google/wiki40b huggingface dataset:
Oľga Danášová

Životopis

Študovala na konzervatóriu v Bratislave, absolutórium v odboroch – hudobná kompozícia (Juraj Pospíšil), zborové dirigovanie (Dušan Bill) a hra na klavír (Elena Hlinková). Po skončení konzervatória študovala na VŠMU v Bratislave. Štúdium v odbore skladba v triede prof. Vladimíra Bokesa bolo ukončené diplomovou prácou, kompozíciou – l. symfónia Óda na poslednú a prvú - pre orchester, barytónové a tanečné sólo na text E. B. Lukáča.
Ďalšie odborné štúdium absolvovala v triede Dezidera Kardoša, Jána Albrechta, Ladislava Burlasa, Romana Bergera, Otta Ferencziho, Vladimíra Mačáka, Juraja Lexmana a iných.
Po skončení štúdia pôsobila ako hudobná redaktorka v Slovenskom hudobnom fonde a v hudobnom vydavateľstve OPUS.
V rokoch 1992 - 1997 pôsobila v ZUŠ Bratislava – Petržalka ako pedagóg teórie hudby, hry na klavíri a dirigovanie detského speváckeho zboru a na Súkromnom slovanskom gymnáziu v Bratislave. Pedagogicky pôsobila v hudobno – estetických predmetoch, (založenie a dirigovanie komorného vokálneho združenia).
V rokoch 1998 - 2002 absolvovala štúdium na UK v Bratislave a následne jej bol udelený titul PhD (interná forma doktorandského štúdia).
Neskôr krátkodobo pôsobila na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre ako odborná asistentka hudobno - teoretických predmetov.
V rokoch 2002 - 2011 vyučovala na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave. Jej pedagogická činnosť bola zameraná na muzikologické, estetické a kompozičné odbory. Počas tohoto obdobia publikovala niekoľko vedeckých článkov na medzinárodných konferenciách v Česku a na Slovensku.
Od roku 2011 pôsobí na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave, kde vyučuje hudobno - teoretické predmety a skladbu.
Od roku 2015 taktiež pôsobí v znovuzaloženej Komornej opere Bratislava, ako hudobná riaditeľka a dramaturgička.
Okrem toho sa venuje skladateľskej činnosti.
Barneville-la-Bertran

Poloha

Obec má rozlohu 4,18 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 143 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Honorine-de-Ducy

Poloha

Obec má rozlohu 4,99 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pasáž (architektúra)

Pasáž (z francúzskeho le passage, priechod) je v architektúre priechod budovou alebo spojenými budovami, ktorý umožňuje osobám prechádzať z jednej ulice (alebo aj iného verejného priestranstva) do druhej. Priestor je väčšinou obklopený obchodmi, reštauráciami, kaviarňami, veľmi často v nich tiež sídli kino, divadlo, kabaret a ďalšie zábavné podniky. Pasáž býva často opatrená strechou, väčšinou presklenou, veľké pasáže môžu byť aj viacpodlažné, kedy od 1. nadzemného podlažia bývajú nainštalované ochodze.

História

Pasáže sa zrodili už na konci 18. storočia v Paríži, predovšetkým ako ochrana pred počasím. Ich rozvoj nastal v 19. storočí a rozšíril sa aj do ďalších miest ako Londýn alebo Praha, kde pasáže začali vznikať na začiatku 20. storočia. Pasáže môžu niekedy tvoriť celé rozvetvené a rozľahlé komplexy.

