google/wiki40b huggingface dataset:
Brutalizmus

Brutalizmus je architektonický štýl príznačný pre modernú architektúru od polovice 20. storočia.

Charakteristika

Brutalizmus výrazne používa pohľadový betón ako výrazový prostriedok a snaží sa o zdôraznenie hmotnosti objektu. Taktiež uplatňuje uzavretý pôdorys a obrys stavby v zmysle uzavretej kompaktnej kompozície hmôt často v podobe kvádra.
Brutalizmus jasne vyjadruje a priznáva použitý materiál a konštrukciu. Stavby pôsobia veľmi hmotne až ťažko. Ich priečelia tvoria veľké betónové plochy, ktoré kontrastujú so zasklenou konštrukciou alebo častejšie s malými oknami. Ich povrch je v niektorých prípadoch opracovaný zvislým drážkovaním typickým pre tvorbu Paula Rudolpha.

Pôvod a história

Tento architektonický smer je známy od roku 1954, kedy ho sformulovali manželia architekti Peter a Alison Smithsonoví v augustovom čísle časopisu Architectural Design.
Betónový brutalizmus je pravdepodobne odvodený od prezývky Petra Smithsona – Brut, respektíve z francúzskeho béton brut režný betón so začiatočnými písmenami mena jeho manželky (Ali) doplnených začiatočnými písmenami ich priezviska Smithson - sm, teda Brut+ali+sm. Nesporne má však súvislosť s celkovým hrubým teda aj brutálnym charakterom stavby.
Prvou stavbou tzv. oceľového brutalizmu je stavba školy v Hunstantone v Anglicku od manželov Smithsonových. Brutalizmus je tiež reprezentovaný vtedajšími stavbami od Le Corbusiera v Marseille Unité d’habitation, kláštorom La Tourette či Miesovým univerzitným komplexom I.T.T. v Chicagu. Tento spôsob architektonického stvárňovania sa rýchlo rozšíril do mnohých krajín. V Anglicku ho reprezentuje Stirling a Gowan, v Spojených štátoch amerických Paul Rudolph, Louis I. Kahn, v Japonsku Kenzó Tange, Maekava atď.
Zamrznuté oká

Názov

Do neskorého leta bývajú pokryté ľadom a snehom. Sú zamrznuté. Meno prevzali od blízkeho Zamrznutého plesa.
Saint-Léger-du-Gennetey

Poloha

Obec má rozlohu 3,27 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 76 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brindisi

Dejiny

Brindisi bolo pravdepodobne ilýrske osídlenie pred rímskou expanziou. Rimania ho nazývali Brundisium. Obsadili ho v roku 267 pred Kr. (podľa iných zdrojov 245 pred Kr.). Po púnskych vojnách sa Brindisi stalo jedným z centier rímskeho vojenského loďstva a námorného obchodu. V roku 49 pred Kr., počas rímskej občianskej vojny mesto obliehal Gaius Iulius Caesar a bolo naň zaútočené ešte v rokoch 42 a 40 pred Kr.
V čase Rímskej ríše bolo Brindisi významné mesto s okolo 100 000 obyvateľmi a bolo hlavným smerovacím bodom do Grécka. Spojené s Rímom bolo cestami Via Appia a Via Traiana.
Neskôr Brindisi dobyli Ostrogóti a znovudobyla Byzantská ríša. V roku 674 bolo zničené Longobardmi, ale vďaka svojej výnimočnej polohe, vhodnej na vybudovanie prístavu, bolo mesto opäť vybudované.
V roku 1348 mesto zasiahol mor a roku 1456 zemetrasenie.

Doprava

6 km od mesta sa nachádza letisko Brindisi. Mesto je významným prístavom.
Vojna

Definície vojny

Podľa Jana Szczepańského je vojna ozbrojený boj za dosiahnutie politických cieľov. Preto, hoci je boj všeobecným javom existujúcim vo všetkých spoločnostiach a vo všetkých historických obdobiach, objavuje sa vojna až so vznikom politicky organizovaných štátov a dá sa predstaviť historická situácia, kedy vojny ako metódy riešenia politických konfliktov budú celkom odstránené.
Horúca vojna označuje druh vojny, v ktorom znepriatelené strany bojujú proti sebe otvorene. Opakom horúcej vojny je studená vojna. Termín horúca vojna vznikol ako opak k termínu studená vojna až v 20. storočí. 
Svetová vojna predstavuje ozbrojený konflikt veľkých rozmerov. Zasahuje také rozsiahle množstvo územia a krajín, že možno hovoriť o jej svetovom charaktere. V novodobej histórii ľudstva sa doposiaľ vyskytli dve vojny, ktoré niesli tento prívlastok - prvá svetová vojna a druhá svetová vojna. Viacero ozbrojených konfliktov v minulosti však tiež spĺňalo niekoľko kritérií pre toto označenie.
Nourray

Poloha

Obec má rozlohu 12,17 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 115 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Predmetový heslár

Predmetový heslár alebo heslár je (obyčajne abecedne radený) zoznam prvkov predmetových hesiel (resp. zoznam heslových menovateľov)  použitých pri spracovaní konkrétneho predmetového katalógu či predmetovej kartotéky. Obyčajne zahŕňa aj nepoužité synonymá a kvázisynonymá s vylučovacími (príp. aj pridružovacími) odkazmi. Predmetový heslár je nutná pomôcka katalogizátora, ktorá zabezpečuje jednotnosť, dôslednosť a kontinuitu práce na predmetovom katalógu.
Podobný, ale odlišný je termín tezaurus (myslí sa tezaurus v knihovníckom zmysle). Občas sa však predmetový heslár považuje za (veľmi jednoduchý) podtyp tezauru.
Predmetové heslá resp. ich prvky (v predmetovom heslári alebo inde) môžu byť vecné alebo geografické alebo sa môžu týkať mien osôb alebo sa môžu týkať času alebo sa môžu týkať fyzickej formy dokumentu.
Heslár býva do istej miery formalizovaný, kým v knihovníctve neboli natoľko rozšírené počítače ako dnes, tak sa predmetový heslár v slovenských knižniciach budoval v invertovanej podobe teda nie slovenská literatúra, ale literatúra slovenská. Geografický heslár sa prirodzene budoval v neinvertovanej podobe. V súčasnosti sa preferuje prirodzený jazyk.
Koroibos z Élidy

Koroibos (starogr. Κόροιβος – Koroibos) bol v roku 776 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Antickí autori uvádzajú, že Koroibos z Élidy bol prvým víťazom starovekých olympijských hier. Zvíťazil v behu na jedno stadion, jedinej disciplíne v ktorej sa na hrách súťažilo. Zavedenie ďalšej disciplíny behu na dve stadiá (diaulos) sa uskutočnilo na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra).
Antický autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, uvádza, že Koroibovu sochu nevidel, ale jeho hrob sa nachádzal na hraniciach Élidy. Na náhrobnom kameni mal nápis, že bol prvým človekom, ktorý vyhral v Olympii.
Sojuz TMA-04M

Priebeh letu

Štart bol pôvodne plánovaný na 30. marca 2012. Koncom januára však pri tlakových skúškach technici poškodili pristávací modul lode. Celá loď musela byť vymenená a štart odložený na 15. mája 2012.
Štart sa uskutočnil 15. mája 2012 o 03:01:22,968 UTC z kozmodrómu Bajkonur. Po obvyklom dvojdňovom lete sa 17. mája o 4:36 UTC loď spojila s Medzinárodnou vesmírnou stanicou (ISS). 
Dňa 16. septembra 2012 o 23:09:00 UTC sa rovnaká posádka Padalka, Revin a Acaba s loďou odpojila od stanice a na druhý deň o 02:52:51,9 UTC pristáli v kazašskej stepi severovýchodne od Arkalyku, let Sojuzu trval 124 dní, 23 hodín, 51 minút a 30 sekúnd.
Saint-Martin-le-Beau

Poloha

Obec má rozlohu 18,44 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 985 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kamenná vila

Historická budova

Objekt ľudovo nazývaný Kamennou vilou je jednou z niekoľkých hodnotných secesných pamiatok v Banskej Bystrici. Bol postavený v roku 1920 Leopolda Munelsa, autor neznámy. Priečelie svojím bohatým výtvarným a plastickým prejavom je prehliadkou obľúbených architektonických prvkov secesie.

