google/wiki40b huggingface dataset:
Saint-Martin-de-Mieux

Poloha

Obec má rozlohu 10,12 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 418 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Želiar (poddanstvo)

Želiar (iné názvy: hofier, hofer, hošták) bol v čase poddanstva príslušník najchudobnejšej vrstvy poddanského obyvateľstva - poddaný, ktorý vlastnil v danom sídle iba malú (alebo žiadnu) poľnohospodársku pôdu v intraviláne (maximálny rozsah pôdy pre definíciu želiara bol neskôr upresnený na 1/8 poddanskej usadlosti). Ak želiar nemal vlastné obydlie nazýval sa aj podželiar, podludník, hofier (v užšom zmysle), ak mal vlastné obydlie nazýval sa aj domkár, chalupník, komorník, želiar (v užšom zmysle) či záhradník (lat. inquilinus).
V širšom zmysle sa medzi želiarov počítali aj ľudia neschopní fyzickej práce, bezmajetné vdovy poddaných, starci, remeselníci, obchodníci, ako aj Židia, ktorí nemali práva na držbu pozemku, ďalej chorí, invalidi a podobne.
Výraz želiar pochádza z maďarských textov; hofi(e)r z nemeckých; domkár, komorník, podludník, záhradník zo slovenských. Jednotlivé výrazy na označenie želiara sa líšia aj podľa regiónu Slovenska.
Želiari sa vyvinuli na šoltýstvach; šoltýsi si totiž najímali ľudí, ktorí za určitú mzdu alebo za náhradu v naturáliách obsluhovali svojho zamestnávateľa. Niektorí zámožnejší sedliaci mali podľa príkladu šoltýsov na svojej osadlosti takisto želiarov.
Postavenie a povinnosti želiarov upravovali rôzne zákony. Napr. podľa Tereziánskeho urbára komorníci odvádzali ročne zemepánovi 1 zlatý domovej dane a 18 dní ručnej práce a podludníci odvádzali len 12 dní ručnej práce do roka. Do 17. storočia sa od podželiarov robota nevyžadovala.
Na zmluvných želiarov sa nevzťahoval zákon o zrušení poddanstva z roku 1848 ani urbársky patent z roku 1853, vykúpenie z ich služobných povinností umožnil až zákon z roku 1896.
Z vrstvy želiarov vznikla v druhej polovici 19. storočia vrstva deputátnikov - pozri deputátnici.
Peter Stamm

Život

Peter Stamm sa narodil a vyrastal v meste Weinfelden (kantón Thurgau) ako syn účtovníka. Od roku 1979 do roku 1982 navštevoval obchodnú akadémiu a chvíľu pracoval aj on ako účtovník. Ako dvadsaťročný uverejnil svoj prvý článok v denníku Thurgauer Tagblatt a v novembri 1984 sa zúčastnil praktika v redakcii novín Thurgauer Zeitung. Od roku 1987 študoval na Zürišskej univerzite anglistiku, hospodársku informatiku, psychológiu a psychopatológiu. Počas štúdia pôsobil ako praktikant na rôznych psychiatrických klinikách.
Na jeseň roku 1990 Stamm štúdium prerušil, aby sa mohol venovať výhradne písaniu. Stammovým prvým uverejneným literárnym dielom sa v spolupráci s rozhlasovou stanicou Radio DRS1 stala v roku 1991 rozhlasová hra Ich und die anderen.
Koncom roku 1992 sa Stamm rozhodol odcestovať do Spojených štátov amerických, kde zbieral námety, skúsenosti, hľadal inšpiráciu a písal. Od roku 1993 sa zaoberal myšlienkou napísania románu Agnes, no až roku 1998 nachádza vydavateľa. Tento román vyšiel v roku 2006 aj v slovenskom preklade.
Od roku 1993 sa Stamm venuje aj písaniu satír a reportáží. V roku 1994 mu v satirickom magazíne Nebelspalter vyšlo 71 článkov, no v roku 1995 ich už bolo 169. V tomto roku sa Stamm zoznamuje s fotografom Markusom Bühlerom. Z ich spolupráce vzniklo nespočetné množstvo reportáží a v roku 1997 aj prozaické dielo Gotthard. Na spoločných reportážach pracovali v Anglicku, v Severnom Írsku, Švédsku, Nórsku, Nemecku a Švajčiarsku, na miestach, do ktorých Stamm neskôr situoval niektoré svoje poviedky a romány.
V roku 1999 vychádza zbierka poviedok Blitzeis, o dva roky neskôr román Ungefähre Landschaft a v roku 2003 ďalšia zbierka poviedok In fremden Gärten. Stamm spolu s Brigittou Friesovou vydal v roku 1995 knihu pod názvom Alles über den Mann a v roku 2005 s Juttou Bauerovou knihu rozprávok Warum wir vor der Stadt wohnen.
Popritom naďalej uverejňuje svoje články okrem iných aj v novinách Neue Zürcher Zeitung, Tages-Anzeiger, v týždenníku Weltwoche a pracuje v redakcii literárneho časopisu Entwürfe für Literatur.
Pokračuje v písaní rozhlasových hier. Medzi tie známejšie patria: Die Nacht der Gewohnheiten (1993), In Vitro (1994), Der letzte Autofahrer a Bildnis eines Knaben mit Peitsche (1995).
Popri poviedkach, románoch, satirách, reportážach a rozhlasových hrách Stamm objavuje čaro aj hier divadelných: Die Planung des Planes a Fremd gehen (1995), Après Soleil (2003), Der Kuss des Kohaku a Die Töchter von Taubenhain (2004).
V roku 2006 vychádza zatiaľ jeho posledný román An einem Tag wie diesem a roku 2008 zbierka poviedok Wir fliegen.
Ján Zeman (generál)

