google/wiki40b huggingface dataset:
Wallis a Futuna

Dejiny

Francúzski misionári sa vylodili na oboch súostroviach začiatkom 19. storočia. V roku 1887 bol založený protektorát. Referendom v roku 1961 sa zmenil štatút na zámorské územie (TOM). Od roku 2003 je to zámorská správna korporácia.

Ekonomika

Poľnohospodárstvo a potravinársky priemysel.
Július Szalavský

Život

Študoval v Trnave a na Právnickej akadémii v Bratislave a na právnickej fakulte univerzity v Budapešti. V rokoch 1872 – 1884 bol advokátom v Nitre. Súčasne vyvíjal aj verejnú činnosť, najmä v župnej správe.
Stal sa najprv nitrianskym podžupanom, potom nitrianskym županom, neskôr trenčianskym a súčasne aj bratislavským županom. Bol zakladajúcim členom výboru Hornouhorského všeobecnovzdelávacieho spolku (Felvidéki magyar kozmuvelodési egyesulet – FEMKY), ktorého cieľom bolo zabezpečovanie výchovy slovenského ľudu v duchu maďarskej národnej a štátnej idey pre Trenčiansku župu.
Od roku 1896 bol jeho predsedom. Počas I. svetovej vojny v rokoch 1914 – 1916 vykonával funkciu vládneho komisára v Bratislavskej župe, do ktorej patrilo organizovanie výkupu obilia pre občianske a vojenské účely, tzv. občianskej stráže a nemocničnej služby, pri liečení ranených vojakov. Bol aj poslancom uhorského parlamentu, členom hornej snemovne.
Pričinil sa o založenie Muzeálnej spoločnosti župy Trenčianskej v roku 1911 a stal sa jej prvým predsedom. Keď 18. decembra 1912 vznikol v Trenčíne Župný spolok uhorského kráľovského Červeného kríža, stal sa jeho predsedom. Po vzniku Československej republiky sa vzdal funkcie predsedu v Červenom kríži, finančný zostatok spolku odovzdal do úschovy mesta Trenčína s tým, aby boli peniaze použité na podporu vojnových invalidov, vdov a sirôt.
Zaslúžil sa o založenie cukrovaru v Trenčianskej Teplej. Na dôchodku žil v Malých Žabokrekoch v kaštieli kde dnes sídli školská jedáleň. Pochovaný je v Adamovských Kochanovciach.
Flaviovská dynastia

Flaviovská dynastia alebo Flaviovci bola rímska cisárska dynastia, ktorá vládla Rímskej ríši v rokoch 69 až 96. Prvý flaviovský cisár Vespasián sa dostal na trón po občianskej vojne v roku 69, známeho tiež ako rok štyroch cisárov.
Po krátkej vláde Galbu a Otha sa v polovici roku 69 stal cisárom Vitellius. Jeho nárok na trón bol však spochybnený rímskymi légiami rozmiestnenými vo východných provinciách, ktoré za cisára vyhlásili svojho veliteľa Vespasiána. Z druhej bitky pri Bedriacu vzišli víťazne vojska Flaviovcov a 20. decembra vstúpili do Ríma. Nasledujúci deň zvolil rímsky senát Vespasiána za cisára (v jeho neprítomnosti) a začala sa éra Flaviovskej dynastie. Napriek tomu, že vládli len 27 rokov, v ríši sa počas ich vlády udialo niekoľko významných historických, hospodárskych a vojenských udalostí.
Felix Vodička

Životopis

Od 40. rokov sa podieľal na činnosti Pražského lingvistického krúžku. Pôsobil v Ústave pre českú literatúru ČSAV, ktorého bol v rokoch 1968 až 1970 riaditeľom. V roku 1970 nútene odišiel do výslužby.
Felix Vodička je považovaný za poprednú osobnosť českého štrukturalizmu 60. rokov 20. storočia. V štúdii Literární historie, její problémy a úkoly (1942) sformuloval štrukturálnu koncepciu literárnohistorickej práce. Usiloval najmä o uplatnenie teoretických kategórií na literárnohistorickú problematiku.
Saint-Julien-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 16,39 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 669 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aniane

