google/wiki40b huggingface dataset:
Lamartinov dom

Charakteristika

Dom bol postavený v rokoch 1829 – 1830 pre bohatého kupca Georgiho Mavridiho. V roku 1833 sa v dome na 3 dni ubytoval francúzsky národný básnik a politik Alphonse de Lamartine (bulh. Алфонс дьо Ламартин - Alfons dio Lamartin) na svojej spiatočnej ceste z Orientu a odvtedy dom nosí jeho meno.
Dom patrí medzi najväčšie symetrické budovy v Starom Plovdive. V dôsledku strmého terénu, na ktorom je dom postavený, je fasáda smerujúca do ulice trojposchodová, ale fasáda smerujúca do dvora len dvojposchodová. Prízemie je postavené v nepravidelnej forme, odchýlky sú korigované na vyšších poschodiach. Rozmiestnenie izieb je na všetkých poschodiach rovnaké: 2 veľké izby, 1 menšia izba, salón a časť na výkon hygieny.
Lamartinov dom má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a od roku 1978 sa využíva ako tvorivá základňa Zväzu bulharských spisovateľov. V jednej z miestností je stála expozícia venovaná francúzskemu spisovateľovi Alphonsovi de Lamartinovi.
Méreuil

Poloha

Méreuil má rozlohu 10,61 km². Najvyšší bod je položený 1 546 m n. m. a najnižší bod 610 m n. m.

Obyvateľstvo

Méreuil má 92 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Escout

Poloha

Obec má rozlohu 9,52 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 410 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Torvosaurus

Nález

Prvý jedinec tohto rodu bol objavený už v roku 1972 v sedimentoch súvrstvia Morrison v coloradskom lome Dry Mesa v USA. Opísaný bol v roku 1979 americkými paleontológmi Peter M. Galtonom a Jensenom.

Veľkosť

Torvosaurus mohol dorastať do dĺžky až 12 m a jeho hmotnosť sa pohybovala okolo 3 t, takže patril k najväčším známym teropódom vôbec (hoci bežné veľké exempláre dosahujú dĺžku v rozmedzí 9 až 11 m a hmotnosť asi 2 t). Najväčšia lebka prisudzovaná tomuto rodu, z ktorej sa zachovala len časť spodnej čeľuste dlhej 63 cm, by v kompletnom stave merala asi 158 cm, čo je dokonca o niekoľko cm viac ako lebka populárnejšieho Tyrannosaura. Torvosaurus teda môže predstavovať vôbec najväčšieho doteraz známeho jurského teropóda. Podľa iných interpretácii však obria lebka patrí nejakému inému, príbuznému rodu teropóda.

V populárnej kultúre

Torvosaurus sa objavuje v druhej epizóde amerického dokumentu Dinosaur Revolution z roku 2011.
Fluorid

Vlastnosti

Rozpustné fluoridy sú jedovaté, zasahujú do metabolizmu vápnika v organizme, do tkanivového dýchania a iných funkcií. Pri chronickej otrave fluoridom sa objavujú neurologické príznaky (zmätenosť, poškodenie zrakového nervu) a zmeny na kostiach a zuboch.

Fluoridy nekovov

Fluoridy nekovov sú väčšinou prchavé, kovalentné zlúčeniny.

Fluoridy kovov

Fluoridy kovov v nižších oxidačných stavoch sú väčšinou pevné látky iónového typu.
Kniha Kazateľ

Kniha Kazateľ alebo Kniha kazateľova alebo Kazateľ alebo Kohelet – Kazateľ (staršie Ekleziastes, hebr. qohelet - kazateľ v zhromaždení, gr. LXX: Έκκλησιαστής - kazateľ, lat. Vg.: Ecclesiastes; skratka Kaz alebo Koh) je kniha Starého zákona. Kedysi sa pre túto knihu používal názov Ekleziastes avšak názov bol zmenený aby sa vyhlo zámene s Knihou Sirachovcovou, ktorá sa predtým volala Ekleziastikus.
Zaraďuje sa medzi poučné knihy. Jej slová sú vložené do úst kráľa Šalamúna ale autor knihy nie je známy. Kniha bola napísaná okolo r. 300-200 pred. Kr.
V knihe sa nachádzajú úvahy na tému zmyslu ľudskej existencie, ktorá sa končí smrťou. Kniha nemá vyhranenú štruktúru keďže úvahy nie sú v nej nejako logicky zoradené. Autor nenašiel uspokojivú odpoveď na svoj problém. Vyriešenie otázky priniesol až Nový zákon.
Sallaumines

Poloha

Obec má rozlohu 3,82 km². Najvyšší bod je položený 54 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 649 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mouy

Poloha

Obec má rozlohu 9,87 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 239 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
KNM-WT 15000

KNM-WT 15000 (t.j. "Kenya National Museum; West Turkana; položka 15000") alebo neformálne turkanský chlapec či nariokotomský chlapec je asi 1,5 mil. rokov starý nález kostry ľudského chlapca (druh Homo ergaster) od jazera Turkana v Keni.

Nález

Náleziskom je lokalita Nariokotome III (NK III) asi 5 km od západného brehu jazera Turkana (preto je v značke WT = West Turkana) v Keni. Nález sa uskutočnil postupne v rokoch 1984 až 1988. Nálezcom bol najprv Kamoya Kimeu (tím R. Leakeyho), ďalšie časti vykopal tím, ktorý viedol Alan Walker. Nález je uložený v National Museums of Kenya v Nairobi (starší názov Kenya National Museum).

Zaradenie

Klasifikuje sa ako Homo ergaster (resp. Homo erectus v širšom zmysle). Presnejšie: Pôvodne bol klasifikovaný ako Homo erectus, ale v roku 1991 ho B. Wood preklasifikoval na Homo ergaster.

Charakteristika

Ide o nález kostry asi 8-ročného (staršie sa udávalo 11/12-ročného) chlapca.  Nález je mimoriadne významný pre svoju kompletnosť; umožňuje kompletne študovať znaky druhu Homo ergaster (či Homo erectus), čo do jeho objavenia nebolo možné. 
V čase smrti bol chlapec vysoký 160 cm (z toho by mohla vyplývať výška dospelého "ekvivalentu" 185 cm), vážil 47/48 kg alebo podľa iných výpočtov 50-53 kg (z toho by mohla vyplývať výška dospelého "ekvivalentu" 68 či 71 kg). Podľa Thurzo 1998 Vysokou a štíhlou postavou, telesnými proporciami a tvarom tela pripomína dnešných Afričanov žijúcich v okolí rovníka.... Lebka zložená z približne 70 kúskov má kapacitu 880 cm3, v dospelosti by dosiahla okolo 900 cm3, pričom viacerými znakmi pripomína druh [Homo] erectus. Telesné proporcie kostry sú vlastne také isté ako u dnešných ľudí (okrem najmä hrudníka a stehenných kostí), ale objem mozgu (900 cm3) je oproti dnešným ľuďom len dvojtretinový.
Ľudovít Vladimír Rizner

Životopis

Jeho otcom bol učiteľ Karol Ernest Rizner a matkou Mária Kadlečíková. Po vychodení ľudovej (dnes základnej) školy v rodnom Zemianskom Podhradí, kde ho učil i jeho otec, študoval od roku 1861 na bratislavskom evanjelickom lýceu. Následne pokračoval na gymnáziu v Modre a na Vyššom slovenskom gymnáziu v Revúcej. Tieto štúdia však nemohol jednak z rodinných (pre chorobu svojho otca) a tiež z finančných dôvodov dokončiť. Roku 1869 sa preto vrátil do Zemianskeho Podhradia a začal svojmu chorému otcovi ako pomocný učiteľ vypomáhať v škole. A keď v roku 1870 Riznerov otec zomrel, stal sa jeho nástupcom.
Roku 1873 zložil na tzv. „Trnavskej praeparandii“ učiteľskú skúšku. Vo výučbe vedľa osnovami predpísanej učebnej látky zasväcoval svojich študentov i do tajov zemepisu a histórie. Obdivoval Jana Amosa Komenského a jeho myšlienky zahŕňal do svojho pedagogického pôsobenia. Potrebné pomôcky na výučbu si sám vyrábal, vzdelával sa aj vo svojom osobnom voľne (počas prázdnin), navštevoval známe knižnice či dopisoval si so zahraničnými bibliografmi.
Popri učiteľskom pôsobení sa venoval aj ďalším aktivitám. Zakladal knižnice, spolky a staral sa o vedomostnú osvetu nielen svojich školákov, ale aj ostatných obyvateľov svojho regiónu. Pre svoju činnosť bol však (predovšetkým pre podporovanie názoru o panslavizme) prenasledovaný uhorskou cirkevnou vrchnosťou.
Dňa 29. januára 1872, keď mal 22 rokov, sa v rodnom Zemianskom Podhradí oženil s Alžbetou Poláčkovou a z ich manželstva vzišli štyri deti.