Súčasnosť

V súčasnosti bývajú pasáže bežnou výbavou vo veľkých nákupných centrách typu hypermarket, tu sú niekedy riešené aj ako viacpodlažné.
Lesquielles-Saint-Germain

Poloha

Obec má rozlohu 16,21 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 864 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tabula recta

Tabula recta je v kryptografii štvorcová tabuľka abecedy, každý daľší riadok tejto tabuľky je robený tak, že je posunutý o jedno písmeno do ľava. Tabuľka bola zavedená Johannesom Trithemiusom v roku 1518.
Trithemius používal tabula recta k formulácií polyalfabetickej šifry, ktorá bola ekvivalentom šifrovacieho disku Leona Battistu Albertiho. Tabula recta je často označovaná ako predpočítačová šifra, ktorú využívala Vigenérova šifra, ktorú Blasie de Vigenére vylepšil o autokľúčovú šifru. Všetky polyalfabetické šifry založené na Cézarovej šifre môžu byť opísané termínom tabula recta.
Šifrovanie prebieha tak, že sa vybere prvé písmeno abecedy otvoreného textu a následne sa nájde jeho zašifrovaný ekvivalent v určitom riadku pod ním, ktorý závisí od poradia znaku v otvorenom texte. Druhý znak sa následne zašifruje podľa druhej, tretí podľa tretej a podobne ostatné.

Príklad šifrovania

Otvorený text: Wikipedia

Pri šifrovaní sa postupuje nasledovne; Prvé písmeno abecedy je písmeno W a jeho šifrový ekvivalent v 1.riadku je rovnaké písmeno W, druhé písmeno je i kde v druhom riadku pod ním leží písmeno j, tretie písmeno je k a ekvivalent v treťom riadku má v písmene m, štvrté písmeno i má ekvivalent v štvrtom riadku v písmene l atď. Takto daľej postupujeme až nakoniec vyjde:
Zašifrovaný text: Wjmltjjpi
Otakar Šín

Životopis

Otec skladateľa bol hostinský, najprv v Rokytné a neskôr vo Fryšave. Prvé hudobné vzdelanie dal Otakarovi bývalý šľachtický vychovávateľ a lesník František Dušek. Od piatich rokov ho učil hrať na husliach a o rok neskôr aj na klavíri. Otec však neveril v synovo nadanie a prihlásil ho na Vyššiu priemyselnú školu v Brne, kde Otakar v druhom ročníku beznádejne prepadol. Začal sa teda učiť v Novom Meste na Morave za sládka. Po vyučení sa stal sládkom v pivovare v Maffersdorfu u Liberca (dnes Vratislavice nad Nisou). V pivovare založil kapelu, s ktorou mal veľký úspech.
Ešte počas svojho zamestnania v pivovare sa dal zapísať do prvého ročníka Pražského konzervatória. Študoval organové a kompozičné oddelenie, kde jeho učiteľmi boli Josef Klička a Karel Stecker. Ďalej pokračoval v majstrovskej škole klavírne hry u Jozefa Jiránka a zložil v roku 1911 štátnu skúšku. Vyučoval súkromne hru na klavíri a harmóniu a stal sa zbormajstrom speváckeho spolku "Škroup". Oženil sa s Libušou Ichovou a v roku 1919 sa stal na konzervatóriu pomocným učiteľom teoretických predmetov. O rok neskôr už bol na tom istom ústavu vymenovaný za definitívneho profesora.
Jeho skladateľské dielo vychádza z hudby Vítězslava Nováka a Josefa Suka. Štúdium partitúr týchto majstrov ho priviedlo k teoretickým problémom harmónie v hudbe 20. storočia. Vydal niekoľko teoretických spisov, v ktorých zverejnil významné teoretické objavy.
Za svoje teoretické aj hudobné dielo bol v roku 1928 zvolený riadnym členom Českej akadémie vied a umení a získal dvakrát Štátnu cenu (1930 a 1937). Zomrel v Prahe 21. januára 1943. Pochovaný je na fryšavskom cintoríne.
Champagne-en-Valromey (obec)

Polohopis

Champagne-en-Valromey má rozlohu 18,16 km². Najvyšší bod je 746 m n. m. a najnižší bod 419 m n. m.

