Stanislav Háber

Životopis

V roku 1980 – 1984 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1984 – 1985 na Vysokej vojenskej leteckej škole SNP v Košiciach odbor pilot – nadzvuk, no po autohavárii bol vyradený z pilotného výcviku. V 1987 – 1993 študoval žurnalistiku na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove a na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde 1993 promoval na katedre žurnalistiky.
V rokoch 1986 – 1987 bol vojak z povolania v Prešove, od roku 1987 pracoval ako redaktor podnikových novín v Košiciach, v Prešove, v rokoch 1987 – 1991 redaktor Hlavnej redakcie Televíznych novín Čs. televízie a od roku 1991 bol redaktorom viacerých periodík (Zmena, Smena, Hospodárske noviny a i.) a TASR.
V rokoch 1994 – 1995 bol riaditeľom odboru verejnej mienky a hovorcom HZDS, v rokoch 1995 – 1996 hovorcom Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, redaktorom Literárneho týždenníka, v roku 1997 pracoval ako zástupca šéfredaktora týždenníka Extra, od roku 1997 bol redaktorom denníka Slovenská republika a od roku 1999 Nový deň v Bratislave.
Potom bol asistentom poslanca NR SR, živnostníkom, autorom na voľnej nohe a poberal štipendium Literárneho fondu SR. Od roku 2006 pôsobil na Ministerstve pôdohospodárstva SR aj v pozícii hovorcu. V roku 2007 bol pri ustanovení Európskeho parlamentu Rómov, ktorý viedol na prvom rokovaní ako hovorca a moderátor. V časoch zamestnania v STV moderoval spravodajské relácie a priame prenosy, neskôr (v roku 1997) reláciu Silná káva a v roku 2007 duchovnú reláciu Sféry dôverné.

Tvorba

Ako prozaik debutoval románom z vojenského prostredia Sme samý lepší chlap, v ktorom sa zaoberal otázkami etiky a na pozadí totalitného režimu spochybnil zmysel existencie armády. Je tiež autorom noviel Paľko Hrchov, ktorej ústredná novela bola publikovaná a preložená do francúzštiny, a románu s filozofickým až mystickým charakterom s ústrednou myšlienkou hľadania slobodnej vôle a konania jednotlivca Najvyšší a najnižší.
Venuje sa aj poézii, prvé básne publikoval časopisecky a v zborníkoch (Jarný súzvuk, Dotyky, Krajská knižnica Košice), knižne vydal viacero zbierok s občianskou, ale aj mystickou a kresťanskou lyrikou.
V oblasti publicistiky je okrem knižných súborov ostatná časť aktivít, najmä novinárskych a televíznych, poznačená autorovou politickou angažovanosťou, keďže pracoval ako komentátor. Počas práce v Československej televízii dve jeho reportáže prevzala CNN (Animácia činnosti srdca 1989 a Požiarnické auto 1989) a súbor reportáži britská BBC.
V roku 1998 získal medailu ministra obrany III. stupňa na návrh slovenských vojenských letcov za zvláštne zásluhy o slovenské vojenské letectvo. V roku 2004 vyhral prvé miesto v celoslovenskej literárnej súťaži Braneckého Trenčín v kategórii próza dospelých za text Kristus. V roku 2007 sa stal v Česku laureátom literárnej súťaže knižnice v Plzni. V roku 2008 dostal ocenenie Mestskej knižnice v Čelákoviciach pri Prahe za poéziu. V roku 2009 dostal cenu mimoriadnej prvej jarnej kvetiny v poetickej súťaži Cesta, literárny server www.pismak.cz a prvé miesto v poetickej súťaži Snenie, druhú cenu v poetickej súťaži Strom, prvú cenu v poetickej súťaži Krasohľad a Kolotoč, druhú cenu v poetickej súťaži Jaro a tretiu cenu v poetickej súťaži Hranice síl. Na 7. festivale Literárna Vysočina v českej Chotěboři v roku 2009 získal hlavnú cenu Quo vadis za rukopis nevydanej knihy próz Mäkké "F". Víťaz literárnej súťaže Adrenalín s fejtónom Záletník. V roku 2009 získal v českej poetickej súťaži Doznievanie leta 3. miesto a súčasne cenu poroty. Nakoniec rok 2009 uzavrel prvým miestom v poetickej súťaži Vianočná. V českej poetickej súťaži na shakespearovskú tému Byť či nebyť vyhral prvú cenu vo februári 2010. Začiatkom marca 2010 vyhral českú poetickú súťaž s básňou Veční vo svete viet.
V roku 2004 jeho zbierku poézie Záhady duševnej záhrady zaradili v Moskve do zbierkových fondov Múzea Konstantina Paustovského a o jeho diele informoval ruský literárny časopis Svet Paustovského (2005). V roku 2004 získal štipendium Literárneho fondu na román Hrom. V rokoch 2004 – 2005 pripravil unikátny projekt rozhlasových poviedok na každý deň v roku, teda v počte 366 poviedok – Príbehy mena (súčasne aj na www.exil.sk), ktoré napísal, a boli vysielané v rádiu Lumen. V rovnakom rádiu Lumen mu v rokoch 2005 – 2007 vysielali ďalší jedinečný projekt Svätí pre súčasnosť, ktorý spočíval v tom, že každý deň v priebehu celého roka pripravil jeden životopis svätého, ktorý mal práve sviatok.
Pre Slovenský rozhlas pripravil viacero literárnych pásiem, k najznámejším patrí Londonov raj (1998) o Jackovi Londonovi, či Mág reality (1997) o americkom spisovateľovi Philipovi K. Dickovi.
Pripravil viacero dokumentárnych filmov, z ktorých k najznámejším patrí protivojnová poéma Tisíc malých princov (1992): http://www.youtube.com/watch?v=gCB8z36qZXE
, nakrútená v čase vojny v krajinách bývalej Juhoslávie o deťoch vo vojnových konfliktoch. Tento film bol prezentovaný v nesúťažnej časti bratislavského festivalu Fórum v roku 1992 a opakovane vysielaný v ČSTV v Prahe na okruhu F1, potom v STV a VTV. K ďalším známym filmom patrí Gróf strateného času (1992) v hlavnej úlohe s Dušanom Jamrichom o záhade bojnického oltára, či Astronaut kazateľ (1990) o Jamesovi Irwinovi a jeho ceste na Mesiac v rámci projektu Apollo. Počas práce v STV jeho reportáže Animácia činnosti srdca o jedinečnom výskume prof. Ivana Hulína (1989) a reportáž o unikátnom hasičskom aute bratislavských hasičov (1989) vysielala CNN a rovnako BBC. Následne jeho sériu reportáži z výskumných slovenských ústavov (1989 – 1990) vysielala BBC.