Ema Blažková

Rodina, detstvo

Narodila sa v Prahe v rodine novinára a sokolského funkcionára Jaromíra Patrika Blažka. Bola vnučkou českého novinára a dôstojníka Patrika Blažka, spoluzakladateľa „Jednoty českých novinárov“. Detstvo prežila v Prahe, po všeobecnej škole nastúpila ako jedenásťročná do Dievčenského reálneho gymnázia vo Vodičkovej ulici.

Obdobie druhej svetovej vojny

Jej otec v obave o ňu vo vojnových rokoch požiadal v lete 1941 o možnosť preradenia dcéry do Štátneho reálneho gymnázia v Roudnici nad Labem. Ema sa presťahovala k svojmu strýkovi do Račiněvsi a začala študijný rok 1941/1942 v septime tohoto gymnázia.
V čase stanného práva po atentáte na Reinharda Heydricha, bolo 20. júna 1942 Roudnické gymnázium obsadené Gestapom a 85 študentov, vrátane Emy Blažkovej, bolo zatknutých. Zámienkou akcie bola údajná príprava atentátu na jedného z učiteľov nemeckej všeobecnej školy v Roudnici nad Labem. Medzi zatknutými študentmi bolo celkom 16 dievčat, septimánok. Všetci zatknutí študenti boli prevezení do Terezína, uväznení a vypočúvaní v Malej pevnosti. Po päťmesačnom pobyte bola zaradená do pracovného tábora na Křivokláte ako lesná robotníčka. Počas väznenia v Terezíne dvaja zo študentov zomreli. Ema Blažková bola prepustená 2. novembra 1942.
Väznení študenti v terezínskej Malej pevnosti, ktorá bola pobočnom väznicou pražského gestapa, pracovali – dievčatá ako poľné robotníčky a ako upratovačky, chlapcov vozili na práce mimo Malú pevnosť. Ema Blažková sa počas pobytu v Terezíne snažila podľa možnosti tiež kresliť – zachytila tak na svojich obrázkoch prostredie Malej pevnosti, podobu ženského dvora, život žien v cele a portréty spoluväzňov, vrátane bývalých spolužiakov z gymnázia. Kresby boli z pevnosti posielané tajne v balíkoch s bielizňou. Niektoré kresby boli zložené tak, že tvorili papierovú krabičku na drobné darčeky, ktoré sa smeli posielať príbuzným. Musela tiež portrétovať dozorcov, ich ženy a deti.
Dňa 17. novembra 1944 bola opäť zatknutá Gestapom. V tú dobu bola nasadená v rámci „ročníka darovaného Ríši“ ako pomocná robotníčka v závode leteckých demontáží „Deutsche Lufthansa“ v mestečku Babí u Náchoda (dnes časť mesta Náchod). Desať dní strávila v samoväzbe a potom do májovej revolúcie 1945 pracovala v gumárenskom závode Kudrnáč v Náchode a následne na stavbe Štěchovickej priehrady.

Povojnové obdobie

Po vojne, v máji 1945 začala opäť chodiť na gymnázium a maturovala dodatočne s právnou účinnosťou od roku 1943. Súkromne študovala kreslenie u V. V. Nováka. V školskom roku 1945/1946 študovala kreslenie na ČVUT u profesorov Martina Salcmana, Cyrila Boudy a Karla Lidického, v rokoch 1946/1947 na Akadémii výtvarných umení v Prahe u profesorov Karla Minara a Vladimíra Sychru a na Vysokej škole umeleckopriemyslovej v Prahe u profesora Antonína Pelca. Absolvovala ako akademická maliarka.
Predmetom jej kresieb a obrazov boli obzvlášť krajinomaľba a portréty (špecializovala sa na detský portrét), zaoberala sa aj žánrovými námety a zátišiami. K často opakovaným námetom jej diela patrili výjavy z rôznych zákutí rodnej Prahy (najmä z Malej Strany, kde žila v dome U Pavlánských), z příbramského kraja a Podřípska. Rovnako sa venovala ilustračné tvorbe pre deti a vyučovala figurálne maliarstvo. V Krátkom filme Praha namaľovala animovanú rozprávku Dlhý, Široký a Bystrozraký.
V 60. rokoch absolvovala sériu študijných ciest do zahraničia, kde kreslila a maľovala (Grécko, Vietnam, Egypt, a i.)
Bola členkou spolku Svätobor.
Na konci roku 1974 bola zatknutá pre urážku verejného činiteľa a 14 mesiacov väznená v pražskej väznici v Ruzyni. O svojom väznení v Ruzyni písala v rokoch 1993 – 94 do „Necenzurovaných novín“.
Zomrela v deň svojich 79. narodenín v Prahe a je pochovaná v rodinnej hrobke na pražskom Vyšehradskom cintoríne.

Rodina a deti

Manželom Emy Blažkovej bol Martin Gašparovič (1923 – 1989). Ema Blažková mala 3 deti, syna Lukáša (* 1953 – † 1953), syna Marka (* 1954), stavebného inžiniera, a dcéru Martinu (* 1961), vydanú Bezouškovú, herečku a vysokoškolskú pedagogičku.