google/wiki40b huggingface dataset:
Amerikánsko-slovenské noviny

Amerikánsko Slovenské Noviny boli noviny vydávané v USA pre slovenských krajanov. Pôvodný názov bol Amerikanszko-Szlovenszke Novini a vychádzali v spišsko-šarišskom nárečí.

Dejiny

Noviny začali v Pittsburgu roku 1886 vydávať 30-ročný Janko Slovenský a 27-ročný Július Wolf zo spríbuznených nemeckých rodín z Krompách, obaja absolventi maďarského učiteľského ústavu. Slovenský popri rodnej nemčine, maďarčine, latinčine a potom v USA aj angličtine ovládal iba spišské nárečie, čo bol významný dôvod pôvodného jazyka novín, ktorý Slovenský oficiálne vysvetľoval rečou veľkej časti slovenských prisťahovalcov.  Wolf sa v USA neskôr naučil písať spisovnou slovenčinou. 13. mája 1889 redakcia vyhorela. Noviny zachránil dovtedajší častý prispievateľ 22-ročný Peter V. Rovnianek, ktorý sa stal ich spolumajiteľom a šéfredaktorom, čo bola Slovenského podmienka, aby v ich vydávaní pokračoval. Hneď po prevzatí redakcie Rovnianek v názve aj obsahu prestal používať maďarský pravopis. Na spisovnú slovenčinu prešiel postupne do roku 1891.
Keď Rovnianek noviny prevzal, mali náklad 1 700. Do necelého roka stúpol na 2 700, čím sa Amerikánsko Slovenské Noviny stali vtedajším najčítanejším slovenským periodikom na svete. V roku 1894 sa z týždenníka stali noviny vychádzajúce trikrát do týždňa. V roku 1895 bolo predplatiteľov okolo 8 000 a koncom prvého desaťročia 20. storočia až 30 000-40 000, najvyšší náklad, aký kedy slovenské noviny v USA dosiahli, a mnohonásobne vyšší ako čokoľvek vychádzajúce po slovensky v Uhorsku.
Noviny začali upadať, keď roku 1911 skrachovali Rovniankove podniky a banky a on sám z redakcie aj z Pittsburgu odišiel. Ich názov sa zmenil na Americko-slovenský bulletin, neskôr na Americko-slovenský svet, ktorý roku 1922 zanikol.

Redaktori

K redaktorom novín patrili: Peter V. Rovnianek, Július Wolf, A. S. Ambrose, Július Žorna-Horský, Gustáv Maršall Petrovský, Edo Schwartz-Markovič, Ján Kadlečík, Ignác Gessay, J. A. Ferienčík, Karol Salva, Karol Štiasny a mnohí ďalší. Rovnianek získal aj prispievateľov zo Slovenska: Pavel Blaho, F. V. Sasinek, I. Žiak-Somolický a iní.
V novinách boli uverejňované aj básne a poviedky spisovateľov: P. O. Hviezdoslava, S. H. Vajanského, E. M. Šoltésovej, Ľudmily Podjavorinskej a iných.
Le Passage (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 6,68 km². Najvyšší bod je položený 521 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 761 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Študentský domov

Študentský domov (iné názvy pozri nižšie) je zariadenie na kolektívne ubytovanie študentov dennej formy štúdia (prípadne aj interných ašpirantov) vysokej školy, ktoré často študentom poskytuje aj stravovanie a služby v oblasti výchovy, regenerácie, športu, kultúry a podobne.

Názvy

V právnych predpisoch sa od 60. rokov 20. storočia sústavne používa názov študentský domov (v českých zneniach tých istých predpisov počas existencie Česko-Slovenska sa používal výraz kolej). Bežný je ale aj názov vysokoškolský internát. Do 50. rokov 20. stor. sa okrem názvu (vysokoškolský) internát pod vplyvom češtiny používal aj názov kolej (ktorý sa následne neudomácnil a dnes sa považuje za nesprávny) a (študentské) kolégium. Výraz  kolégium sa v tomto význame občas používa dodnes. O slove kolej pozri aj kolej.
Súčasné slangové názvy sú intrák, inťák, staršie aj inťoš (ide však o ekvivalenty slova internát, t.j. nie len výrazu vysokoškolský internát) J. Košecká v roku 1982 uvádzala, že vysokoškoláci a personál na vysokej škole v Žiline používajú aj výraz koľaj, a to ako (chybný) ekvivalent českého slova kolej pod vplyvom českých študentov študujúcich na tej istej vysokej škole. Autorka tiež dodáva, že používali aj odvodený výraz koľajka (v češtine kolejka, t.j. spisovne kolejní legitimace; v slovenčine spisovne internátny preukaz). Výraz koľaj ani koľajka však nie je uvedený ani v jednom zo slovníkov slovenského slangu.

