google/wiki40b huggingface dataset:
Martin Michalko

Život

Po maturite v roku 1986 začal študovať Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave. Štúdium ukončil v roku 1990 v odbore veliteľsko-inžinierskom motostreleckom a zároveň bol ako vojak z povolania menovaný do hodnosti poručík. Následne začal pôsobiť v Trebišove  kde vykonával základné veliteľské funkcie v motostreleckom a mechanizovanom vojsku na stupni čata až prápor. Štábne funkcie zastával na veliteľstve brigády v Prešove a na veliteľstve Pozemných síl v Trenčíne. V roku 1999 ukončil účelový kurz ÚK-II, odbor veliteľsko-štábny, na Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši. V roku 1996 bol premiestnený do Michaloviec, kde zastával funkciu veliteľa mechanizovaného práporu. Od roku 2008 do roku 2010 pôsobil na veliteľstve 2. mechanizovanej brigády v Prešove a to vo funkcii náčelníka štábu. Náčelníkom odboru operácií na veliteľstve Pozemných síl v Trenčíne bol v období rokov 2010 až 2011. Od roku 2011 znova pôsobil na veliteľstve brigády v Prešove. V roku 2012 sa stal veliteľom 2. mechanizovanej brigády v Prešove. V rokoch 2015-2016 absolvoval postgraduálne štúdium na Armádnej vojnovej škole Spojených štátov (US Army War College), Carlisle, Pensylvania, USA. V roku 2018-2019 pôsobil ako veliteľ Strategického centra krízového manažmentu Generálneho štábu Ozbrojených síl SR.
20. septembra 2018 ho prezident SR Andrej Kiska vymenoval do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál.

Pôsobenie v zahraničných vojenských misiách

Od februára 2006 do septembra 2006 pôsobil ako veliteľ ženijnej roty v rámci medzinárodnej operácie „Iracká sloboda“ v Iraku.

Vyznamenania

Za službu v mierových pozorovateľských  misiách a ďalšie.
Únia slovenských kombatantov

Únia slovenských kombatantov bola radikálna ľudácka exilová organizácia, ktorú založil bývalý minister národnej obrany vojnovej Slovenskej republiky (SR) Štefan Haššík 15. septembra 1945 v Kirchbergu v Rakúsku ako „vojenskú organizáciu pre všetkých občanov od 18 do 60 rokov“. Združovala bývalých príslušníkov Slovenskej armády a Hlinkovej gardy, ktorí sa mali pripravovať na zaujatie najvyšších funkcií v obnovenej Slovenskej armáde v prípade obnovy SR a ich návratu na Slovensko.
Organizácia mala výrazne protičeskú a protikomunistickú orientáciu. Jej činnosť bola len formálna, keďže na Západe nenašla podporu. Vydávala dvojmesačník Domobrana (1953 – asi 1965), v ktorom „útočila na všetkých politických exulantov, ktorí nezdieľali jej názory a metódy“.
Notre-Dame-de-Boisset

Poloha

Obec má rozlohu 9,1 km². Najvyšší bod je položený 414 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 540 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rodès

Poloha

Obec má rozlohu 18,11 km². Najvyšší bod je položený 771 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 612 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alavere (Anija)

Poloha

Alavere leží asi 11 km od mesta Kehra a 36 km od hlavného mesta Tallinn. Asi 11 km od dediny sa nachádzajú jazerá Kaksikjärv, Rõõsa järv, Kootsjärv a Mustijärv. Alavere susedí s dedinami Uuearu (2 km), Rooküla (3 km), Rasivere (3,9 km), Pikva (4 km), Lükati (4,3 km) a Nõmbra (4,9 km), ktorá patrí do obce Kose.
České národné futbalové mužstvo

Súčasná zostava

Deň zápasu: Máj 25, 2010
HMS Penelope (97)

Stavba

Kýl lode bol položený 30. mája 1934 v lodeniciach Harland & Wolff v Belfaste. Spustenia na vodu sa dočkala 15. október 1935, a námorníctvo si ju prevzala do služby 12. novembra 1936.

Pohon a pancierovanie

Pohon zabezpečovalo 8 kotlov, ktoré poháňali 4 turbíny a výsledný výkon bol až 64 000 ks. Maximálna rýchlosť lode bola 32,25 u.. Lodné skrutky boli štyri.
Bočný pancierový pás, 57 mm. Paluba bola chránená pancierom o hrúbke 25,4 mm. Veže hlavného kalibru, barbety a veliteľská veža 25,4 mm. Muničné sklady mali pancier hrúbky až 76 – 51 a 25,4 mm.

Služba

Zaradená bola do 3. krížnikovej eskadry v Stredozemné more|Stredozemnom mori so základňou na Malta|Malte (od 2. 2. septembra 1939).
Partička IT

Umiestnenie a zápletka

Seriál je umiestnený do administratívnej budovy spoločnosti Reynholm Industries, fiktívnej britskej korporácie v centre Londýna. Sústreďuje sa na trojčlenný tím IT podpory, ktorý má kanceláriu v špinavom, neupravenom a neudržiavanom suteréne, čo predstavuje absolútny kontrast voči žiarivej modernej architektúre a výhľadu nádherného Londýna, ktorý si vychutnáva zvyšok organizácie.
Moss a Roy sú dvaja technici, ktorí sú zobrazení ako absurdní čudáci alebo „štandardní maniaci“. Hoci je spoločnosť vysoko závislá na ich službách, zvyšok zamestnancov nimi opovrhuje. To, ako je z toho Roy podráždený sa odráža v jeho technikách podpory – ignoruje vyzváňajúci telefón v nádeji, že prestane zvoniť a používa prednahranú pásku s niekoľkými odporúčaniami („Skúsili ste to vypnúť a znovu zapnúť?“ alebo „Ste si istý, že je to zapnuté?“). Mossove rozsiahle a spletité vedomosti týkajúce sa všetkých technických záležitostí sú zobrazené v jeho extrémne presných, ale úplne nezrozumiteľných odporúčaniach, zatiaľ čo predvádza absolútnu neschopnosť poradiť si s praktickými problémami ako hasenie požiarov alebo chytaním pavúkov.
Jen je najnovším členom tímu. Je beznádejný technický antitalent, hoci vo svojom životopise tvrdí, že má „veľa skúseností s počítačmi“. Keďže Denholm, riaditeľ spoločnosti, je rovnako technicky negramotný, Jen ho pri prijímacom pohovore oklame a on ju dosadí do pozície vedúcej IT oddelenia. Hoci oficiálny názov jej pozície je „vzťahový manažér“, jej pokusy o prepojenie priepaste medzi technikmi a zvyškom zamestnancov má opačný efekt.
Seriál sa pravdepodobne odohráva v rokoch 2008 a 2009. V epizóde „Návrat zlatého dieťaťa“ Moss povedal, že zomrie 2. marca 2079, čiže má pred sebou ešte 70 rokov života, čo znamená, že sa to odohráva v roku 2009. V neskoršej epizóde „Mlčanie a zatĺkanie“ je Moss v správach, kde sa konštatuje, že je 5 rokov po začiatku vojny v Iraku (2003), čiže by mal byť rok 2008.
Villefort (Lozère)

Poloha

Obec má rozlohu 7,35 km². Najvyšší bod je položený 960 m n. m. a najnižší bod 509 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 618 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čakovická tabule

Poloha a sídla

Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Bořanovice (na severozápade), Přezletice a Brandýs nad Labem (na severe), Kounice (na východe), Újezd nad Lesy (na juhu) a pražskou časťou Vysočany (na juhozápade). Úplne vnútri okrsku ležia väčšie obce Zeleneč, Šestajovice, Líbeznice a viac mestských častí Prahy, napr. Čakovice, podľa ktorých je okrsok pomenovaný.

Charakteristika územia

Je to plochá pahorkatina tvorená cenomanskými pieskovcami a spodnoturónskymi piesočnatými spongilitmi, ílovcami a slieňovcami, predstavuje k severovýchodu naklonený povrch rozsiahlych pliocénnych a staropleistocénnych štruktúrne denudačných plošín, rozbrázdených na SV spravidla asymetrickými údoliami svahových potokov, ľavých prítokov Labe. Miestami sa uplatňuje akumulačný povrch na sprašových pokryvoch a závejoch. Pahorkatina je zalesnená z 5% len v západnej časti borovicovými porastami a dúbravami, inde sú agátiny. Okrsok zahŕňa chránené územia: Bažantnice v Satalicích, Vinořský park, Chvalský lom, Cihelna v Bažantnici, U skal, Letiště Letňany, Prírodný park Klánovice-Čihadla, čiastočne sem zasahuje Klánovický les. Do juhozápadnej časti zasahuje zástavba Prahy.
Saint-Pierre-en-Faucigny

Poloha

Obec má rozlohu 14,91 km². Najvyšší bod je položený 1 500 m n. m. a najnižší bod 433 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 884 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pružina

Pružina (iné názvy: pero, struna, zastarávajúco spruha, spružina, zastarano vzpruha, vzpružina) je pružná súčiastka strojov z prútov alebo nosníkov, ktorá pri jej pružnej deformácii umožňuje svojim vhodným tvarom a materiálom akumulovať (deformačnú) energiu.

Dejiny

Najstaršie nájdené pružiny sú skrutkovité pružiny (1400 pred Kr.) a ploché pružiny asi z roku 230 pred Kr. Prvé špirálové pružiny pochádzajú z roku 1400 po Kr., najprv  vo visiacich zámkoch, neskôr v  hodinách.
Taqi al-Din postavil pružinou poháňané astronomické hodiny v roku 1559.
Sainte-Mesme

Poloha

Obec má rozlohu 8,16 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 96 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 907 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Matej Kamaši

Životopis

Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici. V Banskej Bystrici vyštudoval aj filozofiu a teológiu, vysvätený za kňaza (1840). Profesor gramatiky na gymnáziu v Banskej Bystrici (od 1842). Katedrálny banskobystrický kanonik, rektor biskupského seminára v Banskej Bystrici (1876), katedrálny archidiakon a rektor biskupského seminára v Banskej Bystrici (1878). Autor kázní a článkov v časopise Cyrill a Method.
Jasone

Jasone (lat. Parnassiinae Duponchel, 1835) je podčeľaď motýľov z čeľade vidlochvostovité.
Transcendentálne etudy

Transcendentálne etudy (francúzsky: Études d'exécution transcendante), S. 139, je súbor dvanástich klavírnych etúd Franza Liszta z roku 1852. Sú to extrémne náročné klavírne skladby, patria medzi najťažšie klavírne skladby vôbec.
Liszt začal písať transcendentálne etudy v roku 1826 ako súbor mladých a oveľa menej technicky náročných cvičení s názvom Étude en douze exercices (Etuda v dvanástich cvičeniach), S. 136. Liszt potom tieto diela značne spracoval, oveľa sťažil a nazval ich Douze Grandes Études (Dvanásť veľkých etúd) S. 137. Tie potom boli uverejnené v roku 1837.
Egon Schiele

Život

Schieleho otec Adolf bol rodený Viedenčan, pracoval ako prednosta stanice vtedajšej c.k. štátnej dráhy a matka Marie, rodená Soukupová, pochádzala z Českého Krumlova.
Základnú školu navštevoval v Tullne, nasledovalo reálne gymnázium v Kremse a Klosterneuburgu. Keď mu v roku 1905 zomrel otec na progresívnu paralýzu, jeho poručníkom sa stal jeho ujo Leopold Czihazcek. V tomto období začal maľovať svoje prvé olejomaľby.
V roku 1906 ako šestnásťročný začal študovať na Akadémii výtvarných umení vo Viedni, kde navštevoval všeobecnú maliarsku triedu profesora Christiana Griepenkerla. U Griepenkerla študoval tri roky, počas ktorých zvládol dokonale techniku kreslenia.
Na jeho tvorbu mal v začiatkoch veľký vplyv Gustav Klimt, s ktorým sa stretol v roku 1907. Svoj vlastný umelecký štýl našiel koncom roka 1909, v tom istom roku založil s ďalšími umelcami a maliarmi Neukunstgruppe (Novú umeleckú skupinu), ktorá bola zameraná proti konzervatívnym tradíciám rakúskeho výtvarného umenia.
V roku 1910 odišiel z Viedne ktorou bol znechutený, do Českého Krumlova, mesta, ktoré sa stalo inšpiráciou pre jeho obrazy. 28. októbra 1918 zomrela jeho tehotná manželka Edith na epidémiu španielskej chrípky a 31. októbra vo veku dvadsaťosem rokov podľahol chorobe aj Schiele.

Dielo

V jeho tvorbe prevládali expresívne stvárnené mestá a krajiny, vizionárske kompozície s témou smrti, erotické akty a symbolické portréty a autoportréty.
Hamás

Hamás (arab. حماس) alebo po slovensky aj Hamas je palestínska islamistická teroristická a polovojenská organizácia, založená v roku 1987. V súčasnosti patrí medzi najvplyvnejšie palestínske politické hnutia a od júna 2007 má pod kontrolou celé Pásmo Gazy.
Názov Hamás znamená jednak "horlivosť", jednak je to skratka z arab. حركة المقاومة الاسلامية – 
Harakat al-mukáwamat al-islámíja  – Islamské hnutie odporu.
Hamás bol založený na začiatku Prvej intifády v r. 1987 šejkom Ahmadom Jásínom, Abdom Azízom ar-Rantísím a Mohammadom Tahom z palestínskeho krídla egyptskej islamistickej organizácie Moslimské bratstvo. Spočiatku bol rodiaci sa Hamás podporovaný aj Izraelom, ktorý tak chcel s jeho pomocou oslabiť sekulárne nacionalistické OOP na čele s hnutím Fatah. V priebehu 90. rokov Hamás získal výraznú podporu obyvateľstva, pretože sa zameriaval na podporu sociálnych, zdravotných a vzdelávacích programov a mnohí Palestínčania ho začali vnímať ako pozitívnejšiu alternatívu k vládnucemu Fatahu, ktorý bol stále viac vnímaný ako skorumpovaný a nedostatočne brániaci palestínske národné záujmy. V januári 2006 v palestínskych parlamentných voľbách Hamás vyhral nad Fatahom, pričom získal 76 zo 132 kresiel v komore parlamentu. Rivalita medzi oboma hnutiami vyvrcholila násilnými stretmi v Pásme Gazy v júni 2007, po ktorých boli zvolení úradníci Hamásu vyhnaní zo Západného brehu Jordánu a ich pozície boli nahradené rivalmi z Fatahu a naopak, Hamás prebral úplnú kontrolu úradných inštitúcií v Pásme Gazy.
Hamás dlhodobo odmietal dvojštátne riešenie izraelsko-palestínskeho konfliktu a požadoval vytvorenie islamského palestínskeho štátu na celom území historickej Palestíny. Až v r. 2008 vedenie Hamásu vyhlásilo, že by bolo ochotné prijať palestínsky štát v hraniciach z r. 1967 a ponúklo Izraelu dlhodobé prímerie. 
Hamás už počas prvej intifády uskutočňoval násilné útoky, ktoré ale neboli zamerané proti civilistom, ale len proti izraelským bezpečnostným a vojenským silám. Od apríla 1993 do januára 2005 však polovojenské krídlo Hamásu, nazývané Brigády Izz ad-Din al-Qassam, založené v r. 1992, uskutočnilo proti izraelským civilným cieľom množstvo samovražedných teroristických útokov, ktoré si vyžiadali stovky mŕtvych a zranených. Pri najväčšom z nich z 27. marca 2002 v meste Netanja zahynulo 30 ľudí. V súčasnosti už síce Hamás samovražedné útoky neuskutočňuje, stále však sporadicky útočí na vojenské ciele a jeho členovia odpaľujú z Pásma Gazy na územie Izraela podomácky vyrobené rakety Qassám. Tie síce len málokedy spôsobovali úmrtia či škody na majetku, podľa Izraela sa však stali hlavným dôvodom pre rozsiahle bombardovanie a inváziu do Pásma Gazy z prelomu rokov 2008 a 2009. Odborníci však za touto vojensko akciou vidia predovšetkým snahu oslabiť Hamás a zbaviť ho moci v Pásme Gazy.
Hamás je za teroristickú organizáciu považovaný Kanadou, Európskou úniou, Izraelom, Japonskom a Spojenými štátmi, zatiaľ čo Austrália a Spojené kráľovstvo považujú za teroristické len jej paramilitantné krídlo Brigády Izz ad-Din al-Qassam.
Magny-lès-Aubigny

Poloha

Obec má rozlohu 6,99 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 193 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lis na cesnak

Lis na cesnak je kuchynská pomôcka, ktorá drví strúčiky cesnaku ich prelisovaním cez sieť malých otvorov, zvyčajne za pomoci piestu. Veľa lisov na cesnak obsahuje aj plastové zariadenie na čistenie, ktoré pozostáva z tupých kolíkov, ktorých rozloženie zodpovedá rozloženiu otvorov v mriežke.
Lisy na cesnak predstavujú výhodnú alternatívu k sekaniu cesnaku s nožom, a to najmä preto, že strúčik cesnaku môže byť pretlačený lisom aj so šupkou. Cesnak je vytlačený von, zatiaľ čo šupka ostane v lise. Niektoré zdroje tiež tvrdia, že pretláčanie cesnaku so šupkou uľahčuje čistenie lisu.
Verí sa, že prelisovaný cesnak má inú chuť ako sekaný. Prelisovaním sa poškodí viac bunkových stien a tým sa uvoľní viac výrazných chuťových zložiek cesnaku. Kuchár surových jedál Renée Underkoffler hovorí, že „dobrý lis na cesnak robí z manipulovania s cesnakom čistú radosť. Lisovaný cesnak má ľahšiu a jemnejšiu chuť ako sekaný, pretože neobsahuje horkú stredovú stonku.“
Na druhej strane niektorí kuchári tvrdia, že prelisovaný cesnak má horšiu chuť v porovnaní s inými formami cesnaku. Napríklad kuchár Anthony Bourdain radí: „Nepretláčajte. Neviem, čo je to za hnus ktorý vychádza z koncov tých vecí, ale cesnak to nie je.“
Cooks Illustrated uvádza niektoré ďalšie využitia pre lis na cesnak, ako je drvenie iných drobných vecí (napríklad olivy, kapary, či sardely), alebo lisovanie malého množstva cibuľového či šalotkového džúsu.
Jeltyriova

Opis

Je 332 km dlhá. Povodie má rozlohu 5 240 km². Preteká cez močiare Západosibírskej roviny. Ústi sprava do Keti (povodie Obu). Zdroj vody je zmiešaný s prevahou snehového. Najvyšších vodných stavov dosahuje od mája do júla.
Zlé banky

Vysielanie

Prvé dve časti mali premiéru 21. februára 2018 na Berlínskom medzinárodnom festivale 2018 v Zoo Palast. O deň neskôr, teda 22. februára 2018, bolo všetkých 6 epizód zverejnených na webe staníc ZDF a Arte. Za prvý týždeň si seriál pozrelo 1,3 milióna ľudí. 1. marca 2018 televízia Arte odvysielala prvé 4 epizódy seriálu a ďalšie 2 časti boli vysielané 2. marca 2018. Od 3. do 5. marca 2018 seriál vysielala stanica ZDF. 3. marca 2018 bol seriál vydaný na DVD.
Al Gore

Životopis

Študoval vo Washingtone, roku 1965 sa zapísal na Harvardovu univerzitu a v roku 1969 štúdium úspešne dokončil (diplomová práca na tému: „Vplyv televízie na výkon prezidentského úradu“).
Po absolvovaní štúdia narukoval do vojny vo Vietname, kde pôsobil do mája 1971 ako vojnový reportér.
Po ukončení vojenskej dráhy pracoval ako novinár pre niekoľko novín, až do roku 1976. V tej dobe sa niekoľkokrát neúspešne pokúšal študovať na Vanderbildovej univerzite. 
V roku 1976 bol zvolený ako demokrat za kongresmana za Tennessee. O desať rokov neskôr (1986) sa stal senátorom. V priebehu svojej politickej kariéry sa angažoval v ekologickej problematike, kde pomohol presadiť niektoré významné zákony, napríklad roku 1980 bol jedným z iniciátorov návrhu zákona, ktorý prikázal asanáciu chemicky zamorenej pôdy a odstránenie skládok. 
V roku 1988 kandidoval na prezidenta, ale nezískal demokratickú nomináciu (Demokratickým kandidátom sa stal Michael Dukakis, prezidentom sa stal republikánsky kandidát G. Bush). Podporil vojnu v Perzskom zálive (podporu získala len u 10 demokratických senátorov).
V ďalších voľbách, v roku 1992, si ho Bill Clinton zvolil ako running mate a po víťazstve vo voľbách sa stal 20. januára 1993 viceprezidentom Spojených štátov amerických. V tejto funkcii pracoval aj v druhom Clintonovom funkčnom období (po voľbách roku 1996).
V tejto funkcii patrilo k jeho prioritám zníženie výdavkov federálnej vlády USA, ochrana životného prostredia, podporil vznik NAFTA. Na konci 90. rokov bol významným zástancom Kjótskeho protokolu.
V roku 2007 získal spolu s Medzivládnym panelom pre zmenu klímy (IPCC) Nobelovu cenu za mier za boj proti globálnemu otepľovaniu.
NIST-F1

NIST-F1 sú céziové fontánové atómové hodiny uložené v Národnom inštitúte pre štandardy a technológiu (National Institute of Standards and Technology, skratka NIST) v meste Boulder v štáte Colorado v Spojených štátoch. Hodiny slúžia ako štandard pre občiansky čas v Spojených štátoch. Podľa údaja z januára 2013 predstavuje neurčitosť hodín cca 3,1 × 10⁻¹⁶. Hodiny sa od presného času odchýlia o jednu sekundu za približne 100 miliónov rokov.
NIST-F1 boli vyvinuté fyzikmi Stevenom Jeffertsom a Dawnom Meekhofom z Divízie pre čas a frekvenciu Laboratória pre fyzikálne merania NIST (Time and Frequency Division of the NIST Physical Measurement Laboratory). Nahradili céziové lúčové atómové hodiny NIST-7 používané od roku 1993 do roku 1999. NIST-F1 sú oproti NIST-7 desaťkrát presnejšie. 3. apríla 2014 boli spustené hodiny NIST-F2, ktoré sú približne trikrát presnejšie než NIST-F1 a ktoré sú v prevádzke spolu s NIST-F1.
Tarbosaurus

Opis

Tarbosaurus bol typický vyspelý tyranosaurid – disponoval veľkou hlavou so silným žuvacím svaltsvom, krátkymi prednými končatinami, ktoré boli vybavené len dvoma prstami. Váha celého tela spočívala na silných zadných končatinách, kým prednú časť tela vyvažoval pomerne krátky svalnatý chvost. Na rozdiel od tyranosaura bol tarbosaurus o niečo ľahšie stavaný (čo možno súvisí s absenciou veľkých rohatých dinosaurov v kriedovej Ázii) a mal značne užšiu a menej masívnu lebku. 
Vo svojom okolí predstavoval najväčšieho dravca. Podobne ako tyranosaurus, zrejme ani tarbosaurus nebol dobrým bežcom. Napriek tomu bol rýchlejší než väčšina veľkých bylinožravých dinosaurov v okolí. Nemusel však byť výlučný lovec, keďže svojou silou  ľahko odohnal  menších predátorov od ich koristi. Medzi prípadnú korisť tarbosaura zrejme patrili najmä ornitopody z čeľade Hadrosauridae.

Druhy

Zvyčajne sa uvádza, že Tarbosaurus je známy z dvoch druhov – Tarbosaurus efremovi a Tarbosaurus bataar.  T. efremovi bol pomerne malý, 8 až 10 m. dlhý, zato však pomerne hojný. Jeho korisťou boli zrejme rovnako veľké hadrosauridy a sauropody.  Druhý druh, T. bataar, je tiež síce dobre známy, no vyskytoval sa zriedkavejšie. Pri svojej dĺžke, ktorá sa dosahovala v rozmedzí až 12 metrov si mohol trúfnuť aj na veľké hadrosauridy.  Dnes však prevláda názor, že T. efremovi predstavuje len mladé jedince druhu T. bataar.

Druh tyranosaura?

Oddávna mnohí vedci považujú tarbosaura za tak podobného tyranosaurovi, že podľa nich predstavuje ďalší druh rodu Tyrannosaurus. Tento názor však nebol nikdy všeobecne prijatý. Nové štúdie (Harum a kol., 2003) dokonca naznačujú dve blízko príbuzné, ale paleogeograficky oddelené vetvy tyranosauridov, ktoré sa od seba odlišujú stavbou nozdier. Na jednej strane je ázijská vetva (Tarbosaurus a Alioramus), na druhej severoamerická (Tyrannosaurus a Daspletosaurus).
Stepan Michajlovič Goriačevskich

Klubový hokej

S hokejom začínal v ruskom klube Neftechimik Nižnekamsk. Od sezóny 2003/03 je hráčom klubu bieloruskej extraligy Junosť Minsk.
Centuriálny snem

Centuriálny snem alebo stotinový snem (po latinsky comitia centuriata) bolo ľudové zhromaždenie v antickom Ríme, v ktorom sa ľudia schádzali vojensky organizovaní do stotín podľa veľkosti majetku (centuriae).
Jeho zriadenie sa pripisuje šiestemu rímskemu kráľovi Serviovi Tulliovi v polovici 6. storočia pred Kr., jeho obdobou bolo zavedenie majetkového cenzu aténskym politikom Solónom v roku 594/593 pred Kr. Týchto stotín bolo 193, z toho 98 stotín tvorili jazdci (equites) a 1. (majetková) trieda, 95 – ostatní občania. Pretože majetní občania mali nadpolovičnú väčšinu hlasov, zabezpečili si politickú moc a rozhodovanie v štáte.
Na stotinovom sneme sa volili najvyšší rímski úradníci – konzul, prétor a cenzor, prijímali sa zákony, rozhodovola sa o mieri a o vojne. V súdnictve pôsobilo toto zhromaždenie ako odvolací súd pre rímskych občanov, ktorí mali právo odvolať sa proti rozhodnutiu úradníka najmä pri hrdelných trestoch (ius provocationis).
Význam stotinového snemu trval prakticky počas celého obdobia rímskej republiky (509 pred Kr. – 1. stor. pred Kr.), jeho význam čiastočne zatlačili rozhodnutia plebejského snemu (contio plebis).
Couvron-et-Aumencourt

Poloha

Obec má rozlohu 13,33 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 392 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bannay (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 25,03 km². Najvyšší bod je položený 260 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 773 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brána nebeského pokoja

Brána nebeského pokoja alebo Brána nebeského mieru (čín. 天安門/天安门 Tchien-an-men ; pchin-jin Tiān'ānmén) je hlavný vchod do bývalého cisárskeho paláca v Pekingu. Aj keď sa často považuje za hlavný vchod do Zakázaného mesta, táto funkcia tradične patrí Poludňovej bráne (午門).
Brána sa nachádza na konci Ulice dlhého pokoja (长安街; pchin-jin Chángānjiē), ktorá má dĺžku skoro 50 km. Na juh od brány sa nachádza Námestie brány nebeského pokoja, na ktorom sa odohrali viaceré kľúčové udalosti čínskej histórie.
Fontaine-sur-Maye

Poloha

Obec má rozlohu 5,67 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fallon (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 5,64 km². Najvyšší bod je položený 434 m n. m. a najnižší bod 294 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 319 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Preux-au-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 3,99 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 819 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Verfeuil

Poloha

Obec má rozlohu 25,97 km². Najvyšší bod je položený 324 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 543 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE