Uzavreté mesto

Uzavreté mesto je sídlo s obmedzeniami pobytu a cestovania v ZSSR a niektorých jeho nástupníckych krajín. V dnešnom Rusku sú takéto mestá oficiálne nazvané "uzavreté administratívno-teritoriálne formácie" (закрытые административно-территориальные образования, zakrytje administrativno-territoriaľnje obrazovanija, ZATO).

História

Uzavreté mestá boli zakladané od konca 50. rokov 20. storočia pod eufemistickými menami "poštových schránok", pretože pošta sa do nich posielala cez poštové schránky v iných mestách. Spadali do dvoch odlišných kategórií. Do prvej patrili mestá s citlivými vojenskými, priemyselnými alebo vedeckými zariadeniami, ako napríklad zbrojovky alebo jadrové výskumné centrá. Príkladmi sú moderné mestá ako Ozjorsk v Čeľabinskej oblasti  (Čeľabinsk-65) so závodmi na výrobu plutónia, a Sillamäe, kde sa nachádza závod na obohacovanie uránu.  Sem nemali prístup ani Sovietski občania, ak nemali špeciálne povolenia. Niektoré mestá však boli uzavreté len pre cudzincov. Medzi ne patria Perm, centrum sovietskej výroby tankov,  a Vladivostok, základňa sovietskej tichomorskej flotily.
Druhá kategória obsahuje pohraničné mestá a niektoré hraničné oblasti ako Kaliningrad, ktoré boli uzavreté z bezpečnostných dôvodov. Podobné uzavreté oblasti sa nachádzali v celom Sovietskom bloku: pásmo okolo vnútornej nemeckej hranice, či hranica medzi Západným Nemeckom a Československom. Pre vstup do týchto oblastí sa taktiež vyžadovali špeciálne povolenia.
Umiestnenie miest z prvej kategórie bolo vybrané pre ich geografické vlastnosti. Často boli zakladané vo vzdialených miestach situovaných hlboko na Urale a na Sibíri, mimo dosahu nepriateľských bombardérov. Boli stavané blízko veľkých riek alebo jazier, z ktorých voda bola potrebná pre ťažký priemysel alebo jadrové zariadenia. Jestvujúce civilné sídla v blízkosti boli často použité ako zdroj pracovnej sily potrebnej pre výstavbu. Hoci uzatvorené mestá pôvodne vznikli ako dočasné opatrenie, prakticky tieto mestá žili vlastným životom a stali sa jedným z rysov Sovietskeho systému.
Pohyb z a do týchto miest bol prísne strážený. Cudzincom bol vstup zakázaný a miestni obyvatelia boli pod prísnym dohľadom. Museli mať špeciálne povolenia na výjazd a vjazd do týchto miest, a hocikto hľadajúci ubytovanie musel podstúpiť previerky NKVD a jeho následníckych organizácií. Niektoré mestá boli obohnané vysokými plotmi a ozbrojenými strážami.

Súčasnosť

Politika uzavretých miest sa zmenila koncom 90. rokov 20. storočia. Niektoré mestá ako napríklad Perm boli otvorené ešte pred rozpadom ZSSR; ostatné ako Kaliningrad a Vladivostok, ostali uzavreté až do roku 1993. Prijatím novej ústavy v roku 1993 urýchlilo významné reformy postavenia uzavretých miest, ktoré boli premenované na "uzavreté administratívno-teritoriálne formácie" (alebo ZATO, podľa ruskej skratky). Všetky tieto subjekty majú status mestských okruhov, ako to určuje federálny zákon.

Kazachstan

V Kazachstane sú tri zavreté mestá pod správou Ruska. Sú to Bajkonur (predtým Leninsk), mesto postavené pre obsluhu kozmodrómu Bajkonur, mestečko Kurčatov pri Semipalatinskej testovacej oblasti a Priozersk, ktorý je administratívnym centrom testovacej oblasti antibalistických rakiet Sary Šagan.