google/wiki40b huggingface dataset:
Diktys (Serifos)

Diktys  (starogr. Δίκτυς – Diktys, lat. Dictys) je v gréckej mytológii syn Magnea a brat serifského kráľa Polydekta. 
Diktys brat serifského kráľa Polydekta bol rybárom, ktorý jedného dňa vylovil z mora veľkú truhlicu a v nej našiel polomŕtvu ženu a nemluvňa. Tou ženou bola Danaé, dcéra argejského kráľa Akrisia a jej malý synček Perseus. Kráľ ich zavrhol, pretože mu dávna veštba predpovedala, že zomrie rukou svojho vnuka a jeho dcéra Danaé aj keď bola uväznená, neunikla pozornosti najvyššieho boha Dia a porodila dieťa.
Danaé a Perseus tak získali útočisko na Serife u kráľa Polydekta, ale napriek tomu tam neboli v bezpečí. Po rokoch sa Polydektes do Danaé zaľúbil a ponúkal jej manželstvo, ale ona ho opakovane odmietala. Keď to nešlo po dobrom, pokúšal sa ju získať násilím, ale syn Perseus ju stále ubránil. 
Aby mu Perseus neprekážal, rozhodol sa ho odstrániť ľsťou a to tak, že začal spochybňovať jeho božský pôvod a žiadal dôkaz. Navrhol mu preto ťažkú, priam nadľudskú úlohu: zabiť Medúzu jednu z troch Gorgón a ako dôkaz priniesť jej hlavu. Perseus sa dal nachytať a úlohu prijal, vydal sa na dlhú cestu, našiel Medúzu a s pomocou bohov i zázračných predmetov sa mu podarilo odseknúť jej hlavu a vrátil sa s ňou na Serifos. Matku po príchode našiel ukrytú pred útokmi Polydekta v Diovom chráme, stráženú ozbrojencami, aby nemohla utiecť. Kráľ si zatiaľ čas krátil hodovaním, pokojný v presvedčení, že Perseus už nie je nažive. Keď sa Perseus nečakane zjavil, Polydektes neveril svojim očiam a žiadal dôkaz, že Medúzu doniesol – a stalo sa, keď Perseus hlavu Medúzy vytiahol, Polydektes sa so svojimi druhmi v tom okamihu premenili na kameň.
Perseus tak svoju matku oslobodil, vládu nad Serifom odovzdal svojmu záchrancovi Diktyovi a vrátil sa do rodného Argu.
Vlajka štátu Oklahoma

Vlajka štátu Oklahoma je tvorená modrým listom predstavujúcim oblohu, v ktorej strede je tradičný štít kmeňa Osage z bizónej kože so siedmimi orlími perami. Pod štítom je veľkým bielym písmom uvedený názov štátu – OKLAHOMA.

História

Prvá oklahomská vlajka bola prijatá v roku 1911. Mala červený list s bielou, modro lemovanou päťramennou hviezdou, v ktorej bola umiestnená modrá číslovka 46, symbolizujúca Oklahomu ako 46. štát, ktorý sa pripojil k Únii. Keďže červená farba a veľká hviezda pripomínali symboly komunizmu, bola táto vlajka nahradená 2. apríla 1925 súčasnou vlajkou, v tej dobe samozrejme ešte bez názvu štátu. Ten bol pridaný až roku 1941. Normalizácia presných farieb a tvarov bola určená Oklahomským kongresom dňa 23. mája 2006.

Symbolika

Na štíte kmeňa Osage sú umiestnené dva symboly mieru: fajka mieru (calumet) reprezentujúca domorodých Američanov a olivová ratolesť reprezentujúca Američanov európskeho pôvodu. Na štíte je rozmiestených šesť zlatohnedých krížov, ako symbolov domorodých Američanov pre hviezdy. Modré pole reprezentuje prvú oficiálnu vlajku, ktorú používali bojovníci kmeňa Chotctaw počas Americkej občianskej vojny.
Smejko a Tanculienka

Smejko a Tanculienka je hudobná dvojica, hrajúca detské piesne, ktorú tvorí manželský pár Petra Kováčová a Marek Kováč. V roku 2017 sa k nim pridal Motýlik Huncúlik, ktorého hrá Barbora Malčeková. V roku 2018 sa k nim pridáva nemý pán La Lalá z krajiny Lálá, hrajúci na akordeóne, ktorého stvárňuje Ján Gonda. S novým CD a DVD Hip, hip, hurá! majú turné po celom Slovensku a po Česku.

