Konceptuálny album

Konceptuálny album alebo koncepčný album je štúdiový album v ktorom sú všetky hudobné, či textové myšlienky spojené témou, alebo príbehom do jedného celku, respektíve tematického konceptu. V protiklade k nemu sú bežné štúdiové albumy zbierkou (hlavne textovo, či tematicky) nesúvisiacich umelcových nahrávok. Zbierka skladieb jedného žánru, alebo (napríklad) zbierka milostných, či iných tematicky súvisiacich piesní, ktoré na seba nenadväzujú sa za koncepčný album nepovažuje.

História

Za prvý konceptuálny album je považovaný Dust Bowl Ballads, ktorý v roku 1940 nahral Woody Guthrie. Pozostáva z čiastočne autobiografických myšlienok o útrapách amerického migranta na začiatku 30. rokov 20. storočia. Začiatkom 50. rokov, pred oficiálnym príchodom rokenrolu prevládali koncepčné albumy v džezovej hudbe. Spevák Frank Sinatra ich nahral niekoľko. Patria medzi ne nahrávky In the Wee Small Hours (1955 - piesne o osamelosti a zármutku) a Come Fly with Me (1958 - piesne o cestovaní po celom svete).

60. roky 20. storočia

Od vydania projektu Colorful Ventures (1961), sa stala kapela The Ventures známa tým, že bola medzi prvými rockovými formáciami, ktoré produkovali konceptuálne albumy. V roku 1966 vyšlo niekoľko albumov, ktoré boli považované za koncepčné. Mali tematicky prepojené skladby a boli inšpiráciou pre ďalšie hudobné skupiny. Bol medzi nimi album Pet Sounds od Beach Boys, ktorý vyjadroval vtedajšie myšlienky ich dvorného skladateľa Briana Wilsona. Album sa stal inšpiráciou pre Paula McCartneyho. Autori Pet Sounds Brian Wilson a Tony Asher trvajú na tom, že pôvodne im nešlo o to, aby mal album určený konkrétny príbeh, jeho koncepčná štruktúra vznikala prirodzeným vývojom až počas jeho výroby. Ďalšími koncepčnými albumami tohto roku boli Freak Out! od Franka Zappu a jeho The Mothers of Invention, ktorý preberal tému cynickej frašky o rockovej hudbe a o celej Amerike a Face to Face od kapely The Kinks, ktorý bol svojráznou štúdiou charkterou obyčajných ľudí, no najväčší komerčný úspech zaznamenali Pet Sounds.
V júni roku 1967 skupina The Beatles vydala album Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ktorý mal, okrem iných ďalších významov, v histórii populárnej hudby aj to že ukázal konkrétny model prístupu ku koncipovanému albumu. Mal svoju základnú líniu v téme rozhlasovej hry o živote starnúceho bývalého vojaka, ktorá sa ale vo výslednej nahrávke v plnej miere nezrealizovala. Aj keď sa koncepčnosť tohto albumu stala nakoniec predmetom sporov, je nepochybné že sa stal inšpiráciou ďalších umelcov k tomu aby vyprodukovali diela s ich vlastnou koncepciou. Dvojica autorov projektu, Lennon a McCartney sa ale dištancovala od jeho značenia za „koncepčný album“.
V tom istom roku ako Sgt. Pepper vyšiel aj projekt Days of Future Passed od britských hudobníkov z kapely The Moody Blues, ktorý je označovaný za prvý skutočný konceptuálny album. Bola na ňom prezentovaná ich príležitosť od hudobného vydavateľa, dať do konfrontácie rockovú hudbu s Dvořákovou Symfóniou č. 9 e moll, op. 95, „Z Nového sveta“. Kapela na tomto albume spojila do jednej línie s orchestrálnymi témami svoje rockové hudobné nápady aby skoncipovala príbeh jedného dňa v živote obyčajného človeka.
Skupina The Who sa zaoberala koncepciou vysielania pirátskeho rádia na albume The Who Sell Out. V rámci jeho zvukového záznamu sú v doň medzi skladby vsúvané žartovné reklamy s reálne používanými jinglami pirátskej rádiostanice Radio London. Žánrovo tento album zasahuje od popu, hard rock a psychedelický rock, po mierne operne ladenú dvojdielnu kompozíciu „Rael“.
V decembri roku 1968 kapela Pretty Things vydala koncepčný album S.F. Sorrow, ktorý je všeobecne uznávaný ako jeden z prvých skutočne kreatívne úspešných rockových koncepčných albumov. Každá z jeho skladieb je zastrešená spoločným konceptom, ktorým je životný príbeh hlavnej postavy Sebastiana Sorrowa.

70. roky 20. storočia a ďalej

Medzi najznámejšie a komerčne najlepšie predávané koncepčné albumy 70. rokov 20. storočia patria štyri projekty kapely Pink Floyd: The Dark Side of the Moon (1973),Wish You Were Here (1975), Animals (1977) a The Wall (1979). Konceptuálnosť projektov bola vo všeobecnosti atraktívnou zložkou pre kompozície albumov progresívneho rocku. Okrem kapely Pink Floyd sa aj skupina Genesis k svojmu konceptuálnemu albumu Selling England by the Pound inšpirovala básňou Pustatina, ktorej autorom je T. S. Eliot. Kanadská kapela Rush nahrala na album 2112 hudobnú suitu, ktorá bola komponovaná na námet novely Anthem. Jeho autorkou je Ayn Randová. Talianska progresívna rocková skupina Banco del Mutuo Soccorso sa v roku 1972 v skladbách albumu Darwin! zaoberala konceptom evolučnej teórie Charlesa Darwina. The Gentle Giant vo svojom konceptuálnom albume The Power and the Glory zase zhudobnili tému Aféry Watergate. Aj keď koncom 70. rokov popularita progresívneho rocku upadala, koncepčné albumy dokázali byť stále úspešné pre rockové kapely, ktoré hrali jeho subžáner neoprogresívny rock.
Hudobná skupina Genesis ako trio vydala v marci roku 1980 album Duke. Tento príbeh slávy, bohatstva, úspechu a stratenej lásky bol pravdepodobne prvý plný LP koncept kapely od roku 1974, kedy vydali The Lamb Lies Down on Broadway. Projekt mal veľký komerčný úspech. Bol ich prvým albumom, ktorý sa dostal na vrchol britských albumových rebríčkov a začal popovú éru kariéry tejto skupiny. Singel albumu, „Turn It On Again“ bol druhým v ich histórii, ktorý sa dostal do Top 10. Označenie albumu Duke za koncepčný je mierne zmätočné. Niekedy býva označovaný ako „sčasti koncepčný, sčasti nie“. Hovorí sa, že „za jeho nahrávkami sa nenachádza vyššia myšlienka a nie je celkom presne možné pomenovať jeho koncept“.
Medzi priekopníkov konceptuálnych albumov country music patrí Willie Nelson. V roku 1974 vydal LP album Phases and Stages, ktorého témou je rozvod. Na prvej strane je vinylovej platne je pohľad na rozvod zo strany muža, na druhej zo strany ženy. Jeho druhý album z roku 1975, Red Headed Stranger, sa zaoberá osudovým odcudzením kovboja od jeho nevernej manželky.