google/wiki40b huggingface dataset:
John Carter

John Carter je literárnou postavou z diel Edgara Rice Burroughsa, ktorý vystupuje v sérii románov o Marse. Prvýkrát sa objavuje v románe Princezná z Marsu, ktorý bol napísaný v roku 1911. Po tomto románe nasledujú ďalšie časti.

Charakteristika

John Carter je Američan, ktorý bojoval vo vojne Severu proti Juhu. Po skončení vojny odchádza hľadať zlato do Arizony, kde pri nehode zdanlivo umiera. Vo forme astrálnej projekcie sa prenesie na Mars. Jeho telo je však rovnaké ako na zemi. Vďaka nižšej gravitácii Marsu je oveľa silnejší ako obyvatelia Marsu. Počas dobrodružstiev sa stáva záchrancom planéty a získa si princeznú Dejah Thoris. V pokračovaní príbehov na Marse umiera, aby sa opäť mohol vrátiť na Zem.

John Carter v iných dielach

Komiks Alana Moorea Liga výnimočných prináša obraz Johna Cartera, ktorý bojuje spolu s Ransomom a pôvodnými obyvateľmi Marsu bojujú proti útočníkom z Wellsovej Vojny Svetov.
Vojkovická rovina

Poloha a sídla

Územie okrsku sa nachádza medzi mestami Kralupy nad Vltavou (na juhozápade) a Neratovice (na juhovýchode). Severná hranica vedie cez obce Vojkovice, Zálezlice a Obříství, južná hranica cez obce Úžice a Veliká Ves. Úplne vnútri okrsku je mesto Veltrusy a väčšie obce Dřínov, Chlumín a Zlosyň.

Charakteristika územia

Je to rovina na pravom brehu dolnej Vltavy a ľavom brehu Labe medzi Kralupami nad Vltavou a Neratovicami, akumulačný povrch stredopleistocénnych (riských) a mladopleistocénnych (würmských) terás (miestami s pokryvmi viatych pieskov) a rozsiahly mladopleistocénny kryopediment na sedimentoch spodnoturónskeho bělohorského súvrstvia (okolie svedeckého vrchu Dřínov a slieňovcových vyvýšenín). Sú tu rozsiahle pieskovne (čiastočne zavážané odpadom) a navážky (kaučukáreň pri Kralupoch nad Vltavou). Okrsok zahŕňa chránené územia Dřínovská stráň a Netřebská slaniska.
Brestovská jaskyňa

Fauna

Jaskyňa je bohatá na faunu. Bolo zistených 9 druhov netopierov, najmä netopier obyčajný (Myotis myotis) a podkovár malý (Rhinolophus hipposideros). Ďalej sa v podzemnom toku vyskytuje ploskuľa vrchovská (Crenobia alpina) a larvy podeniek druhu Baetis alpinus, vodné kôrovce z rodu Niphargus a Mesoniscus graniger, karpatský endemit kosec klepietkár karpatský (Ischyropsalis manicata).
Brestovská jaskyňa je sprístupnená, spravuje ju Správa slovenských jaskýň.
Jozef Laššák

Životopis

V roku 1940 – 1942 študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici, v roku 1962 – 1966 na VŠE v Bratislave. Generálny riaditeľ Slovenskej štátnej sporiteľne. Vedúci redaktor Života strany, publikoval v straníckej a odbornej tlači. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Ralph Krueger

Ralph Krueger (* 31. august 1959, Kanada) je nemecký hokejový tréner narodený v Kanade, ktorý viedol v rokoch 1998-2010 švajčiarsku reprezentáciu. Neskôr pôsobil u tímu Edmonton Oilers a v roku 2014 odišiel k futbalu, stal sa motivačným koučom a predsedom anglického klubu Southampton FC.
Pleudihen-sur-Rance

Poloha

Obec má rozlohu 24,55 km². Najvyšší bod je položený 63 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 799 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karpatske planine

Charakteristika

Bežne presahujú 1 000 m n. m. a ich najvyššou časťou (pri širšej definícii ich rozsahu) je Rtanj planina, ktorá dosahuje vrcholom Rtanj výšku 1 560 m n. m.
Tigran Seiranian