Poloha

Obec má rozlohu 30,34 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 822 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Étevaux

Poloha

Obec má rozlohu 8,67 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 295 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vincennes

Dejiny

Vznik a celé dejiny mesta sú spojené s miestnym zámkom.
V 12. storočí Ľudovít VII. les okolo Vincennes vyhlásil za kráľovský poľovnícky revír a dal postaviť hrad, ktorý bol neskôr veľakrát prebudovaný a dostavovaný. Stredoveké budovy sú jediné stavby kráľovskej rezidencie v stredovekom Francúzsku.
V rokoch 1270 až 1350 bol hrad obľúbeným miestom pobytu francúzskych kráľov.
V roku 1661 bola vo Vincennes podpísaná mierová zmluva medzi Francúzskom a Lotrinskom. Ľudovít XIV. sem preložil z Mont-Saint-Michel sídlo rádu de Saint-Michel a po jeho smrti v roku 1715 prestal byť zámok kráľovskou rezidenciou. Väzenie v donjone bolo zatvorené v roku 1784.
V 18. storočí mali na zámku prevádzky rôzne priemyselné odvetvia – (manufaktúra porcelánu, maliari fajansu a zbrojári).
Až v roku 1787 sa Vincennes stalo mestom a s postavením pevnosti Fort Neuf v roku (1841) mestom posádkovým. Medzi rokmi 1817 až 1856 malo okolo 4.000 obyvateľov, v roku 1861 už takmer 5.800.
V roku 1900 sa na štadióne Vélodrome de Vincennes uskutočnili hlavné súťaže II. novovekých olympijských hier.

Súčasnosť

V súčasnosti patrí Vincennes medzi mestá s najväčšou hustotou zaľudnenia v Európe – na ploche 1,91 km² žije 47 488 (2006) ľudí.
Oratoire du Louvre

Oratoire du Louvre (Oratórium Louvre), celým názvom Temple protestant de l'Oratoire du Louvre (Protestantský kostol Oratórium Louvre) je protestantský farský kostol francúzskej reformovanej cirkvi v 1. obvode v Paríži medzi ulicami Rue Saint-Honoré a Rue de Rivoli.

Dejiny

Za vlády Henricha IV. sa francúzski protestanti (hugenoti) schádzali k bohoslužbám v Salle des Cariatides, ktorý bol súčasťou paláca Louvre, a kam sa vošlo až 1 500 osôb. Sála sa nazývala Église de Madame. Nantský edikt z roku 1598 síce priznal hugenotom obmedzené práva, ale parížski protestanti si mohli postaviť svoj kostol najbližšie 4 míle od Paríža, takže si vybrali mesto Charenton.
Stavba oratória začala v roku 1621 za vlády Ľudovíta XIII., ktorý ho v roku 1623 povýšil na kráľovskú kaplnku. V tomto kostole sa konali pohrebné obrady kardinála Richelieu, Ľudovíta XIII., kráľovien Anny Rakúskej či Márie Terézie Habsburskej a iných.
Za Francúzskej revolúcie bol kostol zrušený a premenený na sklad. Až Napoleon Bonaparte venoval v roku 1811 oratórium protestantom ako náhradu za kostoly zničené Ľudovítom XIII. a Ľudovítom XIV. Od tej doby sa tu konajú protestantské bohoslužby. V 19. storočí tu sídlilo protestantské konzistórium. Samostatná farnosť tu bola založená v roku 1882. Od 24. apríla 1907 je kostol chránený ako historická pamiatka.
Vzduchová zbraň