Rekonštrukcia

Architektonická súťaž na rekonštrukciu pôvodnej budovy bola v roku 1995, realizovala sa v roku 1997. Autorom víťazného projektu sa stal ing. arch. Branislav Somora
„Ak architekt dostane zákazku, mal by si najmä ctiť prostredie, do ktorého vstupuje“ ing. arch. Branislav Somora
Autorov prístup k rekonštrukcii bol citlivý a dokazuje, že prístavba nemá konkurovať ale dopĺňať pôvodnú hmotu prostredníctvom prostriedkov svojej doby. A takisto by pozorovateľ nemal byť zahltený informáciami, ale mal by pocítiť harmóniu. Zámerom bolo existujúci objekt zachovať a doplniť v pôvodnej secesnej estetike. Dostavbu nechať vyznieť ako samostatný autonómny prvok, ktorý celú stavbu ozvláštňuje. V realizácii sa stretá bohatosť secesie a tendencie neskorej moderny.

Rekonštrukcia historickej časti

Autor pamiatkársky príkladne akceptuje priečelie historickej budovy a nevstupuje doň novými prvkami. Inšpiruje sa ňou pri chápaní dostavby i detailov. Priestory historickej budovy slúžia pre kontakt s verejnosťou nad ktorými sa nachádzajú riaditeľské priestory. Pre presvetlenie podkrovia bol použitý secesný motív druhej rímsy v podobe pásového radu okien. Za zmienku stojí, že takýto prístup i komunikáciu s architektom si pochvaľujú zainteresovaní pamiatkári.

Dostavba

Autor svojím riešením preukázal zmysel pre výtvarnú bohatosť a tradičný remeselný detail. Uličná fasáda prístavby nesie v sebe rovnováhu medzi bankovou honosnosťou a materiálmi okolia, čím je viditeľne elegantnejšou ako okolité stavby. Okolie pritom nedegraduje ale nasadzuje vyššiu úroveň pre budúci vývoj okolia. Pôdorysný tvar L pôvodného objektu bol dopovedaný do štvorca. Už v treťom podlaží však v oblúku ustupujúca nová hmota odkrýva pohľad na pôvodnú fasádu, a zároveň vytvára priestor pre terasu doplnenú o zeleň.
Prístavba má plochú strechu s výrazne vyloženou rímsou, pod ktorou sa nachádzajú prevýšené štrbinové okná. Dominantne pôsobiacu plnú stenu fasády dopovedá vertikálny prvok preskleného arkieru, dvoch lodžií a šikmý stĺpový prvok. Ideové prepojenie s historickým objektom sa odráža v náznaku pásovej rímsy nad druhým nadzemným podlažím, či v použití výrazne prevýšených secesných okien. Fasádu ozvláštňujú konzolovité, zakrivené lampy. A nachádza sa tu i vjazd pre dotačné vozidlo.
Maardu

Meno

Meno mesta je odvodené od rovnomennej dediny, ktorá sa nachádza za hranicami mesta, na území obce Jõelähtme. Etymológia mena nie je veľmi jasná; najčastejšie býva spojená so slovom mardus, označujúcim v estónskom folklóre nadprirodzených poslov smrti.
Podľa dediny Maardu bol rovnakým menom označovaný miestny panský statok. Podľa maardského statku dostalo svoje meno najprv Maardské jazero, podľa jazera potom továreň na spracovanie fosforitu, ktorá po vojne vznikla v blízkosti jazera, podľa továrne následne sídlisko, z ktorého sa vyvinulo dnešné mesto.
Stredná odborná škola lesnícka Jozefa Dekreta Matejovie