Obyvateľstvo

Champagne-en-Valromey má 766 obyvateľov (2009).
Graf populácie:
Zdroje: INSEE
Saint-Fraimbault (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 28,59 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 584 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Till the World Ends

Videoklip

Videoklip k piesni režíroval Ray Kay a klip bol umiestnený 4. apríla 2011 na speváčkin oficiálny VEVO kanál kde sa blíži k prekonaniu hranice 150 000 000 videní. Je to speváčkin druhý videoklip s oficiálnou VEVO certifikáciou. Koncept videoklipu vymyslela samotná Britney Spears a dej sa odohráva v kanáli alebo respektíve v nejakej šachte, kde speváčka s tanečníkmi čakajú kým nastane koniec sveta, ktorý sa nakoniec nestal. Britney hodnotia kritici, že vo videoklipe vyzerá veľmi mlado a sexi. Speváčka sa počas natáčania sťažovala, že v priestoroch kde sa video natáčalo bol zápach a veľmi horúco. Boli natočené dve časti videoklipu. Zatiaľ čo oficiálna verzia opisuje dej, druhá s názvom DANCE Till The World Ends je čisto tanečnou záležitosťou.
Canappeville

Poloha

Obec má rozlohu 10,37 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 654 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľudovít Vaškovič

Život

Absolvoval školy v Pani, vo Veľkom Cetíne a benediktínske gymnázium v Komárne. V rokoch 1939-1943 študoval na Ekonomickej fakulte univerzity Magyar Királyi József Nádor Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem v Budapešti. V rokoch 1940-1941 bol pracovníkom Maďarskej národnej banky a v rokoch 1942-1943 Maďarskej všeobecnej úverovej banky. Od októbra 1943 do apríla 1946 bol vojakom v zálohe maďarskej armády. V roku 1946 ukončil doktorské štúdium a vrátil sa do Československa. Umiestnil sa v bratislavskej pobočke Tatra banky. V roku 1948 vstúpil do KSS. V roku 1950 Tatra banka bola zlúčená do Československej štátnej banky, kde mal rôzne funkcie vo vedení. V rokoch 1954-1959 bol námestníkom povereníka bratislavského Finančného výboru. V rokoch 1959-1960 bol územným vedúcim Národnej banky Slovenska.
V rokoch 1960-1969 bol zástupcom predsedu Krajského národného výboru Západného Slovenska a predsedom Plánovacieho krajského výboru. Od roku 1967 jeho meno sa objavuje aj na cestovných šekoch. V rokoch 1969-1970 bol námestníkom ministra financií SSR. V roku 1970 sa stal prvým námestníkom hlavného riaditeľa Československej štátnej banky. V roku 1971 sa stal územným riaditeľom banky. Od roku 1974 bol členom rady ministra financií. Od roku 1974 bol členom československej delegácie, ktorá rokovala o vojenskej pomoci Líbyi. V roku 1983 sa vzdal funkcií a odišiel do dôchodku. Počas kariéry zastupoval veľa rôznych funkcií v odboroch, v bankách a v strane.
V roku 1951 bol na študijnej ceste vo Východnom Nemecku, v roku 1956 v Maďarsku. Bol predsedom redakčnej rady časopisu Hlas banky. Jeho dvaja synovia sa umiestnili tiež v bankovníctve.
Poilhes

Poloha

Obec má rozlohu 5,95 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 538 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Savournon

Poloha

Savournon má rozlohu 39,23 km². Najvyšší bod je položený 1 760 m n. m. a najnižší bod 671 m n. m.

Obyvateľstvo

Savournon má 245 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Paul Scarron

Dielo

Paul Scarron je predstaviteľom francúzskej barokovej literatúry. Písal príležitostné burleskné verše, divadelné hry a novely, ktoré sa stali námetom pre divadelné hry iných autorov (napríklad aj pre Molièrove hry). Sám čerpal z diel starších autorov, najmä španielskych (čo bolo v jeho dobe bežným javom). Známe boli najmä jeho Nouvelles tragi-comiques (Tragikomické novely, 1655 – 1657). Jeho nedokončené dielo Le Roman comique (prvý diel vyšiel v roku 1651, druhý v roku 1657; slovensky vydané pod názvom Komedianti) zobrazuje rôzne komické príhody hereckej kočovnej skupiny hosťujúcej v meste Le Mans. Román obsahuje množstvo žartovných scén, ktorých humor je niekedy hrubý až nízky (častým motívom sú krčmové bitky, malé i veľké podvody, obžerstvo a nevera, zámeny osôb). Jeho obsah bol satirickou reakciou na vyumelkované romány s patetickými scénami a sentimentálnymi hrdinami, ktoré boli v 40-tych a 50-tych rokoch veľmi obľúbené (najmä medzi vzdelanými ženami, tzv. preciózkami). Scarron napísal aj niekoľkých burleskných komédií ako napríklad: Jodelet ou le Maître valet (Jodelet alebo vrchný lokaj, 1645), L'Héritier Ridicule (Šťastný dedič, 1650), Don Japhet d'Arménie (Don Jafet z Arménska, 1653), L'Écolier de Salamanque (Učenec zo Salamanky, 1654) alebo Le Prince corsaire (Princ korzárom, 1658). Niektoré z nich sa hrali aj pred samotným kráľom Ľudovítom XIV., ale populárne boli najmä medzi obyčajnými divákmi parížskych divadiel.
Thales Watchkeeper WK450

Vznik a vývoj

Napriek tomu, že projekt Watchkeeper sa začal ešte v roku 2005, vývoj tohto bezpilotného lietadla napredoval veľmi pomaly a sprevádzalo ho mnoho omeškaní. Pôvodné plány hovorili o jeho zaradení do služby v septembri 2010, nakoniec však v apríli toho istého roku došlo ešte len k prvému letu prototypu.
V roku 2007 britská vláda zverejnila, že celý projekt by mal stáť 800 miliónov libier, vrátane 54 sériovo vyrobených lietadiel. Nakoniec však celkové náklady presiahli 1,2 miliardy libier.
Dňa 30. novembra 2018 dosiahli lietadlá Watchkeeper plnú operačnú spôsobilosť.

Konštrukcia

Pohon tohto bezposádkového lietadla zabezpečuje turbovrtuľový motor Wankel s výkonom 52 koní, ktorý sa nachádza v zadnej časti trupu. Watchkeeper je hornoplošník s priamymi krídlami s rozpätím 10,5 m. Má trup v tvare cigary, ktorý je dlhý 6 m.
V spodnej časti trupu sa nachádza púzdro, ktoré je otočné o 360 stupňov a je v ňom umiestnená elektro-optická a infračervená kamera. Ďalším senzorom je rádiolokátor, schopný sledovať aj pohyblivé pozemné ciele. Watchkeeper nemá integrovanú žiadnu muníciu, čo ho predurčuje hlavne na prieskumné misie.

Intervencia v Afganistane

V septembri 2014 vyslala britská armáda do Afganistanu tri lietadlá Watchkeeper, ktoré tu boli nasadené do polovice októbra. Tieto stroje uskutočňovali v Afganistane až 8 hodinové prieskumné lety a celkovo nalietali 146 hodín.
Turistická značkovaná trasa číslo 8109

Turistická značkovaná trasa číslo 8109 je žltá trasa v Malých Karpatoch, ktorá spája obce Plavecký Mikuláš a Smolenice. Dĺžka trasy je 14 km.
Saint-Martin-sur-Ouanne

Poloha

Obec má rozlohu 15,34 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 443 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samo Vozár

Životopis

Narodil sa v rodine garbiara a vzdelanie získaval v Hrachove, Rožňave, na lýceu v Levoči a od roku 1841 na lýceu v Bratislave, kde sa stal tiež členom a funkcionárom Ústavu reči a literatúry československej. V roku 1843 sa vrátil domov, no už nasledujúci rok sa vrátil do Bratislavy, aby mohol pomáhať Ľudovítovi Štúrovi. V roku 1848 bol počas revolúcie krátko uväznený (spolu s Jánom Franciscim-Rimavským, Štefanom Markom Daxnerom a inými) a po revolúcii začal pracovať ako slúžny, neskôr bol stoličným prísažným v Rimavskej Sobote. Zomrel pravdepodobne násilnou smrťou za dosiaľ nevyjasnených okolností (predpokladá sa, že ho ako pansláva prepadli a zbili maďarskí nacionalisti).

