google/wiki40b huggingface dataset:
Cervon

Poloha

Obec má rozlohu 54,06 km². Najvyšší bod je položený 408 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 596 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tarcenay

Poloha

Obec má rozlohu 13,09 km². Najvyšší bod je položený 565 m n. m. a najnižší bod 409 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 932 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jágerský okres

Jágerský okres (maď. Egri járás) je jedným zo siedmich okresov maďarskej župy Heves. Jeho centrom je mesto Jáger.
John Henry Leech

Biografia

Narodil sa v Anglicku. Po skončení základného vzdelania pokračoval v štúdiu na Eton College a Trinity Hall v Cambridge. Zomrel pomerne mladý v roku 1900. Počas svojho života sa zaoberal hlavne entomológiou.

Entomologické aktivity

Zbery hmyzu prevádzal v Číne, Japonsku, v severozápadnej časti Himaláji a v Kašmíri. Tieto zbierky sú asi od roku 1900/1901 uložené v The Natural History Museum v Londýne. Zbieral i na území Maroka, na Kanárskach ostrovoch a na Madeire. Časť jeho zbierok hmyzu bola rozpredaná.
Z jeho najvýznamnejších prác treba spomenúť: British Pyralides z roku 1886 a Butterflies from China, Japan and Corea, ktorá vyšla v troch dieloch v rozmedzí rokov 1892 - 1894.
Patril k zakladajúcim členom "The Linnean Society" a "The Royal Entomological Society of London". Bol aj členom Societe Entomologique de France a Nemeckej entomologickej spoločnosti v Berlíne (Entomologischen Verein zu Berlin).
Saint-Léger (Seine-et-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 9,63 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 201 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Germain-des-Bois (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 29 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 590 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nouans

Poloha

Obec má rozlohu 9,96 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 275 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Al-Gáfikí

Al-Gáfikí (arab. الغافقي‎) celým menom Muhammad ibn Kassum ibn Aslám al-Gáfikí († 1165) bol arabský lekár a botanik žijúci v dnešnom Španielsku.
Napísal dielo s názvom Sprievodca očného lekára (arab. المرشد في الكحل al-Muršid fí al-Kuhl) s opisom chorôb oka, ale aj hlavy a mozgu.
Zostavil tiež podrobný prírodopis rastlín s názvami v arabčine, latinčine a berberčine. Jeho dielo doplnil najznámejší španielsky botanik a farmaceut Ibn al-Bajtár.
Saint-Pierre-Bellevue

Poloha

Obec má rozlohu 32,78 km². Najvyšší bod je položený 808 m n. m. a najnižší bod 512 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paleografia

Paleografia je pomocná historická veda zaoberajúca sa skúmaním starého písma a jeho vývojom, formami písma, materiálom na písanie, zvyklosťami pri písaní a formami kníh.
Základy paleografie položil Jean Mabillon vo svojom diele De re diplomatica libri VI z 1681.
Anoubión z Alexandrie

Anoubión alebo Feidos (starogr. Άνουβίων, Φείδος) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Anubión, nazývaný aj Feidos z Alexandrie, si na 240. olympijských hrách v roku 181 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Anubióna uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Noah Gordon

Život

Noah Gordon spolu so ženou žijú na lesnej farme v Berkshireských vrchoch v západnom Massachusetts. Manželka je vydavateľkou miestnych novín, on je lekársky technik na ich pohotovostnej stanici. Majú tri odrastené deti, Lízu, Jamie a Michaela.

Dielo

Pri písaní trilógie sa pre hodnovernosť deja nechal zamestnať v nemocnici, študoval dejiny lekárstva aj rozličné chirurgické postupy v minulosti.
Eikasios z Kolofónu

Eikasios (starogr. Εἰκάσιος – Eikasios) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v 3. stor. pred Kr.
Eikasios z maloázijského Kolofónu, syn Lykina a Hermésianakovej dcéry, zvíťazil na 131. olympijských hrách v roku 256 pred Kr. v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu Eisaka. Stála pri soche jeho starého otca Hermésianaka, ktorý bol v mladosti tiež ovenčený olympijským vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov.
Dom odborov Istropolis

Súčasnosť

Budovu na jeseň roku 2017 odkúpila spoločnosť First SPV, za ktorou stoja developeri YIT a Immocap. Obe spoločnosti avizovali, že počítajú s vytvorením multifunkčného priestoru, ktorý bude aj naďalej plniť kultúrno-spoločenskú funkciu. V súvislosti s budúcnosťou budovy sa spomínalo aj jej búranie, to však odmieta mestská časť Bratislava - Nové Mesto.
Veľké permské vymieranie

Veľké permské vymieranie niekedy tiež nazývané vymieranie na rozhraní perm-trias je najrozsiahlejšie celosvetové vymieranie organizmov v histórii Zeme, ktoré nastalo pred približne 250 miliónmi rokov na prelome prvohôr a druhohôr, teda na rozhraní periód permu a triasu.

Vyhynuté organizmy

Štatisticky vymrelo 77 až 96% všetkých vodných a suchozemských druhov. Vymreli napríklad posledné trilobity, graptolity, podtriedy ľalioviek Camerata a Flexibilia, primitívne panciernaté ryby plakodermy a tŕňoplutvé akantódy. Obojživelníky podtriedy Lepospondyli a mnohé skupiny plazov. Vymieranie postihlo aj planktonické dierkavce Fusulina.
Šahrvaráz

Pôvod

Šahrvaráz pochádzal z rodu Mahránovcov, jedného zo siedmych partských klanov, bol synom istého Ardašíra. Najprv pôsobil v sásánskej armáde, kde zastával vysoké posty. Oženil sa so sestrou Husrava II. Mirhran s ktorou mal syna Šápúr-i Šahrvaráza. Okrem toho mal ešte ďalšieho syna Niketasa Perzského.

Vojenská dráha

Šahrvarázova kariéra je pevne spätá s dobyvačnými ťaženiami kráľa Husrava II. proti Byzantskej ríši. Jednotky pod jeho velením obsadili v roku 613 Damask a o rok neskôr aj Jeruzalem, kde dal Šahrvaráz pobiť množstvo kresťanov a vypáliť početné kostoly, medzi nimi aj baziliku sv. Hrobu. Práve za tvrdý a nekompromisný postup voči súperovi udelil kráľ Šahrvarázovi priezvisko, pod ktorým vstúpil do dejín.
V nasledujúcich rokoch prebiehali vojnové operácie väčšinou so striedavým šťastím, obe väčšie bitky (v roku 623 v Kapadócii a roku 625 v Salbane) však Šáhrvaráz prehral. Nepodarilo sa mu ani dobytie Konštantínopolu, obliehaného v roku 626 spojeneckými Avarmi, lebo Byzantínci zabránili súčinnosti perzského a avarského velenia. Po zvyšok vojny sa potom Šahrvaráz držal skôr bokom a jeho pádu zabránilo len zvrhnutie a zavraždenie Husrava II. vo februári 628.

Vláda

Voči novej vláde Kaváda a potom Ardašíra III. vystupoval Šahrvaráz dvojznačne - na jednej strane ich musel oficiálne akceptovať, na strane druhej prejavoval snahu viesť samostatnú politiku, hoci k tomu nemal oprávnenie. V júli 629 sa v Malej Ázii osobne stretol s byzantským cisárom Heracleom, dohodol s ním podmienky mieru medzi Byzanciou a Perziou (Peržania napriek prímeriu stále okupovali značnú časť byzantského územia) a dostal od neho zrejme prísľub, že prípadné zosadenie kráľa Ardašíra III. bude Konštantínopol rešpektovať alebo sa aspoň voči nemu bude správať neutrálne.
Čoskoro potom vyzval Šahrvaráz ktésifóntsku vládu, aby mu vydala ministra Meh-Ádhar-Gušnaspa, a keď bol odmietnutý, zahájil občiansku vojnu. Mala rýchly priebeh a skončila obsadením hlavného mesta Ktésifóntu a zavraždením Ardašíra III. v noci z 27. na 28. apríla 630. Šahrvaráz sa dal vyhlásiť za nového panovníka, už tretieho v priebehu dvoch rokov, hoci sám nepochádzal z kráľovského rodu a jeho krok nutne pôsobil ako uzurpácia.
Medzi členmi a stúpencami dynastie Sásánovcov, ktorej autorita bola daná štyrmi storočiami vlády v Perzii, vyvolal prevrat veľké pozdvihnutie. Šahrvarázova základňa bola veľmi vratká a navyše ho sužovala aj ťažká úplavica. Rozhodol sa, že upevní svoju moc v južných provinciách ríše, kde mali Sásánovci tradične oporu, pri prípravách na ťaženie bol však v júni zavraždený. Sprisahanci po čine prehlásili kráľovnou Sásánovcov princeznú Bórán, prvú ženu na perzskom tróne, na východe prijal kráľovskú korunu synovec Husrava II. Husrav III.
Exabajt

Definícia

1 exabajt = 10¹⁸ bajtov.
V minulosti bola jednotka exabajt používaná vo význame 2⁶⁰ bajtov (1024 petabajtov). V súčasnosti sa ale presadzuje trend používania jednotky EiB (exbibajt) pre 1 024 PiB, aby mohla predpona exa (EB) zostať chápaná ako 1 000 petabajtov.
Pyramída Amenemheta IV.

Pyramída

Dnes je pyramída veľmi poškodená. Javí sa ako kopec nepálených tehál, v skutočnosti je však vidieť jej obnažené jadro. Plášť sa nezachoval, dokonca neboli nájdené ani jeho fragmenty, takže otázka materiálu, sklonu a samotnej výšky pyramídy ostáva nezodpovedaná. Je tiež možné, že plášť nebol nikdy položený. Dá sa však predpokladať na základe určitých spoločných rysov, najmä dispozície podzemných priestorov a spôsobu konštrukcie pohrebnej komory, že sa mohla podobať pyramíde Amenemheta III. v Hawáre. Táto podobnosť prisudzuje vlastníctvo pyramídy práve Amenemhetovi IV., aj keď nikde v celom areáli sa nenašla zmienka o majiteľovi či jeho meno. Vstup do pyramídy je zo stredu južnej strany, z neho pokračuje zostupne schodisko do podzemia a smeruje k pohrebnej komore, umiestnenej v zvislej ose pyramídy. Schodisko je priebežne na troch miestach prerušené blokmi, ktoré ju sklzom uzatvárajú. Chodba ďalej v rozšírenom priestore (v dvakrát zalomenej predsieni) obchádza pohrebnú komoru a ústi do nej zo severu. Tu sa našlo niekoľko predmetov z výbavy. Pohrebná komora bola vytesaná zhora do obrovského kremencového monolitu, takže tvorí vaňu, do ktorej sa uložila rakva s múmiou a kanopy. Blok sa potom prikryl dvomi veľkými vápencovými platňami, ktoré rakvu uzatvori v monolite. Celý priestor spevňovala sedlová klenba z vápencových blokov. Pyramída bola už v staroveku vykradnutá a len niekoľko málo predmetov zostalo po kráľovskej hrobovej výbave roztrúsených v jej priestoroch.

Pyramídový komplex

Pyramídový komplex uzatvára zvlnený múr z nepálených tehál. Zádušný chrám nepriliehal k pyramíde. Predpokladá sa, že to bola hlinená stavba, ktorej pozostatky sa našli včlenené do východnej steny múru. V jej dispozícii sa dá rozoznať centrálna komora alebo dvor, zásobné priestory po každej strane a obetná sieň. Niektoré stopy napovedajú, že sa kult panovníka v chráme skutočne určitý čas pestoval. V juhovýchodnom rohu je vstup do areálu s vestibulom. Okolo neho sa našla dlažba z vápencových platní.

Výskum

V roku 1910 pyramídu skúmal britský archeológ Ernest MacKay.
Nedeľa

Nedeľa je jeden zo siedmich dní týždňa. V slovenskom občianskom kalendári sa počíta za siedmy (t. j. posledný) deň týždňa, ale v tradičnom kresťanskom a židovskom kalendári sa považuje za deň prvý.
Nedeľa je dňom pracovného pokoja. Východiskom je slovanské "ne + delati", teda "ne + robiť".

Kresťanstvo

Väčšina kresťanov oslavuje nedeľu ako sviatok na počesť vzkriesenia Ježiša Krista. Každá nedeľa cirkevného roka má svoj určitý význam.
V kultúrach, ktoré vyšli z kresťanstva, je nedeľa sviatočným dňom, pretože väčšina kresťanov si v tento deň, „deň po sobote“, pripomína vzkriesenie Ježiša Krista a aplikuje na neho rovnako prikázanie z desatora o svätení dňa odpočinku (ktoré v Starom zákone bolo aplikované na sobotu). Tento kresťanský význam nedele sa odráža napr. v ruskom názve tohoto dňa воскресенье voskresenie – vzkriesenie. Aplikácia prikázania o svätení dňa odpočinku viedla k tomu, že sa z nedele stal deň pracovného pokoja a odpočinku. Prvý výnos o zachovávaní pracovného pokoja v nedeľu pochádza od rímskeho cisára Konštantína z roku 321. Týmto výnosom bola nedeľa určená za deň úradného pokoja. Povolené vykonávať bolo iba tzv. „manumissiones“ – prepustenie otrokov na slobodu. Do tejto doby sa nedeľa nijako neodlišovala od ostatných dňoch týždňa.
Názov pre nedeľu odvodený z latinského (dies) dominica, t. j. „deň Pána“, pochádza zo skutočnosti, že tento deň ako deň Kristovho vzkriesenia je jemu zasvätený, je to teda „Pánov deň“. Sú to napr. taliančina (Domenica), španielčina (Domingo), francúzština (Dimanche) a ďalšie. Naopak názvy ako anglicky Sunday či nemecky Sonntag pochádzajú z predkresťanskeho obdobia – podobne ako starí Rímania (Dies solis) – označujú nedeľu za „deň Slnka“. V starej severštine je nedeľa zasvätená bohyni Sol.
Finančná rezerva

Vytvorenie finančnej rezervy

Prvoradým krokom je zistenie potrebnej výšky finančnej rezervy. Zdroje by mali byť k dispozícii v priebehu niekoľkých dní a preto je vhodné dať ich na vkladový alebo sporiaci účet, vkladnú knižku, prípadne krátkodobo investovať. Ideálne je vytvorenie rezervy pravidelným odkladaním časti príjmu.
Ivan Zmoray

Doc. RNDr. Ivan Zmoray, DrSc. (* 25. október 1919, Hodruša-Hámre – † 21. júl 1982, Košice) bol slovenskýprírodovedec, doktor prírodných vied, vedecký pracovník, parazitológ a amatérsky entomológ.

Životopis

Po skončení základnej a strednej školy začína študovať na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, odkiaľ prestúpil k ďalšiemu štúdiu na Univerzitu Komenského do Bratislavy, ktorú ukončil v roku 1943, kde získal doktorát prírodných vied. Po skončení svojich štúdií v rokoch 1943 – 1948 pracoval ako asistent v zoologickom ústave univerzity v Bratislave a v rokoch 1948 – 1952 zastával funkciu vedúceho zoologického ústavu Vysokej školy poľnohospodárského a lesného inžinierstva v Košiciach. V rokoch 1952 až 1957 pracoval ako hygienik na Krajskej hygienicko – epidemiologickej stanici, odkiaľ v roku 1957 prešiel ako vedecký pracovník do Helmintologického ústavu SAV v Košiciach, kde bol vedúcim oddelenia morfológie a fyziológie helmintov. V rokoch 1966 až 1973 pracoval tiež ako externý vedúci katedry ekológie a systematickej zoológie Univerzity P. J. Šafárika v Košiciach. Počas svojho života sa zaoberal hlavne všeobecnou zoológiou, hydrobakteorológiou, ekológiou, parazitológiou a ochranou prírody.

Entomologické aktivity

V entomológii sa amatérsky aktívne venoval zberu a štúdiu chrobákov (Coleoptera) počas svojich vysokoškolských štúdií v Prahe, kde ako poslucháč univerzity bol volontérom u doc. RNDr. Jana Obenbergera.
Johan Joseph Aarts

Životopis

Spolu so svojím priateľom Janom Vijlbriefom patrí Aarts k avantgardnej skupine, ktorá sa zaoberala pointillizmom. V tomto štýle vytvoril šesť krajinomalieb v jemných farbách. Odvrátil sa od maliarstva ku grafike a v roku 1895 začal učiť na akadémii v Haagu. V roku 1911 bol vymenovaný za profesora grafického umenia na Rijksakademie van Beeldende Kunsten v Amsterdame. Túto funkciu zastával až do svojej smrti v roku 1934. Jeho grafické práce tvoria podivný kontrast k jeho raným obrazom.
Diela Aartse sú vystavené okrem iného v Kröller-Müller Museum v Otterlo.
Bossugan

Poloha

Obec má rozlohu 2,42 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Veulettes-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 4,71 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 328 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kronos (mytológia)

Kronos bol grécky titán, otec Dia. Kronos bol synom Neba (Ourana) a Zeme (Gaie). Aby sa zmocnil vlády nad svetom, sterilizoval svojho otca a oženil sa so sestrou Rheou. Potom uvrhol kyklopov a hekatoncheirov do Tartara.
So sestrou mal veľa detí. Ale Kronos každé dieťa po narodení zhltol, lebo sa bál že ho deti zvrhnú, ako on kedysi otca. Keď Rheia mala porodiť posledné dieťa, požiadala svojich rodičov o pomoc. Dieťa ukryla a Kronovi dala zhltnúť kameň zavinutý do plienok. Z dieťaťa vyrástol muž menom Zeus a keď dospel, dal Kronovi vypiť odvar a Kronos jeho súrodencov vyvrátil. Zeus sa potom aj so súrodencami usídlil na vrchu Olymp a pustil sa do boja proti Kronovi a Titanom. Oslobodil hekatoncheirov a kyklopov a tí mu dali za odmenu blesky. Zeus potom porazil Krona a uvrhol ho do Tartara a sám sa stal pánom sveta.
V rímskej mytológii mal meno Saturn.
Slovenská biblická spoločnosť

Slovenská biblická spoločnosť (SBS) je vydavateľstvo zamerané na rozširovanie Biblie.

História

Slovenská biblická spoločnosť je národnou biblickou spoločnosťou. Svoju činnosť začala v roku 1990. Patrí do celosvetovej rodiny Spojených biblických spoločností - UBS - United Bible Societies, ktorá v súčasnosti združuje 145 spoločností vo viac ako 200 krajinách sveta.
Saint-Aubin-Routot

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 418 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
City aréna Prievidza

City aréna Prievidza, do roku 2009 pôvodne Viacúčelová športová hala, bola postavená v roku 1977 ako združená investícia ULB š.p. Prievidza a mesta Prievidza. Išlo v tom čase o jednu z najmodernejších športových hál na území Česko-Slovenska. Pre rozvíjajúci sa basketbal, zápasenie a gymnastiku sa na veľa rokov stala domovským stánkom.

Basketbal v Prievidzi

Viacúčelová športová hala od začiatku pôsobila ako domáci stánok športového kolektívu regiónu Hornej Nitri. Basketbalisti BC Prievidza získali v športovej hale v rokoch 1989 a 1993 dva tituly majstrov Česko-Slovenska. A následne aj dva majstrovské tituly Slovenska v rokoch 1994 a 1995. V roku 1996 tu domáci basketbalisti dokázali zvíťaziť v európskej Superlige.
Châteauneuf-Val-Saint-Donat

Poloha

Châteauneuf-Val-Saint-Donat má rozlohu 21,1 km². Najvyšší bod je položený 1 458 m n. m. a najnižší bod 480 m n. m.

Obyvateľstvo

Châteauneuf-Val-Saint-Donat má 510 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Chotýšany

História

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1250.
Jozef Šebo (pedagóg)

Životopis

Ľudovú školu navštevoval vo Valaskej, po skončení pokračoval v meštianskej škole v Brezne, študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, maturoval v roku 1940. Pôsobil ako učiteľ na Kordíkoch, od roku 1941 (s prestávkou vojny) až do júna 1953 keď sa uvoľnilo miesto v Tajove pôsobil na miestnej škole. V roku 1953-1957 učil na Cvičnej škole pri Pedagogickej škole pre vzdelanie učiteľov národných škôl v Banskej Bystrici, do dôchodku odišiel zo školy na Bakossovej ul. roku 1979. V obci Tajov bol obecným kronikárom, organistom, osvetárom, ale najmä divadelním ochotníkom. Svoju divadelnú dráhu odštartoval vo Valaskej najprv ako šepkár, naskôr ako herec, pokračoval v nej na Kordíkoch, kde už nacvičoval aj hry a recitácie s deťmi i dospelými. Priúčal sa aj režisérskej profesii. V roku 1946 založil Divadelný krúžok MOMS v Tajove. Odvtedy naštudoval vyše 100 divadelných hier, absolvoval množstvo divadelných prehliadok, získal vysoké ocenenia a uznania. Bol veľkým propagátorom diela významných osobností akými boli spisovateľ Jozef Gregor Tajovský a vynálezca bezdrôtovej telegrafie Jozef Murgaš. Zaslúžil sa o zriadenie Pamätného domu Jozefa Gregora Tajovského a Pamätnej izby Jozefa Murgaša v Tajove, ktorých bol pôvodným zakladateľom a od ich oficiálneho založenia v roku 1968 aj ich lektorom.

Dielo

Drobné čriepky z bohatého života Jozefa Gregora Tajovského - Čriepky z bohatého života spisovateľa - Jozef Gregor Tajovský - doplnené príspevkami, ktoré podávajú širší pohľad na jeho miesto v našej spoločnosti v skrátenom znení. Brožúra vydaná 18.októbra 2004, v deň výročia narodenia Jozefa Gregora Tajovského.
Smidky môjho chlebíka - Autobiografia napísaná na impulz dcéry J. G. Tajovského Dagmar Gregorovej-Prášilovej. Obsahuje príbehy, ktoré majú svoje čaro i šeď, víťazstvá i pády, radosti i sklamania, slzy šťastia i smútku, stretnutia a lúčenia. Takýmto príbehom je aj život Jozefa Šebu, ktorý zostal verný svojej filozofii "byť človekom a naveky ním aj zostať". Vydané v roku 2005.
Viedenský krúžok

Viedenský krúžok (po nem. Wiener Kreis) bola novopozitivistická skupina, ktorá sa utvorila na základe seminára založeného M. Schlickom pri katedre filozofie induktívnych vied na Viedenskej univerzite roku 1922. Za najvýznamnejšieho predstaviteľa Viedenského krúžku sa zvykne považovať Rudolf Carnap. 
Viedenský krúžok si získal meno tým, že hľadal nové cesty skúmania základov vedy a usiloval sa nanovo a čisto vedecko-logickým spôsobom sformulovať kánon celého vedenia a poznania vo filozofii. Za hlavnú úlohu filozofie pokladal filozoficky exaktne pochopiť tie problémy, ktoré sa vyskytujú v špeciálnych vedách, a to pomocou prísne formalizovaného jazyka.
Ourdis-Cotdoussan

Poloha

Obec má rozlohu 4,85 km². Najvyšší bod je položený 1 499 m n. m. a najnižší bod 594 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 48 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Surikata vlnkavá

Opis

Jej dĺžka je 30 cm a hmotnosť 700 g. Hruď a končatiny sú žltej farby, hlava je biela a krk je svetložltý, jamky v očiach, pazúriky a uši sú čierne a chvost je oranžový. Živí sa hlavne hmyzom, ale pojedá aj malé cicavce, vajcia, plazy, rastliny aj huby (Kalaharituber pfeilii). Žije v južnej Afrike. Je veľmi plachá ale miestni domorodci si ju vedia ľahko skrotiť. Je príbuzná manguste.
Soulangy

Poloha

Obec má rozlohu 7,18 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 262 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mrkonjić Grad

Dejiny

Oblasť mesta je osídlená už od stredoveku, v osmanských časoch často menilo názvy (Gornje Kloke, Novo Jajce (Jenidži Jajce), Varcarev Vakuf, pa Varcar Vakuf), súčasný názov potom mesto získalo roku 1924 podľa pseudonymu vtedajšieho kráľa Petara Karađorđevića (Petar Mrkonjić). Za druhej svetovej vojny mesto oslobodili partizáni už 28. augusta 1941. V decembri 1943 sa tu konalo ich prvé zasadanie.
Mrkonjić Grad bol počas vojny v 90. rokoch niekoľkokrát ostreľovaný mínometnými granátmi, čo viedlo k stratám na civilnom obyvateľstve. Napriek tomu v meste neprebiehali podstatnejšie boje, a to až do operácie Južni potez, v ktorej 10. októbra 1995 mesto obsadili chorvátske vojská. Mesto bolo opustené a utečenci sa uchýlili do Srbmi kontrolovanej Banja Luky. Mnohí, ktorí však zostali, boli počas operácií zabití či ranení a rozšírili tak už veľmi početnú radu vojnových obetí. Samotné domy a infraštruktúra boli tiež ťažko poškodené, počet takých objektov dosahoval niekoľko stoviek až tisícok. Mesto Mrkonjić Grad bolo po uzavretí Daytonskej mierovej zmluvy pridelené republike Srbskej (ktorej pôvodne patrilo na začiatku konfliktu), oficiálne 4. februára 1996. Aj napriek tomu sa však jedná o sídlo pohraničné, lebo neďaleké Jajce je už súčasťou Federácie BiH a prevažuje chorvátske obyvateľstvo. Tento dátum sa oficiálne oslavuje ako Deň opštiny.
V okolí mesta sa dnes nachádzajú rôzne hrady (Prizrenac, Sokol a Bočac). Okolitá krajina je hornatá, rieka Vrbas, ktorá tečie neďaleko od Mrkonjić Gradu, sa zarezáva do hlbokého kaňonu.