec má rozlohu 8,12 km². Najvyšší bod je položený 630 m n. m. a najnižší bod 366 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 668 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vologaises V.

Vologaises V. (po stredoperzsky Valgaš) bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 191/192–207/208. Jeho otcom bol kráľ Vologaises IV., ktorý Partskej ríši vládol viac ako štyridsať rokov, jeho synmi neskorší králi Vologaises VI. a Artabanos IV.

Vláda

Vologaisova vláda bola z veľkej časti vyplnená zápasom s Rímskou ríšou a priebeh aj vyústenie týchto vojen je prakticky to jediné, čo možno z vtedajšieho diania detailne zrekonštruovať. Konflikt vypukol potom, ako partský kráľ počas občianskej vojny v Ríme (193–194) podporoval pretendenta trónu, ktorý nakoniec neuspel (Pescennia Nigra). Napriek tomu, že táto podpora nebola príliš efektívna (Vologaises len sľúbil, že vyzve svojich vazalov, aby Nigrovi pomohli), nový cisár Septimius Severus hneď po ovládnutí impéria podnikol výpravu proti severnej Mezopotámii.
Rímske légie pod cisárovým vedením dobyli roku 195 oblasť Osroéne a Adiabene, a možno by docielili aj ďalšie úspechy, ale revolta Clodia Albina v Galii odvolala Septimia Severa späť na západ. Zatiaľ cisár prijal aspoň víťazné tituly Parthicus Adiabenicus a Parthicus Arabicus, pričom titul Parthicus Maximus vraj odmietol, pretože vojnu s Partami ešte nepovažoval za ukončenú.
Jeho protivník, kráľ Vologaises, zápasil v tom čase s vážnymi problémami. V Iráne prepukli povstania, ktoré sa podarilo len s námahou potlačiť. Hneď potom vypukol konflikt s adiabenským kráľom Narsom, ktorý sa počas Severovej výpravy asi správal príliš prorímsky, čo ho po dobytí Adiabeny stálo život. Kráľovské vojská ho zabili. Naproti tomu Vologaisova výprava do Osroény (proti mestu Nisibis) úplne zlyhala.
Roku 197 začal Septimius Severus, čerstvo ovenčený vavrínmi z víťaznej vojny s Albinom, novú výpravu proti Partom. Jeho oddiely vtrhli pozdĺž Eufratu do vnútra Mezopotámie, dobyli Seleukiu nad Tigridom aj Babylon a potom sa pustili do obliehania partského hlavného mesta Ktésifonu. Tuhý odpor, ktorý im kráľovské jednotky kládli, spôsobil, že mesto obsadili až koncom roku 198.
Po páde Ktésifonu sa cisár aj s vojskom stiahol z partského územia (cestou ešte neúspešne obliehal mesto Hatru západne od toku Tigridu) a krátko nato došlo k rokovaniam o mieri, ktoré vyústili do dohody zaručujúcej Rimanom držbu oblasti Osroéne aj s jej metropolou Nisibis (199/200). Súčasne sa zriadila nová rímska provincia Mesopotamia a sformovali tri légie nesúce názov Parthica.
Je zjavné, že Vologaises V. vyviazol z nebezpečnej situácie pomerne dobre, pretože korektúry hraníc neboli nakoniec príliš významné. Oveľa horšia však bola strata prestíže, ktorej sa voči partskému monarchovi dostávalo zo strany svojich početných vazalov – aspekt, ktorý onedlho po Vologaisovej smrti (207/208) prispel k pádu Partskej ríše.
Porta (Pyrénées-Orientales)

Poloha

Obec má rozlohu 65,19 km². Najvyšší bod je položený 2 907 m n. m. a najnižší bod 1 325 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 143 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Encausse

Poloha

Obec má rozlohu 15,65 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 395 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tomáš Halász