Tvorba

Prvé básne začal písať počas štúdií na bratislavskom lýceu. Písal najprv v češtine, po zavedení štúrovskej slovenčiny (1843) sa stal jej prvým používateľom. Jeho tvorba bola poznačená subjektivizmom, lyrickosťou a metaforickosťou, čím sa odlišovala od súvekej štúrovskej tvorby, ale sú pre ňu tiež typické motívy melanchólie, pesimizmu a nihilizmu, pričom napr. samovraždu považuje za slobodnú voľbu človeka. Písal básnické cykly, lyricko-epické útvary a veršované drámy, v ktorých sa venoval opisom hlbín ľudského vnútra, no taktiež sa utápal v osobných žiaľoch a bôľoch. Vo svojej tvorbe používal v tej dobe nezvyčajné žánrové útvary, ako napr. sonet, ktorý sa v tom období takmer nepoužíval. Okrem poézie sa venoval tiež publicistike, kde obhajoval a bránil štúrovskú slovenčinu, rozvíjal slovanskú myšlienku, ale tiež kriticky komentoval domáce spoločenské pomery. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z anglickej (William Shakespeare), nemeckej (Johann Wolfgang Goethe), ruskej (Alexander Sergejevič Puškin) a poľskej (Adam Mickiewicz) literatúry. Celá jeho tvorba zostala okrem brožúry len v rukopisnej podobe, tlačou vyšla až v rokoch 1966 – 1967.
Fosgén

Použitie

Fosgén sa používa najmä na výrobu polymérov, pesticídov, farbív… Svoje použitie našiel aj vo farmaceutickom priemysle. Pomocou fosgénu je dokonca možné izolovať niektoré kovy z ich rúd (napr. hliník, urán…), ale táto metóda nenašla široké uplatnenie v praxi.
V laboratóriu bolo používanie plynného fosgénu nahradené používaním difosgénu (monochlórmravčanu trichlórmetylnatého), ktorý tvorí pri izbovej teplote kvapalinu, alebo trifosgénu (kryštalická substancia).

História

Fosgén bol po prvýkrát pripravený v roku 1812 chemikom Johnom Davym (1790 – 1868) pôsobením slnečného svetla na zmes oxidu uhoľnatého a chlóru. Následne bol pomenovaný s ohľadom na použitie svetla pri jeho príprave. Preto bol fosgén pomenovaný podľa gréckych slov „phos“ (svetlo) a „gene“ (narodiť sa). Postupne sa stal priemyselne veľmi dôležitým, hlavne počas 19. storočia – obzvlášť na výrobu farbív. Použil sa ako účinná chemická zbraň.

Toxicita

Fosgén je zákerný jed, pretože symptómy po jeho prieniku do organizmu sa dostavujú pomaly. Jeho toxicita spočíva v tom, že alkyluje biomolekuly, obsahujúce sulfhydrylové a amínové funkčné skupiny (napríklad proteíny, lipoproteíny a enzýmy), čím narušuje bunkové membrány, čo sa po inhalácii fosgénu prejavuje obvykle pomaly, po latenciii 2 – 48 (!) hodín toxickým opuchom pľúc. V koncentrácii viac ako 0,01 mg.min.l⁻¹ (2,45 ppm) spôsobuje podráždenie očí a dýchacích ciest, hodnota LCt₅₀ sa udáva okolo 3,2 mg.min.l⁻¹ (777 ppm).
Správa jaskýň Českej republiky

Správa jaskýň Českej republiky (čes. Správa jeskyní České republiky) je od 1. apríla 2006 samostatný orgán štátnej správy, ktorý po odbornej stránke spravuje všetky verejne prístupné české jaskyne.
Spadá pod ňu celkom 14 samostatných správ jaskynných systémov v Česku. Ako taká bola zriadená ako samostatný orgán štátnej správy pôsobiaci na poli ochrany prírody a krajiny. Jej riaditeľom je pán RNDr. Jaroslav Hromas. Táto štátna organizácia sa, okrem iného, ​​zaoberá evidenciou a katalogizáciou všetkých jaskýň v Česku, nachádzaním a prieskumom novoobjavených podzemných priestorov a ich ďalšou dôslednou ochranou.
Hráč mesiaca FA Premier League

Hráč mesiaca Premier League sa udeľuje raz za mesiac počas sezóny FA Premier League. Toto ocenenie sa udeľuje spolu s ocenením pre Trénera mesiaca FA Premier League každý prvý alebo druhý piatok nasledujúceho mesiaca. Toto ocenenie bolo nazvané Carling Premiership hráč mesiaca (1994–2001) a potom Barclaycard Premiership hráč mesiaca (2001–2004), a teraz je známy ako Barclays hráč mesiaca.
Prvýkrát bola udelená v sezóne 1994/1995, rok potom ako si anglická liga zmenila názov a sponzora. Prvým víťazom sa stal v auguste 1994 nemecký hráč Jürgenovi Klinsmannovi z Tottenhamu Hotspur.
Steven Gerrard a Wayne Rooney získali toto ocenenie rekordných päťkrát. Ashley Young vyhral toto ocenenie trikrát v jednom kalendárnom roku. Robbie Keane vyhral toto ocenenie s tromi rôznymi klubmi (Coventry City, Leeds United a Tottenham Hotspur). Posledným ocenením hráčom je Peter Odemwingie z West Bromwich Albion.
Občianska náuka

Občianska náuka je učebný predmet, prostrednictvom ktorého žiaci základných škôl a stredných škôl nadobudajú vedomosti o histórii a štruktúre politických inštitúcií, sú vedení k záujmu o účasť na politickom živote, k viere v základné hodnoty spoločnosti.
Sibyla (veštkyňa)

Sibyla bola podľa starovekých Grékov jedna veštkyňa či meno určitých viacerých významných veštkýň. Slovo neskôr znamenalo aj veštkyňu či starú ženu vôbec. Veštkyne tohto mena sú omnoho slávnejšie ako mužskí veštci nazývaní Bakovia.
Spočiatku sa spomína iba jedna veštkyňa (Platón, Hérakleitos z Efezu), neskôr viacero (Aristoteles) a Varro uvádza už 10 (resp. 30, ale tie sa dajú zredukovať na 10 základných). V rímskej epoche poznali takmer dvanásť Sibýl.
Spravidla sa uvádza, že veštila v skalnatej jaskyni (jaskyňu kúmskej Sibyly sa podarilo archeológom nájsť). V Delfách „Sibylina skala“ vo svätyni Zeme, prvej veštkyne, zachovávala pamiatku na „Herofilu“, ktorá tu vraj veštila pred prvými „Pýtiami“, ba už pred Apolónovým príchodom do Delf.
Pôvodná Sibyla žila asi v Oriente, často sa dáva do súvislosti so sumerskou bohyňou menom Kubaba (pozri aj: Kaaba, Kybela). Podľa Eustatia bola pôvodná Sibyla dcérou kráľa Dardana a nymfy Nésy, podľa Plutarcha pôsobila prvá Sibyla v Delfách, volala sa Libyssa a bola dcérou Dia a najády Lamie.
Missy-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 3,04 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 105 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ernest Polóny

Životopis

Ľudovú školu navštevoval v Kláštore pod Znievom, 1862-1869 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde jeho nár. a rusofilskú orientáciu upevnil M. Čulen, 1869-1875 klasickú filológiu na univerzite v Pešti, 1875-1877 poslucháč Slovanského učiteľského ústavu v Petrohrade. Po pôsobení na Slovensku na protest proti zrušeniu gymnázia v Kláštore pod Znievom odišiel do Ruska. V Rusku sa venoval tvorbe učebníc a školských príručiek, autor článkov v slovenskej tlači. Po návrate z Ruska, po vzniku prvej ČSR sa pričinil o znovuotvorenie gymnázia v Kláštore pod Znievom, bol jeho riaditeľom.
Siegen (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 8,1 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 516 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bours (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 11,84 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 592 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thizy (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 5,55 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sbírame motýly

Sbírame motýly je populárna entomologická práca, ktorej autorom je český entomológ Josef Moucha. Táto knižná práca vyšla v roku 1972 vo vydavateľstve Práce v edícii Delfín v Prahe. Prácu ilustrovala Eva Činčerová. Obálku a väzbu navrhol a graficky knihu upravil Vladimír Janský. Kniha má 240 strán a 24 strán príloh.
Populárno-náučným spôsobom je tu opísaný rad motýľov pre všetkých záujemcov o túto druhú najpopulárnejšiu skupinu hmyzu. Autor tu pútavo, zrozumiteľne a pritom podrobne informuje o mnohých faktoch o tejto skupine hmyzu. Podáva informáciu o systematike, stavbe tela (morfológii), bionómii, význame a tiež niečo z históriu výskumu motýľov. Sú tu aj ďalšie informácie o sfarbení motýlich krídel, ochoreniach a nepriateľoch motýľov, o migrácii a tiež o ich love. Je tu spomenutých viacero informácií o zbere a preparovaní jedincov tohto radu hmyzu pre prípadných záujemcov o lepidopterológiu. V závere všeobecnej časti je niekoľko informácií o úprave motýľov pre zbierku a je tu spomenutý i význam literatúry o hmyze.
V špeciálnej časti je uvedený zoznam významných čeľadí motýľov a na záver je uvedený systematický prehľad významných čeľadí motýľov, prehľad literatúry o motýľoch, zoznam v práci vyobrazených druhov a českých a latinských názvov motýľov.
Gejza Angyal

Životopis

V rokoch 1906-1911 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Budapešti. V roku 1910 získal diplom profesora kreslenia. V roku 1913 bol na polročnom študijnom pobyte u Simona Hollósyho v Mníchove. Od roku 1914 pôsobil ako profesor na Štátnej kovorobnej priemyselnej škole v Banskej Bystrici. Od roku 1919 žil a pôsobil ako výtvarník v slobodnom povolaní v Kremnici. V rokoch 1922 a 1928 podnikol študijnú cestu do Talianska. V rokoch 1925 a 1931 žil krátky čas v Paríži. V roku 1926 sa stal čestným členom Société nationale des Beaux-arts v Paríži. Bol členom Maďarskej spoločnosti pre vedu, literatúru a umenie v Bratislave, od roku 1920 Jednoty výtvarných umelcov Slovenska, Umeleckého spolku v Bratislave, Syndikátu výtvarných umelcov v Prahe, a košickej Kazinczyho spoločnosti.
Prvé úspechy dosiahol ako grafik. Vo svojich grafikách a v maliarskych kompozíciách oslavoval prácu človeka, najmä baníkov. V Banskej Bystrici vytvoril kresby a skice starých banskobystrických dvorov, postáv na jarmokoch, ako aj olejomaľby. Hlavnou témou v jeho krajinomaľbe bola Kremnica. Po oslobodení sa zapojil do verejného života, maľoval plagáty a diplomy a znovu sa vrátil k baníckej téme. Prevažnú časť jeho diela tvoria veľké figurálne kompozície. Jeho diela sú v Múzeu výtvarného umenia v Budapešti (grafika), v Národnej galérii v Prahe, v SNG v Bratislave, v krajských galériách a múzeách.