História

Škola vznikla už v 18. storočí a neskoršie malo lesníctvo remeselnícko-priemyselný charakter. Z iniciatívy Františka Wisnera z Morgensternu 1796 vzniká Lesnícka škola v Liptovskom Hrádku. Bola to prvá lesnícka škola v Uhorsku a zároveň jedna z najstarších v Európe. V roku 1802 povýšili Wisnerove učilište na hlavnú školu, jej nový názov bol Kráľovská komorská lesná a hlavná národná škola v Liptovskom Hrádku.

Veľká osobnosť slovenského lesníctva

Jozef Dekret Matejovie (narodil sa 12. 7. 1774 v Dobroči pri Čiernom Balogu, zomrel 18. 1. 1841, pochovaný je v Banskej Bystrici) – bol zakladateľom nového perspektívneho lesníctva. Pôsobil v Brezne vo funkcii lesného pojazdného (1808 – 1814) a potom v Banskej Bystrici vo funkcii komorského lesmajstra (1814 – 1837). Významnou mierou prispel k zveľadeniu lesov na Hornom Pohroní, ktoré boli zdevastované dlhoročným exploatovaním pre potreby baníctva a hutníctva. Medzi novátorské metódy, ktoré uplatňoval, patrili také činností ako umelé zalesňovanie, pestovanie nového lesa, efektívnejšia ťažba, zdokonaľovanie evidencie vyťaženého dreva, ochrana vysadených stromov, sociálna starostlivosť o lesníkov). Jeho reformy sa stali vzorom pre efektívne obhospodarovanie lesov v celom Uhorsku.

Pamätnica lesníckej školy v Liptovskom Hrádku

Publikácia bola vydaná pri príležitosti osláv 200. výročia založenia lesníckej školy v Liptovskom Hrádku, ktoré sa uskutočnili v dňoch 3. – 5. októbra 1996.

Almanach 210 rokov lesníckej školy v Liptovskom Hrádku

Táto publikácia bola vydaná v roku 2006 pri príležitosti osláv 210 výročia založenia lesníckej školy v Liptovskom Hrádku, ktorá sa uskutočnili 23. novembra 2006. Publikácia je voľným pokračovaním „Pamätnice lesníckej školy v Liptovskom Hrádku“. Zachytáva dianie a zmeny v Strednej lesníckej škole Jozefa Dekreta Matejovie v období od roku 1996 po rok 2006.
Brainville-sur-Meuse

Poloha

Obec má rozlohu 5,93 km². Najvyšší bod je položený 496 m n. m. a najnižší bod 310 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trolejbusová doprava v Chomutove a Jirkove

Plány na zavedenie električkovej dopravy

Za čias normalizácie bol medzi mestami Chomutov a Jirkov budovaný rozsiahly pás sídlisk, ktorého dopravná obsluha prestávala byť zvládnuteľná za pomocou autobusovej dopravy. Preto sa začalo hľadať riešenia, ktoré by danú situáciu vyriešilo. Pre kĺbové autobusy Ikarus 280 bol nevhodný kopcovitý terén, ako jeden z prijateľných plánov sa tak zvolila električková rýchlodráha. Jej realizáciu však postihol ekonomický úpadok prelome 80. a 90. rokov; hoci už niekde boli komunikácie pripravené pre električkové teleso, od stavby sa ustúpilo. Namiesto toho dostali v roku 1990 zelenú práve trolejbusy, ktoré sa ukázali v vtedajšej finančnej situácii ako vhodná kombinácia elektrickej trakcie a autobusovej dopravy.