Diplomatické pôsobenie

Od roku 2011 bol veľvyslancom v Česku s pôsobnosťou pre Slovensko. Ako veľvyslanec na Slovensku svoje poverovacie listiny odovzdal prezidentovi 20. marca 2013. V júli 2018 kritizoval Slovensko za umožnenie vývozu zbraní do Azerbajdžanu, krajiny s ktorou je Arménsko vo vojne.
28. decembera 2018 ho prezident Armen Sarkissian vymenoval za veľvyslanca Arménska na Ukrajine čím skončil svoju misiu v Česku a na Slovensku.
Gueutteville

Poloha

Obec má rozlohu 2,99 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Údolí Doubravy

Umiestnenie

Územie prírodnej rezervácie leží severovýchodne od Chotěboře v okrese Havlíčkův Brod.

Prírodné pomery

Rieka Doubrava vytvára na svojom hornom toku východne od Chotěboře (okres Havlíčkův Brod) pekné skalnaté údolie. Údolie je od roku 1986 chránené ako prírodná rezervácia.
Skalami zovreté údolie rieky Doubravy začína pri obci Bílek. Doteraz pokojný, meandrující tok rieky sa tu zarezáva do ortoruly a spadá v nasledujúcom úseku početnými prahmi a vodopádmi až k obci Sokolovec. V hornej časti tohto údolia - na úseku 1340 m prekonáva rieka výškový rozdiel 55 metrov. Skalné odkryvy v tejto časti toku Doubravy je možné nájsť najmä na pravom brehu rieky (v súvislosti s uklonením plôch foliácie kryštalických bridlíc), zatiaľ čo na ľavom brehu sú častejšie pozvoľné stupňovité skalky.
Ak postupujeme údolím po prúde z obce Bílek, zaujmú nás hneď na začiatku údolia asi 18 m vysoké skaly na pravom brehu rieky. Nazývajú sa "Vláček" a mrazovým zvetrávaním vzniklo pod nimi charakteristické úpäťové suťovisko s balvanmi až 1,5 m veľkými. V mieste zvanom "Mikšova jáma", asi 1 km pod obcou Bílek, spadá Doubrava 1,5 m vysokým vodopádom do hlbokej tône. Skaly tu vystupujú priamo z rieky a dosahujú v dvoch stupňoch výšky až 20 metrov. Asi 300 metrov pod Mikšovou jamou sa nachádzajú na pravom brehu skaly "Hrádek". Ich hradba je široká asi 70 metrov a maximálna výška je 20 metrov. Pod nimi leží opäť úpäťové suťovisko siahajúce až k rieke. Neďaleko po prúde stojí nevysoká skala "Doupě", ktorá je zaujímavá stropovitým previsom s presahom až 2 metre.
Údolie sa v tejto časti výrazne zužuje a stáva sa skalnatejším. Tento úsek epigeneticky zarezaného údolia Doubravy je najzaujímavejší. Rieka tu vytvorila v prekremenelých ortorulách úzku neprístupnú tiesňavu zvanú "Koryto". Tiesňava je široká iba 4 metre a skaly, vystupujúce priamo z rieky, majú výšku až 15 metrov. V tiesňave prekonáva Doubrava prevýšenie dvomi vodopádmi, vysokými 2 a 2,5 metra. Pod oboma sa vytvorili hlboké tône. Dĺžka tiesňavy je približne 200 metrov. Pri dolnom konci "Koryta" sa vyvinul eróznou činnosťou rieky dokonalý obrí hrniec s priemerom 120 cm a hĺbke 35 - 105 cm. Dnes je 1 m nad vodnou hladinou. Je teda vidieť, že rieka sa do podložia stále zarezáva.
Po ďalších 150 m sa dvíha z riečnej zákruty do výšky viac ako 40 metrov najvyššia skala v údolí "Sokolohrady". Na vrchole, kam nás zavedie turistický chodník, je upravená vyhliadka. Pri troche zvedavosti nám neujdú pozostatky hradu z 13. storočia - obranné valy.
Na protiľahlom, ľavom brehu Doubravy sa nad koruny smrekov vypína jediná skalná veža oblasti, nazvaná "Čertův stolek". Údolná stena dosahuje výšky asi 30 m, vrchol je turisticky sprístupnený. Pod Čertovým stolíkom sa mrazovým zvetrávaním vyvinulo najrozsiahlejšie kamenné more v údolí Doubravy. Balvany zasahujú až do riečneho toku.
Foulain