Dejiny

O jednej forme predchodcu študentských domovov pozri v článku kolégium (stredoveký internát).
Chemický priemysel

Chemický priemysel je priemyselné odvetvie s vysokou technickou a technologickou náročnosťou zaoberajuce sa chemickou premenou surovín na produkty.

Príklady

Výrobou celulózy a papiera sa zoberá celulózový a papierenský priemysel. 
Ďalej sem patrí výroba chemických vláken a fólií, plastických hmôt, spracovanie gumy a plastických hmôt atď.
Francúzske národné vodnopólové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na olympijských hrách získalo francúzske družstvo 3 medaily, z toho jednu zlatú. Prvú medailu získalo v Paríži 1900, kde skončilo bronzové. Turnaja sa vtedy zúčastnili klubové celky krajín a na bronzovom mieste skončili hneď 2 francúzske kluby. Druhú medailu získalo tiež ako organizátor LOH v Paríži 1924, keď prešlo všetkými vyraďovacími zápasmi a vo finále zdolalo celok Belgicka 3 : 0. Tretiu medailu získalo hneď o 4 roky neskôr, v holandskom Amsterdame skončilo bronzové. Potom sa francúzske družstvo zúčastňovalo OH iba sporadicky, naposledy v Barcelone 1992, kde skončilo predposledné, rovnako ako v Rio de Janeiro 2016.
Na majstrovstvá sveta sa družstvo kvalifikovalo iba 3-krát. Jeho najlepším umiestnením je 8. miesto, ktoré dosiahlo na MS 1986 v Španielsku. Naposledy sa na svetovom šampionáte predstavilo v austrálskom Perthe v roku 1991.
Na majstrovstvách Európy vybojovalo družstvo 1 medailu, a to hneď pri svojom prvom štarte v roku 1927. Prehralo až vo finále, s tímom Maďarska. Potom ustúpilo s pozícií a od roku 1993, odkedy sa začala hrať kvalifikácia na ME, sa dokázalo na ne dostať iba v roku 2001. Turnaj sa konal v Maďarsku a francúzske družstvo na ňom skončilo posledné. V roku 2014 sa mu znova podarilo kvalifikovať sa na európsky šampionát, na ktorom skončilo na 10. priečke.
Družstvo sa 5-krát zúčastnilo svetovej ligy, raz sa dokázalo prebojovať do finálovej skupiny, kde skončilo šieste. Okrem toho sa 8-krát zúčastnilo turnaja Stredozemných hier a vybojovalo na ňom 3 medaily.
Saint-Magne

Poloha

Obec má rozlohu 82,66 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 992 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bachivillers

Poloha

Obec má rozlohu 5,91 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 419 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Surfontaine

Poloha

Surfontaine má rozlohu 6,38 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Surfontaine má 102 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Deskriptívna geometria

Deskriptívna geometria je odvetvie matematiky zaoberajúce sa zobrazovaním trojrozmerného priestoru do roviny. Poskytuje metódy, ktoré umožňujú dosiahnuť jednoznačnosť týchto zobrazení. Základnou metódou je premietanie.
Saint-Marc-sur-Couesnon

Poloha

Obec má rozlohu 12,05 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 500 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Motz

Poloha

Obec má rozlohu 9,04 km². Najvyšší bod je položený 1 044 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 381 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Artemidin chrám v Efeze