História

Vynález pušky vybavenej zásobníkom vzduchu sa pripisuje francúzskemu výrobcovi Martinovi le Bourgeoys, aj keď sa nedochovala žiadna pôvodná vzorka. Najstaršie známe exempláre sú približne z roku 1644 z nemeckého Kitzingu, ktoré vyrobil Hans Khoeler. Zásobník vzduchu pozostával z guľovitej banky s ventilom, ktorý bol pôsobením pretlaku vzduchu uzavretý. Z pušky sa demontoval a plnil stlačeným vzduchom pomocou jednoduchej pumpy. V tom čase neexistovala žiadna vhodná miera, množstvo vzduchu sa iba odhadovalo počtom stlačení pumpy, čoho dôsledkom boli časté prasknutia zásobníkov. Banka sa potom priskrutkovala späť na zbraň a do hlavne sa nabila olovená guľka. Pri výstrele sa stlačila ihla, ktorá otvorila vzduchový ventil a umožnila krátke vyrazenie prúdu plynu, ktorý vymrštil guľku zo zbrane.
Zbraň na princípe stlačeného vzduchu a pružiny využívala valec a piest; piest sa stiahol späť oproti pružine a potom sa vymrštil, čím spôsobil stlačenie vzduchu vo valci, ktorý vymrštil guľku z hlavne. Tieto zbrane neboli veľmi úspešné, ale zbraň so vzduchovým zásobníkom – či už s guľovitou bankou pripevnenou pod mechanikou, alebo so skrutkovacou pažbou, v ktorej bola banka so vzduchom zabudovaná – bola v priebehu celého 18. storočia veľmi obľúbená, najmä športovými strelcami. Medzi najdlhšie používané modely tohto typu patril model Girardoni, využívaný v pechote rakúskej armády v rokoch 1790 až 1805. S príchodom perkusného systému palných zbraní sa vzduchové zbrane prestali používať.

Znovuobjavenie

Myšlienka vzduchových zbraní sa vzkriesila v 19. storočí a systém stlačeného plynu a pružiny sa zdokonalil, čoho výsledkom je široká škála vzduchových zbraní na športové účely. Typ so vzduchovým zásobníkom sa použil znovu, ale teraz so zásobníkom a pumpou, tvoriacich jeden celok tak, že pred každým výstrelom bolo potrebné znovu napumpovať na dosiahnutie požadovaného tlaku. Približne v roku 1860 sa prvýkrát použil opätovne naplniteľný zdroj, pričom bol používaný oxid uhličitý, ktorý bol vstrekovaný do zásobníka umiestneného v zbrani, pričom spúšť uvoľňovala akumulovanú energiu. Tento systém bol veľmi úspešný, ale komerčne sa začal využívať až v 40. rokoch 20. storočia, keď sa začali používať zaliate patróny plnené oxidom uhličitým. Pri nabíjaní sa automaticky prepichli a obsah zadržal ventil, ktorý sa ovládal spúšťou. Veľký úspech mali tiež pôvodné zbrane na guľky či harpúny, ktoré využívali malý tlakový valec plnený stlačeným vzduchom. Dnes sa väčšina týchto zbraní využíva v športe alebo je súčasťou rybárskeho náradia.
Antikvariát

Antikvariát je špecializované kníhkupectvo, ktoré sa zaoberá kúpOu a predajom starých a použitých kníh, notového materiálu, časopisov, albumov, rytín či rukopisov.
Pôvodný význam slova označoval obchod so starými rukopismi a tlačami, ktoré neboli bežne dostupné na trhu. Antikvariát predlžuje obeh starých kníh, uspokojuje potreby bibliofilov, knižníc a iných záujemcov.

Dejiny

Vznik antikvariátu siaha do 14. storočia, keď sa predajom starých rukopisov zaoberali profesionálni pisári. Počnúc 16. storočím bola činnosť antikvarátov spojená s vývojom súkromných zbierok starožitností. Napr. pre cisára Rudolfa II. pracoval ako antikvár Ottavio Strada (starší). Takéto materiály tvorili v tomto čase dôležitú súčasť ponuky kníhkupcov.
Medzi zakladateľov moderne poňatého antikvariátu patria James Lackington, Henry George Bohn (obaja Angličania) a Antoine-Augustin Renouard (Francúz), ktorého fima zameraná na toto odvetvie vznikla v roku 1792. Významným antikvárom bol parížsky bibiofil a kníhkupec Jacques-Charles Brunet.
V bývalom Česko-Slovensku bol prvý antikvariát novodobého typu v Prahe od 80. rokov 18. storočia, majiteľ bol Wolfgang Kristán Gerle. Neskôr (90. roky 18. storočia) obchod s antikvárnymi knihami vzrástol po rušení kláštorných knižníc.
Na Slovensku bolo v roku 1980 7 antikvariátov.
Potenciometer

Potenciometer je elektrická súčiastka - regulovateľný delič napätia (odoberá sa napätie len z určitej časti odporu, ktorým preteká elektrický prúd).
Vo svojej podstate ide o variabilný rezistor s pripojeným bežcom, ktorý je v kontakte s odporovou vrstvou a ktorý je vyvedený na samostatný vývod.

Zvláštne vyhotovenia

Potenciometrický trimer - potenciometer určený na jednorazové (alebo občasné) nastavenie parametrov nejakého obvodu. Zväčša sa ladí skrutkovačom.
Potenciometer s vypínačom - obsahuje spínač, ktorý spína (rozopína) v krajnej polohe natočenia bežca potenciometra. Využíva sa napríklad pri niektorých rozhlasových prijímačoch, kde nastavenie hlasitosti na nulu spôsobí vypnutie prístroja.
Potenciometer s odbočkou - má vyvedené ďalšie vývody, ktoré sú v istých bodoch pripojené k odporovej dráhe.
Tandemový potenciometer - dva potenciometre so spriahnutými bežcami. Využíva sa pri spoločnej regulácii hlasitosti oboch kanálov stereofónneho systému.
Reostat - len s dvoma vývodmi, t. j. s vyvedeným bežcom a len jedným koncom odporovej dráhy
Elektronický potenciometer - nie je súčiastkou, ale komplexným integrovaným obvodom, ktorý plní funkciu potenciometra. Regulácia sa nerobí natáčaním bežca, ale obvod je riadený cez digitálnu komunikačnú linku. Elektronický potenciometer umožňuje napr. digitálne ovládanie hlasitosti.
Dolina Bieleho Potoka

Názov

Názov dal doline Biely potok (poľ. Biały Potok), ktorý ňou preteká.

Príroda

S výnimkou jej ústia je porastená lesom. Hornej časti sa hovorí Končina a časti pod Gombošovým vrchom Hájnica. Dolina nie je prístupná pre turistov. Je prísne chránenou prírodnou rezerváciou TANAPu.
Terre-de-Haut

Polohopis

Terre-de-Haut má rozlohu 6 km².

Obyvateľstvo

Terre-de-Haut má 1809 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Privilegium pro Slavis

Privilegium pro Slavis je privilégium, ktoré žilinským Slovákom udelil/potvrdil kráľ Ľudovít I. Veľký 7. mája 1381.
Podľa privilégia mali polovicu mestskej rady tvoriť nemeckí a polovicu slovenskí mešťania s rovnakými právami. Udelil ho po sťažnosti Slovákov, ktorí tvrdili, že toto dávnejšie pravidlo mesta nemeckí mešťania odmietajú dodržiavať. Privilégium sa zachovalo v odpise hodnoverného miesta v Turci z roku 1431.
Card Verification Code

CVC kód (z angl. Card Verification Code), resp. CVV kód (z angl. Card Verification Value), resp. CID (z angl. Card Identification Number) je označenie kontrolného verifikačného kódu uvedeného na platobnej karte. Jeho úlohou je zníženie podvodov pri tzv. „not present“ transakciách, t. j. platbách, pri ktorých nedochádza k fyzickému kontaktu karty s platobným terminálom (napr. platby na internete, cez mobilné telefóny a pod.). Kontrolný kód označujú kartové spoločnosti rôzne – spoločnosť VISA používa označenie „CVV“, Mastercard označenie „CVC“, American Express zase „CID“.
Kontrolný kód je vpísaný v dátovom nosiči (magnetický prúžok, čip) platobnej karty a vytlačený zväčša na zadnej strane karty pri podpisovom prúžku.

CVC1 (CVV1)

Tzv. „CVC1 kód“ (resp. „CVV1 kód“) je zapracovaný v čipe a v magnetickom prúžku platobnej karty. Tento ekvivalent kódu je využívaný technickými prostriedkami (čítačkami) v zariadeniach, v ktorých sa karty fyzicky používajú pri platbe (bankomat, POS terminál), t. j. pri tzv. „card present“ transakciách. Prostredníctvom neho technické zariadenie overuje platnosť magnetického prúžku alebo čipu platobnej karty.

CVC2 (CVV2)

Tzv. „CVC2 kód“ (resp. „CVV2 kód“) je číselný kód vytvorený kryptovaním z čísla karty, exspirácie karty a servisného kódu karty. Tento kód je fyzicky vytlačený na platobnej karte a používa sa pri potvrdzovaní transakcií, pri ktorých sa nevyžaduje fyzická prítomnosť karty, t. j. pri tzv. „card non present“ transakciách (platby kartou cez internet).
Pri platbách bez fyzickej prítomnosti karty sa ukázala ochrana CVC/CVV kódom ako nedostatočná, preto kartové spoločnosti vyvíjajú čoraz dokonalejšie metódy verifikácie takýchto kartových platieb. Jednou z najrozšírenejších je ochrana tzv. 3D Secure protokolom.
Estramiac

Poloha

Obec má rozlohu 9,69 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Feings (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 16,52 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 84 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 726 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thievery Corporation

Politika

Slová v skladbách Thievery Corporation často poukazujú na politickú situáciu vo svete ako napr. posledný radový album The Cosmic Game, ktorý naráža napr. na politiku Georgea Busha a vojnu v Iraku.
Linter

Obyvateľstvo

Obec má približne 7 075 obyvateľov (2010).
Francourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,04 km². Najvyšší bod je položený 283 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 101 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žeriav popolavý

Vzhľad

Je to do siva sfarbený vták o niečo väčší ako bocian biely s dlhými nohami, dlhým krkom a pomerne silným, klinovitým zobákom. Od podradu dropy sa odlišuje voľne visiacim perím na chvoste. Celkové zafarbenie oboch pohlaví je sivé (mladých vtákov hnedosivé), s čiernym čelom, bradou, záhlavím, hrdlom, krajmi a koncami krídel a chvostom. Líca, boky hrdla a väzy sú biele, temenná škvrna je červená. Žeriavy lietajú v klinovitých formáciách a ozývajú sa nezameniteľnými trúbivými zvukmi.

Výskyt a stav na Slovensku

Žeriavy sú sťahovavé vtáky, zimujú v Stredomorí a v Malej Ázii, kam odlietajú v priebehu júla a augusta, návrat na hniezdisko je počas marca a apríla. 
Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný.  Žeriav popolavý je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele.

Biotop

Obývajú rybníky s rozsiahlym rákosím, prípadne močiarovitým územím, v ktorých si z rastlinného materiálu stavajú kopovité hniezda, ale aj vlhké a riedke lesy.

Hniezdenie

Pri dvorení predvádzajú žeriavy charakteristický tanec, pri ktorom sa klaňajú a vyskakujú do výšky. V apríli až máji znášajú zvyčajne dve vajcia, na ktorých obidvaja striedavo sedia asi jeden mesiac. Mláďatá sú nekrmivé a rodičia ich vodia ďalších 8 – 10 týždňov. Aj potom sa rodina zdržuje pohromade.

Potrava

Žeriavy sa živia hmyzom, rastlinami, zrnom a hľúzami alebo korienkami. Pri ťahu sa žeriavy často zdržujú na poliach.
Ricourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,87 km². Najvyšší bod je položený 270 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 71 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Estoril Open

Estoril Open – je profesionálny tenisový turnaj, ktorý sa hrá na kurtoch v portugalskom meste Estoril. Je to turnaj v kategórii Tier IV. Toto podujatie sa začalo v roku 1990 a to zápasmi mužov, ženy na turnaji začali hrať až od roku 1998.
Koppe Dág

Koppe Dág (-po perzsky; iný prepis: Koppeh Dág(h), Koppa Dág(h); iné názvy: Kúpeh Dág(h), Kopet Dag(h), Kopetdag(h), Kopet-dag(h), Koped-Dág(h), Kopepet-Dag(h), Cherebet-e Kapet Dag, po turkménsky Köpetdag Gershi, po rusky: Chrebet Kopet-Dag/Kopetdag, Gory Kopet-Dag/Kopetdag) je pohorie na hranici Turkménska a Iránu dlhé 650 km, najvyšší vrch Kúh-e Bínálúd ( 3 416 m n. m.).
Rovnobežné chrbty aj plató sú rozdelené pozdĺžne aj priečne korytami riekami Artek a Sumbar. V oblasti sa prejavuje vysoká seizmická aktivita, najsilnejšie zaznamenané zemetrasenie sa udialo v roku 1948 a zahynula pri ňom asi tretina obyvateľov Ašchabadu. Na svahoch rastie polopúštne rastlinstvo. Počas sovietskej vlády bola na Turkménskej časti vytvorená Kapetdagská prírodná rezervácia.
Arizona

Geografia

Arizona je šiesty najväčší štát Spojených štátov – po Novom Mexiku a pred Nevadou. Približne 15 % z celkovej rozlohy (306 000 km²) je v súkromnom vlastníctve. Zvyšok pokrývajú verejné lesy a parky, rekreačné zóny a prírodné rezervácie.

Je známa púšťami s mnohými suchomilnými rastlinami, ako napríklad kaktusy. Menej známe sú už borovicové lesy v severnej časti štátu v oblasti známe ako Colorado Plateau.

Najznámejšou dominantou štátu Arizona je Grand Canyon. Bol vytvorený riekou Colorado, je asi 446 km dlhý, v najužšej časti 6 km a v najširšej časti 29 km široký a takmer 2 km hlboký. Je tu tiež jeden z najzachovalejších kráterov, vzniknutých dopadom meteoritu. Barringerov kráter (skôr známy ako Meteor Crater) je obrovská diera v zemi uprostred plošiny Colorado Plateau asi 40 km východne od mesta Winslow. Jeho vyvýšený okraj vystupuje do výšky 46 metrov, samotný kráter je asi 174 metrov hlboký a má asi 1 200 metrov v priemere.

Klimatické podmienky

Kvôli tomu, že Arizona je veľký štát a má veľké rozdiely v nadmorských výškach, sú na rôznych miestach rozdielne klimatické podmienky. V nižších nadmorských výškach sú väčšinou púšťe s horúcimi letami a miernymi zimami. Od neskorej jesene do začiatku jari tam býva mierne podnebie s priemernými minimálnymi teplotami okolo 15 °C. Od novembra do februára môžu byť až 4 °C, ale občasné mrazy nie sú neobvyklé. Koncom februára začnú teploty stúpať a cez deň je teplo a v noci veľmi chladno. Od mája do augusta sa teploty pohybujú od 32 °C do 48 °C, s tým, že teploty občas vystúpia nad 50 °C. Vďaka veľmi suchej klíme sú veľké rozdiely medzi dennými a nočnými teplotami, a to okolo 28 °C v letných mesiacoch. V severnej časti štátu sú plošiny s chladnejším podnebím s chladnými zimami a miernymi letami. Občas v zime vďaka chladnému vetru zo severu klesaju teploty až na -20 °C. Zrážky v Arizone sa pohybujú okolo 322 mm a prichádzajú v dvoch obdobiach dažďov. Studený front prichádza od Tichého oceánu v priebehu zimy a v lete sú monzúnové dažde. Obdobie monzún]ových dažďov, ktoré prebieha v júli a auguste, prináša búrky a vietor, ale tornáda sú v Arizone pomerne vzácne. V hlavnom meste štátu Phoenixe sa po väčšinu roka pohybujú teploty okolo 35 °C.

Obyvateľstvo

Arizona má viac ako šesť miliónov obyvateľov, čo je o 20 % viac ako v roku 2000. Tento prírastok zahrňuje ako prirodzený prírastok tak aj imigrantov. V Arizone žije asi 90 % belochov, viac ako 4 % Afroameričanov a takmer 3 % Ázijčanov. Najpočetnejšia menšina v štáte Arizona sú Mexičania (asi 21 %), ďalej Nemci, Briti a Íri. Niektoré územia blízko mexických hraníc, ako napríklad Santa Cruz, sú osídlené prevažne prisťahovalcami z Mexika. V severovýchodnej časti štátu žije veľa Indiánov. Afroameričanov je v Arizone pomerne málo a väčšina z nich žije vo Phoenixe, kde sa počet Afroameričanov od roku 2000 zdvojnásobil. Takmer tri štvrtiny obyvateľov starších ako päť rokov hovorí doma iba anglicky a asi 20% španielsky. Navajo je tretí najpoužívanejší jazyk s necelými dvoma percentami.
Lošinj

Lošinj (tal. Lussino, lat. Apsorrus) je chorvátsky ostrov, ktorý sa nachádza v severnej časti Jadranského mora v Kvarnerskom zálive juhovýchodne od pobrežia polostrova Istria. Od vedľajšieho ostrova Cres je oddelený len úzkym umelo vybudovaným Osorským prieplavom. Hlavným mestom je prístav Mali Lošinj.

Geografia

Ostrov Lošinj má dĺžku 33 km a šírku asi 2 až 4 km. Severná časť je hornatá, v pohorí Osoršćica sa nachádza najvyšší vrchol hora Televrina (588 m). V južnej časti je najvyšším bodom Grgošćak s nadmorskou výškou 243 metrov. Pobrežie je väčšinou skalnaté a pomerne členité.

Ekonomika

Prevažnú časť produktu ostrova tvoria príjmy z turistiky.
La Neuville-sur-Essonne

Poloha

Obec má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 370 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Linsdorf

Poloha

Obec má rozlohu 3,36 km². Najvyšší bod je položený 498 m n. m. a najnižší bod 387 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leulinghem

Poloha

Obec má rozlohu 4,72 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 224 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Muzeografia

Termín muzeografia (lat. museographia), ktorý sa objavil už v 18. storočí (Nickel, 1727), je starší ako pojem muzeológia.
V súčasnosti je muzeografia definovaná v podstate ako praktická alebo aplikovaná podoba muzeológie, to znamená súbor techník vyvinutých pre naplnenie múzejných funkcií, zvlášť potom súvisiacich s plánovaním a vybavením múzejných priestorov, s uchovávaním, reštaurovaním, bezpečnosťou a vystavovaním. Na rozdiel od termínu muzeológia bol tento termín dlho používaní pre označenie praktických aktivít spojených s múzeom. Pojem je pravidelne používaní vo frankofónnom svete, zriedkavo však v krajinách, v ktorých sa hovorí po anglicky, kde je uprednostňované vyjadrenie "museum practice". Veľa muzeológov zo strednej a východnej Európy používalo termín "aplikovaná muzeológia", čo je praktická aplikácia techník, ktoré vychádzajú zo štúdia muzeológie, čo je veda vo fáze vývoja.