Výstavba

S výstavbou prvej trate, vedúcej z Jirkova na dnešnou konečnú Vodné v Chomutove, sa začalo v roku 1992 a o tri roky neskôr, 1. júla 1995, sa tu zviezli prvý cestujúci. Nová sieť zahŕňala obe konečné v Jirkove a medzimestskú trať. Pre trolejbusy vznikol aj nový dopravca (Česká automobilová doprava - Dopravný podnik miest Chomutova a Jirkova), ktorý sa v roku 1991 vytvoril zlúčením ČAD a miestneho dopravného podniku. 1. januára 1996 bol otvorený nový úsek v Chomutove, umožňujúci dopravnú obsluhu železničnej stanice. O ďalšie dva roky neskôr sa na sieť napojila aj ďalšia trať vedúca k železiarňam a zároveň pri zastávke U cintorína bola vytvorená odbočka k poliklinike Chomutov. Tiež sa zmenil systém číslovania liniek; trolejbusy majú od tejto doby čísla radov 20 (mestské linky v Chomutove) a 30 (medzimestské linky). K poslednému predĺženiu došlo 1. decembra 2000, kedy bola otvorená nová slučka na chomutovskej autobusovej stanici.

Reorganizácia v roku 2013

Dňa 15. decembra 2013, od začiatku platnosti nových cestovných poriadkov, prebehla reorganizácia celej trolejbusovej prevádzky. Novo bol zavedený taktový cestovný poriadok, častejšia prevádzka liniek a zvýšenie počtu spojov na najvyťaženejších úsekoch. Naopak trolejbusy prestali jazdiť v niektorých málo využívaných trasách, kde boli nahradené autobusmi. Opustený tak bol koncový úsek do zastávky železiarne, trasa vedúca po ceste I/13 medzi zastávkami Piesočná, zdravotné stredisko a Březenecká I (naďalej je využívaná ako manipulačná trať do vozovne) a slučka Vodné. Nové linky boli označené číslami 40, 41 (obe vedú do Jirkova) a 50-53 (končí v Chomutove-Piesočné).

Odbavovací systém

Od 1. septembra 2010 došlo k výmene odbavovacieho systému za plne elektronický systém, ktorý dodala firma EM-TEST. Nástup prednými dverami bol zachovaný, avšak nový systém umožňuje po softvérových úpravách v budúcnosti plne využívať nástup všetkými dverami. Zavedenie nového systému prinieslo povinnosť zavedenia prepravnej kontroly. K zavedeniu revízorov došlo počas mesiaca marca 2011. Súčasný systém taktiež upravuje prepravnú tarifikáciu v prospech cestujúcich = spravodlivé cestovné podľa prejdenej vzdialenosti (zvýhodnený tarif môžu využívať len majitelia bezkontaktnej čipovej karty, o ktorú si v prepravnej kancelárii požiadajú). Pre platby v hotovosti je cena jazdy pevne stanovená bez ohľadu na prejdenú vzdialenosť.
TV-MIS

TV-MIS je nekomerčne kresťansky zameraná internetová on-demand televízia. Vysielanie začala na jeseň v roku 2005. Relácie ponúka výhradne na internete. Databáza relácií, z ktorých si môže divák voľne vyberať, je pre prehľadnosť rozdelená do štyroch programových skupín: MIS 1 – zábava, MIS 2 – vzdelanie, MIS 3 – publicistika a dokumenty, MIS 4 – lokálne. Má aj audio sekciu (väčšinou vo formáte mp3).

Organizačná štruktúra

Prevádzkovateľom TV-MIS je nezisková organizácia AMIMS so sídlom vo Vranove nad Dyjí, ktorá má právnu formu občianskeho združenia. Zariadenie, ktoré TV-MIS používa, je väčšinou zapožičané od rôznych subjektov, ktoré jej činnosť podporujú. Náklady na prevádzku sú hradené z darov divákov, darov členov AMIMS a ďalších darov a grantov (v roku 2006 a 2007 získala podporou v rámci pastoračných projektov Brnianskej diecézy). TV-MIS nemá platených zamestnancov, je založená na práci dobrovoľníkov.
TV-MIS sa delí na TV-MIS.cz, ktorá ponúka programy v češtine a na TV-MIS.com, ktorej cieľom je ponúkať cudzojazyčné programy. TV-MIS.com sa ďalej delí na ua.TV-MIS.com (v testovacej prevádzke ponúka zatiaľ v obmedzenom množstve programy v ukrajinčine), ru.TV-MIS.com (prebieha testovanie systému v ruštine) a by.TV-MIS.com (prebieha testovanie systému v bieloruštine).
Samotná TV-MIS nemá hlavné sídlo. Je tvorená sieťou spolupracovníkov, ktorí sú rozptýlení ako na území Česka, tak na Ukrajine a hľadá spolupracovníkov v ďalších krajinách (najmä v krajinách bývalého Sovietskeho zväzu). V súčasnej dobe je mimo ukrajinčiny systém preložený aj do ruštiny a bulharčiny. Spustenie plnej prevádzky v ruštine, bieloruštine a ďalších jazykoch závisí na získaní spolupracovníkov v daných krajinách.
Koordinátorom TV-MIS je katolícky kňaz Pavel Zahradníček, pôsobiaci vo FATYMe Přímětice-Bítov. Technickým riaditeľom je Radek Svoboda.

Zameranie

Hlavným cieľom TV-MIS nie je v súčasnosti tvorba vlastných relácií, ale organizácia budovanie vysielacej infraštruktúry a koordinácie jej využívania, tak aby táto infraštruktúra (servery, prenosové kapacity, programové vybavenie, databázové systémy...) mohla slúžiť rôznym subjektom venujúcim sa tvorbe programov, ktoré vychádzajú z kresťanského hodnotového systému. Pritom sa snaží dávať svoju infraštruktúru k dispozícii aj kresťanom z krajín východnej Európy.

Doplnkové projekty

Serverovú infraštruktúru TV-MIS využívajú aj ďalšie projekty, ktoré sú s ňou prepojené. Ide o on-line prehrávač kresťanskej hudby (JukeBox) a prehrávač duchovných prednášok, seminárov a audiokníh (TémaBox) – ten umožňuje prehrávanie rad kompletných nahrávok seminárov (napr. katolíckych kňazov ako je Vojtěch Kodet, Pavel Dokládal, Elias Vella, James Manjackal, Joseph Bill). Celkovo ide o niekoľko stoviek hodín audionahrávok.
K ďalším zaujímavým projektom súvisiacim s TV-MIS patrí aj Virtuálna púť do Svätej zeme. Tiež ona využíva serverovú infraštruktúru TV-MIS.
Servery TV-MIS využívajú aj ďalšie subjekty: portál pre mládež Signály.cz, webový portál Ukrajinskej biskupskej konferencie, portál fatym.com, poute.eu a ďalšie.
Zelené rastliny

Zelené rastliny (Viridiplantae, Chloroplastida, Chlorobionta, Chlorobiota) je druhovo početná skupina eukaryotických fotosyntetických archaeplastíd, ktorá sa niekedy používa na oddelenie Archaeplastida so zelenými fotosyntetickými farbivami od ostatných (Glaucophyta, Rhodophyta, spolu Biliphyta). Niektoré systémy však úplne rovnako vymedzujú rastliny (Plantae) a tým tieto termíny synonymizujú.
Torre Unicredit

Torre Unicredit je mrakodrap v Miláne a sídlo spoločnosti Banca UniCredit.
Mrakodrap bol postavený v rokoch 2009 - 2011. So svojou výškou 231 metrov je nielen najvyššou budovou Milána, ale aj najvyššou budovou krajiny. Bola navrhnutá architektom Césarom Pellim. V budove je 32 poschodí.
Hinnavaru

Hinnavaru (maldiv. ހިއްނަވަރު‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Lavijani na Maldivách. Počet obyvateľov je 4 372 (jún 2006), dĺžka ostrova 650 m, šírka 225 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 146,61 km.
Sabína Oroszová

Kariéra

Oroszová začala sa basketbalom v Šamoríne, kde hrávala za miestny ŠBK. Následne študovala v USA, kde absolvovala v roku 2015 Eastern Illinois University. Za Eastern Illinois hrávala aktívne 4 sezóny v severoamerickej univerzitnej súťaži, od sezóny 2012/13 nastupovala v základnej päťke.  V roku 2013 získala titul šampiónov OVC Regular Season West Division. 
Od sezóny 2015/2016 sa vrátila do Európy a pôsobí v profesionálnom basketbale. Najprv medzi rokmi 2015 – 2017 strávila dve sezóny v slovenskej extralige v tíme Piešťanské Čajky, kde sa vypracovala na stabilnú oporu tímu. V sezóne 2015/2016 bola vyhlásená na najlepšiu striedajúcu hráčku ligy a taktiež bola zvolená do druhého All-stars tímu ligy.
Následne v sezóne 2017/2018 hrávala v talianskej sérii A1 za klub San Martino Di Lupa, kde v 24 odohraných zápasoch mala priemer 11,1 bodu na zápas. V súčasnosti pôsobí v poľskej Wisle Krakow.
Za Piešťanské Čajky nastupovala Oroszová aj v európskych súťažiach. V sezóne 2015/2016 nastúpila v Eurocupe na 6 zápasov s bilanciou 4,5 bodu na zápas, o rok neskôr na 2 zápasy s priemerom 9,0 bodu na zápas. V sezóne 2016/2017 na Čajky tiež hrala v CEWL, kedy v 6 zápasoch mala priemer 8,0 bodu na zápas.
Reprezentovala tiež Slovensko na Majstrovstvách Európy 2017. Zaznamenala tu v siedmich zápasoch 31 bodov s priemerom 4,4 bodu na zápas.
Chenôves

Poloha

Obec má rozlohu 10,54 km². Najvyšší bod je položený 439 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 230 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kleitostratos z Rodosu

Kleitostratos (starogr. Κλειτόστρατος – Kleitostratos) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 192 pred Kr.
Kleitostratos z Rodu si na 147. olympijských hrách v roku 192 pred Kr. vybojoval víťazstvo v zápasení. Zápasenie (palé) sa podobalo nášmu „gréckorímskemu"; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.
Meno olympionika Kleitostrata je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Eusebios uvádza, že Kleitostratos sa preslávil skvelým zápasníckym chmatom (neznámym), svojich súperov totiž premohol pevným zovretím krku.
Sainte-Eulalie (Ardèche)

Poloha

Sainte-Eulalie má rozlohu 22,11 km². Najvyšší bod je položený 1 534 m n. m. a najnižší bod 1 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Sainte-Eulalie má 230 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bohumil Hanzel

Bohumil Hanzel (* 6. júl 1948) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.

Životopis

Bohumil Hanzel vyštudoval v roku 1967 SPŠ Elektrotechnickú v Dubnici nad Váhom. Do roku 1979 pracoval na Slovensku ako robotník, neskôr ako šéf závodného stravovania. Stal sa jedným z prvých signatárov Charty 77 na Slovensku, kvôli čomu bol nútený v roku 1980 odísť do Švédska. V rokoch 1984 - 1986 absolvoval Vyššiu škola manažmentu v Štokholme a následne pracoval v rôznych manažérskych pozíciách.
Bohumil Hanzel bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. Bol podpredsedom Zahraničného výboru NR SR a členom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
Pred parlamentnými voľbami v máji 2010 Hanzel obvinil predsedu strany SMER-SD, Roberta Fica z nezákonného financovania tejto strany a predávania miest na kandidátke vo voľbách roku 2002. Z obavy o svoj život zveril obálku s neurčeným obsahom švédskemu veľvyslancovi Mikaelovi Westerlingovi.
Bar-sur-Aube (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 16,27 km². Najvyšší bod je položený 348 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5345 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Cendre

Poloha

Obec má rozlohu 4,22 km². Najvyšší bod je položený 411 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 584 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Orthoux-Sérignac-Quilhan

Poloha

Obec má rozlohu 13,98 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE