google/wiki40b huggingface dataset:
Paraná (štát)

Geografia

Paraná susedí s brazílskymi štátmi São Paulo (na severe a severovýchode), Santa Catarina (na juhu) a Mato Grosso do Sul (na severozápade). Tento štát tiež susedí s Argentínou (na juhozápade) a s Paraguajom (na západe). Má rozlohu 199 709 km².
Štát Paraná tvoria dva základné geografické regióny: úzka pobrežná zóna Serra do Mar pokrytá pobrežnými lesmi a náhorná plošina (750 - 900 metrov vysoká) ktorej strmé, hlboko erodované východné svahy sú známe ako Serra do Mar alebo Serra de Cubatao.
Južné a centrálne časti štátu pokrývajú dažďové lesy Araucaria, na veľkých plochách rastie cesmína paraguajská (cesmína paraguayensis), známa v Brazílii ako "erva mate", z ktorej sa vyrába čaj Chimarrao. Západná časť štátu okolo rieky Paraná je veľmi vlhká, nižšie východné a severné časti štátu sú pokryté lesným ekosystémom.
Povrch územia štátu je zvlnený a prevažná väčšina je prispôsobená poľnohospodárskym a pastierskym účelom.

Obyvateľstvo

Podľa IBGE z roku 2007, žilo v štáte Paraná 10 410 000 obyvateľov. Hustota zaľudnenia bola 52,1 obyv/km². Urbanizácia dosiahla hodnoty: 84,5% (2006), prírastok obyvateľstva: 1,4% (1991-2000).
Časť obyvateľstva štátu má európske korene. V centrálnych a južných regiónoch majú prevahu potomkovia imigrantov z Poľska, najmä okolo hlavného mesta Curitiba. Taliani prevládajú v hlavnom meste Curitiba a na pobreží, Ukrajinci v niekoľkých mestách ako Prudentopolis, Nemci v okolí mesta Rolandia. Potomkovia Portugalcov sú prítomní všade. Na severe štátu žije silná komunita Libanoncov a Sýrčanov, okolo mesta Foz do Iguaçu.
Medzi najväčšie mestá štátu Paraná patria: Curitiba (hlavné mesto), Londrina, Maringá, Ponta Grossa, Foz do Iguaçu a Cascavel.

Hospodárstvo

Sektor služieb sa na tvorbe HDP podieľa 41,6%, priemysel 40%, poľnohospodárstvo predstavuje 18,4% (2004).
Paraná exportuje: sójové bôby 34,2%, vozidlá 21,4%, drevo 10%, mrazené mäso 8,2%, iné poľnohospodárske produkty 8,8% (2002).
Štát tvorí 5,9% HDP Brazílie (2005). Hodnota HDP na jedného obyvateľa tu dosahovala v roku 2005 US$ 5,400, čomu zodpovedá 8. miesto v Brazílii čo je hodnota porovnateľná s výškou HDP Turecka.

Doprava

Aeroporto Internacional de Curitiba - Afonso Pena je medzinárodné letisko v Curitibe. Ďalšie medzinárodné letisko Aeroporto Internacional de Foz do Iguaçu spája štát Paraná s ostatnými brazílskymi štátmi a s mnohými krajinami sveta. Vďaka tomuto letisku, rieke Paraná a železničným tratiam je mesto Foz do Iguaçu dôležitým dopravným uzlom celej oblasti.
Gisy-les-Nobles

Poloha

Obec má rozlohu 10,91 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 605 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rokoko

Rokoko je slohový stupeň v neskorom období baroka resp. pokračovanie baroka, v 18. storočí. Odvodené od francúzskeho slova „rocaille“, v preklade kamenie, neskôr zo slova „coquille“, čo znamená mušľa vo vzájomnej kombinácií s talianskym „barocco“. Označuje sa ako sloh šľachty a nie je to dobový sloh, v strednej Európe je dokonca len súčasťou baroka (uznané bolo až koncom 19. storočia). Datuje sa zhruba v čase 1700 – 1790 (18. storočie) v čase vlády Ľudovíta XV. (1715 – 1774) a neskôr Ľudovíta XVI. (1754 – 1793). Situuje sa najmä v západnej Európe: Francúzsko, Anglicko (gregoriánske rokoko), Nemecko (copový sloh), Rakúsko, Švajčiarsko, preniklo aj do Švédska (gustaviánske rokoko), ale aj do absolutistických krajín ako Španielsko (Madridský palác), Portugalsko, Rusko.

