google/wiki40b huggingface dataset:
Giles Gilbert Scott

Biografia

Narodil sa 9. novembra v roku 1880 ako jedno zo šiestich detí architekta Georga Gilberta Scotta. V roku 1899 sa začína jeho architektonické vzdelávanie a už v roku 1902 sa zapojil do architektonickej súťaže o návrh anglikánskej katedrály v Liverpoole. O dva roky neskôr sa stal členom R.I.B.A a v roku 1914 sa oženil s Louise Wallbank Hughesovou. Počas prvej svetovej vojny slúžil ako dôstojník a inšpektor konštrukcií obrany. V roku 1924 vyhral súťaž Kráľovskej komisie výtvarného umenia pre návrh dizajnu telefónnej búdky centrálnej pošty. Giles Scott sa stal prezidentom Kráľovského inštitútu britských architektov a v roku 1925 získal zlatú medailu. Bol taktiež pasovaný za rytiera. Zomrel na rakovinu pľúc 9. februára v roku 1960.

Tvorba

Giles Gilbert Scott sa už ako 22-ročný dostal do druhého kola architektonickej súťaže o návrh novej anglikánskej katedrály v Liverpoole. Avšak pre svoj nízky vek, neskúsenosť a rímskokatolícku vieru sa nemohol stať víťazom. Jeden z porotcov, G.F. Bodley ponúkol mladému Scottovi kompromis spočívajúci v spolupráci. Toto spojenie však nebolo šťastným rozhodnutím. Po smrti Bodleyho v roku 1907 Giles Scott katedrálu prestaval. Neskôr sa stal konzultantom na projekte elektrárne Battersea, ktorá sa stala obdivovanou stavbou Londýna.
Tento anglický architekt a dizajnér nebol extrémnym tradicionalistom ani modernistom. Bol zástancom tzv. „strednej línie“. Jeho dizajn je skôr intuitívny ako racionálny. Podľa Gilesovej schémy bola prestavaná aj vojnou zničená snemovňa. Prestavba sledovala rozhodnutie parlamentu vrátiť snemovňu do pôvodnej podoby. Spolu s jeho mladším bratom Adrianom a konzultačným inžinierom Oscarom Faberom sa mu podarilo vytvoriť harmonický objekt, ktorý sa zároveň odlišuje od okolitej architektúry Barryho, či Pugina. Veľký význam pre Londýn mala aj ďalšia Scottova realizácia. Bola ňou elektráreň Bankside na južnom brehu Temže oproti katedrále sv. Pavla. Autor na stavbe demonštroval, že i priemyselné stavby môžu byť úžasné budovy tzv. „katedrály sily“. Táto tehlová elektráreň odráža Scottovu generáciu zaujímajúcu sa o vznešené monumenty a starovek. Elektráreň bola dokončená v roku 1960, no nemala dlhý život. Na jej konverziu sa podujali švajčiarski architekti Herzog & de Meuron. Dnes je galériou moderného umenia (Tate Gallery of Modern Art).V povojnových rokoch Giles Scott pokračoval v navrhovaní kostolov. Hoci navonok konzervatívnych, jeho záujem prechádza k expresívnym vnútorným štruktúram. Jeho posledným dielom bol rímskokatolícky kostol Krista Kráľa v Plymouth. Na jeho detailoch pracoval i v nemocnici, kde nakoniec zomrel.
Gorron

Poloha

Obec má rozlohu 14,32 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 814 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amyláza

Amyláza je enzým, ktorý zaisťuje štiepenie škrobu na jednoduchšie cukry. Amyláza patrí medzi hydrolázy. Amyláza je prvý enzým, ktorý bol nájdený a izolovaný pod menom diastáza Anselmom Payenom roku 1833. Existujú tri typy amylázy : α-amyláza, β-amyláza a γ-amyláza.