Pamiatka Ľudovíta Vladimíra Riznera

Na Riznerovu počesť bola 3. októbra 2009 pri príležitosti 50. výročia svojho otvorenia škola v Bošáci premenovaná na Základnú školu s materskou školou Ľudovíta Vladimíra Riznera.
A Riznerovo meno nesie aj knižnica v Novom Meste nad Váhom.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2017

Kvalifikácia

Turnaja sa zúčastnilo 16 národných tímov; o 15 miest sa bojovalo v kvalifikácii, Slovensko malo účasť ako usporiadateľská krajina zaistenú vopred. Kvalifikácia sa konala od 31. januára do 5. februára 2017.
Koróna

Koróna je jasná plazmová slnečná atmosféra siahajúca milióny kilometrov do vesmíru, najľahšie viditeľná počas úplného zatmenia Slnka alebo pomocou koronografu. Už v tridsiatych rokoch 20. storočia sa na základe tvaru koróny pozorovanej pri zatmeniach objavili úvahy, že koróna musí mať teplotu milióny stupňov. Tento predpoklad bol o niekoľko rokov potvrdený spektroskopicky.
Od spodnejšej vrstvy slnečnej atmosféry, chromosféry, oddeľuje korónu tzv. prechodová oblasť. Koróna je najteplejšia vrstva slnečnej atmosféry. Je stokrát teplejšia než fotosféra. Príčina takejto vysokej teploty koróny dodnes nebola nájdená. Preto prúdenie tepla nastáva smerom z koróny do nižších oblastí Slnka. Toto tepelné rozhranie, kde sa teplota náhle mení z asi milióna Kelvinov v spodnej koróne na asi 20 000 Kelvinov vo vrchnej chromosfére je práve prechodová oblasť. Typická hustota častíc v koróne je 5 x 10¹⁷ častíc na cm³.
Koróna je teda veľmi horúca, ale aj veľmi riedka. Siaha do vzdialenosti niekoľkých slnečných polomerov, milióny kilometrov do kozmu. Podľa niektorých zdrojov je hranicou vrchnej koróny až heliopauza. Hmota koróny neustále uniká do okolitého priestoru rýchlosťou asi milión ton každú sekundu. Toto množstvo sa zvyšuje až na miliardy ton pri slnečných erupciách. Takéto náhle úniky hmoty sa nazývajú výrony koronálnej hmoty alebo ejekcia koronálnej hmoty (po anglicky coronal mass ejection, skratka CME). Tieto výrony majú za následok zvýšený tok častíc slnečného vetra a s tým spojené následky ako magnetické búrky alebo polárnu žiaru.

Štruktúry

Charakteristické velkorozmerové štruktúry pre korónu sú koronálne lúče. Sú približne radiálne a rozprestierajú sa do vzdialenosti 0,5 až viac ako 10 slnečných polomerov. Hustota častíc v nich je oproti priemernej hustote K koróny zvýšená 3 – 10-krát. Delia sa na niekoľko typov, ale pravdepodobne majú rovnakú základnú štruktúru. Koronálne lúče vznikajú vtedy, keď sa plazma v koronálnej kondenzácii stáva dostatočne horúcou na to, aby násilne otvorila uzavreté slučky magnetického poľa do tvaru neutrálneho prúdu.
Polárne lúče sa v koróne vyskytujú pri minime slnečnej aktivity. Sú dobre pozorovateľné v polárnych oblastiach Slnka a majú krátku životnosť. Oblasti koróny s veľmi nízkou hustotou a nižšou teplotou sa nazývajú koronálne diery. V K koróne nad koronálnymi dierami boli pozorované trhliny, úzke tmavé pruhy. Vo vnútornej koróne sa vyskytujú približne 100 000 km vysoké koronálne slučky. Na röntgenových snímkach boli objavené objekty s krátkou životnosťou, ktoré sa nazývajú jasné koronálne body. V koróne sú tiež bežné jemné vláknité štruktúry.
Hínajána

Hínajána (- sanskritský kmeň - písmom dévanagárarí हीनयान - doslova: malé vozidlo alebo malá cesta; sanskritský nominatív: hínajánam; iné názvy: hínajánový/južný/starší/starý/raný budhizmus, malé vozidlo, malá cesta, malý voz, nekodifikované tvary: hínajánový/južný/starší/starý/raný buddhizmus) je smer budhizmu, ktorý sa rozšíril na juh a juhovýchod od Indie, učenie thérov, čiže starších alebo bezprostredných Budhových žiakov. Jeho kanonickým textom je Pálijský kánon. Doktrinálny konflikt je základnou dimenziou systému. Hlavnými školami hinajány sú théraváda a sarvástiváda.
V systéme hínajány existuje základná dichotómia medzi chudobnou a bohatou tradíciou, medzi tendenciou antropickou a tendenciou transcedentálnou. Prvá zdôrazňuje ľudskú dimenziu zakladateľa, druhá jeho božskú dimenziu.
Prvá schizma v budhizme (medzi stháviravádou a mahásanghou) sa odohrala v Pátaliputre na treťom koncile okolo roku 250 pred Kr. Jadrom sporu bola kvalita arhatu, jeho nepoškvrnenosť alebo vystavenosť poškvrneniu.
V južnom budhizme sa pluralistické filozofické systémy pokušali racionálne uchopiť skutočnosť. Teória poznania hínajány je sčasti realistická, sčasti skeptická.
Trichlórmetán

Vlastnosti

Je nehorľavý. Pri vdychovaní je toxický. Má silné narkotické účinky a bol v obmedzenom množstve používaný ako celkové anestetikum v medicíne na uspávanie pacientov pri operáciách. Podrobné dlhodobé klinické štúdie však ukázali, že trvalý dlhodobý styk organizmu s týmto rozpúšťadlom značne zvyšuje riziko vzniku rakoviny a zlúčenina sa tak dostala do zoznamu karcinogénnych látok. Na základe týchto skutočností je v súčasnosti veľmi obmedzená tak produkcia, ako aj praktické využitie chloroformu.
Dunajov

1582 – 1905

Obec Dunajov vznikla v druhej polovici 16. storočia (1582) na území budatínskeho panstva. História Dunajova siaha až do čias doby veľkomoravskej, čo dokazujú aj kostrové náleziska z tohto obdobia. 
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1598. Obyvatelia sa zaoberali chovom oviec a poľnohospodárstvom. V 17. storočí zasiahla Dunajov valašská kolonizácia. Sociálny útlak a nevoľníctvo spôsobilo, že na Slovensku vzniklo zbojníctvo. Z Dunajova pochádza Plavčík, člen Jánošíkovej družiny. Koncom 18. a začiatkom 19. storočia nedostatok úrodnej pôdy viedol k vzniku remesiel a to hlavne drotárstva a k vysťahovalectvu. 
Koncom 19. storočia bola v obci postavená kaplnka so zvonicou. V interiéri kaplnky sa nachádzala vzácna polychrómovaná, drevená plastika Madony asi z konca 19. storočia, ktorej zhotovovateľ je neznámy. Hospodárske oživenie nastalo, keď sa vybudovala Košicko-bohumínska železnica. Táto železnica umožnila rýchlo a lacnú dopravu. V roku 1905 sa vybudovala zo zbierok občanov škola (teraz predajňa potravín), ktorá pozostávala z jednej triedy a bytu pre učiteľa. Prvou učiteľkou bola Ilona Belicová.

Prvá svetová vojna (1914 – 1918)

V týchto rokoch muselo veľa mužov narukovať do rakúsko-uhorskej armády. Mnohí sa už z vojny vracali ako invalidi. V prvej svetovej vojne padlo 15 Dunajovčanov.

Medzi vojnové obdobie (1918 – 1939)

Keď skončila vojna a vznikla Československá republika patrila obec Dunajov do Trenčianskej župy, Budatínskemu panstvu, okresu Kysucké Nové Mesto.

Druhá svetová vojna (1939 – 1945)

Počas druhej svetovej vojny v SNP v bojoch pri Strečne a pri Vrútkach bojovali viacerí obyvatelia Dunajova. Na počesť 9-tich zavraždených rukojemníkoch, ktorí boli zavraždení 8. septembra 1944 bol na Skačkove postavený pomník z prírodného kameňa. Partizáni sú pochovaní na Dunajovskom cintoríne.

Erb

Erb obce Dunajov patrí medzi najpozoruhodnejšie mestské a obecné erby na Slovensku. Vychádza z historickej pečate obce, pochádzajúcej z 18-stor. (1784). V jej strede je nad vodnou hladinou morská panna s dvomi chvostami - v heraldike nazývaná Meluzína.

Vlajka

Vlajka pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov a troch farieb:modrej, žltej a bielej. Je ukončená tromi cípmi, ktoré zasahujú do tretiny jej listu.

Autobusové spojenie

Autobusová zastávka pre spoje od Žiliny a od Čadce je najbližšie Krásno - Drozdov, odtiaľ asi 20 minút do centra Dunajova. Od Čadce je autobusové spojenie priamo do Dunajova.

Vlakové spojenie

Cez obec prechádza hlavná košicko-bohumínska trať a zastávka pre osobné vlaky je v centre obce.

Automobilové spojenie

Cesta E75 prechádza priamo cez chotár obce, ale nie je z nej odbočka do obce. Odbočiť sa dá smerom na Ochodnicu a odtiaľ je cestné spojenie do obce alebo z Krásna nad Kysucou taktiež vedie cesta do obce.
Ulica sv. Cyrila a Metoda (Žilina)

Priebeh

Štvorprúdová ulica so zeleným pásom v strede začína na križovatke s Obchodnou ulicou a pokračuje severovýchodným smerom. Po približne 550 metroch prechádza do mostu, ktorý vedie ponad Košickú ulicu, a následne sa stáča dole, kde sa na ňu napája. V opačnom smere sa odpája z Košickej a hore kopcom pokračuje až na sídlisko. Ulica tvorí výpadovku zo sídliska Vlčince smerom do mesta aj smerom na Martin. Ústi do nej niekoľko ulíc, mimoúrovňovo križuje Nanterskú ulicu, a tvorí hranicu medzi časťou Vlčince II a časťami Vlčince I a IV.

Občianska vybavenosť

Na ulici sa nachádza veterinárna klinika, čerpacia stanica OMV či supermarket Billa. Popri ulici sú takisto viaceré menšie stánky a pohostinstvá. Takisto sa na nej nachádza aj dôležitá zastávka MHD - zastavjú tu trolejbusové linky č. 1, 4, 5, 6, 7 a 14, autobusová linka 20 a nočná linka č. 50.
Achát

Achát je odroda chalcedónu (kremeňa).

Charakteristika

Chalcedón je mikrokryštalická modifikácia oxidu kremičitého a zvyčajne sa nachádza v obličkovitej forme. Jeho farba je veľmi premenlivá. Môže byť biely, modrý, červený, zelený, hnedý aj s vrstvičkami, zelený chryzopras a ďalšie. Býva priehľadný až nepriehľadný, so skleným až matným leskom.

Vznik

Vzniká v dutinách hornín rozličných typov, najmä vo vyvretých horninách (napr. paleobazalty). Veľká časť chalcedónu sa tvorí pri relatívne nízkych teplotách kryštalizáciou roztokov bohatých na oxid kremičitý. Môže však vznikať aj ako produkt dehydratácie opálu.

Poznávanie

Chalcedón má podobné vlastnosti ako opál, od ktorého sa predovšetkým odlišuje vyššou hustotou. Chalcedón sa nevyznačuje hrou farieb charakteristickou pre opál.

Výskyt na Slovensku

Vyskytuje sa veľmi zriedkavo v dutinách nízkotatranských melafýrov v oblasti Kozích chrbtov, Kvetnica, Malužiná, Svidovo, Čierny Váh, na rozsypových ložiskách na východnom Slovensku, v Malých Karpatoch a inde.
Schengenská dohoda

Dohoda uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Nemeckej spolkovej republiky a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach, skrátene Schengenská dohoda (neoficiálne aj Schengenská zmluva) je súčasť práva Európskej únie, ktoré umožňuje spoločnú imigračnú politiku a spoločný hraničný režim. Dohoda bola uzavretá Francúzskom, Nemeckom, Belgickom, Holandskom a Luxemburskom 14. júna 1985 v obci Schengen na juhovýchode Luxemburska, blízko hraníc s Nemeckom a Francúzskom.
V Schengene bola 19. júna 1990 podpísaná zmluva vykonaní Schengenskej dohody. Táto zmluva podrobnejšie opisuje princípy Schengenského priestoru a Schengenského informačného systému.

História

14. júna 1985 podpísali Belgicko, Holandsko, Luxembursko, Francúzsko, Nemecko v dedine Schengen zmluvu, v ktorej sa dohodli na zjednodušení a postupnom zrušení hraničných kontrol v rámci týchto štátov a ich presunutia na vonkajšiu hranicu schengenskej zóny. Dedina Schengen bola vybraná symbolicky preto, že sa pri nej stretávajú hranice Nemecka, Francúzska a Luxemburska. Podpísanie bolo vyvrcholením dlhodobého úsilia Európskeho spoločenstva. V rámci zmluvy sa signatári zaviazali výraznejšiemu zabezpečeniu vonkajších hraníc. Sloboda pohybu ale nesmela znížiť bezpečnosť signatárskych krajín. Za tým účelom krajiny vybudovali Schengenský informačný systém, slúžiaci na výmenu informácií o osobách a určitých kategóriách vecí.
Aj keď vnútorné hranice z hľadiska pohybu osôb a zbožia de facto neexistujú, je ich možné v obmedzenej dobe obnoviť, ak si to vyžaduje zachovanie verejného poriadku či vnútornej bezpečnosti. Dokončenie spoločného trhu bolo nevyhnutné pre zjednocujúcu sa Európu.
Claudie Haigneréová

Lekárka

Claudie Haigneréová (do roku 2001 André-Deshaysová) sa narodila 13. mája 1957 v dvadsaťtisícovom Le Creusote, v stredofrancúzskom departemente Saône-et-Loire. Vyštudovala medicínu na univerzite v Dijone, špecializovala sa na biológiu a športové lekárstvo. V rokoch 1981-1984 sa orientovala na leteckú a kozmickú medicínu a na reumatológiu. Od roku 1984 osem rokov pracovala na reumatologickej klinike a rehabilitačnom oddelení parížskej nemocnice Cochin.

Kozmonautka

Roku 1985 bola vybraná medzi kozmonautov francúzskej kozmickej agentúry - Národného centra štúdií vesmíru (franc. Centre National d'Études Spatiales, CNES). Paralelne s kozmickým výcvikom v rokoch 1985-1990 pracovala v neurofyziologickom stredisku Národného strediska vedeckého výskumu (CNRS) v Paríži. Tu sa zúčastnila prípravy experimentov v oblasti ľudskej fyziológie pre let Jean-Loup Chrétiena na Mir roku 1988. V rokoch 1990-1992 bola zodpovedná za lekársky výskum v CNES.
V októbri 1992 bola určená za náhradníčku Jean-Pierre Haignerého pre jeho let na Mir v júli 1993. V decembri 1994 bola vybraná na kozmický let v rámci rusko-francúzskeho programu Cassiopée - 13. návštevná expedícia na Mir. Výcvik v Hviezdnom mestečku začala v januári 1995.
K prvému letu odštartovala 17. augusta 1996 v Sojuze TM-24 z kozmodrómu Bajkonur spolu s členmi 22. základnej expedície na Mir Valerijom Korzunom a Alexandrom Kalerim, v posádke lode bola zaradená ako kozmonaut-výskumník. Na Mire strávila dva týždne naplnené realizáciou experimentov programu Cassiopée z oblasti vesmírnej medicíny, fyziky a technológií. Na Zem sa vrátila v Sojuze TM-23 s vystriedanou posádkou 21. základnej expedície (Jurij Onufrijenko, Jurij Usačov). Let trval 15 dní, 18 hodín a 23 minút.
Počas roku 1997 pracovala v Moskve vo funkcii francúzskeho reprezentanta v spoločnosti Stars, rusko-európskej spoločnosti poskytujúce komerčné zákazky pre nosiče Sojuz. V máji 1998 sa vrátila do prípravy ako náhradníčka Jean-Pierre Haignerého pre dlhodobý rokov programu Persea, Haigneré mal stráviť pol roka (od februára do augusta 1999) na Mire ako člen 27. základnej expedície. V príprave prešla výcvikom pre Výstup do otvoreného vesmíru a získala kvalifikáciu palubného inžiniera Sojuzu a Miru. Počas letu pracovala v stredisku riadenia letov v Koroľove.
K 1. novembru 1999 prešla do oddielu kozmonautov ESA. V decembri 2000 bola vymenovaná do 2. návštevnej expedície na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Do kozmu posádka Viktor Afanasjev, Haigneréová a Konstantin Kozejev vzlietla z Bajkonuru v lodi Sojuz TM-33 21. októbra 2001. Počas týždenného pobytu na stanici kozmonauti uskutočnili plánované experimenty v rámci rusko-francúzskeho programu Andromeda a vrátili sa v Sojuze TM-32. Let trval 20 dní a 20 hodín.

Politička

V júni 2002 odišla z ESA do francúzskej vlády. Od júna 2002 do marca 2004 zastávala funkciu poverenej ministerky (franc. ministre déléguée) pre záležitosti vedy a nových technológií. V marci 2004 až máji 2005 bola poverenou ministerkou pre európske záležitosti.

Rodina

Má dcéru Carlu-Anastázii André, narodenú roku 1998. V máji 2001 si vzala kolegu kozmonauta Jean-Pierre Haignerého.
Santa Maria (ostrov)

Geografia

Nachádza sa v juhovýchodnej časti Azorského súostrovia, 100 km južne od ostrova São Miguel a približne 600 km od ostrova Flores (najzápadnejší ostrov súostrovia). Ostrov má oválny tvar a tiahne sa z juhovýchodu na severozápad v dĺžke približne 16,7 km a od severovýchodu na juhozápad v šírke približne 10,3 km.

Geológia

Geologicky sa jedná o najstarší ostrov Azorského súostrovia. Podobne ako väčšina ostrovov Azorského súostrovia, vznikol ostrov v dôsledku vulkanickej činnosti pred približne 8,12 miliónmi rokov.  Na rozdiel od ostatných ostrovov Azorského súostrovia však neexistujú žiadne historické dôkazy o vulkanickej činnosti na ostrove, vďaka čomu bol ostrov aj ušetrený ničivých zemetrasení, ktoré zasiahli ostatné ostrovy Azorského súostrovia. Geologická štruktúra ostrova, ako jediného v rámci Azorského súostrovia, obsahuje množstvo vápencových usadenín, v ktorých sa nachádza množstvo fosílií ešte z čias vzniku ostrova. V súčasnej dobe je známych 15 lokalít z obdobia miocénu vo veku 7-5 mil. rokov a 4 lokality z obdobia pleistocénu vo veku 130-120.000 rokov.

Vodstvo

Hydrografické pomery sú ovplyvnené reliéfom a podnebím . Západná strana ostrova s nízkou nadmorskou výškou a suchým podnebím je chudobnejšia na vodné toky. Väčšina vodných tokov pramení v horských oblastiach vo východnej strane ostrova. Väčšinou sa jedná o riečky a potoky, z ktorých niektoré zvyknú v letných mesiacoch vyschnúť. Medzi najvýznamnejšie patria : Ribeira de São Francisco, Ribeira de Santo António, Ribeira dos Anjos, Ribeira de Santana, Ribeira Grande, Ribeira do Panasco,...

Podnebie

Podnebie je podobne ako na iných ostrovoch Azorského súostrovia ovplyvňované Golfským prúdom, vďaka čomu tu vládne morské subtropické podnebie so silnými vetrami. Vzhľadom ku svojej polohe v rámci Azorského súostrovia tu vládne najteplejšie počasie. Nie sú tu teplotné výkyvy - v lete sa teplota pohybuje okolo 24° a v zime klesá na 14°C. Ani teplota vody nepodlieha väčším zmenám, pohybuje sa medzi 17° v zime a 24°C v lete. Množstvo zrážok je tu minimálne.
Kondomínium (medzinárodné právo)

Kondomínium (z latinského condominia) je územie pod spoločnou správou (zvrchovanosťou) dvoch a viac štátov (mocností). V histórii vznikali väčšinou ako výsledok kompromisu sporov. Kondomínia zväčša nemajú dlhú existenciu, pretože býva problémom zúčastnených strán dlhodobo sa dohodnúť, výnimku tvorí dodnes fungujúce kondomínium Andorra (vďaka tomu, že nemá veľký strategický význam).