Rokoko v maliarstve

V maliarstve prevládajú pastorálne témy, galantné výjavy, slávnosti v záhradách, hudobné a divadelné motívy.

Rokoko v sochárstve

Realizuje sa najmä v drobnej plastike, štuke na jemnom porceláne, prírodných motívoch a zobrazovaní lásky.
Džentrifikácia

Džentrifikácia (nesprávne gentrifikácia) je súbor lokálnych sociálno-kultúrnych zmien, ktoré sú dôsledkom toho, keď bohatší ľudia nakupujú nehnuteľnosti na bývanie v dosiaľ menej prosperujúcich spoločenstvách. V nadväznosti na džentrifikáciu rastie priemerný príjem a klesá priemerná veľkosť rodiny v spoločenstve, čo môže viesť k vytlačeniu nízkopríjmových vrstiev obyvateľstva (z dôvodu zvýšeného nájomného, vyššej ceny domov a vyššej dane z vlastníctva). Tento typ populačnej zmeny znižuje priemyselné využitie pôdy, ktoré ustupuje využitiu pre obchod a bývanie. Okrem toho sa do skôr zanedbaných oblastí sťahujú nové firmy zamerané na bohatších spotrebiteľov, čo ďalej znižuje dostupnosť služieb pre menej majetných domorodcov.
Opačným procesom džentrifikácie je suburbanizácia.
Matúš Kozáčik

Klubová kariéra

V desiatich rokoch začal chytať v rodnom meste, v klube MFK Dolný Kubín. Ako mladší dorastenec prišiel do Košíc, do vtedajšieho 1. FC. V devätnástich rokoch prestúpil do pražskej Slavie, kde sa stal v januári 2005 po odchode Radka Černého brankárskou jednotkou. V roku 2007 po päťročnom pôsobení v Slavii prestúpil do konkurenčnej Sparty, kde hral do leta 2010. Zo Sparty prestúpil do cyperského klubu Anorthosis Famagusta FC.
Pred sezonou 2012/2013 prestúpil do Plzne, kde podpísal trojročný kontrakt. V ročníku odchytal 27 ligových stretnutí a podával stabilné výkony a s klubom vyhral ligu.
7. februára 2014 podpípsal s Viktorkou nový kontrakt do 30. 6. 2017. S klubom skončil na konci sezóny na 2. mieste v lige i českom pohári, v oboch prípadoch za Spartou Praha.

Reprezentačná kariéra

V A-mužstve Slovenska debutoval 10. decembra 2006 v Abú Dhabí v priateľskom stretnutí proti domácej reprezentácii Spojených arabských emirátov. Odchytal prvý polčas, zápas skončil víťazstvom Slovenska 2:1. 
V marci 2013 figuroval v širšej nominácii slovenského národného tímu pre kvalifikačný zápas s Litvou (22. marca) a priateľské stretntie so Švédskom (26. marca, oba zápasy sa hrali v Žiline na štadióne Pod Dubňom). Ani na jeden zápas však nenastúpil. Príležitosť dostal až od trénera Jána Kozáka 15. októbra 2013 v zápase proti Lotyšsku (remíza 2:2). 15. novembra 2013 vychytal čisté konto v priateľskom stretnutí proti domácemu Poľsku, Slovensko zvíťazilo 2:0.
9. októbra 2014 vychytal víťazstvo 2:1 v kvalifikačnom zápase na EURO 2016 proti Španielsku keď chytil niekoľko čistých šancí a Slovensko po úvodnej výhre nad Ukrajinou potvrdilo výborný vstup do kvalifikácie. O 3 dni neskôr 12. októbra proti domácemu Bielorusku pomohol k výhre 3:1, v nastavenom čase navyše založil priamočiaru akciu vedúcu k tretiemu gólu. Jeho dlhý výkop predĺžil Adam Nemec na nabiehajúceho Stanislava Šestáka, ktorý bez problémov strelil gól. Slovensko tak získalo z troch úvodných zápasov plný počet deviatich bodov.
Tím roka UEFA

Tím roka UEFA (angl. UEFA Team of the Year) je cena udeľovaná organizáciou UEFA pre najlepších futbalistov za uplynulý rok skrze anketu na ich oficiálnej stránke. Cena sa začala udeľovať v roku 2001, aby umožnila používateľom a návštevníkom stránky vybrať si svoju jedenástku roka a trénera roka vzhľadom na ich výkony v európskom klubovom futbale a medzinárodných súťažiach.

Výber hráčov

Do roku 2011 zostavovali 60-člennú nomináciu hráčov a trénerov redaktori stránky. Používatelia museli zvoliť trénera, jedného brankára, štyroch obrancov, štyroch záložníkov a dvoch útočníkov a vybrať spomedzi hráčov svojho kapitána.
Zmena vo formáte výberu hráčov nastala v roku 2012, kedy používatelia dostali možnosť najprv si vybrať formáciu (4–4–2, 3–5–2, 3–4–3, 4–3–3 alebo 5–3–2) a až tak vybrať príslušný počet hráčov na každú pozíciu. Hlasujúci majú na výber spomedzi 4 brankárov, 12 obrancov, 12 záložníkov a 12 útočníkov. Hlasovanie pre najlepšieho trénera roka bolo zrušené.
Po skončení hlasovania sú hlasy spočítané a výsledok zobrazený na stránke UEFA.
Inklingovia

Inklingovia (z angl. Inklings – doslovne Atramentovci) bol klub založený J. R. R. Tolkienom v tridsiatych rokoch dvadsiateho storočia, určený pre oxfordských profesorov na diskusie o ich prácach či myšlienkach. Klub sa vo svojich začiatkoch volal „Uhlohryzovia“ (doslovný preklad islandského slova kolbitar). Jeho členmi boli napríklad C. S. Lewis, J. R. R. Tolkien, Nevill Coghill, Hugo Dyson, David Cecil či Colin Hardie. Stretnutia sa konali v Lewisovej pracovni, alebo v pube The Eagle and Child (slov. U orla a dieťaťa), ktorý ľudia prezývali The Bird and the Baby (slov. U vtáka a bábätka).
Limuzína

Limuzína je obyčajne štvor- až šesťdverový automobil s trojpriestorovou karosériou s priestorom pre 6 až 9 cestujúcich s pevnou strechou. Priestor pre cestujúcich je obyčajne oddelený medzistenou od priestoru vodiča umiestnenou za prednou radou sedadiel. Najväčšou sériovo vyrábanou limuzínou je Mercedes 600 Pullman.
Břetislav Bakala

Životopis

Začiatky vzdelania získal od svojho otca. Po štúdiu na gymnáziu v Kroměříži a Brne ho prijali na brniansku Organovú školu do triedy Leoša Janáčka, u ktorého neskôr študoval aj skladbu na Majstrovskej škole. S malou prestávkou v roku 1925, kedy pôsobil ako organista katedrály vo Philadelphii, pôsobil nepretržite mnoho rokov v Národnom divadle. Najprv ako korepetítor a potom aj ako dirigent orchestra. 
Od roku 1926 bol menovaný za dirigenta Orchestra československého rozhlasu a o dvanásť rokov neskôr sa stal zakladateľom Symfonického orchestra v Brne (neskoršia Státní filharmonie Brno).
Břetislav Bakala bol oddaný žiak Leoša Janáčka, veľkú časť jeho skladieb nahral na gramofónové platne a takisto fundovane robil ich úpravy. Je aj autorom mnohých klavírnych výťahov, ale tiež niekoľkých vlastných skladieb, ktoré vychádzajú z Janáčkovho odkazu, ako aj odkazu Josefa Suka a Vítězslava Nováka.
Valensole

Poloha

Valensole má rozlohu 127,77 km². Najvyšší bod je položený 651 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Valensole má 3049 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bras-d’Asse

Poloha

Bras-d'Asse má rozlohu 26,1 km². Najvyšší bod je položený 812 m n. m. a najnižší bod 455 m n. m.