Životopis

Absolvoval Učiteľský ústav v Banskej Bystrici (1928). Pracoval ako učiteľ na rôznych miestach. Po oslobodení tajomník MNV v Novej Bani a pracovník rezortov školstva a kultúry. Dôstojník Československej ľudovej armády, náčelník Hlavný politickej správy Ministerstva národnej obrany, v hodnosti generálporučíka preradený do zálohy, rehabilitovaný. Pracovník Slovenského národného múzea v Bratislave. Člen Ústredného výboru KSČ, Ústredného výboru KSS, poslanec Národného zhromaždenia. Autor článkov a príspevkov s tematikou protifašistického odboja a SNP. Nositeľ vysokých vyznamenaní.
Rosazia

Poloha

Obec má rozlohu 19,72 km². Najvyšší bod je položený 1 622 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Storckensohn

Poloha

Obec má rozlohu 5,1 km². Najvyšší bod je položený 1 220 m n. m. a najnižší bod 470 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 228 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Biogeografia

Biogeografia (gr.) je odbor zemepisu, ktorý sa zaoberá organickou časťou prírody; biologický zemepis.
Biogeografia dokumentuje, že aj približne rovnaký typ prostredia je v odlišných končinách Zeme obývaný nepríbuznými druhmi pôvodných organizmov.
Poitiers

Dejiny

Mesto Poitiers bolo založené keltským kmeňom Piktonov. Po obsadení územia Rimanmi získalo názov Limonum. Kresťanstvo sa do mesta dostalo v 3. storočí, prvým biskupom bol svätý Hilarius medzi rokmi 350 až 367. Dnes je sídlom diecézy Poitiers.
O päťdesiat rokov neskôr bolo dobyté ariánskymi Vizigótmi a stalo sa jedným z hlavných sídiel ich kráľov. V roku 507 v bitke pri Vouillé blízko Poitiers porazil franský kráľ Chlodovik I. vizigótskeho kráľa Alaricha II. a územie sa dostalo pod vládu Franskej ríše. 10. októbra 732 franský majordómus Karol Martel víťaznou bitkou zastavil expanziu Maurov zo Španielska na sever.
Poitiers bolo hlavným mestom Poitou, historického regiónu patriaceho grófom z Poitiers a rodu akvitánskych vojvodov. Eleonóra Akvitánska, ktorá sa v meste často zdržiavala, ho nechala opevniť a v roku 1199 mu udelila mestské práva. V bitke 19. septembra 1356, v rámci storočnej vojny medzi Anglickom a Francúzskom, bol zajatý francúzsky kráľ Ján II. Dobrý. V roku 1432 sa tu Karol VII. dal vyhlásiť za kráľa, pretože Paríž bol obsadený Angličanmi, a založil miestnu univerzitu.

Doprava

Poitiers leží na železničnej trati vlakov TGV z Paríža do Bordeaux. Hlavné nádražie sa nachádza na západe starého centra mesta. Okrem TGV odtiaľto vychádzajú aj vlakové linky do Angoulême, Limoges a La Rochelle.
Aurelius Opillus

Aurelius Opillus bol rímsky encyklopedista tvoriaci v 2. storočí pred Kr. Napísal dielo Musarum libri IX (Deväť kníh Múz), z ktorého sa nič nedochovalo. O jeho živote nie je nič známe.
Upolu

Geologický vývoj

Ostrov predstavuje vynorený zvyšok masívneho bazaltového štítového vulkánu, ktorý sa vytvoril v dvoch periódach v pliocéne až pleistocéne. Posledná aktivita je datovaná len na niekoľko desiatok tisíc rokov a predstavuje ju niekoľko lávových prúdov neďaleko centrálneho chrbta ostrova.

Zaujímavosti

Na ostrove žil koncom 19. storočia Robert Louis Stevenson (vlastnil asi 1,4 km² pozemkov v osade Vailima neďaleko hlavného mesta), v roku 1894 tu zomrel a je tu aj pochovaný. Rezidencia sa neskôr stala sídlom guvernéra Nemeckej Samoy, sídlom správcu Britského guvernéra a po získaní nezávislosti aj sídlom predsedu vlády. V súčasnosti je v budove Stevensonove múzeum.
Podľa Guinnessovej knihy rekordov (z roku 2005) na ostrove žije aj najmenší známy pavúk.
Marinha Grande (mesto)

Ekonomika

Marinha Grande je najväčším výrobcom skla v Portugalsku, má prezývku mesto krištáľu. S približne 250 firmami je región v tejto oblasti tiež jedným z najväčších v Európe.

Doprava

Mesto je napojené diaľnicou A8 na Lisabon a Leiriu a A17 smerom na Aveiro. Železničná trať Linha do Oeste spája mesto s Agualva-Cacém a Figueira da Foz.
Róbert Krajči

Klubový hokej

Róbert Krajči začínal s hokejom v rodnej Dubnici nad Váhom. Za miestny hokejový klub HK Spartak Dubnica nad Váhom absolvoval premiéru v mužskom hokeji v sezóne 1998/99, keď nastúpil v Extralige skupiny „B“ na dve stretnutia. V nich si pripísal jednu asistenciu. Sezónu 1999/00 odohral v jej drese 1. hokejovú ligu SR. Ďalšiu sezónu začal v Dubnici nad Váhom, kde hrával okrem mužov ešte aj za juniorské mužstvo, ale dohral ju v klube MsHK Žilina, ktorá tiež pôsobila v 1. hokejovej lige SR. Aj v klube MsHK Žilina ešte nastupoval aj za juniorské mužstvo. Ročník 2001/02 už pôsobila MsHK Žilina v Extralige a Róbert Krajči bol stabilným členom jej kádra. V jej drese odohral ďalších sedem sezón. V sezóne 2005/06 získal so Žilinou v slovenskej Extralige titul. V nasledujúcej sezóne odohral väčšinu ročníka za MsHK Žilina, ale dohral ju v klube HC Mountfield České Budějovice v českej Extralige. Nový ročník opäť začal v Žiline, kde odohral väčšiu časť sezóny, ale aj koniec tejto sezóny odohral v českej Extralige. Tentoraz, ale v klube HC Slovan Ústečtí Lvi. Od nového ročníka sa stal opäť hráčom MsHK Žilina, kde odohral ďalšie dve sezóny. Za Žilinu, tak odohral 10 sezón v rade aj keď záver dvoch z nich dohral v českej Extralige. Pred sezónou 2010/11 podpísal zmluvu s poľským klubom Unia Oswiecim, kde hrával dve sezóny. V obidvoch sezónach získal s klubom bronzové medaily. Ročník 2012/13 odohral opäť v drese Žiliny. Po skončení ročníka zo Žiliny odišiel. Zmluvu podpísal s kazašským klubom Arystan Temirtau. Ročník 2014/15 začal v inom kazašskom klube Beybarys Atyrau. V priebehu sezóny však prestúpil do poľského klubu Ciarko PBS Bank KH Sanok, kde ale odohral len tri stretnutia. Následne sa vrátil do klubu MsHK Žilina. Za Žilinu odohral 14 zápasov v základnej časti a 5 v baráži o Extraligu proti klubu HC 07 Orin Detva, ktorú klub MsHK Žilina vyhrala 4:1 na zápasy. V úvode novej sezóny nastúpil v dvoch stretnutiach v drese klubu 1. hokejovej ligy SR, HC 07 Orin Detva a následne podpísal zmluvu s rumunským klubom CSM Dunarea Galati. S klubom získal rumunský titul. V klube pôsobí aj v sezóne 2016/17. V tej hráva klub okrem domácej rumunskej ligy aj medzinárodnú MOL ligu, kde pôsobí 7 klubov z Maďarska, 3 z Rumunska a 1 zo Srbska.
Sudoku

Sudoku a história

Koncom 19. storočia sa v novinách (hlavne Francúzskych) začalo objavovať veľké množstvo rôznych hlavolamov ktoré boli založené na experimentovaní s
odstraňovaním čísel z magických štvorčekov. Parížsky denník Le Siècle publikoval ako prvý čiastočne vyplnený magický štvorec o veľkosti 9x9 s vnorenými štvorcami 3x3 už v Novembri 1892. To však ešte nemôžeme považovať za Sudoku, pretože na vyriešenie bola potrebná skôr aritmetika ako logika a v štvorčekoch sa mohli objavovať aj dvoj a viac ciferné čísla. Každopádne bol tento hlavolam veľmi podobný súčasnému Sudoku minimálne v tom, že súčet každého riadku, stĺpca a subštvorca musel dávať rovnaký výsledok.
V júli 1895 začali tieto, ale aj iné Francúzske noviny publikovať čiastočne pozmenené sudoku, ktoré sa už podobá na súčasné moderné Sudoku. Určilo sa, že celý štvorec 9x9 môže obsahovať len čísla 1-9, ale prestali sa vyznačovať subštvorce 3x3. Tieto týždenné hlavolamy sa objavovali vo Francúzskych novinách ako napríklad L'Echo de Paris približne dekádu, ale počas prvej svetovej vojny bohužiaľ úplne zanikli.
Podľa Willa Shortza, známeho amerického experta na oblasť hlavolamov, moderné Sudoku bolo s veľkou pravdepodobnosťou prvýkrát vytvorené anonymne Howardom Garnsom. Tento 74 ročný bývalý architekt a nadšenec hlavolamov z Indiany svoj výtvor prvýkrát publikoval v roku 1979 v magazíne Dell pod názvom "miesto pre čísla". So svojím Sudoku prispieval niekoľko rokov do viacerých časopisov ako Dell Pencil Puzzles alebo Word Games, ktoré publikovali jeho "miesto pre čísla". Garson umrel v roku 1989 predtým ako sa stal z jeho výtvoru svetový fenomén. Nie je známe, či Garns poznal niektoré z tu opisovaných Francúzskych novinových Sudoku.
Do Japonska sa Sudoku dostalo v apríli 1984 keď ho ako prvé publikovali noviny Monthly Nikolist pod názvom „súdži wa dokušin ni kagiru" (数字は独身に限る), ktorý sa dá voľne preložiť ako „číslice musia zostať po jednej“. Neskôr ho Maki Kadži (鍜治 真起) premenoval na Sudoku. V Japonsku následne hra získala nesmiernu popularitu a postupne sa stala populárnou na celom svete.

Sudoku a matematika

Riešenie Sudoku na hracom poli n² x n² rozdelenom na podoblastí n x n je z matematického hľadiska NP-úplným problémom. Všetkých možných rôznych rozmiestnení vyhovujúcich pravidlám sudoku na hracom poli s rozmermi 9x9 je 6 670 903 752 021 072 936 960, ak sa odrátajú symetrické pozície, tak ich je len 5 472 730 538. Pre hrací plán rozmerov 16x16 zatiaľ počet kombinácií vyčíslený nebol.

Varianty sudoku

Existujú rôzne varianty klasického sudoku, kde je zadanie obmenené. Napríklad v diagonálnom sudoku sa žiadne číslo nesmie opakovať v úhlopriečkach. V tzv "killer sudoku" sú označené súčty číslic v niektorých políčkach.
Gruchet-le-Valasse

Poloha

Obec má rozlohu 14,2 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 683 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mont-Louis (Pyrénées-Orientales)

Poloha

Obec má rozlohu 0,39 km². Najvyšší bod je položený 1 608 m n. m. a najnižší bod 1 516 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 278 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Bonnet-près-Orcival

Poloha

Obec má rozlohu 14,99 km². Najvyšší bod je položený 1 046 m n. m. a najnižší bod 743 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 441 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bachant

Poloha

Obec má rozlohu 9,37 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 393 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Symphorien-de-Lay (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 33,57 km². Najvyšší bod je položený 621 m n. m. a najnižší bod 305 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 845 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sandberg

Geológia

Sandberg tvoria horninové zvyšky treťohorného mora, ktoré sa rozprestieralo vo Viedenskej panve. Na vápence z obdobia jury a spodnej kriedy (asi pred 160 - 180 miliónmi rokov) boli pri mohutnom zdvihnutí (transgresii) mora (pred zhruba 14 - 16 miliónmi rokov) vodorovne uložené piesky s vložkami štrkopieskov, pieskovce a brekcie. V pieskovcovej stene sú viditeľné vodorovné lavice odolnejších hornín - pieskovcov a litotamniového vápenca. Na svahoch a úpätí pieskoviska sú napadané mohutné bloky (balvany) z pieskovca a piesčitého litotamniového vápenca, ktoré tam zostali po poslednom komorovom odstrele.

Paleontológia

Na Sandbergu sa našlo okolo 300 druhov skamenelín ulitníkov, lastúrnikov, ježoviek, hubiek, dierkavcov, ale aj väčších morských a suchozemských živočíchov. Boli tu nájdené početné zuby žralokov a kostnatých rýb, pozostatky korytnačiek, stavec veľryby (Mesocetus hungaricus), fragmenty kostier opíc (Pliopithecus antiquus alebo Sivapithecus darwini), tuleňa (Pristiphoca vetusta), nosorožca srstnatého, jaskynného medveďa a vtákov. Výskyt ježoviek a žralokov poukazuje na normálnu slanosť neogénneho mora. Prítomnosť červených litotamniových rias zase na hĺbku do 60 m.

Flóra

Súčasná flóra tejto lokality je zastúpená viacerými ohrozenými a chránenými druhmi. Rastú tu napríklad: smldník piesočný (Peucedanum arenaricum), pre ktorý je to na Slovensku jediná lokalita výskytu, a ďalšie: kurička sivastá (Minuartia glaucina), gypsomilka metlinatá (Gypsophila paniculata).

Fauna

V strmých pieskových svahoch Sandbergu a v okolitých pieskových zrázoch hniezdi Včelárik zlatý, ktorý si v piesku stavia až 1m hlboké hniezda.
Apolón

Apolón (-podľa PSP) alebo Apollón (starogr. Ἀπόλλων – Apollón, lat. Apollo) je boh starogréckej aj starorímskej mytológie, syn Dia a Léto a dvojča bohyne Artemis, otec Asklépia a Orfea. V neskoršom období bol stotožnený aj s Héliom, bohom Slnka; jeho sestra Artemis bola stotožnená s bohyňou Mesiaca Selénou. Meno tohto boha v etruskej mytológii znie Aplu.
Podľa povestí sa Apolón narodil na ostrove Délos, kam sa uchýlila jeho matka pred hadom s dračou hlavou Pytónom, ktorého na ňu poslala žiarlivá Diova manželka Héra. Délos bol v tých časoch plávajúci ostrov, ktorý sa zmietal na vlnách a nebol preto obzvlášť bezpečným útočiskom. Prenasledovaná Léto nemala však inú voľbu, lebo podľa kliatby nemala nájsť kus pevnej zeme, kde by mohla porodiť. Len čo však vstúpila na délsku pôdu, stal sa z Diovej vôle zázrak: z hlbín mora sa vynorili dve skaly, ktoré zahradili ostrovu i Pytónovi ďalšiu cestu. Léto potom na hore Kynté porodila dvojčatá, dcéru Artemis a syna Apolóna. Na Krétu sa dostal potom s matkou, a tam dospel na mládenca.
Keď Apolón vyrástol, vzniesol sa so svojimi zbraňami, zlatou lýrou a strieborným lukom do výšin a zamieril do kraja, kde žil Pytón, aby sa pomstil za prenasledovanie matky. Našiel ho v hlbokej úžľabine pod vrchom Parnasom, zasypal ho šípmi a zabil. Jeho telo zakopal do zeme, a aby po ňom nezostala ani pamiatka, zmenil doterajšie meno kraja Pyto na Delfy. Na mieste svojho víťazstva založil potom svätyňu a veštiareň, aby v nej ľuďom, prostredníctvom Pýtie oznamoval Diovu vôľu.
Guebwiller (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 9,68 km². Najvyšší bod je položený 620 m n. m. a najnižší bod 254 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 11 508 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Rochetrejoux

Poloha

Obec má rozlohu 10,92 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 844 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Klavírny koncert č. 1 (Brahms)

Vznik

Tak ako mnoho iných Brahmsových diel prešiel aj Klavírny koncert č. 1 dlhým tvorivým procesom. Pôvodne Brahms skomponoval sonátu pre dva klavíre, ktorú aj verejne predviedol s Clarou Schumannovou. Neskôr sa rozhodol dielo zorchestrovať a prerobiť na symfóniu. S výsledkom však taktiež nebol úplne spokojný a z diela nakoniec vznikol klavírny koncert. Zo symfónie v ňom ale zostal zachovaný len materiál z prvej vety, pričom druhá a tretia veta bola skomponovaná nanovo. Koncert sa nakoniec dočkal svojej premiéry v roku 1859 v Hannoveri, kde klavírny part predniesol sám skladateľ. Orchester dirigoval Brahmsov priateľ, huslista a dirigent Joseph Joachim. Koncert však nezaznamenal úspech u publika, ani u kritiky. Zdrvujúci neúspech ho tiež čakal na nasledujúcom predstavení koncertu v Lipsku. Po koncerte nastalo v sále ticho, načo začalo tlieskať len niekoľko jednotlivcov, ktorých však vzápätí prerušil mohutný piskot. Kritiky boli neúprosné. Vyčítali Brahmsovi rovnocennú úlohu orchestra s klavírom a niektorí ho posmešne nazývali "symfóniou s obligátnym klavírom". Vtedajšie publikum bolo skôr zvyknuté na virtuózny lesk dlhých klavírnych pasáži, zatiaľ čo v Brahmsovom koncert im skôr skutočne pripomínal symfóniu, v ktorej klavír bol len jedným z nástrojov orchestra. História však ukázala, že práve tieto atribúty ovplyvnili vývoj klavírnych koncertov a ukazovali ďaleko do budúcnosti. V 20. storočí sa Brahmsov majstrovský kus dočkal uznania a dnes patrí k významným klavírnym koncertom.
Dispečing

Dispečing (z rus. dispetčer(ska služba) < angl. dispatch - vyslať) je ústredné (t.j. z jedného centra vykonávané) operatívne riadenie nejakého zložitejšieho technologického celku, najmä pomocou príslušných telemechanických a telekomunikačných zariadení. Vyskytuje sa napr. dispečing výroby vo veľkom priemyselnom závode, v elektrárni, pri distribúcii energetických surovín či elektrickej energie z miest ich výroby alebo skladovania do miest ich konečnej spotreby, v dopravných a špedičných spoločnostiach alebo pre veľké dopravné systémy.
Dispečing znamená aj skrátene pracovňu dispečingu či útvar (organizačnú jednotku) dispečingu. Pracovník/-čka vykonávajúci dispečing sa volá dispečer(ka).
Saint-Appolinard (Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 9,84 km². Najvyšší bod je položený 1 060 m n. m. a najnižší bod 368 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 607 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Essarts-le-Roi

Poloha

Obec má rozlohu 19,32 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 331 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
South Louisiana

Označenie South Louisiana predstavuje oblasť spojenú s prístavom Južnej Louisiany, ktorý sa rozkladá cez 87 kilometrov pozdĺž rieky Mississippi medzi New Orleans a Baton Rouge v štáte Louisiana. Jej stred sa nachádza približne v LaPlace v štáte Louisiana, ktorý slúži ako miesto sídla prístavu.
Tento prístav je rozhodujúci pre zásielky obilia zo stredozápadu, pričom pokrýva približne 60 % vývozu surových obilnín.

Geografická poloha

Prístavy New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge pokrývajú celkovo 277 km na oboch brehoch rieky Mississippi. Kanál Mississippi River-Gulf Outlet (teraz uzavretý skalnou hrádzou vybudovanou cez kanál v Bayou La Loutre) sa rozkladá 67 kilometrov od New Orleans do Mexického zálivu a prechádza cez rieku Mississippi z New Orleans do Baton Rouge, pričom jej hĺbka sa pohybuje až pri hodnote 14,6 m. Celkovo sú navigačné hĺbky v rozmedzí od 12 do 48 stôp (3,6 - 14,6 m) pozdĺž rieky, kanálov a bočných kanálov. Po hurikáne Katrina, Národný úrad pre oceán a atmosféru používal na prieskum lode so sonarmi a skenermi na posúdenie poškodenia pod vodou v prístavoch. Vedenia prístavov použili tento prieskum na rozhodovanie o tom, kedy otvoriť alebo uzatvoriť prístavy.

Vývoz a dovoz

Tieto tri prístavy sú významné pre ekonomiku Spojených štátov. Prístavy New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge sa umiestňujú na treťom, štvrtom a pätnástom mieste v celkovom obchode podľa prístavu do všetkých svetových prístavov. Pokiaľ ide o dolárovú hodnotu, celkový obchod podľa prístavu do všetkých svetových prístavov, New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge, je 12., 16. a 27. miesto. Cez prístav Južnej Louisiany každoročne prejde viac ako 4 500 plavidiel a viac ako 65 000 lodí, čím sa dostáva na popredné miesto pre dovoz. Prístav Južnej Louisiany predstavuje 15 až 57 % amerického vývozu, čo predstavovalo roku 2017 hodnotu viac ako 71 miliónov ton nákladu.
Podľa Severoamerickej asociácie vývozu obilia od augusta 2005 tieto tri prístavy slúžia ako brána pre takmer 55 až 70 % všetkej vyvážanej kukurice, sóje a pšenice z USA. Námorné člny nesú tieto zrná z rieky Mississippi do prístavov na skladovanie a neskôr na vývoz. Dovoz v týchto prístavoch zahrňuje produkty ako oceľ, guma, káva, ovocie a zelenina.
Jan Svěrák

Zo života

Vyštudoval katedru dokumentaristiky na pražskej FAMU. On aj jeho filmy získali množstvo ocenení, vrátane Oscara, Krištáľového glóbusu, Zlatého Glóbusu a Tokyo Grand Prix.
V súčasnosti žije v Prahe.
Katedrála Svätého Ducha (Minsk)

Katedrála Svätého Ducha je hlavným pravoslávnym chrámom v bieloruskej metropole Minsk. Patrí bieloruskému exarchátu ruskej pravoslávnej cirkvi (patriarchát Moskva).

História

Budova dnešnej pravoslávnej katedrály bola postavená v rokoch 1633 až 1642 v barokovom štýle. Pôvodne bola rímskokatolíckym chrámom a súčasťou kláštora bernardínok. Kostol i kláštor postihol v roku 1741 ničivý požiar. Od roku 1860 sa stal kostol chrámom ruskej pravoslávnej cirkvi.