Artemidin chrám v Efeze alebo Artemision, dal asi v roku 550 pred Kr. vybudovať kráľ Kroisos z Lýdie, v meste Efez, na pobreží Malej Ázie. 
Artemidin chrám bol 112 m dlhý a 52 m široký, čo ho robilo jednou z najväčších stavieb tých čias. V roku 356 pred Kr. ho muž menom Herostrates z Efezu podpálil a zničil, vraj preto, aby sa jeho meno zapísalo do dejín. Chrám bol obnovený, keď mesto dobyl Alexander Veľký, ale roku 262 po Kr. ho znova zničili Góti. Efezania ho vraj ešte obnovili, ale v 4. storočí sa stalo oficiálnym náboženstvom rímskej ríši kresťanstvo a chrám stratil svoju náboženskú funkciu. Dnes sa z chrámu nezachovalo takmer nič.
Chrám bol postavený v iónskom slohu. Bol lemovaný po oboch stranách dvojradovým stĺporadím. Toto predstavovalo jednu z najväčších stavieb svojich čias. V chráme bola svätyňa, v ktorej stála socha bohyne Artemis, ozdobená drahokamami a vzácnymi kovmi. Chrám podopieralo celkovo 125 stĺpov, z ktorých každý bol 18 metrov vysoký. 26 stĺpov malo unikátny dvojmetrový reliéf. V chráme bolo veľa umeleckých diel, na ktorých sa podieľali najlepší sochári tých čias. Chrám neslúžil len na náboženské obrady, ale aj ako obchodné centrum. 
Chrám znovu objavil Angličan John Turtle Wood v roku 1869.
Bouzonville (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 13,9 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 077 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Allons (Lot-et-Garonne)

Poloha

Allons má rozlohu 76,33 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Allons má 174 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hrozno

Strapec hrozna viniča hroznorodého

Veľkosť strapca môže byť od 100 do 300 mm, jeho tvar býva rozličný (napr. valcovitý, rozkonárený, kužeľovitý a pod.). Hrozno sa buď priamo konzumuje (stolové hrozno) alebo sa z neho vyrába víno.

Bobuľa

Bobuľa môže byť guľatá, vajcovitá, oválna, pretiahnutá, strukovitá alebo kónická a jej veľkosť je od 10 do 25 mm. 
Bobuľa sa skladá zo šupky, dužiny a semien. Šupka obsahuje farebné látky a aromatické látky. Biely odrody viniča majú zelenú, žltú, sivú a červenú šupku, modré odrody majú modrú, fialovú a čiernu šupku. V čase dozrievania je povrch šupky pokrytý tenkým voskovým povlakom. Šťava bobule je bez farby, len niektoré modré odrody majú farebnú dužinu. Obsahuje 15-25 hm. % skvasiteľných cukrov a 4-14 promile organických kyselín. Počet semien v bobuli je zvyčajne 2 kusy, ale existujú odrody bez semenné odrody (tie sa používajú na výrobu hrozienok).

Látkové zloženie

Hrozno obsahuje 75-80 hm. % vody, 0,3-0,5 hm. % sacharidov, 0,3-1,2 hm. % kyselín, 1-3 hm. % trieslovín, okolo 1 hm. % dusíka a 6 - 10 hm. % popola.
Európske hlavné mesto kultúry

Európske hlavné mesto kultúry je titul udeľovaný komisiou a Európskym parlamentom jednému alebo dvom európskym mestám, ktoré po celý rok majú možnosť predstaviť Európe ich kultúrny život a jeho rozvoj. Niektoré mestá využijú túto šancu, aby kompletne transformovali svoju kultúrnu štruktúru a aby sa stali uznávanými v medzinárodnom prostredí.
Ak sa mesto stane Európskym hlavným mestom kultúry, v tomto meste sa rozvíjajú všetky možné umelecké aktivity.
Delincourt

Poloha

Obec má rozlohu 8,05 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 524 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labeaume

Poloha

Labeaume má rozlohu 17,76 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Labeaume má 607 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Turá Lúka

Turá Lúka je mestská časť mesta Myjava.

Polohopis

Nachádza sa v Myjavskej pahorkatine, na hornom toku rieky Myjava. Leží na ceste II. triedy č. 581, 3 km na západ od centra mesta. Je východiskom k hradu Branč.

Dejiny

Je to pôvodne kopaničiarska obec. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1580, patrila panstvu hradu Branč. V roku 1672 tu došlo k vzbure proti násilnej rekatolizácii. V roku 1674 tu bol umučený správca fary jezuitský kňaz Ján Simonides. Od roku 1980 je súčasťou mesta Myjava.