Živočíšne amylázy

α-amyláza produkovaná slinnými žľazami sa nazýva ptyalín. Ptyalín obsiahnutý v slinách pri styku s potravou začne štiepiť škrob a zložené cukry. Amylázu produkuje tiež pankreas (slinivka brušná), ktorá sa nezastupiteľne podieľa na rozklade cukrov, tukov a bielkovín. Pankreatická amyláza sa podieľa na ďalšom štiepení cukrov.

Sladové amylázy

Amylázy (α-amyláza a β-amyláza) sú rovnako obsiahnuté v slade, kedy počas rmutovania sladiny (približne v rozmedzí 60–70 °C) rozkládajú obilný škrob na dextrín a jednoduchšie cukry (hlavne maltózu), ktoré budú môcť neskôr skvasiť na alkohol; podobne pôsobia sladové amylázy pri výrobe whisky.
α-amyláza pracuje pri teplotnom optime 70°C, pri 80°C sa inaktivuje. Optimum β-amylázy nastáva pri 62°C; inaktivuje sa pri 75°C. Preto sa často pri rmutovaní sladina postupne zahrieva na rôzne teploty.
Ukazovateľom aktivity amylázy je tzv. diastatická mohutnosť.
Sladové amylázy sa používajú aj pri výrobe liehu a i. liehovín zo zemiakov a ďalších surovín, lebo sú schopné rozštiepiť aj iný než len obilný škrob.
Identifikačné číslo pre daň z pridanej hodnoty

Identifikačné číslo pre daň z pridanej hodnoty, skr. IČ DPH, je identifikačné číslo platiteľa dane z pridanej hodnoty, ktoré je prideľované v štátoch EÚ a je jednoznačné v celej EÚ. Potrebuje ho podnikateľ z EÚ, ktorý chce dodávať alebo nadobúdať tovar v rámci EÚ.
Pontgibaud (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 4,59 km². Najvyšší bod je položený 779 m n. m. a najnižší bod 639 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 716 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Châtenay (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 4,62 km². Najvyšší bod je položený 548 m n. m. a najnižší bod 324 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vennezey

Poloha

Obec má rozlohu 3,43 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 41 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Savigny (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 10,16 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 432 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charles De Geer

Životopis

Narodil sa v švédskom Finspånge. Ako trojročný sa presťahoval do holandského Utrechtu, ale keď mal 19 rokov vrátil sa späť do rodného Švédska. V mestečku Lövstabruk zdedil panstvo a kovospracujúcu fabriku, ako i zámok Leufsta (Lövsta), čo pre jeho ďalší život bolo veľmi dôležité dedičstvo od jeho bezdetného strýka Charlesa De Geera (1660 - 1730). V roku 1739 sa barón De Geer stal členom Švédskej akadémie vied v Štokholme a v roku 1748 bol zvolený aj za člena-korešpondenta Akadémie vied v Paríži. Bol aj členom Kráľovskej spoločnosti vied v Uppsale. Zomrel v roku 1778 v Štokholme. Po smrti bol i s manželkou pochovaný v katedrále v Uppsale.

Entomologické aktivity

Ako 8-ročný začal chovať húsenice priadky morušovej (Bombyx mori). V ďalšom období sa intenzívne venoval entomológii a postupne sa stáva uznávaným entomológom. Jeho hlavnou prácou bola práca Memoirs pour servir à l'histoire des insectes, ktorá bola publikovaná v osmich zväzkoch v období rokov 1752 - 1778. V tejto práci opísal 1466 druhov hmyzu, ktoré zobrazil na 238 ilustrovaných listov. Jeho zbierky hmyzu boli uložené do Švédskej akadémie vied - dnes Naturhistoriska riksmuseet v Štokholme. Bol žiakom Karola von Linného.
Hnojivo

Hnojivo alebo hnojivá látka je látka dodávajúca rastline potrebné živiny alebo podporujúca výživu rastliny. Podáva sa rastline najčastejšie cez pôdu alebo priamo do rastliny.
Juraj Kolesár (1929)