História

Začali pod záštitou Divadla Maska ako detské predstavenie, ale po debutovom albume Smejko a Tanculienka (2014) vznikla samostatná značka.
V roku 2015 vytvorili nové CD a DVD s názvom Čáry Máry Fuk, ktoré obsahuje 19 piesní. Začínajú hrať pre deti po celom Slovensku.
V októbri 2016 vyšlo nové DVD a CD Smejka a Tanculienky s názvom "Kde bolo, tam bolo...".
V roku 2017 vyšlo nové DVD a CD s názvom Smejko a Tanculienka: Kuk, ani muk!  Obsahuje 16 úplne nových pesničiek a rozprávok. Majú turné po najväčších slovenských a českých mestách.
V roku 2018 vychádza úplne nový muzikálový DVD film s tematikou svadby Smejka a Tanculienky s názvom Hip, hip, hurá!. K DVD vychádza zároveň CD s 14 novými pesničkami.
Rybník Březina

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzeného spoločenstvá vodných a mokraďových rastlín s dominujúcou leknicou žltou a diablikom močiarnym.
Thurey-le-Mont

Poloha

Obec má rozlohu 4,83 km². Najvyšší bod je položený 283 m n. m. a najnižší bod 218 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lomont-sur-Crête

Poloha

Obec má rozlohu 9,79 km². Najvyšší bod je položený 562 m n. m. a najnižší bod 380 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 160 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mireille Mathieuová

Hudobná kariéra

Narodila sa v Avignone, v chudobnej mnohodetnej rodine. Mala trinásť súrodencov. Jej otec, Roger Mathieu, bol kamenár, ktorý sa chcel stať spevákom, matka Marcelle Mathieu sa starala o domácnosť. Mireille začala spievať už ako štvorročná v kostole počas polnočnej omše, neskôr rada počúvala rozhlasové nahrávky šansónových interpretov. Jej vzorom bola Edith Piaf. Už ako mladá pracovala v továrni. Z peňazí, ktoré si zarobila, platila za hodiny spevu u profesorky Laury Collierovej.
Mireille Mathieu ako výrazný talent objavil Johnny Stark, ktorý bol manažér francúzskej speváckej hviezdy, Johnnyho Hallydaya. Manažoval jej hudobnú kariéru, stretnutia s novinármi, s fotografmi, chodila na hodiny spevu, tanca, študovala francúzštinu, angličtinu, či dokonca spoločenské správanie. Vystupovala s orchestrom Paula Mauriata, jej textárom bol André Pascal, ktorý bol autorom jej hitov ako sú „Mon crédo“, „Viens dans ma rue“, či „La première étoile“. Dňa 21. novembra 1965 bola po svojom prvom televíznom vystúpení v parížskej Olympii označená za druhú Édith Piaf. Jej piesne „Mon crédo“ a „C'est ton nom“ sa stali vo Francúzsku veľkými hitmi, no známou sa stala aj za hranicami svojej krajiny: v Mexiku, Kanade a USA, kde vystúpila v Show Eda Sullivana (sledovanej 50 miliónmi divákov), či v relácii Dannyho Kayea. Neskôr v New Yorku v Show Merva Griffina, či viackrát v Carnegie Hall. V Las Vegas Mireille Mathieu vystúpila s Frankom Sinatrom a Deanom Martinom, jej vystúpenia sa konali v tomto meste aj v Universal Amphitheatre. Spievala aj v bývalom východnom bloku, v Zimnom paláci v Petrohrade, bola prvou speváčkou zo západných krajín, ktorá vystúpila v Číne.
Mireille Mathieu patrí medzi najpredávanejších hudobných umelcov sveta. Predala viac ako 100 miliónov hudobných nahrávok. Nahrala približne 1 200 piesní v deviatich jazykoch, spolupracovala so svetovými hudobnými osobnosťami ako sú Charles Aznavour, Barry Manilow, Paul Anka, Plácido Domingo, Julio Iglesias, Tom Jones, Peter Alexander, spievala so Zborom Červenej armády a s mnohými ďalšími. Medzi jej najznámejšie piesne patria hity „Acropolis adieu“, „Ne me quitte pas“, „Santa Maria de la mer“, či úspešná coververzia piesne „Blue Bayou“ od Roya Orbisona. Viacero hitov Mireille Mathieu napísal francúzsko-alžírsky skladateľ Eddy Marnay, ktorý spolupracoval aj s Edith Piaf.
V roku 1985 speváčke umrel otec. V roku 1989 zomrel Johnny Stark. V tom istom roku bola Mireille Mathieu požiadaná vtedajším francúzskym prezidentom Françoisom Mitterrandom, aby zaspievala na počesť generála Charlesa de Gaulla. Rok na to absolvovala niekoľko koncertov v Palais des Congrès v Paríži. V roku 2005 Mireille Mathieu po štyridsiatich rokoch na hudobnej scéne a po vydaní jej 38. francúzskeho hudobného albumu vystúpila v Olympii. Mireille Mathieu podporila v prezidentských voľbách na námestiach Nicolasa Sarkozyho zaspievaním hymny „La Marseillaise“.
Saint-Remimont (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 4,6 km². Najvyšší bod je položený 406 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 211 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žilina (vodné dielo)

Vodné dielo Žilina je vodné dielo na rieke Váh neďaleko mesta Žilina. Dielo bolo uvedené do prevádzky v rokoch 1997 – 1998. Účelom Vodného diela Žilina je výroba elektrickej energie a zásobovanie priemyselných podnikov v Žiline technologickou vodou. Nachádza sa tu vodná elektráreň, ktorá má dva hydroagregáty s celkovým výkonom 72 MW (2 × 36 MW). Priemerná ročná dodávka elektrárne za roky 1998 – 2000 bola 156 GWh/rok.

Hať

Tri haťové polia o šírke 3 x 12 m, hradiaca výška segmentu 11,0 m. klapky 3,3 m, celková výška uzáveru 14,7 m, ovládanie hydraulicky.

Vodná nádrž

Technické parametre: dĺžka nádrže 7,5 km, šírka nádrže 250 – 600 m, celkový objem nádrže 18,15 mil. m³, úžitkový objem pri maximálnej výške hladiny 352,00 m n. m. 3,9 mil. m³, kolísanie vodnej nádrže za prevádzky 1,7 m, kóta maximálnej hladiny vody 352 m n. m., hrádza nádrže maximálna výška 15 m, šírka koruny 6 m, šírka komunikácie 4,5 m, je tesnená fóliou naviazanou na podzemnú tesniacu stenu. Prietoky Váhu v Mojši: Qᵣ ₚᵣᵢₑₘ = 95,6 m³/s, Q₁₀₀ = 2 140 m³/s (po modifikovaní vplyvom vodných diel Liptovská Mara a Orava: Q₁₀₀ = 1 490 m³/s).

Prehĺbenie Váhu

Prehĺbenie dna koryta Váhu od 0,0 do 9,0 m, šírka dna koryta 45 m, upravené koryto vyhovuje podmienkam vodnej dopravy.

Náhradný biokoridor

Celková dĺžka asi 9 km, priemerný sklon dna 1,5–2,0 promile, prevádzkový prietok 2,0 – 8,0 metrov kubických za sekundu, priečny profil lichobežníkový so šírkou dna 5,0 m.

Výstavba

Pri výstavbe vodného diela bola zaplavená takmer celá časť zástavby žilinskej mestskej časti Mojšova Lúčka, celá miestna časť Hruštiny a tri domy v obci Mojš. Namiesto zaplavených domov boli vybudované nové domy prevažne v Mojšovej Lúčke za cestou I/18, vrátane školy, nákupného strediska a nedokončeného kultúrneho domu. Z miestnej časti Hruštiny boli postavené domy v žilinskej časti Rosinky. V obci Mojš boli pre výstavbu hrádze postavené tri domy. Medzi mestskou časťou Mojšova Lúčka a obcou Mojš bola vybudovaná oceľová mostná konštrukcia pre peších ponad VD namiesto starej lávky ponad rieku Váh. Do obce Mojš bola vybudovaná povedľa hrádze nová cesta zo Žiliny. Z pôvodnej starej zástavby v mestskej časti Mojšovej Lúčke, bývalej samostatnej obci, zostalo blízko VD len niekoľko domov a kaplnka. Miestna časť Hruštiny, ktorá patrila do katastra Žiliny, zanikla úplne. Pamiatka na ňu zostala len malá prícestná kaplnka na Šibeniciach, odkiaľ schádzala cesta do Hruštín pri rieke Váh. Stará cesta zo Žiliny do Martina viedla pôvodne cez Hruštiny a starú zástavbu v Mojšovej Lúčke. Pri výstavbe VD bola zaplavená. Namiesto nej je vybudovaná cykloturistická trasa, ktorá samozrejme nevedie v polohe pôvodnej cesty.  
Pôvodným majiteľom i prevádzkovateľom diela bolo Vodné dielo Žilina, a.s. (v likvidácii od 06. 10. 2000). Vodné dielo Žilina je v súčasnosti v majetku štátu. Správcom i prevádzkovateľom celého diela je Vodohospodárska výstavba Bratislava, š. p.

Elektráreň

Dve kaplanove turbíny, priemer obežného kolesa 4850 mm, hltnosť turbín 2 × 150 m kubických za sekundu, priemerný spád na turbíny 24,1 m, inštalovaný výkon spolu 72 MW, ročná výroba 173 GWh elektrickej energie, prevažne špičkovej.
Troubat

Poloha

Obec má rozlohu 2,79 km². Najvyšší bod je položený 1 052 m n. m. a najnižší bod 519 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 57 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Červenák karmínový

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 500 - 1 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 EN - ohrozený. V roku 2001 NE - nehodnotený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Verneusses

Poloha

Obec má rozlohu 16,15 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beuvezin

Poloha

Obec má rozlohu 7,72 km². Najvyšší bod je položený 495 m n. m. a najnižší bod 343 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 120 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mike Eaves

Klubový hokej

Počas aktívnej kariéry hrával v NHL za Minnesota North Stars a Calgary Flames.
Ambonnay

Poloha

Obec má rozlohu 11,8 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 920 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Priest (Ardèche)

Poloha

Saint-Priest má rozlohu 19,15 km². Najvyšší bod je položený 1 019 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Priest má 1253 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
VAZ 2105

VAZ 2105, v súčasnosti predávaný už len so značkou Lada (2105 alebo Nova), vznikol modernizovaním pôvodného modelu 2101 po dizajnovej i technickej stránke. Prvé sériové exempláre existovali už na konci roka 1979, do výroby sa vozidlo dostalo až o rok neskôr.
Najväčším viditeľným rozdielom je novo poňatá karoséria s výraznejšími prednými svetlometmi obdĺžnikového tvaru so vstavanými smerovkami. Zmena svetiel so sebou priniesla tiež prepracovanie celej prednej časti vozidla, čo sa najviac dotklo masky chladiča, ktorá bola teraz matne čierna, avšak bez chrómovania. Vpredu aj vzadu pribudli robustnejšie chrómované nárazníky s gumovým zakončením, svetlá na zadnej časti vozidla boli tiež zväčšené. Zmena postihla tiež spätné zrkadlá, predné okná alebo kľučky dverí. V interiéri došlo k inštalácii bezpečnostného obloženia palubnej dosky, vylepšenia tvarovania plôch s ktorými prichádza šofér a spolujazdec najviac do styku, najmä sedadiel a výplní dverí. Batožinový priestor zostal oproti klasike 2101, ako bol prvý model značky VAZ tiež nazývaný, nezmenený (390 litrov).
Modernizáciou prešiel aj štvorvalec 1,3 litra OHC, pri ktorom sa o pohon vačkového hriadeľa staral ozubený remeň. Technické riešenie vrátane pohonu zadnej tuhej nápravy motorom vpredu spojením štvorstupňovej manuálnej prevodovky zostalo, avšak po prvýkrát v ponuke automobilky VAZ bolo možné si zaobstarať lepšie vybavené a silnejšie vozidlo s päťstupňovou prevodovkou. Voz bol oproti predchádzajúcemu 2101 dlhší o celých 55 mm, širší o 9 mm a vyšší o 6 mm. Rázvor zostal zachovaný.
Najmenší motor 1,2 litra (1 198 cm³) neprešiel žiadnou zmenou a bol dodávaný v modeloch známych ako 21051. Stredný štvorvalec 1,3 litra (1 294 cm³) disponujúci výkonom 64 koní (47 kW) bol ponúkaný ako základný model 2105. Najvýkonnejším variantom bol model 21053, ktorý skrýval pod kapotou motor s objemom 1 451 cm³ s 68 koňmi (50 kW).
Aachenský dóm

Dejiny

Dóm začali stavať koncom 8. storočia. Cisár Otto III. dal roku 1000 v kaplnke aachenskej falce otvoriť hrobku Karola Veľkého, zostúpil do nej a kľakol si pred mŕtvym panovníkom. Rojčivý obdiv k veľkému predchodcovi ho viedol k tomu, aby si ako cennú relikviu vzal kríž položený na Karolovej hrudi. O dva roky po tom mladý cisár zomrel na vojnovej výprave v Itálii. Jeho posledné želanie sa splnilo. Pochovali ho v tej istej aachenskej zámockej kaplnke ako jediného nemeckého panovníka po Karolovi Veľkom.
Kaplnka aachenskej falce, základ súčasného Aachenského dómu, je prvou stredovekou monumentálnou stavbou na nemeckom území, z ktorej sa zachovali všetky podstatné prvky. Pod vedením staviteľa Oda Métskeho ju začali stavať asi roku 786, vysvätená bola najneskôr roku 805. Dvorský chrám franského kráľa a rímskeho cisára bol naplánovaný v architektonickom súlade s aachenskou falcou, prvou stálou rezidenciou Karolovcov.
Jadro Aachenského dómu tvorí osemuholníková ústredná stavba (priemer 14,40 m, výška vrcholu 31,60 m) so šestnásťuholníkovou dvojposchodovou ochodzou. Formálnym vzorom aachenskej ústrednej budovy, ktorá je medzi karolínskymi podlhovastými stavbami výnimkou, boli východorímske cisárske chrámy, ako San Vitale v Ravenne (vysvätený r. 547) alebo Sergios et Bacchos v Konštantínopole (r. 527 – 536). Mocný franský panovník sa usiloval vyrovnať byzantskému cisárovi vo všetkých oblastiach. Chrám, ktorý bol pôvodne plánovaný ako palácová kaplnka, stal sa najvýznamnejším pohrebiskom ríše, keď v ňom pochovali Karola Veľkého. Od čias Otta I. sa falcká kaplnka stala korunovačným chrámom nemeckých kráľov (v rokoch 936 – 1531).
Aachenská falcká kaplnka mala v podstate spĺňať tri úlohy: poskytnúť franskému panovníkovi osobitný trón pri jeho účasti na bohoslužbách, umožniť duchovným dvora bohatú výpravu liturgických slávností a napokon uschovávať poklad relikvií, ktoré nazhromaždil Karol Veľký.
Týmto trom úlohám zodpovedali jednotlivé časti budovy : duchovná činnosť sa sústredila v prízemí osemuholníka, Karolovi a jeho sprievodu bolo určené poschodie a relikvie boli bezpečne uložené vo veži západnej budovy.
Spojením západného komplexu, ktorý sa podobá hradu, s ústrednou budovou sa v Aachene utvorila kompozícia tesne vedľa seba zoradených vysokých budov, ktorá sa stala určujúcim prvkom stredovekej chrámovej architektúry. Na začiatku dejín  stredovekej architektúry stojí práve falcká kaplnka postavená v srdci franského územia, pri stavbe ktorej sa použilo a novým spôsobom interpretovalo bohatstvo foriem z odkazu neskorej antiky.
Miladunmadulu

Miladunmadulu je severná časť prírodného atola Thiladunmathí-Miladunmadulu spolu s atolom Thiladunmathí. Nachádza sa na Maldivách
Miladunmadulu sa nachádza na severe Maldív. Administratívne pozostáva z dvoch atolov a to severná časť je administratívny atol Šavijani a južná časť atol Núnu.
Nachádza sa v severnej časti maldív pod atolom Thiladunmathí. Keďže je len časťou sústavy atolu Thiladunmathí-Miladunmadulu, zo severu priamo nadväzuje na atol Thiladunmathí.
Atol sa tiahne zo severozápadu na juhovýchod v dĺžke cca 100 km, jeho šírka v východozápadnom smere sa pohybuje v rozmedzí 20 – 35 km. Miladunmadulu má približne 2/3 dĺžky a plochy z atolu Thiladunmathí-Miladunmadulu.
Thièvres (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 1,26 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karí

Karí (-kodifikovaný tvar) alebo kari (angl. curry) je zmes viacerých druhov ostrého korenia najmä indického pôvodu používaná na prípravu pokrmov. Pôvodne to je tamilské označenie pokrmu, ktoré pripomína ragú, teda kúsky mäsa, ryby alebo zeleniny v omáčke; v tomto význame je pojem dnes rozšírený v celej Indii. Počas koloniálnej nadvlády však Briti začali tento pojem používať pre korenie, ktoré sa na prípravu tohto pokrmu používa. Keď sa toto korenie dostalo do Európy, ostalo toto nesprávne označenie. V Indii a celej juhovýchodnej Ázii sa dodnes týmto pojmom rozumie iba pokrm, korenie sa označuje ako masálá (ako kari sa vyrába len pre export).

Pokrm

Pokrm kari je istým druhom ragú, teda rôzne druhy na malé kúsky nakrájaného mäsa, ryby alebo zeleniny, podávané väčšinou v hustej omáčke, ako príloha slúži ryža alebo indický chlieb.

Korenie

Korenie, ktoré sa na prípravu týchto pokrmov používa, teda masálá, je rozdielne od oblasti k oblasti, ako aj od mesta k mestu. Možno ho kúpiť pripravené v obchode.
Zloženie je veľmi premenlivé, najčastejšie obsahuje kurkumu, čierne korenie, čili, kardamóm, koriander, ďumbier, rascu, muškátový kvet, škoricu a iné.
La Chartre-sur-le-Loir (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,3 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 463 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kačica hvizdárka

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 - 30. Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
AnimeSHOW

AnimeSHOW je medzinárodný festival anime, mangy, comicsu, sci-fi a japonskej kultúry. V roku 2014 sa uskutočnil 7. ročník podujatia. Je to v poradí už tretí festival z rodiny Comics Salónu a IstroCONu. V roku 2014 sa AnimeSHOW konalo spolu so štvrtým festivalom danej rodiny – s GAME EXPO. Na festivale sa v roku 2014 uskutočnila aj súťaž v cosplayi, karaoke, DDR a kreslení.
Billy Wilder

Životopis

Narodil sa ako Samuel Wilder v meste Sucha Beskidzka (dnešné Poľsko). Študoval najprv práva vo Viedni a popritom sa živil ako filmový kritik a novinár. Od roku 1926 sa datuje jeho spolupráca s americkým jazzmanom Paulom Whitemanom a aj v Berlíne pracoval ako novinár. Od roku 1929 začal spolupracovať aj s nemeckými filmármi. V Nemecku pracoval spočiatku ako scenárista a pomocný režisér. V roku 1929 napísal scenár k významnej nemeckej dokumentárnej snímke Ľudia v nedeľu (1930). Ako scenárista spolupracoval tiež na filmoch Emil und die Detektive (1931) a kriminálnej komédii Was Frauen träumen(1933). 
Po nástupe Adolfa Hitlera k moci presídlil v roku 1934 najprv do Francúzska, kde režijne debutoval filmom Mauvaise graine (1934), a zakrátko potom do USA, pretože pochádzal zo židovskej rodiny. Matka Gitla zomrela v roku 1943 v koncentračnom tábore Płaszów, nevlastný otec Bernhard (Berl) Siedlisker bol zavraždený vo vyhladzovacom tábore Bełżec. 
V USA si najprv získal meno ako scenárista. Napísal scenáre k úspešným filmom ako Bluebeard 's Eighth Wife (1938), Ninotchka (1939), Hold Back the Dawn (1941) a iné, často s Charlseom Brackettom, s ktorým potom spolupracoval 20 rokov. Od roku 1939 sa datuje jeho trvalá spolupráca hollywoodskym štúdiom Paramount Pictures.
Ako režisér sa presadil v roku 1943 filmom Five Graves to Cairo rozprávajúcim o bojoch Spojencov v severnej Afrike. V nasledujúcich rokoch vytvoril sériu psychologických snímok - Poistka smrti (Double Indemnity; 1944) podľa scenára Raymonda Chandlera, štúdiu muža, ktorý prepadol démonovi alkoholu The Lost Weekend (1945), alebo príbeh starnúcej hviezdy nemého filmu Sunset Boulevard (Sunset Blvd.; 1950).