Poloha

Obec má rozlohu 26,28 km². Najvyšší bod je položený 412 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 755 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Landrecies

Poloha

Obec má rozlohu 21,7 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 605 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zellenberg

Poloha

Obec má rozlohu 4,96 km². Najvyšší bod je položený 374 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 380 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Weckolsheim

Poloha

Obec má rozlohu 6,93 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 613 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dekanská plošina

Dekanská plošina alebo Dakšin (po anglicky: Deccan, v hindčtine: Dakšina / Dakšina pathár) je rozľahlá vysočina v Indii zaberajúca vnútrozemie Indického polostrova, hlavne regióny Gudžarát a Mahárášt. Rozloha asi 1 milión km², priemerná výška 900 m n. m. (maximálne 2 695 m n. m.).
Oblasť bola až do druhohôr spojené s Madagaskarom a tvorila súčasť Gondwany. Budujú ju staré kryštalické horniny (najviac žuly a ruly), ktoré sa objavujú na povrchu najmä na juhu, východe a severovýchode. Tektonické pohyby celej oblasti v období alpsko-himalájskeho vrásnenia na konci kriedy a začiatku paleogénu prispeli k vyliatiu čadičových láv (tzv. plató bazalty) pozdĺž lineránych zlomových trhlín, hlavne v severozápadnej časti plošiny.
Sopečná činnosť dala za vznik mohutným lávovým pokrovom, hrubým miestami 1 800 až 2 000 m. Ich rozloha sa odhaduje na 500 000 km². Keďže výlevy mali približne rovnaký plošný dosah, vytvárajú reliéf tabuľových plošín, ktorých rozdelením, vznikajú stolové vrchy so stupňovitými stráňami, tzv. trapy. Okraje vyzdvihnutých a naklonených kier sa rozčlenili a získali vzhľad pohorí, výrazných najmä pri pobreží - Západný Ghát (2 695 m n. m.), Východný Ghát (1 680 m n. m.). Na severe je Dekanská plošina ohraničená hrebeňom Vindhja (881 m n. m.).
Existuje niekoľko názorov, že vulkanická činnosť (pokrovy vznikli relatívne rýchlo, asi iba okolo 30 000 rokov) mala za následok masívne vymieranie druhohorných organizmov, prípadne bola doplnkom ku skaze, spôsobenej dopadom meteoritu na polostrove Yucatán na konci druhohôr.
Dolná Poruba

Poloha a prírodné pomery

Leží v Strážovských vrchoch. Z južnej strany sa nad ňou vypína mohutný masív Žihľavníka, zo severu zviera obec masív Hoľazneho. Na severovýchodnej strane sa kataster obce po lúčnatých stráňach vypína do masívu Vápeča a Homôlky. Smerom na západ vyúsťuje terén obce v smere toku Tepličky do Omšenskej kotliny.
Pomerne úzke koryto potoka Teplička vo svojom hornom úseku nevytvára dostatočne širokú nivu na vznik obrábacej pôdy. Preto sa obyvatelia v minulosti sústredili skôr na pasienkársky chov oviec a na spracúvanie dreva.

Nárečie

Obec Dolná Poruba patrí z dialektologického hľadiska k západnej hranici výskytu stredoslovenského nárečia. Líši sa tak od susednej obce Omšenie, ktorá náleží skôr k západoslovenskému dialektu. Príčinou tohoto javu bola pomerne silná izolácia obce Dolnej Poruby od západnejšie ležiacich sídel. Izolácia fungovala aj napriek tomu, že údolie pozdĺž Tepličky núkalo vhodný koridor na prechod do oblasti Trenčína.