Zaujímavosti

Zachovali sa tu niektoré ľudové zvyky (piesne, hry, zvyky), v minulosti bola známa čipkárstvom a výšivkárstvom.
Joncels

Poloha

Obec má rozlohu 46,24 km². Najvyšší bod je položený 835 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 285 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sommesnil

Poloha

Obec má rozlohu 3,06 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 89 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Myocyt

Myocyt alebo svalová bunka je základnou bunkou svalového tkaniva. V ich cytoplazme sa nachádza aktíno-myozínový komplex, ktorý umožňuje skrátenie – kontrakciu bunky, a to až na jednu osminu pôvodnej dĺžky. Mikroskopicky ide o myofibrily, zložené z ešte tenších, optickým mikroskopom neviditeľných myofilamentov.
Myocyt hladkého svalstva má vretenovitý tvar, s centrálne uloženým paličkovitým jadrom. Patrí medzi najväčšie bunky, nakoľko môže dosiahnuť dĺžku až 500 µm (maternica pri gravidite), pri hrúbke iba 4 – 7 µm. Na rozdiel od myocytu priečne pruhovaného svalstva nie je ovládateľný vôľou.
Základnou jednotkou priečne pruhovaného svalstva je mnohojadrové svalové vlákno.
Myocyty v organizme zabezpečujú mechanický pohyb.
Kaštieľ v Betliari

Dejiny

Hrad pochádza zo začiatku 18. storočia a postavili ho na základoch staršieho renesančného hradu Bebekovcov. Dal ho postaviť Štefan Andráši ako poschodový, ešte opevnený hrad so štyrmi nárožnými vežami. I ďalšie prestavby v rokoch 1792 – 1795, keď prichádza k rozšíreniu, a v rokoch 1880 – 1886, keď stavba získala dnešnú podobu, sa viažu znovu k rodine Andrášiovcov, ktorá bola už vtedy jeho trvalým vlastníkom, a ktorá mala v majetku nielen hrad Krásnu Hôrku, ale aj majetky a bane v okolí Rožňavy. Po staršej klasicistickej prestavbe a rozšírení južnej časti a priečelia nasledovala rozsiahlejšia pseudoslohová úprava s nadstavbou druhého poschodia, ktorá dala kaštieľu ráz francúzskej poľovníckej stavby.

Interiér

Kaštieľ zaplnili Andrášiovci množstvom vzácneho nábytku, umeleckých diel a zbierok. Pôvodnú knižnicu založil Leopold Andráši v druhej polovici 18. storočia. Jej interiér pochádza z rokov 1792 – 1795. Fond pozostáva prevažne z vedeckej literatúry 18. a 19. storočia. Prevahu zbierok tvoria maliarske diela, najmä obrazy realistov 19. storočia. Druhú časť zbierok (na prízemí) tvoria dovezené exotické predmety a poľovnícke trofeje, ktoré nemajú rovnocennú hodnotu s umeleckými zbierkami. Park spestrujú nielen jazierka, ale aj menšie záhradné stavby (pavilóny, groty, vodomety). Má vzácne exotické stromy a zvyšky prastarého tisového lesa.

Exteriér

Koncom 18. storočia začali Andrášiovci budovať prírodný park. Neskôr ho rozširovali a doplňovali ďalšími dendrologickými vzácnosťami. V súčasnosti má park rozlohu 80 ha. Komplex areálu kaštieľa v Betliari bol v roku 1985 vyhlásený vládou Slovenskej socialistickej republiky za národnú kultúrnu pamiatku ako vzácne kultúrno-historické dedičstvo niekoľkých storočí. V areáli sa nachádza aj Hermesova studňa z polovice 19. storočia.
V najväčšom historickom parku na Slovensku je aj rímsky vodopád, navrhnutý v roku 1823 Josefom Bergmannom. Výškou 9 metrov je najvyšším umelým vodopádom a zároveň prvou romantickou stavbou na Slovensku. V októbri 2016 bol obnovený občianskym združením Andoras.
Béhagnies

Poloha

Obec má rozlohu 3,06 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hodrušská hornatina

Vymedzenie

Podcelok zaberá severozápadnú časť Štiavnických vrchov a v rámci pohoria susedí na východe so Sitnianskou vrchovinou a Skalkou, juhozápadným smerom nadväzujú Kozmálovské vŕšky. Severným smerom sú údolím Hrona oddelené podcelky Kremnických vrchov, Turovské predhorie a Jastrabská vrchovina, na severozápade potom Žiarska kotlina, južnejšie Raj a Župkovská brázda (podcelky Vtáčnika) a pás hôr západným smerom uzatvára Pohronský Inovec s podcelkom Veľký Inovec. Juhozápadným smerom leží Hronská pahorkatina, Hronská niva a Ipeľská pahorkatina, patriace do Podunajskej pahorkatiny.