Životopis

Narodil sa v obci Poša v okrese Vranov nad Topľou. Gymnázium navštevoval v Michalovciach. V roku 1952 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (v tej dobe sa nazývala Slovenská univerzita). Po ukončení štúdia začal pracovať na Krajskom národnom výbore v Prešove. Po krátkom čase sa presunul do Bratislavy, kde začal pracovať na Povereníctve vnútra. Po jeho zrušení sa v roku 1960 presunul na Právnickú fakultu Univerzity Komenského, kde začal pracovať ako pedagóg na Katedre správneho práva. Tu sa začal zaoberať vývinom tzv. roľníckodružstevného práva. Aj vďaka jeho činnosti tak vznikla v roku 1965 Katedra pracovného a roľníckodružstevného práva. Na tejto katedre sa začal venovať právu sociálneho zabezpečenia. V roku 1965 získal titul kandidát vied (CSc.). O dva roky neskôr habilitoval na docenta. V roku 1980 ho prezident Gustáv Husák vymenoval za profesora v odbore roľníckodružstevné právo. V roku 1981 sa stal vedúcim Katedry pracovného práva a roľníckodružstevného práva. Na tomto poste zotrval do roku 1991. V roku 1986 získal titul doktor vied (DrSc.). Na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave pôsobil aj ako prodekan. Bol tiež členom viacerých poradných komisii na Ministerstve poľnohospodárstva a výživy Slovenskej socialistickej republiky .
Jeho syn doc. JUDr. Juraj Kolesár, CSc. pracoval až do svojej smrti na Katedre trestného práva, kriminológie a kriminalistiky Univerzity Komenského v Bratislave.
Vlajka Falklánd

Vlajka Falklánd – používa sa britská modrá služobná vlajka (Blue Ensign) s falklandským vlajkovým emblémom (nazývaným po anglicky badge) z roku 1948, ktorý je umiestnený vo vlajúcej časti.
Na delenom štíte je v hornej časti na modrom poli vyobrazený bezrohý baran stojací na zelenej tráve (chov oviec tu má základný hospodársky význam), v dolnej časti je na modrých a bielych vlnách plachetnicová loď Desire, ktorej posádka ostrovy roku 1592 objavila. K jej menu sa vzťahuje zámerná slovná hračka v motte, napísanom na stuhe pod štítom: DESIRE THE RIGHT (Vraj právo).
Vincy-Reuil-et-Magny

Polohopis

Vincy-Reuil-et-Magny má rozlohu 11,78 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Vincy-Reuil-et-Magny má 120 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
VK Bystrina SPU Nitra

História

V roku 1952 bola založená TJ Slávia SPU Nitra. V tomto období došlo k spojeniu dvoch miestnych klubov Slovana a Slávie do jedného klubu Slávie.
Orgères-en-Beauce

Poloha

Obec má rozlohu 15,24 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 114 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hraboš poľný

Opis

Váži (14) 17 až 50 g, zväčša okolo 20 g. Dosahuje dĺžku približne 8-12,7 cm. Chvost je dlhý asi 23 – 48 mm, zadná labka meria 14 – 18 mm a ucho 9 – 13 mm. Srsť má hnedú až sivohnedú farbu.

Rozšírenie na Slovensku

Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 390 (90,5 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 117, 27,2 %) v nadmorských výškach 100 (Tajba) – 2 100 m n. m. (hrebeň Belianskych Tatier).

Spôsob života

Mimoriadna plodnosť mu zabezpečuje prežitie. Pri pravidelnom premnožení (cca každé 3 – 4 roky) spôsobuje škody na úrode. Sprievodným znakom premnoženia (gradácie) je holožer tráv na poliach a popri cestách. Po dosiahnutí vrcholnej fázy hustota populácie rýchlo klesá. Dôvodom je vyčerpanie potravy a obsadenie priestoru. 
Vyskytuje sa na plochách bez drevín, na lúkach a poliach. Živí sa rastlinnou (tráva, hľuzy, korene, semená rastlín) a malou živočíšnou potravou. Pod zemou si vytvára zásoby. Na obranu pred nepriateľmi používa zuby a ostré pazúry. V pôde si vytvára hustú sieť chodbičiek so starostlivo vystlaným brlohom na odchov mláďat.
Samička máva 3 – 12 (15) mláďat a to až 2 – 3 (7) krát ročne. Gravidita trvá 3 týždne. Po miernej zime dochádza často k ich premnoženiu, kedy na 1 ha plochy pripadá 1000 až 3 000 jedincov. Tieto za mesiac spotrebujú viac ako 2 tony rastlín a 400 kg obilia. Hraboš žije v rodinách, je to spoločenský druh.
Prenáša viac ako 20 druhov ochorení. Veľmi škodí aj v záhradách. Hraboš obýva celú Európu okrem Anglicka, Škandinávie a časti Stredomoria. Jeho prirodzenými nepriateľmi sú dravé vtáky (jastrabovité, sokolovité, sovy), ako aj krkavcovité, ďalej hranostaje, lasice, líška obyčajná, ako aj mačka domáca.
Kračún (slovanský sviatok)

Kračún (iné názvy: kračun, kračuň, koleda, koľada, hody) bol slovanský sviatok zimného slnovratu. S príchodom kresťanstva bol tento sviatok nahradený Vianocami. 
Všetky uvedené názvy znamenali u Slovanov pôvodne (a u niektorých Slovanov dodnes znamenajú) aj samotný zimný slnovrat, okrem toho u niektorých Slovanov dnes znamenajú Vianoce.

Koleda

Názov koleda či koľada (po starosloviensky колѩда; dnes v rozličných významoch po rusky/ukr./bielor. колядa - koľada, po bulharsky кoледа - koleda, po poľsky kolęda, po česky, slovensky, slovinsky, srbsky a chorvátsky koleda) pravdepodobne pochádza z latinského slova саlеndае, ale existujú aj iné názory. U Bulharov a východných Slovanov sa ako koleda/koľada dodnes označujú (okrem iného) Vianoce či vianočné obdobie.  Calendae (po slovensky kalendy) je latinské slovo, ktoré znamená 1. prvý deň v mesiaci, 2. mesiac. Vzťahuje sa najmä na oslavy prvého dňa prvého mesiaca roka a keďže zimný slnovrat znamenal začiatok nového solárneho roka, dostal zimný slnovrat názov calendae.
Napríklad na Slovensku sú koledy vianočné piesne,  ktoré chodia  do ľudských príbytkov spievať koledníci. Koledníci sú najmä detí a mladí ľudia.

Hody

Slovo hody sa dodnes používa (vo význame Vianoce) v slovenčine (na východnom a strednom Slovensku) a v (dolnej aj hornej) lužickej srbčine. Názov súvisí s ruským slovom god, čiže rok.

Oslavy zimného slnovratu

Najstaršia zmienka o slovanských oslavách zimného slnovratu je v Sinajskom euchológiu (10. stor.) v podobe колѩда. V texte sa kritizujú tí, čo 1. januára chodia oslavovať koledu, ako to prv robili pohania.
Zimný slnovrat je najmä oslavou slnka a boha s ním spojeného. K rituálom spojeným so solárnym aspektom zimného slnovratu patrí pálenie ohňov (veľkých alebo aspoň sviečok), ktoré horeli až do svitania a bdelo sa pri nich až do svitania. V Rusku sa posielalo z kopca horiace koleso. U južných Slovanov sa do ohňa vkladalo zvláštne poleno, zvané badnik, ktorého zvyšky sa považovali za posvätné (obdoba existuje u Germánov a Litovcov, z čoho vyplýva, že ide o veľmi starý zvyk). Cez oheň sa aj skákalo ako forma očisty a podobne.
Ďalším aspektom tohto sviatku je fakt, že počas zimného slnovratu sa hranica medzi našim svetom a svetom mŕtvych považovala za otvorenú (dobré aj zlé duše mŕtvych sa teda v tomto čase voľne pohybujú po svete). Z toho vyplývalo po prvé, že si Slovania v tomto období roka uctievali predkov. Toto uctenie malo veľa podôb, napríklad Slovania zvykli pri štedrovečernej večeri prestierať aj skonaným členom rodiny. Po druhé sa Slovania v tomto období roka museli chrániť pred zlými duchmi, vlkolakmi, vílami, čertmi a podobne, a to napr. nosením masiek, používaním cesnaku alebo veselými oslavami.
Počas 12 dní medzi dňom Božieho narodenia a 6. januárom prebiehalo koledovanie (názov je odvodený od názvu sviatku koľada/koleda), teda obradné obchôdzky.
Glandage

Poloha

Obec má rozlohu 52,11 km². Najvyšší bod je položený 2 045 m n. m. a najnižší bod 717 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 96 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bolleville (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 6,09 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 375 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Zimáň

Život

Narodil sa v prvej polovici 19. storočia v Brezovici v Šarišskej župe. V rokoch 1829 – 1861 je doložené jeho pôsobenie v Košiciach, kde sa v roku 1829 stal mešťanom a otvoril si dielňu. V roku 1829 alebo 1830 reštauroval obraz Nanebovzatia Panny Márie, namaľovaný podľa rovnomenného diela Tiziana, na hlavnom oltári v Rožňave.
Taylorizmus

Taylorizmus je sústava vedeckej organizácie práce, autorom ktorej je Frederick Winslow Taylor a podstatu ktorej tvorí rozloženie pracovných postupov na jednotlivé operácie a úkony, ich skúmanie a racionalizovanie pomocou časových a pohybových štúdií a ich spojenie so zvyšovaním pracovných výkonov stimulačnými prémiami.
Taylorizmus ďalej rozvíjali najmä Frank Bunker Gilbreth, Henry Gantt, Harrington Emerson a W. Kent.
Saint-Amant-Roche-Savine (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 23,99 km². Najvyšší bod je položený 1 118 m n. m. a najnižší bod 756 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 528 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sougé (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 16,88 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 480 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rougemont-le-Château (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 16,64 km². Najvyšší bod je položený 1 031 m n. m. a najnižší bod 422 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 388 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Premýšľanie

Premýšľanie je vedomé riadenie priebehu myšlienkových procesov, pri plnej reflexii priebehu a obsahu myšlienkových operácií a pri kritickom prehodnocovaní, čiže pri konfrontácii myšlienkových procesov so znalosťami o skutočnosti.
Robert Hajšel

Publikácie

Autor knihy Slovensko a Európska únia, 2002, ISBN 80-968152-8-8
Thoigné

Poloha

Obec má rozlohu 7,31 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 165 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štěpán Doubek

Životopis

R. 1890 maturoval na gymnáziu v Tábore, kde pôsobil ako učiteľ a od roku1896 ako organista v miestnom hlavný kostole, 1898-1899 učiteľ spevu na gymnáziu, zbormajster speváckeho spolku Hlahol. Od 1919 profesor spevu a hudby na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Autor symfonických, tanečných a zábavných skladieb.
Geografia Portugalska

Fyzická geografia

Pozemná hranica Portugalska je na severe a východe iba so Španielskom; na severe je to Galícia, na východe potom Kastília a León, Estremadura a Andalúzia. Od roku 1801 je sporný úsek hranice medzi ústím riek Caia a Cunctos. Územie Olivenza je prehlásené za portugalské, hoci oficiálne tvorí súčasť španielskej provincie Badajoz. Južnú a západnú hranicu tvorí Atlantický oceán.

Reliéf

Portugalsko rozdeľuje na dve časti významná rieka Tajo. Severná časť krajiny je hornatá a tvorená náhornými plošinami. rozdelenými štyrmi líniami. Tie umožňujú rozvoj úrodných poľnohospodárskych zón. Medzi riekami Duoro a Minho sú pohoria Serra do Larouco (A Peneda, 1 535 m n. m.) a Serra de Gêres, smerom na juh Serra da Cabreira, Serra de Nogueira a pri španielskej hranici Serra de Mogadouro.
Najvyššie vrchy krajiny sa nachádzajú v pohorí Serra da Estrela, ktoré je pokračovaním Kastilského pohoria. Najvyšším bodom tohto pohoria je vrch Torre s výškou 1 993 m n. m., vrch El monte de Malhão dosahuje výšku 1 991 m n. m..
Južná časť krajiny, najmä v okolí rieky Tajo až po Algarve je nížinatá. Najjužnejší región je mierne zvlnený s výškovým maximom 902 m n. m. na vrchu Fóia. V povodí riek Tajo a Sado sa nachádzajú aj močaristé oblasti.

Jazerá

Portugalsko má viacero jazier, ale kvôli malým rozmerom sú nazývané skôr lagúny. Niektoré lagúny a doliny sú ľadovcového pôvodu, ďalšie majú oceánsky alebo riečny pôvod, ako napríklad Albufeira a Óbidos. Iné vznikli medzi dunami, ako lagúny Bracas a Vela.

Pobrežie

Kontinentálne Portugalsko má 943 km dlhé pobrežie, Azory 667 km a Madeira 250 km. Prevažná časť pobrežia tvoria pláže, medzi najznámejšie patria tie v Algarve. Sú známe mierne teplými letami a miernou zimou, čo vytvára vhodné podnebie pre celoročný turizmus. Plážami je známy aj ostrov Porto Santo. Ústie rieky Aveiro je známe deltou dlhou 45 a širokou 11 km, bohatou na ryby a morské vtáctvo.
Portugalsko tvoria aj dve autonómne oblasti nachádzajúce sa v Atlantickom oceáne. Ide o súostrovia sopečného pôvodu - Azory a Madeira. Madeira sa nachádza na africkej tektonickej platni a pozostáva z ostrovov Madeira, Porto Santo a niekoľkých menších ostrovov. Azory sa nachádzajú na spoji africkej, európskej a severoamerickej tektonickej dosky a ležia tak na Stredoatlantickom chrbáte. Toto súostrovie tvorí deväť hlavných ostrovov a niekoľko menších skalnatých výbežkov.
Vulkanický pôvod a poloha na rozhraní tektonických platní sú dôvodom neustálej seizmickej aktivity. V okolí Azorských ostrovov je niekoľko aktívnych podmorských sopiek, ktoré postupne vytvárajú novú pevninu. Posledný vulkán ktorý vybuchol, bol Vulcão dos Capelinhos v roku 1957, kedy erupcia zväčšila plochu ostrova Faial. V Azorách sa nachádza najvyšší bod Portugalska, vrch Ponta do Pico, dosahujúci 2 351 m n. m.
Ples príšer

Príbeh

Dej filmu je situovaný na juh Spojených štátov, kde stále pretrváva rasová neznášanlivosť. Lawrence Musgrove (Sean Combs) je odsúdený na trest smrti a čaká ho poprava na elektrickom kresle. Vo väzení sa lúči s manželkou (Leticia, Halle Berry) a synom Tyrellom. Jeho posledným želaním je naskicovať portréty na pamiatku pre väzenských dozorcov Hanka Grotowského (Billy Bob Thornton) a jeho syna Sonnyho (Heath Ledger). Sonny popravu psychicky nezvládne, čo mu otec vyčíta ako prejav slabošstva. Ich dlhotrvajúci spor vyústi Sonnyho samovraždou. Hank zostáva len so svojim chorým otcom (Buck Grotowski, Peter Boyle), ktorý je plný nenávisti voči obyvateľom tmavej pleti. Hank po strate syna opúšťa väzenský zbor a náhodne stretáva Leticiu. Potom, ako Leticia stratí svojho syna pri autonehode, začne medzi nimi vznikať vzťah, ktorý prekonáva rasové predsudky. Leticia sa nasťahuje k Hankovi a objaví naskicované portréty svojho popraveného manžela. Vtedy si uvedomí, že muž, ku ktorému sa nasťahovala, bol pri poprave jej manžela. Napriek počiatočnému šoku a zúrivosti Hankovi nič nepovie, nakoľko pochopí, že aj on stratil v živote veľa a kvôli nej zmenil svoje životné postoje.
Gejza Horák

Životopis

Študoval na Učiteľských ústavoch v Lučenci a v Banskej Bystrici (1935-1939), v Bratislave na Filozofickej fak. Slov. univerzity aprobáciu filozofia a slovenčina (1944-1948). Pôsobil ako učiteľ v Detve, v Pohorelej, v Bratislave, 1948-1984 vedecký pracovník Jazykovedného ústavu Ľ. Štúra SAV, súčasne 1954-1957 prednášal slov. jazyk na Pedagogických fak. UK s Bratislave i KU, ako aj na Vysokej škole ruského jazyka v Prahe. Slov. jazykovedec a popularizátor slov. jazyka, venuje sa najmä dialektológii, štúdiu spisovného jazyka, jazykovej kultúre a metodike vyučovania slovenčiny. Autor populárno-náučnej knihy, v dennej tlači publikoval okolo tisíc popularizačných článkov a úvah o problematike súčasného spisovného slov. jazyka a jazykovej kultúry. Venoval sa aj odbornej pedagogicky zameranej spisbe, podieľal sa na tvorbe početných učebníc, cvičebníc, konverzačných príručiek a zbierok úloh zo slov. jazyka pre základné i stredné školy, zostavovateľ čítaniek. Popri jazykovedných prácach pôsobil v Jazykovej poradni Čs. rozhlasu.
Berlínske metro

Berlínske metro (po nemecky Berliner U-Bahn) predstavuje chrbtovú kosť celej mestskej hromadnej dopravy v nemeckom hlavnom meste, Berlíne. Metro, ale aj električky a autobusy, prevádzkuje spoločnosť Berliner Verkehrsbetriebe (BVG). Sieť metra tvorí deväť liniek, pričom história niektorých z nich je dlhšia než 100 rokov. Prvé vlaky vyšli do berlínskeho podzemia v roku 1902.
V metre funguje dovedna 170 staníc, čo robí z berlínskeho metra deviatu najväčšiu sieť podľa počtu staníc na svete. Celková dĺžka siete je 151,7 km. Pozostáva z deviatich liniek, ktoré sú označené ako U1 až U9. Ako symbol celého dopravného systému sa používa veľké biele písmeno U na modrom pozadí.

Sieť

Značenie jednotlivých liniek metra v predvojnovom období pozostávalo z písmen. V prípade, že trasa mala vetvu, k písmenu sa pridávala aj rímska číslica. Tento systém sa používal až do 60. rokov na oboch stranách múru.
Po postavení múru, vo Východnom Berlíne ostala celá linka E a východná časť linky A. Táto zvláštnosť a fakt, že navigácia na iba dvoch linkách bola jednoduchá spôsobili, že postupne bolo značenie liniek na východe úplne zanechané.
Západný Berlín zanechal systém písmen v roku 1966 a vymenil ho značením pomocou číslic 1 až 9 – systém, ktorý je používaný dodnes. Najkratšia linka v sieti bola linka číslo 5, ktorá pozostávala iba z dvoch staníc (Deutsche Oper – Richard-Wagner-Platz). V roku 1970 bola uzavretá a nahradená predĺžením linky 7, ktorú otvorili o pár rokov neskôr. Táto skutočnosť uvoľnila číslo 5. Západoberlínsky dopravný podnik sa rozhodol rezervovať číslo 5, pre východoberlínsku linku E v prípade znovuzjednotenia Nemecka. Linka E bola jedinou linkou, ktorá sa v celej svojej dĺžke nachádzala na východoberlínskom území a tým pádom nebola zahrnutá do nového západného číslovania.
V roku 1984, sa spoločnosť BVG stala prevádzkovateľom západoberlínskej S-Bahn, ktorú dovtedy prevádzkovala východonemecká spoločnosť Deutsche Reichsbahn. BVG muselo do svojho systému číslovania zahrnúť aj linky S-Bahn. Linky S-Bahn preto dostali predponu „S“ a linky metra (U-Bahn) dostali predponu „U“, takže „linka 1“ sa stala „U1“ atď.