Pamiatky

V obci je rímskokatolícky kostol sv. Martina z roku 1790 a kaplnka Panny Márie Lurdskej z roku 1912.
Struk

Struk (lat. legumen) je suchý pukavý plod, ktorý vznikol zrastením jedného plodolistu. Pri vyschnutí plodu dôjde k nárastu tlaku v jeho vnútri, čo vyvrcholí jeho prasknutím, pri čom sa jeho dve časti prudko rozdelia pozdĺž chlopní. Po prasknutí častokrát dôjde i ku stočeniu oboch častí. Naopak, niektoré struky nepukajú vôbec, napríklad u Vičencov Onobrychis. Typický struk môžeme nájsť u všetkých zástupcov bôbovitých rastlín.
"Heroes" (album)

Reedície

Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol dve ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Rudolf Dilong

Životopis

Po maturite sa Rudolf Dilong stal mníchom františkánskej rehole. V mladosti sa stal jeho blízkym priateľom aj básnik Štefan Atila Brezány, s ktorým Dilong udržoval sporadický písomný kontakt aj počas neskoršej emigrácie. Pôsobil v Kremnici, Hlohovci, Malackách. Po absolvovaní štúdia katolíckej teológie ho v roku 1929 vysvätili za kňaza. Niekoľko rokov pôsobil ako stredoškolský profesor náboženstva. Po vypuknutí 2. svetovej vojny narukoval ako vojenský kňaz do armády. V roku 1945 odišiel do emigrácie. Najskôr sa usadil v Ríme, v roku 1947 odišiel do Argentíny, kde najskôr pôsobil ako kňaz slovenských vysťahovalcov v Buenos Aires. Redigoval periodikum Slovenské zvesti. Od roku 1965 žil v kláštore v Pittsburghu v USA. Tu pracoval ako redaktor Listov sv. Františka. Pracoval aj ako funkcionár Svetového kongresu Slovákov. V roku 1969 navštívil Slovensko a mal v pláne zostať tu. Existuje niekoľko verzií, prečo tak neurobil. Podľa J. Rydla to má na svedomí Ladislav Novomeský. Dilong dostal od literárnych kritikov mnoho prívlastkov – utajený mních, knieža básnikov, básnik uštipnutý slobodou, básnik stratenej slovenskej slobody. Bol považovaný za básnika-búrliváka.

Tvorba

Dilong sa svojou tvorbou radí medzi najvýznamnejších a najplodnejších autorov katolíckej moderny. Venoval sa najmä písaniu poézie, no i dráme. Bol tiež zakladateľom časopisu Postup. Svoje diela umiestňoval do vidieckeho prostredia, venoval sa témam detstva a často opisoval svoju rodnú Oravu, čo mu poskytovalo vítané útočište a stabilitu najmä v období 2. svetovej vojny. Napísal viac než 100 diel, pričom mnohé z nich zhoreli počas požiaru kláštora v Argentíne.

Výrez z básní

1970 – Matka celá krásna
2002 – Hviezdy a smútok: Literárne dielo I. Bratislava: Petrus, 2002. 302 s. ISBN 80-88939-48-8. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).
2002 – Cesty a stesky: Literárne dielo II. Bratislava: Petrus, 2002. 264 s. ISBN 80-88939-80-X. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).
2002 – Pieseň lásky: Literárne dielo III. Bratislava: Petrus, 2002. 277 s. ISBN 80-88939-49-6. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).
Ostrihomský okres

Ostrihomský okres (maď. Esztergomi járás) je okres v severnom Maďarsku v župe Komárom-Esztergom. Jeho správnym centrom je mesto Ostrihom.
František Jozef Turček

Život

Dokončil iba základnú školu (ale v roku 1967 obhájil dizertačnú prácu na Ústave biologie obratlovců ČSAV v Brne). Napriek tomu sa stal uznávaným a rešpektovaným vedcom. Veľkú časť svojho tvorivého života strávil vo Výskumnom ústave lesného hospodárstva (VÚLH) v Banskej Štiavnici (1946 – 1964), kde pre svoje nekonformné postoje a neochotu k spolupráci s komunistickým režimom bol diskriminovaný. Preto bol v roku 1964 presunutý do Slovenskej akadémie vied, kde bol uznávaný.
Jeho publikačná činnosť bola pozoruhodná. Napísal 13 kní a publikoval viac ako 450 článkov (publikoval v československých ale aj v nemeckých, maďarských, švédskych, britských, amerických, indických a japonských časopisoch). Dopisoval si s mnohými významnými ekológmi tej doby (Balogh, Dehnel, Formozov, Kendeigh, Novikov, Pinowski, Tischler a ďalší) a bol členom a dopisovateľom viacerých medzinárodných vedeckých (Magyar Madártani Intézet, British Ornithologists' Union, American Ornithologists' Union, International Union of Applied Ornithology, Deutsche Gesellschaft für Säugetierkunde, Cooper Ornithological Society. V roku 1964 ho International Organization of Zoologists a Academy of Zoology in Agra (India) menovali do pozície podpredsedu.
Mária Eva Trajterová

Životopis

Po maturite na SPŠ stavebnej v Bratislave ju z kádrových dôvodov neprijali na scénografiu. Pracovala ako projektantka v ŠPTU v ateliéri pre obnovu pamiatok v Stavoprojekte a na Mestskej pamiatkovej správe v Bratislave. Súkromne študovala kresbu a maliarstvo u akademického maliara Milana Laluhu. Venuje sa kresbe, maľbe, grafike, textilnej tvorbe aj ilustrácii. Vystavuje doma i v zahraničí.

Tvorba

V oblasti poézie debutovala knihou „Obrázky zo slov“ (2004), ocenenou v Talianskom Turíne prvou cenou v medzinárodnej súťaži poézie: Associazioni Culturali Poesia attiva e Unicorno. 
Druhú zbierku básní „Nepokrč mi krídla, prosím...“ (2006) venovala svojej matke, ktorá sa po úraze stala nevidiacou. Autorka sa v nej pokúša preklenúť dva paralelné svety svetla a tmy. Básne vyšli v Braillovom písme, aj vo zvukovej podobe na CD. V zbierke sú zašifrované texty a Braillova abeceda na ich rozlúštenie. Tak ako v kresbách, aj v poézií necháva autorka v toku myšlienok priestor asociáciám.
V roku 2007 vyšla zbierka "Ako pristáť na Zemi" zo študijného pobytu v Paríži, na Maurícu a vracia sa ku svojmu rodnému mestu, k Bratislave. Zbierka vyšla synchrónne slovensko – francúzsky, v limitovanej sérii ilustrovaná autorkou a tiež bola vydaná v Braillovom písme pre knižnice nevidiacich. 
V roku 2008 to boli autobiografické poviedky s názvom "Zrkadlenie doby". 
V roku 2009 zbierka básní "New York 2009",vyšla v Braillovom písme pre knižnice nevidiacich. Po prvýkrát na Slovensku synchrónne. Čierny text a Braillove písmo. "Praha" v angličtine, ilustrované autorkou a pre nevidiacich reliéfnymi /haptickými/ ilustráciami. Tieto zbierky a reliéfne obrazy sú v sekcii tvorby pre nevidiacich v MoMA galérii v New Yorku. 
V roku 2011 vyšla zbierka básní: "Pre teba", dýcha intimitou a pre bežného čitateľa je ilustrovaná perokresbami. Pre knižnice nevidiacich opäť synchrónne s čiernym textom a Braillom na jednej strane, ilustrovaná haptickými ilustráciami.
Mojmír Mamojka

Životopis

V roku 1965 – 1968 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole vo Zvolene, 1968 – 1973 na Právnickej fakulte UK v Bratislave, 1985 CSc., 1989 doc., 1999 prof. V roku 1973 – 1975 pôsobil ako právnik čakateľ na Mestskej prokuratúre v Bratislave, 1975 – 1977 ako podnikový právnik, 1977 – 1985 ako vedúci majetkovo-právneho oddelenia Ministerstva financií, od 1985 odborný asistent Právnickej fakulty UK v Bratislave, 1991 – 1997 vedúci katedry, 1997 dekan fakulty. Od roku 2006 poslanec NR SR za, predseda Ústavnoprávneho výboru.
V roku 2006 bol v parlamentných voľbách zvolený za poslanca NR SR za SMER-SD.
Je spoluautorom koncepcie Právnickej fakulty UMB. 13. júla 2004 bol zvolený za dekana tejto fakulty. Za jeho nástupcu bol 16. októbra 2006 zvolený Stanislav Mráz.
Od roku 2006 bol Mamojka dekanom Fakulty práva Janka Jesenského Vysokej školy Danubius. České média ho podozrievajú, že umožnil neštandardné získanie titulu JUDr. poprednému českému politikovi z ČSSD Michalovi Haškovi. Zástupcovia niekoľkých českých univerzít si na Fakultu práv Janka Jesenského Vysokej školy v Sládkovičove niekoľkokrát verejne sťažovali.
Od mája 2014 bol opäť dekanom na Právnickej fakulte UMB.

Sudca Ústavného súdu

Po takmer trojročnom spore prezidenta Andreja Kisku s Národnou radou SR o vymenovaní ústavných sudcov 6. decembra 2017 Ústavný súd SR rozhodol, že Kiska musí vymenovať siedmych sudcov zvolených NR SR napriek jeho výhradám o ich odbornosti. Aj keď Kiska rozhodnutie kritizoval, za sudcov 14. decembra vymenoval troch zo zvolených: Mojmíra Mamojku, Miroslava Duriša a Janu Laššákovú.
Kjokušin

Základy

Dôraz sa dáva - napríklad na konci úderov, či v cvičeniach Kata - na hlboký výdych z podbruška a spevnenie celého tela nazývaného aj ako "kime". Pre túto školu karate je to dôležitý krok, pretože dáva úderom veľkú silu. Tak isto sa v tejto škole používa aj bojový výkrik "kiai" spojený s "kime". 
Vyučuje sa hlavne v spojení s "jemno-útočným" karate Gódžú rjú. Na Slovensku nemá veľké zastúpenie, populárne je najmä v Japonsku, Maďarsku a USA.

Zakladateľ

Za zakladateľa tejto školy sa považuje Masutacu Ójama. Údajne zložil pomocou jediného úderu na zem 52 býkov, pričom im zlomil roh a 2 údery potreboval len na dvoch býkov. Pôvodne pochádzal z Kórei a ku karate sa oproti ostatným majstrom dostal až veľmi neskoro.
Adygejčina

Adygejčina (адыгэбзэ) (iné názvy: adygčina, západná čerkeština, dolnoadygejčina, dolná čerkeština, čerkeština) je jazyk zo severozápadnej vetvy kaukazských jazykov. Typologicky sa adygejčina zaraďuje medzi aglutinačné jazyky, využívajúce v tvarosloví a gramatike hojnosť predpôn a prípon.
Spisovný jazyk je založený na temirgojevskom nárečí.

Rozšírenie

Adygejčinou ako rodným jazykom hovorí približne 300 000 osôb, z toho cca 130 000 osôb na pôvodnom území v Adygejskej republike a v Krasnodarskom kraji, ktoré sú dnes súčasťou územia Ruska. Ďalšie skupiny Adygejcov sú rozptýlené na území Austrálie, Egypta, Francúzska, Nemecka, Izraela, Iraku, Jordánska, Severného Macedónska, Holandska, USA a Turecka, kde sa nachádza najväčšia diaspóra Adygejcov žijúcich mimo územia Ruska.