Obyvateľstvo

Bras-d'Asse má 514 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Amont-et-Effreney

Poloha

Obec má rozlohu 16,83 km². Najvyšší bod je položený 661 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 179 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Herbert George Wells

Dielo

Jeho tvorbu ovplyvnil Jules Verne a T. H. Huxley. Jeho diela sú sociálno vedecké utópie, do ktorých sa výrazne premietli jeho socialistické názory. Možno ich označiť za kolektivistické diela.
Lalouvesc

Poloha

Lalouvesc má rozlohu 10,53 km². Najvyšší bod je položený 1 256 m n. m. a najnižší bod 716 m n. m.

Obyvateľstvo

Lalouvesc má 496 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Král vs Joker

Videoklipy

Prvý dvojklip bol urobený ku skladbám "Moje meno" a "Grillz" a mal premiéru 18. júna 2008 na webe Hip-Hop.sk. Klip sa stretol so zmiešanými reakciami a skladba "Moje meno" (o jej produkciu sa postaral DeLa Creame) nakoniec nebola na albume použitá.
Pilotný klip bol urobený k politicko zameranej skladbe "Propaganda" a bol vypustený vo februári 2010. Klip bol nízkorozpočtový a samotný Suvereno sa v ňom ani neobjavil, no klip sa stretol s pozitívnymi ohlasmi. O realizáciu klipu sa postaral Braňo Jašš.
Bissy-sous-Uxelles

Poloha

Obec má rozlohu 3,1 km². Najvyšší bod je položený 287 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 68 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sigismond (Maine-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 12,72 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 369 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vílanecké rašeliniště

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzeného fytocenologického typu, úplne jedinečného charakteru rašeliniska.
Petronius Maximus

Petronius Maximus, celým menom Flavius Petronius Anicius Maximus bol rímsky cisár Západorímskej ríše v dobe od 17. marca do 31. mája roku 455. Za jeho vlády bol Rím vyplienený Vandalmi.

Pôvod

Petronius Maximus pochádzal zo starobylej rímskej rodiny plebejského pôvodu, Aniciovcov, ktorého pôvod siaha až do 4. stor. pred Kr. Jeho starý otec, Sextus Claudius Petronius Probus bol významným politikom a generálom. Petronius Maximus slúžil ako prefekt mesta Rím, neskôr ako konzul a pretoriánsky prefekt pre Itáliu.
Nozematóza

Nozematóza je ochorenie včiel zapríčinené jednobunkovým prvokom Nosema apis. Postihnuté včely majú vyduté brušká a hynú (mŕtvolky sú v úli, na letáči, ale hlavne pod letáčom). Choroba sa prejavuje hlavne v zime, kedy majú včely preplnené výkalové vačky z nedobre stráviteľného horského medu (medovicový tmavý med). Choroba sa šíri prostredníctvom výkalov - keď včely nemajú ako vyletieť z úľa a špinia vnútri.
Prevencia a liek proti nozematóze: odporúča sa bylinka hrdobarka obyčajná (Teucrium chamaedrys). Čaj sa pridáva do cukrového roztoku pri jesennom kŕmení, alebo sa podrvenou (usušenou) bylinkou posype jeden z plástov medu v úli.
Viachodnotová logika

Viachodnotová logika je logický systém, ktorého výrazy nadobúdajú v interpretácii viac ako dve pravdivostné hodnoty.
Neklasické logiky sú rozšírením klasickej logiky, ktoré je založené na klasických logických spojkách a ich dichotómnom pravdivostnom systéme. Ich odklon od klasickej logiky spočíva teda buď vo viachodnotovosti pravdivostného systému alebo v používaní nových logických spojok, ktoré nemajú analógiu v klasickej logike. Neklasické logiky nie sú len kuriozitou modernej logiky, v informatike, prírodných vedách a v technike existujú netriviálne situácie, keď nevystačíme s klasickou logikou (napr. s dichotómnym pravdivostným systémom), ale musíme upriamiť pozornosť na viachodnotovosť pravdivostného systému alebo na nové logické spojky. Łukasiewiczova logika je rozšírením klasickej logiky v tom smere, že zavádza tretiu pravdivostnú hodnotu „neviem“, ktorá je označená číselným symbolom ½, čiže môže byť charakterizovaná ako logika s „trojhodnotovým“ pravdivostným systémom. Sémantika a syntax tejto logiky má podobné vlastnosti ako klasická dvojhodnotová logika, dokonca v tejto logike platí veta o úplnosti, t. j. každá formula, ktorá je logicky odvoditeľná zo systému axióm a pravidla modus ponens, je aj tautológia a naopak. Intuicionistická logika je také rozšírenie klasickej logiky, ktoré má skoro totožný axiomatický systém s klasickou výrokovou logikou (zákon dvojitej negácie je substituovaný slabším zákonom kontradikcie). Diametrálna odchýlka od klasickej logiky spočíva v tom, že sémantika intuicionistickej logiky už nemôže byť realizovaná klasickým postupom pomocou tabuľkovej metódy, ale vyžaduje nové „neklasické“ postupy Kripkeho sémantiky, založenej na predstave možných svetov.
Ostrý štít

Názov

Vyplýva zo smelej, ostro zakončenej podoby končiara. Staršia literatúra pozná pomenovanie Končistá veža alebo Končitá veža, ale aj Malý Ostrý štít. Meno mu dal Karol Englisch, ktorý ako prvý vystúpil na jeho vrchol 25. augusta 1902.

Výstupy

Hoci nepatrí k najvyšším, dlho bol považovaný za nedobytný. Chránia ho platňovité steny a hrebene s kolmými vyšvihmi. Bol dosiahnutý až po dlhoročnom „obliehaní“ ako jeden z posledných tatranských štítov. Prvý pokus o výstup na vrchol urobil Karol Englisch s matkou Antóniou a Jánom Hunsdorferom ml. 30. júla 1900. Neboli úspešní. Dostali sa kúsok nad Bielu lávku. Ďalší postup im prekazila búrka. Druhý pokus Englisch urobil matkou Antóniou a s otcom Jána Hunsrorfera ml. Jánom 17. augusta 1900. Dosiahli južný predvrchol štítu. Jána Hunsdorfera zranila na hlave padajúca skala. Dňa 30. júna 1901 zaútočil na Ostrý štít účtovník karvinských baní Karol Jurzyca, ktorého o päť rokov neskôr zavraždili banditi. Spoločníka mu robil horský vodca Ján Hunsdorfer ml. Cesta technickej obťažnosti II.-III. viedla pravou časťou južnej steny. Skončili na hrebeni, nad skalným výstupkom, ktorý pomenovali Jurzycov zub. Pri zostupe ich ohrozovala skalná lavína. V roku 1902 sa znovu o výstup pokúsil Karol Englisch. Vybral sa strmým žľabom z najvyššej časti [Javorová dolina (Vysoké Tatry)|Javorovej doliny]] do Prielomu v Ostrom. Spoločníkom mu bol Ludwig Koziczyńskí (1869 – 1911) a Ján Hunsdorfer ml. Vtedy dňa 25. júla 1902 vystúpili na Prielom v Ostrom. A potom presne o mesiac neskôr Karol Englisch s matkou Antóniou a horskými vodcami Jánom Hunsdorferom st. a Jánom Stromfom stáli na vrchole štítu. Ďalšou významnou udalosťou bol prvovýstup nemeckých horolezcov Simona Häberleina a manželov Kataríny a Maxa Bröskeovcov južnou stenou štítu. Tri dni predtým stáli Bröskeová a Häberlein na Žabom koni. Tieto dva prvovýstupy sa pokladajú za začiatok éry športového horolezectva vo Vysokých Tatrách. Prvý zimný výstup urobili 23. apríla 1911 Alfred Grosz a Gyula Komarnicki
Mesbrecourt-Richecourt

Poloha

Obec má rozlohu 8,98 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 294 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saratovská oblasť

Saratovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 100 200 km² a žije tu 2,67 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Saratov.
Požiar

Požiar je každé nežiaduce horenie, pri ktorom sú bezprostredne ohrozené životy alebo zdravie fyzických osôb alebo zvierat, majetok alebo životné prostredie, pri ktorom vznikajú škody na majetku, životnom prostredí alebo ktorého následkom je zranená alebo usmrtená fyzická osoba alebo zviera. Presné definície a ich objasnenie pozri nižšie, v kapitole Definície.
Potápačská vlajka

Potápačská vlajka je výstražná a ochranná vlajka, ktorou sa označuje miesto ponoru na ochranu potápačov pred plavidlami, ako sú lode, člny, windsurfingy, vodné skútre a pod.

História

Od začiatku 50. rokov 20. storočia sa začala na označovanie miesta ponoru používať vlajka odvodená od vlaky Bravo (písmeno B Medzinárodnej námornej vlajkovej abecedy), ktorá označuje varovný signál. Denzel James Dockery upravil vlajku Bravo pridaním horizontálneho bieleho pruhu s výškou jednej tretiny výšky vlajy, výsledkom však bola vlajka zameniteľná s vlajkou Rakúska. Nebolo možné použiť ani zvislý biely pruh, pretože by vznikla vlajka Seven  Vojenského námorníctva Spojených štátov. Kompromisom bolo diagonálne umiestnenie bieleho pruhu, ktoré sa používa dodnes a bolo kodifikované vo viacerých štátoch.

Legislatíva

Použitie vlajky je záväzné podľa legislatívy USA alebo Kanady. Nie je súčasťou medzinárodných dohovorov, ale používa sa na celom svete na označenie miesta ponoru, alebo všeobecne na označenie potápania a potápačov.
Dohovor o medzinárodných nariadeniach pre zabránenie kolízií na mori (COLREG) predpisuje, aby bola na plavidle sprevádzajúcom potápačov vyvesená vlajka A s významom „Pozor, potápač vo vode. Vyhnite sa plavidlu a plávajte pomaly.“ Plavidlá sprevádzajúce potápačov musia vyvesiť pevnú repliku tejto vlajky s výškou minimálne 1 m. Táto vlajka neoznačuje miesto ponoru ani potápačov, ale plavidlo, ktoré má v dôsledku svojej činnosti obmedzenú manévrovateľnosť. Z toho vyplýva, že to nie je potápačská vlajka ale navigačný signál.
Philippe Pétain

Život

Narodil sa v Cauchy-à-la-Tour na severe Francúzska. V roku 1876 vstúpil do armády, absolvoval viaceré vojenské školy vrátane École spéciale militaire v Paríži. Počas prvej svetovej vojny sa vyznamenal v prvej bitke na Marne aj počas bitky o Verdun. Vďaka svojim vojenským schopnostiam a veľkej popularite sa v roku 1917 stal vrchným veliteľom francúzskej armády. Po vojne dosiahol v roku 1934 post ministra vojny. Nasledujúci rok sa stal  štátnym sekretárom, v tejto funkcii presadzoval politiku appeasementu voči Nacistickému Nemecku.
Na začiatku druhej svetovej vojny ho ministerský predseda Paul Reynaud spolu s generálom Maximom Weygandom a plukovníkom de Gaullom uviedol do funkcie vo vojenskej rade. Toto trio malo za úlohu vniesť do francúzskej armády novú silu a patriotizmus. Ale sociálne a politické roztrieštenie vo Francúzsku bolo príliš veľké,   ochota obyvateľstva postaviť sa Nemcom na odpor nebola veľká. Mocné útoky Wehrmachtu nakoniec zmarili všetky snahy Francúzov o obranu krajiny. Práve v tej dobe vtedajší prezident Albert Lebrun vyzval Pétaina, aby po rezignácii Maxima Weyganda vytvoril novú vládu. 22. júna podpísal s Nemeckom prímerie, ktoré prenechávalo nacistom kontrolu nad severom a západom krajiny, vrátane Paríža a celého atlantického pobrežia. Zvyšok, asi 2/5 krajiny, však zostal neokupovaný, novým administratívnym centrom sa stalo mesto Vichy (Paríž de jure zostal hlavným mestom).
Po vojne bol odsúdený na trest smrti za vlastizradu. Generál de Gaulle (ktorý nastúpil na Pétainovo miesto po konci 2. svetovej vojny) mu trest zmiernil na doživotné väzenie.
Pétain zomrel 23. júla 1951 vo veku 95 rokov, počas internácie na ostrove Yeu, kde bol i pochovaný.

Kontroverzia

Pétain bol pre svoje zásluhy v prvej svetovej vojne vo Francúzsku oslavovaný ako hrdina. Pre kolaboráciu s nacistami (spojenú s mnohými nevynútenými činmi, ktoré často porušovali ľudské práva mnohých obyvateľov krajiny) však bol zatratený ako vlastizradca. Dodnes je obvinenie z pétainizmu vážnou politickou urážkou.
Dziecinów (Powiat otwocki)

Dziecinów je dedina v Poľsku, v Mazovskom vojvodstve. Má približne 705 obyvateľov.
Poloha: 51°59' severnej zemepisnej šírky, 21°17' východnej zemepisnej dĺžky.
Troye-d’Ariège

Poloha

Obec má rozlohu 8,15 km². Najvyšší bod je položený 549 m n. m. a najnižší bod 359 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montureux-et-Prantigny

Poloha

Obec má rozlohu 12,18 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 223 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nižná Jedľová

Erb

V striebornom štíte z oblého, zlatou jalovcovu vetvičkou preloženého zeleného návršia vejárovito vyrastajúcich šesť štíhlych zelených topoľovitých stromov – krajné nižšie.
Tento erb bol prijatý  uznesením obecného zastupiteľstva dňa 30. septembra 2006, č. OZ – 05/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou N – 70/2006.
Súčasná heraldická kompozícia zobrazuje prírodný motív, podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787, doplnený o jalovcovú vetvičku. 
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (1/7), zelenej (1/7), bielej (1/7), zelenej (1/7), bielej (1/7), zelenej (1/7) a žltej (1/7). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Dejiny

Obec založili v rokoch 1553 - 1572. Prvý písomný doklad o dedine pochádza z r. 1559. Obec patrila panstvu Makovica. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a chovom dobytka. 
Obec je doložená z roku 1572 ako Alsso Jedlowa, neskôr ako Also Jadlowa (1618), Nizna Jedlowa (1773), Alschó-Jedlova 1786, Alsó-Jedlova, Dolní Jedlová 1808, Alsójedlova (1863–1902), Alsófényves (1907–1913).
Od roku 1920 Nižná Jedlová. Dnešný názov obce pochádza z roku 1927– Nižná Jedľová.

Obyvateľstvo obce

V r. 1600 bolo v sídlisku 7 poddanských domov. 
V r. 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 16 až 4 poddanské domácnosti.
V roku 1787 mala obec 23 domov a 151 obyvateľov, 
v roku 1828 mala 21 domov a 171 obyvateľov,  
v r. 1900 bolo 171 obyv., 
v r. 1970 173 obyv. 
V polovici 19. storočia sa polovica obyvateľov vysťahovala. 
V oboch svetových vojnách bola obec značne poškodená. 
V r. 1914 bol postavený gréckokatolícky chrám, od r. 1927 sa začalo vyučovať v miestnej škole. 
V r. 1952 bola zavedená elektrina. 
V r. 1953 zavedenie autobusovej dopravy. 
V r. 1959 vzniklo JRD. 
V r. 1972 bol vybudovaný dom kultúry a obecný vodovod, a od r. 1996 bola obec splynofikovaná. 
V r. 2000 bol postavený pravoslávny chrám. Súčasťou obce je chatová oblasť a letisko. Od. r. 2004 je v obci pravoslávna fara, v r. 1998 bolo postavené drevené detské ihrisko. 
Časť obyvateľstva pracovala v závodoch vo Svidníku. 
V obci sa v roku 1995 nachádzali najčastejšie tieto priezviska: 
Artim, Božik, Derbás, Derco, Dzijak, Džupin, Fecko, Herman, Hičar, Hrib, Jurčo, Jurina, Košik, Kukla, Magnus, Makara, Mihaľ, Mňahončák, Ondočko, Ondocsko, Račko, Savko, Semančo, Serafína, Sivík.