Doprava

Západným a severným okrajom územia vedie rýchlostná cesta R1 (Nitra – Zvolen) i cesta I/65, v údolí Hrona prechádza i Železničná trať Nové Zámky – Zvolen, z ktorej v Hronskej Dúbrave odbočuje trať do Banskej Štiavnice. Východným okrajom vedie cesta I/51, južným smerom cesta II/524.
Avèze (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 22,07 km². Najvyšší bod je položený 958 m n. m. a najnižší bod 580 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 189 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Vallier (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 4,44 km². Najvyšší bod je položený 442 m n. m. a najnižší bod 332 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sauveur-de-Carrouges

Poloha

Obec má rozlohu 11,42 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 261 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Polycarpe

Poloha

Obec má rozlohu 13,81 km². Najvyšší bod je položený 806 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 165 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Označenie obalu podľa materiálového zloženia

Označenie obalu podľa materiálového zloženia (príloha vyhlášky MŽP SR zo 14. 3. 2011) alebo označenie obalu údajom o materiálovom zložení obalu (zákon č. 119/2010) je v slovenských predpisoch používaný výraz pre skratku a/alebo číslovanie (a prípadne aj symbol), ktorá/-é/-ý označuje na obale charakter použitého obalového materiálu a slúži na uľahčenie zberu, opätovného použitia a zhodnocovania vrátane recyklácie ako to požaduje okrem iného čl. 8 smernice 94/62/ES v platnom znení. Označenie teda slúži na jednoduché označenie materiálu alebo viacerých materiálov, z ktorých bol vyrobený výrobok, na ktorom je kód umiestnený.
Alfanumerická časť označenia sa neformálne občas označuje ako recyklačný kód/kód recyklácie. "Výtvarná" časť označenia (t. j. trojuholník tvorený troma šípkami) sa neformálne označuje aj ako recyklačný symbol/symbol recyklácie/recyklačný znak, jeho prítomnosť v označení však v EÚ nie je povinná (slovenská vyhláška ich použitie charakterizuje ako "ďalšiu možnosť" označenia obalu podľa materiálového zloženia).
V Európe alfanumerickú časť pod opisným označením číslovací a skratkový systém stanovuje rozhodnutie Komisie 97/129/ES. Skratky látok sú pôvodne prebrané z normy ISO 1043. Časť číslovania je pôvodne prebraná z amerického systému SPI resin identification coding system z roku 1988.
Podobné alebo rovnaké číslovania, skratky a symboly sa používajú aj mimo Európy.
František Barkóci (arcibiskup)

Životopis

Pochádzal z významného uhorského rodu Barkóciovcov. Jeho otcom bol zemplínsky župan František (1650-1711); jeho starý otec, tiež zemplínsky župan, František (+ 1709) velil pluku husárov.
Gymnaziálne štúdium absolvoval v Košiciach, filozofiu na Trnavskej univerzite, kde získal doktorát (1730). V roku 1734 skončil v Ríme teológiu a vysvätili ho za kňaza. Pôsobil ako farár a kanonik v Jágri, od roku 1740 ako spišský prepošt. V roku 1744 ho konsekrovali za jágerského biskupa, ostrihomským arcibiskupom a uhorským prímasom sa stal v roku 1761. Bol to on, kto preniesol arcibiskupské sídlo z Trnavy do Ostrihomu. Pričinil sa aj o rekonštrukciu budovy, v ktorej dnes sídli Úrad vlády Slovenskej republiky - jeho rodový erb je na pilieroch vstupnej brány do areálu (z vonkajšej aj z vnútornej strany). Za zásluhy ho Mária Terézia vyznamenala veľkokrížom Radu sv. Štefana. Zároveň bol jedným zo sudcov sedmipanskej tabule. Bol aj literárne činný, tlačou vyšli jeho pastierske listy duchovenstvu a veriacim, okrem iného aj (v latinčine) Privítanie kráľovnej Márie Terézie v mene stavov zhromaždených na sneme v Bratislave, Bratislava 1764.
Zomrel 18. júna 1765 v Bratislave, kde je aj pochovaný v arcibiskupskej krypte Katedrály sv. Martina.
Anton Sirmaj o ňom napísal: „Gróf František Barkóci zo Saky, dedičný pán z Pavloviec a Tovarného, jágerský biskup, dôverný radca jeho cisársko-kráľovského majestátu a radca výsostnej kráľovskej rady uhorského miestodržiteľ, sudca výsostného súdu siedmich stolíc, dedičný župan stolice Heveš a okolia Solnoku, administrátor v úrade najvyššieho župana Zemplínskej stolice od roku 1756 až do roku 1757. Jeho očividné zásluhy ako kniežaťa svätej ríše rímskej a prvého muža v oboch štátoch boli také, že ani veky ich nezabudnú.“
Meillon

Poloha

Obec má rozlohu 7,08 km². Najvyšší bod je položený 260 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 847 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kolekcia (seriál)

Vysielanie

V Austrálii mal seriál premiéru 14. marca 2017 na stanici BBC First. V Južnej Kórei sa seriál začal vysielať 30. júna 2017 na stanici KBS 1TV. V Rusku mal seriál premiéru 17. júna 2017 na stanici Channel One Russia. V USA mal premiéru 8. októbra 2017.
Oileus (Lokris)

Oileus (starogr. Οἰλεύς – Oileus, lat. Oileus) je v gréckej mytológii kráľ v Lokride.
Kráľ Oileus je uvedený medzi päťdesiatimi statočnými Argonautami, mužmi, ktorí sa zúčastnili plavby lode Argó, ktorá sa pod velením Iasóna plavila z Iólku do ďalekej Kolchidy pre zlaté rúno. Uvádza sa, že počas plavby utrpel Oileus zranenie od kovového pera jedného z stymfálskych vtákov, s ktorým Argonauti potom zviedli neobvyklý boj: spustili hlasný krik a navyše búšili zbraňami tak silne, že vtáky vyplašili a donútili ich opustiť ostrov Arétiadu a usídliť sa až v ďalekých horách. Zranenie, ktoré od nich Oileus utrpel, vyliečil lekár výpravy Asklépios, takže sa kráľ zdravý šťastne vrátil do svojej rodnej Lokridy.
V čase trójskej vojny bol už Oileus v pokročilom veku, preto sa vojny osobne nemohol zúčastniť. Zato jeho dvaja synovia sa v nej preslávili: Aias, zvaný „malý Aias“ bol jedným z najlepších kopijníkov. Svoju slávu si vydobyl vedľa menovca Aianta, zvaného „veľký Aias“. Malý Aias nebol žiadny silák, zato vynikal rýchlosťou a mrštnosťou.
Druhý Oileov syn sa volal Medón, jeho matkou bola nymfa Rhena. Ten viedol vojenské oddiely hrdinu Filoktéta, ktorý bol s nevyliečiteľnou ranou Grékmi zanechaný na ostrove Lemnos.
Tressé

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 77 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 339 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
WikiSkriptá

Rozdiely medzi WikiSkriptami a Wikipédiou

Hlavným účelom WikiSkrípt je zjednodušenie prípravy učebných materiálov, ich úpravy a aktualizácie. Články nemusia odpovedať nárokom kladeným na encyklopedické dielo; skôr sa podobajú kapitolám v učebniciach.
Pretože vyučovanie musí sledovať najnovšie vedecké poznatky, treba používať i údaje z výskumu (tzn. neplatí absolútny zákaz použitia primárnych zdrojov). Samozrejme musí byť zachovaný kritický prístup k ich uvedeniu, údaje by mali byť overiteľné a mal by byť citovaný ich zdroj. Adekvátnosť primárnych údajov by mal vždy posúdiť odborník s dostatočnou erudíciou v odbore. Pri zachovaní podobných princípov sa v odôvodnených prípadoch môžu vo WikiSkriptách objaviť i expertné názory na určitú otázku.

Komunita

Komunita, ktorá tvorí WikiSkriptá, je menšia než počet aktívnych prispievateľov slovenskej či českej Wikipédie, ale vzhľadom na úzke tématické zameranie projektu a zapojeniu všetkých lekárskych fakúlt je rozšírenie komunity veľmi povzbudivé. Pri opravovaní nepresností a prípadných chýb zanesených do WikiSkrípt sa preto nepočíta len s mechanizmami založenými na veľkom počte členov komunity, ale i s mechanizmom overovania článkov učiteľom.

Anglická verzia – WikiLectures

Tento projekt je prevádzkovaný aj v anglickej jazykovej verzii ako www.WikiLectures.eu. WikiLectures beží s rovnakým cieľom a princípy ako WikiSkriptá a sú určené pre študentov medicíny po celom svete. V súčasnosti tvorí hlavnú časť redakcie zahraniční študenti, ktorí študujú na lekárskych fakultách SR a ČR, v spolupráci so svojimi pedagógmi.