Klubový hokej

Halász je košickým odchovancom. V najvyššej slovenskej súťaži debutoval v sezóne 2009/2010, kedy za HC Košice odchytal 9 zápasov s 89% úspešnosťou zákokov. V sezóne 2010/2011 vytvoril v Košiciach duo s Júliusom Hudáčkom. Príležitosť dostal v trinástich zápasoch, v ktorých dosiahol úspešnosť zásahov 94,27%, v priemere inkasoval len 1,48 gólu a vychytal štyri čisté kontá. V sezóne 2011/2012 odchytal v Košiciach len štyri zápasy, dosiahol v nich 88% úspešnosť zákrokov. V nasledujúcej sezóne 2012/2013 sa dohodol na hosťovaní s českým klubom HC Olomouc, zároveň si vyskúšal aj pozíciu brankárskej dvojky v extraligových Vítkoviciach. Po skončení sezóny sa s Olomoucom dohodol na predĺžení spolupráce, v 25 zápasoch dosiahol 95% úspešnosť s priemerom 1.62 inkasovaného gólu na zápas a tímu pomohol vybojovať postup do Tipsport extraligy. Pred sezónou 2014/2015 sa dohodol na zmluve s tímom HC Pardubice. Za Pardubice napokon nastúpil len v siedmich zápasoch, niekoľko zápasov tejto sezóny odohral aj v kluboch z nizšej súťaže LHK Jestřábi Prostějov a HC Dukla Jihlava. V sezóne 2015/2016 pôsobil v klube HC Košice. V devätnástich zápasoch základnej časti mal 93.86 percentuálnu úspešnosť zákrokov a priemer 1.36 inkasovaného gólu na zápas. Po skončení sezóny sa však s vedením materského klubu nedohodol na pokračovaní spolupráce. Pred sezónou 2016/2017 absolvoval skúšku v Litvínove, po ktorej si vedenie klubu ponechalo iného brankára. Následne sa na hosťovanie do konca sezóny upísal klubu z najvyššej českej súťaže BK Mladá Boleslav. Sezónu 2017/2018 odohral v českom tíme HC Orli Znojmo pôsobiacom v rakúskej EBEL lige.
Arconcey

Poloha

Obec má rozlohu 15,06 km². Najvyšší bod je položený 534 m n. m. a najnižší bod 375 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 215 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierny potok (prítok Myjavskej Rudavy)

Prameň

Pramení v Malých Karpatoch, v podcelku Brezovské Karpaty, východne od obce Rozbehy, na juhozápadnom svahu Lipového vrchu (418 m n. m.) v nadmorskej výške cca 370 m n. m.
Adité

Adité alebo Adita (starogr. Ἀδίτη – Adité) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Adité bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Adite potom za manžela vybrali Menalka, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Pomník Sándora Petőfiho

História pomníka

Pôvodne mal pomník vyhotoviť maďarský sochár pochádzajúci z Bratislavy Ján Fadrusz, no kvôli svojej predčasnej smrti to nestihol. Práce na pomníku sa napokon ujal jeho študent Béla Radnai, ktorý zákazku získal vo verejnej súťaži. 
V roku 1911 teda pomník vyhotovil a dňa 8. septembra toho istého roku ho aj slávnostne odhalili. Pomník tohto známeho maďarského básnika slovenského pôvodu vtedy umiestnili pred Slovenské národné divadlo na Hviezdoslavovom námestí. Po prvej svetovej vojne však bolo mesto nútené pomník rozobrať a umiestniť do podzemia Grasalkovičovho paláca.
V roku 1956 však pomník opätovne poskladali a uložili do Sadu Janka Kráľa – najskôr stál v centre parku, no neskôr, po inštalovaní sochy Janka Kráľa, pomník preložili, a to hneď vedľa verejných toaliet, kde stál veľa rokov. Na tomto mieste ho okrem poveternostných podmienok roky ničili aj vandali. 
V roku 2002 sa pomník dočkal rekonštrukcie a tiež aj nového miesta – preložili ho do Medickej záhrady, kde stojí dodnes.

Architektúra pomníka

Na základnom podstavci pomníka je umiestnený druhý, rozlohovo menší podstavec, na ňom je postavená vzpriamená socha básnika v nadživotnej veľkosti. Básnik drží v ľavej ruke šabľu. Po spisovateľovej pravici stojí na základnom podstavci socha múzy, tvárou je otočená k básnikovi a v ľavej ruke drží palmovú ratolesť, ktorá sa vinie poza básnikov chrbát.
Pomník je vyrobený z bieleho mramoru.
Montbellet

Poloha

Obec má rozlohu 19,78 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 801 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Závišov kríž

Dejiny

Pravdepodobne pochádza z Uhorska, z kráľovského pokladu, ktorý priviezla do Čiech Anna Uhorská, matka kráľovnej Kunhuty, pri úteku v roku 1270.
Po smrti Kunhuty Uhorskej sa stal jeho majiteľom jej druhý manžel, Záviš z Falkenštejna, ktorý ho pravdepodobne daroval cisterciánskemu vyšebrodskému kláštoru.
V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. Uvádza sa, že ide o tretiu najcennejšiu stredovekú zlatnícku pamiatku v Česku (po korunovačných klenotoch a relikviáti sväzého Maura). Kríž bude aj motívom známky Českej pošty.
Hati

Hati Hródvitnisson (prvé meno znamená „Ten, kto nenávidí; Nepriateľ“) je v severskej mytológií vlk, ktorý - ako spomína Gylfaginning – naháňa mesiac po nočnej oblohe. Rovnako ako vlk Sköll naháňa slnko počas dňa, až do Ragnaröku, keď vlci dobehnú a zhltnú tieto nebeské telesá, po čom sa Fenrir vyslobodí z povrazov a zabije Odina.
Hatiho priezvisko je Hródvitnisson (Hróðvitnisson), spomínané rovnako ako v Grímnismály tak aj v Gylfaginningu, čo naznačuje že je Fenrirov syn, ktorého prezývka je Hródvitnir („slávny vlk“). Hatiho matka je bezmenná obryňa, avšak spomenutá vo Völuspá a Gylfaginningu, ktorá prebýva na východ od Midgardu v lese Járnvidr („železné drevo“). Snorri Sturluson uvádza, že táto obryňa a čarodejnica rodí veľa obrov, všetkých v podobe vlkov vrátane jedného s menom Mánagarm („naháňať mesiac“), ktorý by mal zhltnúť mesiac a preto je považovaný za Hatiho. Preto sa tiež predpokladá, že Sköll je Hatiho brat.
Námestie sv. Michala

Námestie Sv. Michala sa nachádza v centre Hlohovca.
Pomenované je podľa archanjela sv. Michala. Nachádzajú sa tu kostol sv. Michala z roku 1242 a kaplnka sv. Anny z roku 1748. Okrem toho sa na námestí nachádza napr. hotel Jeleň, mestská knižnica, park s fontánou a mnoho obchodov a pohostinstiev.
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2008

Právo účasti

Právo zúčastniť sa majstrovstiev mali športovci krajín, ktoré boli členmi Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla 2007 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách sveta mali jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma účastníkmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si mohol nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominoval svojich účastníkov.
Sainte-Christine (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 12,78 km². Najvyšší bod je položený 724 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 151 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kadidlová cesta

Podoba cesty

Z Ázie sa tovar prevážal na lodiach do prístavov v oblasti dnešného Jemenu, odkiaľ cesta vychádzala a viedla cez púšť v Saudskej Arábii do Jordánska, kde sa rozdeľovala na dve základné vetvy. Jedna viedla cez Negev do niekdajšieho veľkého prístavu v Gaze. Odtiaľ bol potom tovar prevážaný na lodiach do Európy. Druhá vetva potom viedla cez Damask k pobrežiu mora v Libanone.
Nabatejcom, ktorí spojenie medzi prístavmi v Jemene a na pobreží Stredozemného mora sprostredkovávali a strážili, plynuli z tejto činnosti nemalé príjmy, takže mohli v púšti okolo cesty vznikať bohaté nabatejské mestá, ako napr. Petra.
Sieť obchodných ciest zahŕňala v staroveku aj Kráľovskú cestu, „Morskú cestu“ (Via Maris) či Soľnú cestu.
Mareugheol

Poloha

Obec má rozlohu 7,54 km². Najvyšší bod je položený 762 m n. m. a najnižší bod 436 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 171 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Galgon

Poloha

Obec má rozlohu 15,18 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 853 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Madeiry

Vlajka Madeiry – Madeirská regionálna vlajka má tri zvislé pruhy, modrý, žltý a modrý. Uprostred žltého pruhu je bielo-červený kríž rytierov Kristovho radu, symbol madeirského separatizmu.
Modrá a žltá sú madeirské farby: modrá symbolizuje Atlantický oceán obklopujúci ostrov, ale aj krásu, jasnosť a pokoj, žltá pripomína príhodné podnebie, ale tiež bohatstvo, silu, vieru a jednotu.
Vlajka bola zavedená roku 1978.
Turistická značkovaná trasa číslo 8103

Turistická značkovaná trasa číslo 8103 je žltá trasa v Malých Karpatoch, spájajúca mestá Svätý Jur a Stupava. Dĺžka trasy je 18,6 km.
Lajo Slimák

Životopis

Slimák sa po roku 1989 angažoval ako krajský koordinátor vo VPN a pred vyše dvadsiatimi rokmi spoluzakladal festival Cibulák, za ktorým do mesta Pezinok prichádzali ľudia z celej Európy. Zaujíma sa o umenie, veci verejné a pomenúva veci pravým menom. Venuje sa rozmanitým aktivitám.

Autonehoda

V septembri 2001 mal Lajo Slimák autonehodu v serpentínach pri stúpaní na Bielu horu medzi Jablonicou a Trstínom, keď do jeho auta narazil idúci kamión. Nehoda mu spôsobila zranenie krčnej chrbtice a ochrnutie takmer celého tela.
Huncovský štít

Názov

Vyplýva s historických vlastníckych nárokov podtatranskej obce Huncovce na toto územie. Prvá zmienka o Huncovciach pochádza z roku 1257, sú v nej spomínané ako villa Supch. V listine z roku 1471 sa spomína prvý dnešnému názvu podobný názov Honczdorf. Je to zrejmé ponemčenie latinského názvu villa Canis „psia ves“, ktorý sa uvádza v listinách z roku 1268 a je základom dnešného názvu obce Huncovce.

Výstupy

Od 17. storočia na jeho vrchol putovali skupinky kežmarských študentov, ktorí si spolu s Dávidom Fröhlichom predsavzali vystúpiť na Kežmarský štít. Prechádzali z Doliny Bielej vody kežmarskej cez Sedlo pod Svišťovkou do Huncovskej kotliny a do Huncovského sedla. Horolezci sa začali zaujímať o tento štít v roku 1928, keď Helena Dębińska, Jadwiga Honowska, Alfred Szczepański a Jan Alfred Szczepański 9. júla vyliezli tri trasy zo Skalnatej doliny strmou západnou stenou z Lievikového kotla. Jeho južnými a juhovýchodnými svahmi prechádza Tatranská magistrála do Sedla pod Svišťovkou.
Salles (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 137,98 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 271 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alois Ditrich

Alois Ditrich (* 13. december 1954, Olomouc) je slovenský režisér a scenárista.
Absolvoval štúdium dramaturgie a scenáristiky na FAMU v Prahe (1982). Začinal ako asistent réžie a pomocný režisér v Bratislave. V roku 1989 debutoval ako režisér. Venuje sa aj televíznej tvorbe.

Filmografia

1989: Obyčajný špás
Pražská pravoslávna eparchia

História

Súčasná eparchia je následníckou eparchiou Českej pravoslávnej eparchie, ktorá spadala pod jurisdikciu srbskej pravoslávnej cirkvi založenej v roku 1929. Jej členovia boli hlavne konvertiti z československej husitskej cirkvi a vedenie cirkvi prebral jej zakladateľ biskup Gorazd. Po jeho poprave nacistami bola eparchia ako aj celá cirkev v Československu zakázaná a prakticky zničená.
Eparchia bola obnovená až v roku 1945, kedy sa zároveň eparchia dostala pod jurisdikciu moskovského patriarchátu ako exarchát ruskej pravoslávnej cirkvi. V roku 1949 sa od nej oddelila Olomoucko-brnianska eparchia. Do roku 1992 boli pražskí biskupi zároveň metropolitami Pravoslávnej cirkvi v českých zemiach a na Slovensku, od roku 1992 môže byť metropolitom aj hlava Prešovskej eparchie.
Lopatka dúhová

Lopatka dúhová (Rhodeus amarus, syn. Rhodeus sericeus amarus) je druh ryby z čeľade kaprovité.

Opis

Ide o drobnú rybku dosahujúcu dĺžky do 10 cm (Rhodeus sericeus amarus dorastá iba do dĺžky osem centimetrov). Má veľmi vysoké a sploštené telo. Postranná čiara nie je úplná. Chrbtová plutva je zaguľatená. Má tmavé sfarbenie chrbta, boky sú striebristé s modrastým pruhom. Brucho je biele. Samičky majú žltozelenú dúhovku oka, samci oranžovú a sú vždy väčší.

Výskyt

Lopatka sa objavuje v stojatých a mierne prúdiacich vodách takmer v celej Európe, okrem Škandinávie a Fínska. Jej výskyt je podmienený výskytom lastúrnikov, ktorí jej slúžia k rozmnožovaniu, preto je veľmi ohrozovaná znečisťovaním životného prostredia.

Potrava

Lopatka sa živí rastlinným aj živočíšnym planktónom, drobnými živočíchmi a časťami rastlín. Potravu prijíma aj v zime.

Rozmnožovanie a vývoj

Rozmnožovanie lopatiek je celkom viazané na škľabke veľkej. Samček si vytvorí vhodné teritórium, ktoré si následne chráni a láka do neho samičku k treniu. V čase dozrievania ikier narastie samičke kladielko, ktoré môže dosiahnuť až päť centimetrov. Tým dopravuje dozreté ikry do priestoru vnútorných žiaber škľabky. Potom samček nad dýchacím otvorom škľabky vypustí mliečie a ikry oplodní. Plod sa liahne približne za 2 – 3 dny potom žije v žiabrom priestore škľabky. Po zhruba štyroch týždňoch vyvrhne škľabka plod z útrob von. Mladé lopatky sú potom nútené hľadať si potravu samy. Za túto službu opláca lopatka škľabke rovnakým dielom. Škľabka pri rozmnožovaní prechádza larvalnym vývojom (glochidie), pri ktorom sa larvy zachycujú na telách dospelých lopatiek a určitú dobu tam žijú. Lopatky sa rozmnožujú až dvakrát do roka. Prvý výter je väčšinou v marci a druhý v apríli alebo v auguste.

Lov

Vzhľadom na svoju veľkosť nemá lopatka žiadny hospodársky význam. Naproti tomu je pre svoje sfarbenie veľmi obľúbená medzi akvaristami, ktorí ju chovajú v studeno-vodných akváriách.
Fresnoy-lès-Roye

Poloha

Obec má rozlohu 7,65 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 84 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 312 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kvantitatívny rozsah frazémy

Kvantitatívny rozsah frazémy alebo hranica frazémy je jeden z parametrov určujúcich totožnosť, identitu frazémy (p.). Spočíva v určení, ktoré slová v istom lineárnom rade patria do zloženia frazémy a ktoré sú už súčasťou jej kontextu. Určovanie rozsahu, a tým aj hranice frazémy je zložitým postupom najmä pre veľkú konštrukčnú pestrosť jednotiek patriacich do frazeológie, a to od asyntagmaticky stavaných minimálnych frazém a subfrazém až po niektoré paremiologické frazémy so stavbou súvetia, alebo zloženého súvetia. Otázka rozsahu, resp. hranice frazémy sa okrem toho dotýka nielen lineárneho radu zložiek frazémy, ale aj zložitej problematiky variantov. Variant je formou tej istej frazémy, jeho určovanie je teda tiež určením rozsahu, resp. hranice frazémy. Každé z týchto určení je pritom vymedzením rozsahu z inej strany. Teória preto rozlišuje hranicu frazémy na syntagmatickej osi a hranicu frazémy na paradigmatickej osi. Pri určovaní hranice na syntagmatickej osi ide o také otázky, ako je fakultatívny člen frazémy (rozlišovanie toho, kedy sú to dve podoby tej istej frazémy, napr. do haliera – do posledného haliera, a kedy už ide o voľné doplnenie istej frazémy slovami z kontextu), frazeologická derivácia (napr. frazému zakázané ovocie už nemožno pokladať za kvantitatívny variant parémie Zakázané ovocie najlepšie chutí, je to už nová, od tejto parémie odvodená frazéma), alebo rozličné voľné aktualizácie frazémy (keď pridanie novej, neustálenej zložky mení, resp. posúva aj celý význam frazémy). Pri určovaní rozsahu alebo hranice na paradigmatickej osi ide o odlišovanie variantov frazémy napr. od frazeologickej synonymie. Takéto určovanie napr. napovedá, že jednotky vyprášiť niekomu kožuch, vyprášiť niekomu nohavice sú variantmi tej istej jednotky, patria teda do rozsahu danej frazémy, kým napr. jednotky dať niekomu lieskovej masti alebo pomastiť niekomu kríže, ktoré majú ten istý vecný význam (zbiť niekoho), už nepatria do hraníc, rozsahu tej istej frazémy, ale sú už osobitnými frazémami.
Chermisey

Poloha

Obec má rozlohu 10,75 km². Najvyšší bod je položený 446 m n. m. a najnižší bod 350 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guénange

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 131 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Péchaudier

Polohopis

Péchaudier má rozlohu 6,8 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Péchaudier má 187 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Fresnes (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 16,02 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 127 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
99 Luftballons

Text

Text popisuje vznik jadrovej vojny v dôsledku zmýlenia si 99 balónov za jadrové rakety.
Saint-Sulpice-sur-Risle

Poloha

Obec má rozlohu 28,45 km². Najvyšší bod je položený 258 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 668 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE