google/wiki40b huggingface dataset:
Immaculata (socha)

Immaculata (slovensky Nepoškvrnená alebo bez poškvrny) je typ zobrazenia Panny Márie vo výtvarnom umení. Je to skrátený výraz Immaculata conceptio, slovensky nepoškvrnené počatie, ktorý odkazuje na dogmu o Nepoškvrnenom počatí Panny Márie v lone jej matky (podľa apokryfov svätej Anny), teda netýka sa počatie Ježiša Krista.
Náročné, abstraktné teologické téma zobrazenie madony sa častejšie vyskytuje od 16. storočia. Pôvodne sa zobrazovala stojaca či kľačiaca pred Bohom Otcom a s diskutujúcimi slávnymi teológmi, riešiacimi otázku nepoškvrneného počatia. Panna Mária bola vnímaná ako druhá Eva, na ktorú sa vyskytujú vo výtvarnom zobrazenie narážky, najmä stojí na hadovi (príp. Drakovi), ktorého hlavu má rozdrviť jej potomstvo - teda symbolické predurčenie Krista, ktorý porazí Satana. Ďalšie atribúty (opatrené latinskými textami) bývajú čerpané z Piesne piesní, kde je Panna Mária prirovnávaná k Šulamítke. Napr. flos campi (kvietok Sárona), Turris David (veža Dávidova), speculum sine macula (neskalené zrkadlo), palma atď. 
Baroková podoba Immaculaty zo španielskeho prostredia definoval Francisco Pacheco. Predstavuje podľa Apokalypsy ženu odetú slnkom, pod jej nohami mesiac a veniec z dvanástich hviezd hlavy. Pacheco určil, že má byť zobrazená ako dvanástich až trinásťročné dievča, v bielom šate a modrom plášti, s kosáčikom mesiaca špičkami otočenými nadol a františkánskym povrazom s tromi uzlami okolo pása. Táto podoba je v rôznych obmenách najrozšírenejšia.  Niekedy je imaculáta znázornená na guľu symbolizujúce svet.
Harold I.

Harold I., niekedy aj Harold Harefoot (* 1015? – † 17. marec 1040) bol kráľom Anglicka od 12. novembra 1035 do 17. marca 1040. Jeho prídomok Harefoot (rýchlonohý) bol odvodený od jeho rýchlosti a schopnosti loviť.
Bol synom Knuta Veľkého, kráľa Anglicka, Dánska a Nórska, a jeho prvej manželky Elfgifu z Northamptonu. I keď existovali isté pochybnosti o jeho pôvode, bol Harold Knutovým synom.
Po Knutovej smrti (12. novembra 1035) bol jeho právoplatným nástupcom na anglickom i dánskom tróne Haroldov mladší brat Hardiknut, syn Knuta a Emmy Normanskej. Hardiknut ale nebol schopný odcestovať do Anglicka na korunováciu, pretože na Dánsko sa chystali zaútočiť nórsky kráľ Magnus I. a švédsky kráľ Anund Jacob. Vplyvní anglickí šľachtici uprednostňovali ustanovenia Harolda ako prechodného regenta, pretože sa obávali neprítomnosti Hardiknuta. Cez odpor kráľovnej Emmy a grófa Godwina z Wessexu, sa Harold ujal vlády.
Harold odolal snahe o jeho zvrhnutie roku 1036 Alfrédom Ethelingom a Eduardom, Emminými synmi, ktorých mala s Ethelredom II. Roku 1036 sa Alfréd Etheling spolu s Eduardom vrátili z exilu v Normandii v sprievode malej vojenskej skupiny. Podľa Anglosaskej kroniky trvali na tom, aby sa mohli stretnúť so svojou matkou vo Winchesteri, ale možno mali v úmysle iné záležitosti ako len rodinné stretnutie. Alfréd bol dostihnutý na ceste ku Godwinovi a muži verní Haroldovi ho oslepili. Krátko na to na následky tohto zranenia zomrel.
Roku 1037 odišla Emma do Brugg a Harold bol všetkými hlasmi zvolený za kráľa. Haroldova postava je zahalená určitým tajomnom a niektorí historici sa domnievajú, že skutočným vládcom bola jeho matka Elfgifu. Aj keď ho canterburský arcibiskup odmietol korunovať, jeho matka Elfgifu dosiahla stabilizácia jeho pozície podplatením vplyvných šľachticov.
Harold mal zrejme s Elfwine syna, ktorý sa stal mníchom niekde na kontinente. Harold podľa Anglosaskej kroniky vládol 4 roky a 16 týždňov, takže sa zrejme ujal vlády dva týždne po Knutovej smrti. Zomrel 17. marca 1040 v Oxforde, v čase keď Hardiknut vyrážal sa svojím vojskom z Dánska, a bol pochovaný v Westminsterskom opátstve. Krátko na to bolo jeho telo vykopané a popravené a jeho pozostatky vhodené do blízkeho močiara. Potom čo sa Hardiknut stal v júni 1040 anglickým kráľom, nechal jeho pozostatky pochovať v kostole St. Clement Danes.
Courtalain

Poloha

Obec má rozlohu 2,47 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 625 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Severín Škultéty

Životopis

Vzdelanie získal v Brezne a v Bardejove. Učiteľ v Brezne, v Prešove a v Bardejove, rektor školy v Prešove a v Bardejove, tam aj farár, senior Pentapolitany (Prešov, Bardejov, Košice, Levoča, Sabinov). Obranca Lutherovho učenia proti kryptokalvinistom. Pravdepodobný prekladateľ Lutherovho Malého katechizmu, kt. vyšiel ako prvá slovenská tlačená kniha v Bardejove (1581). Autor náboženských spisov, viacerých príležitostných latinských veršov i drobnejších prác.
La Hérelle

Poloha

Obec má rozlohu 5,15 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 185 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chemellier

Poloha

Obec má rozlohu 10,99 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 31 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 728 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bouranton

Poloha

Obec má rozlohu 8,15 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 513 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Rua

Životopis

Michal pochádzal z Turína. Keď mal osem rokov, zomrel mu otec. Michal našiel miesto v oratóriu, ktorý zriadil Don Bosco. Čoskoro si ho don Bosco veľmi obľúbil a začali spolupracovať.
Dňa 25. marca 1855, v deň slávnosti Zvestovania Pána zložil Michael do rúk dona Bosca sľub poslušnosti, čistoty a chudoby. Týmto okamihom sa zrodila kongregácia saleziánov. Spolu s Donom Boscom a Michaelom stáli pri zrode kongregácie Jan Cagliero (neskôr kardinál) a neskoršie významný latiník Jan Francesia.
Michal sprevádzal dona Bosca u pápeža Pia IX. a pri jeho návštevách u významných osobností. Michal Rua potom od Dona Bosca neformálne prevzal vedenie oratória.
V 23 rokoch prijal kňazské svätenie. Spal vtedy sotva 4 hodiny denne. V novembri 1884 ho pápež vymenoval za vikára dona Bosca s právom nástupcu vo vedení celej kongregácie.
V januári 1888 zomrel Don Bosco a Michael sa stal hlavou saleziánskej kongregácie, ktorá vtedy už bola rozšírená takmer po celom svete.
Ako generálny predstavený Don Rua navštevoval saleziánske diela po celom svete. Cestoval výhradne treťou triedou. Jeho zdravie sa ale začalo zhoršovať. Dňa 15. januára 1910 Donovi Ruovi tak opuchli oči, že nebol schopný vybavovať korešpondenciu. Túto prácu po ňom prevzal Don Rinaldi. Ďalšie dni strávil Don Rua na lôžku. Zakrátko zomrel.

Don Rua a Slovensko

Od dona Ruu dostal viacero listov aj slovenský saleziánsky dobrodinec a spolupracovník pán Ladislav Zentko. S donom Ruuom sa stretli i niektorí slovenskí saleziáni, ktorí do jeho rúk skladali aj prvé rehoľné sľuby.
Vranie

Dejiny

Pri kopaní základov rodinného domu sa tu našlo sídlisko púchovskej kultúry z konca mladšej doby železnej. Vranie sa spomína roku 1438 ako Vranye a roku 1598 ako Wranie. V erbe malo vranu, sediacu na kríku, ktorý vyrastá z pažite. Patrilo pod budatínske panstvo. Obyvatelia sa zaoberali košikárstvom a bolo známe dobrými slivkami. Roku 1784 malo 30 domov a 168 obyvateľov a roku 1980 už 832 obyvateľov. V tomto roku bolo pripojené k mestu Žilina.

Zástavba

Pôvodne bola obec postavená na strmých svahoch s malebnými výhľadmi do údolia Kysuce a smerom do Žilinskej kotliny. Od severu bola chránená vrchom Rochovica, ktorý bol v roku 1972 vyhlásený za štátnu prírodnú rezerváciu, neskôr prekategorizovanú na prírodnú rezerváciu. Výstavba sa postupne rozširovala po svahoch popri ceste do Považského Chlmca a smerom k Rochovici. Neskoršie sa výstavba sústredila aj okolo cesty smerom ku rieke Kysuca. V posledných rokoch bol zastavaný aj rovinatý priestor okolo rieky Kysuca. Stará časť Vrania postavená na strmých svahoch si aj naďalej zachovala malebný charakter.
Uprostred obce je malé námestie, v skutočnosti je to malý rozšírený priestor, do ktorého prichádzajú štyri cesty. Tu končí aj MHD autobusová linka č. 30 zo Žiliny, ktorá prichádza úzkou komunikáciou v strmom svahu. V tomto úseku môže prechádzať po ceste len jedno vozidlo. Autobus na námestí nemá priestor na otáčanie, a preto sa musí otáčať úvraťovo. Vyžaduje to zručnosť vodiča, lebo priestor na otáčanie sa nachádza ešte na šikmom svahu. Na námestí je postavená Kaplnka sv. Cyrila a Metoda z roku 1947, kultúrny dom a neďaleko vyviera pramenistá voda. Škola v obci bola postavená až za prvej republiky, ale už neexistuje. Teraz sa tam nachádza materská škola, ktorú už tiež zrušili, a blízko je pamätník obetiam II. svetovej vojny. V starej časti je aj cintorín a nad obcou sa nachádza záhradkárska osada. Menšia záhradkárska osada sa nachádza aj na dolnom konci obce, hneď vedľa ihriska a neďaleko od rieky Kysuca.
Po pričlenení k mestu Žilina dostali cesty a uličky vo Vraní pomenovanie po vtákoch. Ulice Vrania, Drozdia, Jastrabia, Ďatlia, Holubia, Stračia, Labutia a Stehlíčia sú nezameniteľné. Vranie patrí pod Rímskokatolícky farský úrad v Brodne, ktorý leží za riekou Kysuca, cez ktorú je postavená lanová lávka.

Turistika

Na území mestskej časti Vranie sa nenachádza nijaký priemysel. Pekné prírodné prostredie je využívané na turistiku a cykloturistiku. V blízkosti sa nachádza vrch Rochovica (639,6 m n. m.), ktorý bol vyhlásený v roku 1972 za štátnu prírodnú rezerváciu aj vďaka tomu, že práve tu končí severná hranica výskytu drieňa obyčajného (Cornus mas) na Slovensku. Rozprestiera sa na katastrálnom území obcí Vranie a Rudinka. Má výmeru 31,58 ha a predmetom ochrany sú teplomilné spoločenstvá rastlín s drieňom, ktoré sa nachádzajú na južnom svahu. Obdobne ako na blízkej Brodnianke (719,8 m n. m.), s ktorou vytvárajú známu Kysuckú bránu, dominujú bukové porasty. Z vrcholu je krásny výhľad na údolie rieky Kysuca a Žilinskú kotlinu.
Giorgione

Život a dielo

O jeho živote je veľmi málo poznatkov. Nie je bezpečne dokázaný dátum jeho narodenia ani pôvod. Do povedomia svetovej verejnosti sa dostal najmä vďaka svojim dielam. Spomína sa iba v dvoch dobových dokumentoch z rokov 1507 – 1508. Prvý potvrdzuje, že namaľoval obraz pre Dóžov palác v Benátkach (ten však pri požiari paláca v roku 1577 zhorel) a v druhom sa uvádza, že namaľoval fresky na fasádu sídla nemeckých obchodníkov v Benátkach (tie sú okrem nepatrných zvyškov rovnako zničené).
Jeho spolupracovníkom na spomínaných freskách bol jeho súčasník Tizian, s ktorým sa spolu učili pravdepodobne v dielni Giovanniho Belliniho. Veľký význam pre jeho ďalší rast malo dielo Leonarda da Vinci, do kontaktu s ktorým prišiel v roku 1500 pri Leonardovom pobyte v Benátkach.
Giorgoneho dielo je skromné, autorstvo mnohých obrazov, ktoré sa mu pripisujú, nie je isté. Znalec talianskeho umenia Marcantonio Michie vo svojich záznamoch z roku 1530 uvádza sedem Giorgioneho diel v benátskych súkromných zbierkach. O troch z nich existujú poznatky dodnes: ide o jeho najslávnejšie diela Búrka, Traja filozofi a Spiaca Venuša. Dva posledne spomínané obrazy pritom dokončili iní umelci – Troch filozofov Sebastiano del Piombo a Venušu Tizian. Niekedy pred rokom 1510 vznikol obraz Koncert v prírode, dnes vystavený v parížskom Louvri.
I keď s Giorgioneho menom je spojené autorstvo iba niečo vyše dvadsiatich obrazov (z nich iba pri šiestich je jeho autorstvo bezpečne doložené), jeho výtvarný prejav bol taký silný, že i tento malý počet diel reprezentuje nástup obdobia vrcholnej renesancie v maliarstve nielen v Benátkach ale v celom Taliansku.
Presný dátum jeho smrti nie je známy. Zomrel predčasne na následky morovej nákazy. Od polovice 16. storočia už o Giorgionem chýbajú akékoľvek autentické záznamy.
Collonge-en-Charollais

Poloha

Obec má rozlohu 12,17 km². Najvyšší bod je položený 489 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karl Hermann Frank

Životopis

Narodil sa v Karlovych Varoch, pôvodne sa živil ako kníhkupec. Od roku 1933 začal pôsobiť v Sudetonemeckej strane Konrada Henleina. V rokoch 1935 - 1938 pôsobil ako poslanec česko-slovenského parlamentu za Sudetonemeckú stranu. V roku 1938 sa aktívne podieľal na činnosti, ktorá viedla k rozbitiu Česko-Slovenska. Po Mníchovskom diktáte sa stal zástupcom gauleitera novovzniknutej župy Sudetengau. Od 19. marca 1939 bol štátny tajomník úradu ríšskeho protektora pre Čechy a Moravu. Osobne zodpovedal za represálie nacistov voči českému obyvateľstvu ako boli i akcie proti vysokoškolským študentom 17. novembra 1939, popravy za druhého stanného práva či likvidáciu občanov a zničenie obce Lidice 10. júna 1942. Od 20. marca 1943 bol ríšsky štátny minister a generál polície v Protektoráte Čechy a Morava. V máji 1945 utiekol pred postupujúcimi sovietskymi jednotkami z Prahy do západného Česka, kde bol zajatý americkou armádou a následne vydaný späť do Česko-Slovenska. V máji 1946 ho Ľudový súd v Prahe odsúdil za vojnové zločiny proti obyvateľom republiky na trest smrti. Bol popravený obesením vo väznici na Pankráci.
Ján Dubovszky

Život

Ján Dubovszky sa narodil vo Veľkých Hostiach (okr. Topoľčany). Študoval na gymnáziu v Trenčíne, kde v r. 1672 vstúpil do jezuitského rádu. V štúdiách pokračoval na univerzite v Trnave, kde sa napokon stal r. 1687 profesorom. Striedavo pôsobil na trnavskej, resp. košickej univerzite, na oboch miestach zastával aj funkciu dekana filozofickej fakulty, v Košiciach aj post kancelára univerzity. Okrem iných predmetov prednášal i matematiku a v rámci filozofie aj fyziku. Spolu s Františkom Székelym, ďalším profesorom trnavskej univerzity, vydali r. 1694 v Trnave dielo Canon sinuum, tangentium et secantium ad partes radii 100.000 – prvé trigonometrické tabuľky na Slovensku, ba v celom Uhorsku.
Zomrel 8. októbra 1710 v Košiciach.
Mariánsky stĺp na Františkánskom námestí (Bratislava)

História a architektúra pamiatky

Rok postavenia a meno stavebníka stĺpu dokladá nápis na jeho podstavci - dal ho postaviť cisár a uhorský kráľ Leopold I. v roku 1675 a okoloidúcim mal na večné časy pripomínať Leopoldovo víťazstvo pri potlačení vzbury uhorských rebelov z radov protestantov v rokoch 1670 - 1671, usilujúcich sa dosadiť na uhorský trón vlastného panovníka. Po potlačení sprisahania nastali ostré represie, počas ktorých boli hlavní vzbúrenci popravení alebo predaní do otroctva na galeje. Na mieste, kde dnes stojí stĺp, bol v roku 1671 popravený jeden z čelných predstaviteľov odboja, moravský protestantský kazateľ Mikuláš Drábik.
Z architektonického pohľadu je mariánsky stĺp pomerne jednoduchou stavbou. Tvorí ho valcový kompozitný stĺp vztýčený na kvádrovom podstavci stojacom na vyvýšenom, štvorschodovom piedestáli. Na vrchole stĺpa ukončenom korintskou hlavicou je umiestnená bohato profilovaná prieskovcová socha Nepoškvrnenej Panny Márie s Ježiškom na rukách. Autor sochy nie je známy.
Z historického a ikonografického hľadiska je zaujímavý podstavec stĺpa. Zadná strana podstavca nesie reliéfny erb Uhorského kráľovstva, nápisy na dvoch bočných stranách hlásajú meno stavebníka a účel postavenia (...na slávu Najsvätejšieho Spasiteľa, Panny Márie a na odčinenie znesväcovania Eucharistie...). Na strane smerom k Hlavnému námestiu je text: "LEOPOLDVS // ROMANORVM IMPERATOR // SEMPER AVGVSTVS // HVNGARIAE REX APOSTOLICUS // ARCHIDVX AVSTRIAE // MEMOR // ACCEPTARVM GRATIARVM // INTELLIGENS // MVLTIPLICEM OBLIGATIONEM // PROVIDENS // REGNO SIBI SVIS, // SENATV POPVLOQVE HVNGARIAE // OMNIQVE CHRISTIANITATI // LAVDETVR SS. SACRAMENTVM // ET SINE MACVLA CONCEPTA // VIRGO MARIA.". Na strane smerom k Františkánskemu kostolu je (na niektorých miestach ťažšie čitateľný) nápis: "GLORIAE SALVATORIS // IESV CHRISTI DOMINI NOSTRI // IN SACRA HOSTIA // NVPER SACRILEGE TRACTATAE // IN AEVVM REPARANDE // HONORI MARIAE VIRGINIS // SINE MACVLA CONCEPTAE // PATRONAE REGNI HVNGARIAE // MAGNAE DOMINAE NOSTRE // SEMPER MAGIS AVGENDO // POST TVRCAM PVLSVM // SEDITIONES COMPESCITAS // PROCVRATAM TRANQVILITATEM // ISTVD TROPHAEVM POSVIT // ANNO SALVTIS MDCLXXV // MENSE MAY DIE 23 // +". Čelná strana podstavca nesie reliéf anjelov adorujúcich Eucharistiu v monštrancii.
Ikonografia má silný protireformačný obsah - zdôraznenie víťazstva katolicizmu. I samotné umiestnenie stĺpu pred jezuitským kostolom bolo symbolické - kostol postavili protestanti a jeho prevzatie jezuitmi v kontexte vtedajších udalostí bolo vlastne aktom víťazstva katolicizmu nad protestantizmom.

Zaujímavosť

K stĺpu sa viaže ešte jedna zaujímavá historická udalosť. 25. júna 1741 sa pred stĺpom zastavil korunovačný sprievod novej kráľovnej Márie Terézie (vnučky Leopolda I.). Panovníčka pred stĺpom pokľakla a vzdala vďaku svojej patrónke.
Le Breuil-en-Bessin

Poloha

Obec má rozlohu 4,37 km². Najvyšší bod je položený 58 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 386 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Place Georges-Pompidou

Place Georges-Pompidou (Námestie George Pompidoua) je námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode pred Centre Georges Pompidou. Námestie aj kultúrne centrum nesú meno bývalého francúzskeho prezidenta George Pompidoua (1911-1974), ktorý zastával úrad od roku 1969 do svojej smrti.

Poloha

Námestie je súčasťou pešej zóny. Je ohraničené ulicami Rue Beaubourg na východe, Rue Saint-Merri na juhu, Rue Saint-Martin na západe a Rue Rambuteau na severe.

Dejiny

Námestie vzniklo pri stavbe Centre Georges Pompidou v 70. rokoch 20. storočia. Pomenované bolo mestskou vyhláškou z 21. novembra 1979.
Námestie si obľúbili pouliční umelci poskytujúci svoje služby okoloidúcim.

Významné stavby

Hlavnou dominantou námestia je Centre Georges Pompidou rozkladajúce sa pozdĺž jeho východnej strany. Na západnej stane oproti vystupujú zo zeme pozdĺž Rue Saint-Martin biele tubusy zaisťujúce odvetrávanie z podzemných garáží pod námestím. V severnej časti námestie je rekonštruovaný ateliér sochára Constantina Brâncuşiho.
Picauville

Poloha

Obec má rozlohu 19,1 km². Najvyšší bod je položený 30 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 911 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belmont-Tramonet

Poloha

Obec má rozlohu 5,46 km². Najvyšší bod je položený 360 m n. m. a najnižší bod 219 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 540 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Hučko

Život

Narodil sa 7. marca 1929 v rodine pekárskeho majstra. Po absolvovaní učiteľskej akadémie začal študovať na Pedagogickej fakulte UK históriu a slovenčinu. Po absolvovaní štúdia pôsobil na fakulte ako odborný asistent. Roku 1958 začal pôsobiť na Katedre československých dejín a archívnictva Filozofickej Fakulty UK. Tu vyučoval dva nosné predmety: slovenské dejiny 19. storočia a historiografiu. Po smrti profesora Gosiorovského († 1978) sa stal vedúcim Katedry československých dejín a archívnictva FFUK, ktorú viedol viac ako 15 rokov.
Postupne získal vedecké hodnosti kandidáta vied (1962), docenta (1967), doktora historických vied (1976) a nakoniec 1. marca 1979 hodnosť profesora.
Bol držiteľom Pamätnej medaily Pavla Križku za zásluhy o rozvoj slovenského archívnictva, Striebornej a Zlatej medaily Univerzity Komenského.

Tvorba

Vedecké dielo venoval slovenskému národnému obrodeniu, v ktorom sledoval národobuditeľkú činnosť kolektívov a jedincov. Za jeho najvýznamenjšie dielo sa považuje Sociálne zloženie a pôvod slovenskej obrodeneckej inteligencie, v ktorom odkryl genézu slovenskej inteligencie a jej sociálne a vzdelanostné aspekty. K významným dielam sa radia aj biografické monografie, venované slovenským národovcom (Gašpar Fejérpataky-Belopotocký, Michal Miloslav Hodža, Ctibor Zoch, Život a dielo Ľudovíta Štúra). Okrem toho spolupracoval na učebniciach pre stredné a vysoké školy. So SAV spolupracoval na syntéze slovenských dejín. Svojimi prípevkami prispel aj do Encyklopédie Slovenska, Pedagogickej encyklopédie a Encyklopédie Bratislavy. Mladšej generácii je určené jeho populárno-vedecké dielo Slovenská jar.
Tis obyčajný

Opis rastliny

Drevina dorastá do výšky 20 m, má široko kužeľovitú až guľovitú korunu. Borka je hnedočervená, odlupuje sa v rôzne veľkých šupinách. Púčiky sú malé, oválne a tupé. Výhonky sú zelenkasté, holé, neskôr hnednú. Ihlicovité listy sú 15 až 30 mm dlhé a 2,5 mm široké, sú hrotité, vydržia 4 až 8 rokov.
Tis je dvojdomý, samčie šištice sú krátke a vajcovité. Samičie kvety sú púčikovité a vytvárajú sa na dolných častiach vlaňajších konárikov. Kvitne v apríli až v máji. Solitéry kvitnú od 20. až 30. rokov, dreviny v poraste od 60. roku. Plodom je červený, pohárikovitý miešok- arillus, ukrýva jedno semeno. Koreňová sústava je srdcovitá, bohato rozvinutá. Semenáčik ma dva jasnozelené, protistojné klíčne listy. Celá rastlina, okrem mieška, je jedovatá (obsahuje alkaloid taxín). Tis je pomaly rastúca drevina.

Rozšírenie

Rastie v západnej Európe, v strednej Európe, na severe zasahuje do južnej Škandinávie. Na východe zasahuje na Krym a Kaukaz. Areál je veľmi disjunktívny. Najhojnejšia lokalita na  Slovensku i v strednej Európe je v Harmaneckej doline vo Veľkej Fatre a v Národnej prírodnej rezervácii Plavno neďaleko Šalkovej v Slovenskom rudohorí.

Ekológia

Je to drevina atlantického podnebia, skôr mu vyhovujú mierne zimy a vyššia relatívna vlhkosť vzduchu v lete. Je to naša najtiennejšia drevina. Vyhovujú mu vlhké, živné hlinitopiesčité až hlinité pôdy, z vysokým obsahom vápnika, menej často rastie na kyslých alebo silikátových podkladoch. Je odolný k znečistenému ovzdušiu.

Hospodársky význam

V súčasnosti je tis u nás úplne chránenou drevinou, rovnako ako aj v Česku, Poľsku a Srbsku. V minulosti bol cenený pre kvalitné, tvrdé, pružné a trvanlivé drevo. Význam má v okrasnom sadovníctve.
Roquemaure (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 26,22 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 422 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magnum (zmrzlina)

Magnum je obchodná značka zmrzliny vlastnená spoločnosťou Unilever.
Magnum spoločnosti Unilever bol prvýkrát uvedený na svetový trh v Anglicku v roku 1987. Za necelých 25 rokov sa Magnum rozrástol do celého sveta; podľa štatistík sa každoročne predá cez 1 miliardu produktov Magnum.

Zmrzlina Magnum

Prvá zmrzlina tejto značky niesla rovnaké meno – Magnum, ten sa neskôr premenoval na Magnum Classic. V roku 2002 sa dostali do predaja Magnum Almond a Double Chocolate. Dnes má zmrzlina okolo 40 rôznych typov až po najnovšie Magnum Ecuador a Ghana, ktoré boli predstavené v roku 2011. Niektoré štáty majú dokonca aj svoje vlastné variácie ako napríklad v Turecku – Super Ego alebo Mini Pure Pleasures v Austrálii.
Joe Frank Edwards

Životopis

Stredoškolské štúdium ukončil roku 1976 na Lineville High School v Alabame a potom pokračoval v štúdiu na leteckej akadémii US Naval Academy. Túto zakončil v roku 1980 a stal sa vojenským letcom. V roku 1983 absolvoval nasadenie vo vojne v Libanone. V roku 1986 absolvoval na akadémii ďalšie štúdium, po ktorom sa stal testovacím pilotom. Absolvoval vysokoškolské štúdium na University of Tennessee v Knoxville so zameraním na letecké systémy. S úspechom školu ukončil v roku 1994. V roku 1992 bol odvelený do Pentagónu, kde zastával funkciu operačného dôstojníka. O dva roky neskôr ho získala NASA. V Houstonskom Johnsonovom vesmírnom stredisku prešiel potrebným výcvikom a v roku 1998 letel do vesmíru. Mal vtedy 40 rokov. U NASA zostal do roku 2000, potom sa rozhodol  odtiaľ odísť a začať súkromne podnikať.  Joe Edwards je ženatý, vzal si Janet rodenú Raganovú. V mladosti mal rád loptové hry, na škole hral futbal, softball a basketbal.