Gramatika

Podstatné meno rozlišuje 4. pády (nominatív, genitív, akuzatív a ergatív), privlastnenie, príslušnosť k niečomu a v jednotnom čísle, určité a neurčité skloňovanie.
K slovesu sa pripisujú afixy osoby (podmetu a predmetu), čísla, času, spôsobu, príslušnosti k podmetu, afixy vyjadrujúce okrem iného vynútenosť, možnosť a vzájomnosť deja a zvratnosť, ďalej predpony miestne, smerové a iné. Tým vzniká zložitý zložený slovesný celok, ktorý je v mnohých prípadoch samostatnou vetou. Prechodné slovesá majú ergatívne väzby.
Arudy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 28,23 km². Najvyšší bod je položený 1 446 m n. m. a najnižší bod 310 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 208 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Krížne (potok)

Prameň

Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, na severozápadnom svahu vrchu Krížne (939,4 m n. m.), v nadmorskej výške približne 870 m n. m.
Miloš Jakeš

Životopis

Narodil sa 12. augusta 1922 v Českých Chalupách (okres Český Krumlov) v rodine drobného poľnohospodára. Vyučil sa za elektromechanika. Pôvodne bol montérom a konštruktérom v Baťových závodoch v Zlíne. Členom KSČ bol od júna 1945. Po februári 1948 bol predsedom jednotného národného výboru (súčasne mestského i okresného) v Gottwaldove (pomenovanie Zlína medzi rokmi 1949 – 1990) v rokoch 1950 – 1952, od roku 1952 do roku 1955 bol tajomníkom Ústredného výboru Československého zväzu mládeže.
V rokoch 1955 – 1958 študoval v Moskve, potom pracoval v aparáte komunistickej strany. V rokoch 1966 – 1968 bol námestníkom ministra vnútra a členom Ústrednej kontrolnej a revíznej komisie KSČ. V roku 1968 patril podľa Zdeňka Mlynářa ku konzervatívnemu krídlu strany (Alois Indra, Vasil Biľak), ktoré podporovalo vojenskú intervenciu, alebo sa na nej priamo podieľalo. V čase normalizácie (pod vedením Gustáva Husáka) riadil činnosť previerkových komisií ako predseda Ústrednej kontrolnej a revíznej komisie KSČ. V roku 1977 sa stal členom Ústredného výboru KSČ a o štyri roky neskôr bol v predsedníctve Ústredného výboru. Od roku 1971 do roku 1989 bol tiež poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia a členom jeho predsedníctva.
Od roku 1987, po odstúpení Gustáva Husáka zastával funkciu generálneho tajomníka ÚV KSČ. V súvislosti s Gorbačovovou politikou v ZSSR Jakeš presadzoval takzvanú prestavbu (perestrojku) v česko-slovenských podmienkach. Vzhľadom na narastajúci odpor obyvateľstva proti komunistickej totalite a čoraz častejším prejavom nevôle (demonštrácie v Prahe pri príležitosti 20. výročia okupácie vojskami Varšavskej zmluvy v auguste 1968, 70. výročie samostatnosti Česko-Slovenska v októbri 1988, Palachov týždeň v januári 1989) začal Jakeš sľubovať program reforiem, vo väčšine prípadov však zostal iba pri politických proklamáciách. Po prepuknutí revolúcie odstúpil 24. novembra 1989 zo svojej funkcie, 5. decembra ho vylúčili zo strany. Od 90. rokov žije v ústraní. Príležitostne sa stále zúčastňuje na akciách organizovaných Komunistickou stranou Čiech a Moravy.

Trestné stíhanie

Trestné stíhanie za vlastizradu v súvislosti s činnosťou v čase okupácie z roku 1968, ktoré sa proti nemu viedlo, bolo zastavené.

Zaujímavosť

Jakeš ako generálny tajomník používal meno Miloš, pri súdnom procese však vyšlo najavo, že jeho skutočným menom je Milouš. Nie je jasné, prečo sa rozhodol používať iné krstné meno. Je možné, že dôvodom bola kniha Zdeňka Jirotku Saturnin, v ktorej sa jedna z postáv, ktorá má množstvo nelichotivých vlastností, volá Milouš.
Le Bourg-d’Hem

Poloha

Obec má rozlohu 15,39 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 235 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rouvroy (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 6,42 km². Najvyšší bod je položený 57 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 697 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE