google/wiki40b huggingface dataset:
Therapné (dcéra Leleka)

Therapné alebo Therapna (starogr. Θεράπνη – Therapné) je v gréckej mytológii dcéra Leleka, kráľa Lelegie.
Nástupcom trónu v Lelegii (neskoršej Sparty) sa stal jej starší brat Myles a mladší brat Polykaón sa oženil s Messénou, dcérou argejského kráľa Triopa a založil dynastiu kráľov v Messénii, v krajine na juhozápade Peloponézu, ktorá dostala názov po jeho manželke.
Podľa antického autora Pausania po Therapne nazvali starovekú obec v Lakónii.
Eberbach-Seltz

Poloha

Obec má rozlohu 4,14 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 403 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vittarville

Poloha

Obec má rozlohu 8,15 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vesancy

Polohopis

Vesancy má rozlohu 10,7 km². Najvyšší bod je položený 1 490 m n. m. a najnižší bod 582 m n. m.

Obyvateľstvo

Vesancy má 523 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
V Kopaninách

Ochrana

Predmetom ochrany je rybník s výskytom významného živočíšneho druhu kunky červenobruchej (Bombina bombina); typmi prírodných stanovíšť, ktoré se nachádzajú na území prírodnej pamiatky.
Okrem uvedeného druhu sa na lokalite vyskytujú rosnička zelená (Hyla arborea), skokan krátkonohý (Rana lessonae), mlok bodkovaný (Lissotriton vulgaris) a iné. Zo vzácnejších rastlín sú to spirodelka mnohokoreňová (Spirodela polyrhiza), žaburinka menšia (Lemna minor), steblovka vodná (Glyceria maxima), ostrica líščia (Carex vulpina), vŕba popolavá (Salix cinerea) a vŕba krehká (Salix fragilis).
Rue des Jardins-Saint-Paul

Rue des Jardins-Saint-Paul (ulica Záhrad svätého Pavla) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode.

Poloha

Ulica vedie od križovatky s Quai des Célestins a končí pri Rue Charlemagne. Je orientovaná z juhu na sever.

Dejiny

Najstaršia časť ulice pochádza z 13. storočia ako dokladajú zmienky v kúpnych zmluvách z rokov 1277 a 1298. Nazývala sa vtedy Rue des Jardins, lebo priestor pred mestskými hradbami nebol zastavaný a boli tu záhrady. V ulici žil François Rabelais a zomrel tu v roku 1553.
Úsek medzi Quai des Célestins a Rue de l'Ave-Maria bol prerazený až v roku 1847 a celá ulica bola pomenovaná dnešným názvom.

Významné stavby

V ulici sa nachádza najzachovalejšia časť parížskych hradieb postavených na príkaz kráľa Filipa II. Augusta v rokoch 1190 – 1210. Hradba je dlhá 60 ma vysoká 7,60 m a viditeľná zo svojej vonkajšej strany. Od roku 1889 je stavba chránená ako historická pamiatka.
Vnútorná strana múru je viditeľná z telocvične Lýcea Karola Veľkého (Lycée Charlemagne), ktorá k nej prilieha. Na hradbe sú stále zrejmé dve veže, jedna uprostred športoviska a druhá na križovatke s Rue Charlemagne.
Gold Cup 2013 - Skupina A

Gold Cup 2013 - Skupina A je jedna z troch skupín na Gold Cupe. Zápasy sa budú hrať v júli. Všetky zápasy sa budú konať v Spojených štátoch, v Pasadene, Seattle a Denveri. V skupine je šesťnásobný majster (a obhajca titulu) Mexiko, jedennásobný majster Kanada a tiež Martinik a Panama.
Milan Hnilička

Klubový hokej

Milan Hnilička s hokejom začínal v česko-slovenskej hokejovej lige, kde chytal za HC Kladno. V sezóne 1992/93 odišiel do zámoria, keď ho ako 70. v poradí draftoval tím New York Islanders. Tri sezóny pôsobil v nižších severoamerických súťažiach. V sezóne 1995/96 sa vrátil do Česka a chytal dve sezóny za Kladno a ďalšie dve za HC Spartu Praha. V rokoch 1997 a 1998 sa dostal do výberu All-stars extraligy. V sezóne 1999/00 znovu odišiel do zámoria, tentoraz už do NHL. V tejto sezóne odohral síce iba dva zápasy za New York Rangers, ale ďalšie tri sezóny úspešne pôsobil v Atlante Thrashers. V sezóne 2003/04 prestúpil do Los Angeles Kings, ale odohral tam iba dva zápasy, viac zápasov odchytal na farme. V sezóne 2004/05 chytal za Bílí Tygři Liberec v českej hokejovej extralige a bol vyhlásený za najlepšieho brankára extraligy. Od sezóny 2005/06 pôsobil v Liberci. Sezónu 2009/10 začal v klube HC Slavia Praha, kde odohral len 3 zápasy. V roku 2010 ukončil aktívnu hokejovú kariéru.

Reprezentácia

Milan Hnilička reprezentoval Česko trikrát na ZOH (1998, 2002, 2006) a raz na Kanadskom pohári v roku 1991. Zo ZOH 1998 si priviezol zlatú medailu, aj keď na tej aj predchádzajúcej olympiáde bol iba v pozícii náhradného brankára a počas turnajov sa nedostal na ľad. Viac si zachytal na majstrovstvách sveta. Reprezentoval Česko-Slovensko a Česko celkovo na ôsmich svetových šampionátoch, v rokoch 1991, 1992 (bronzová medaila), 1997 (bronzová medaila), 1998 (bronzová medaila), 1999 (zlatá medaila), 2001 (zlatá medaila), 2002 a naposledy získal zlatú medailu na majstrovstvách sveta v roku 2005 vo Viedni. Dostal sa aj do reprezentačného výberu Česka na zimné olympijské hry 2006 v Turíne, kde získal bronzovú medailu.

Zimné olympijské hry 2006

Česko získalo na Zimných olympijských hrách 2006 bronzové medaily. Úvod olympiády českej reprezentácii nevyšiel, keď v základnej skupine skončila až na štvrtom, poslednom postupovom mieste, po prehrách so Švajčiarskom 2:3, Fínskom 2:4 a Kanadou 2:3. Vo štvrťfinále Česko vyradilo Slovensko. V semifinále ich vyradili neskorší zlatí medailisti Švédi a v boji o bronzové medaily porazili Rusko 3:0. Milan Hnilička nastupoval na olympiádu v pozícii tretieho brankára. Po zranení Dominika Hašeka a kolísavých výkonoch Tomáša Vokouna dostal príležitosť až v troch zápasoch. Prvýkrát vymenil po prvej tretine brankára Vokouna v zápase s Kanadou, ktorý nakoniec Česko prehralo 2:3, ale Milan Hnilička za 40 minút hry nedostal ani gól. Nastúpil aj vo štvrťfinálovom zápase so Slovenskom, kedy po skvelom výkone dostal iba gól a pomohol tak svojmu mužstvu k postupu. Nasledujúci semifinálový zápas so Švédskom, ktorý bol zároveň jeho posledným zápasom na olympiáde, sa mu však vôbec nevydaril a po piatich inkasovaných góloch ho v druhej tretine vystriedal Tomáš Vokoun.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 – Skupina B

Článok Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 – Skupina B zahrňuje zoznam zápasov a ich výsledkov odohraných v skupine B v rámci kvalifikačných zápasov na ME 2012.
Püsttner

Životopis

V Banskej Bystrici pracoval pri renovácii meštianskych domov; pripisujú mu portál domu č. 16 na Námestí (1660).
Sergej Sergejevič Kamenev

Život

Narodil sa 4. apríla 1881 v rodine vojenského strojného inžiniera v meste Kyjev. V roku 1898 absolvoval kadetský kurz a nastúpil na dôstojnícku (junkerskú) školu v Moskve, ktorú ukončil v roku 1900. Slúžil ako dôstojník v pechotnom pluku v meste Luck. V roku 1907 skončil Nikolajevskú akadémiu generálneho štábu a v hodnosti štábskapitána. Následne velil rote a vyučoval taktiku a topografiu na vojenskom učilišti v Kyjeve. ktorom slúžil aj v priebehu prvej svetovej vojny. Od roku 1909 pôsobil v štábe Irkutského vojenského okruhu. Neskôr pôsobil v štábe jazdeckej divízie. V roku 1911 prevelený do Vilniuského vojenského okruhu. V decembri 1912 vyznamenaný radom sv. Stanislava III. stupňa.
Na začiatku prvej svetovej vojny pôsobil od septembra 1914 vo štábe 1. armády. V priebehu vojny ovplyvnený knihami Lenina a Zinovieva. Po vypuknutí revolúcie v roku 1917 bol v hodnosti plukovníka zvolený za veliteľa 30. poltavského pechotného pluku.
Od 25. novembra 1917 pôsobil ako náčelník štábu 15. armádneho zboru a od apríla 1918 ako náčelník štábu 3. armády. Následne vstúpil do jednotiek Červenej armády. Menovaný do funkcie veliteľa neveľského úseku západného frontu. V septembri 1918 poverený velením východného frontu. Vynikol v bojoch s bielogvardejskými oddielmi admirála Kolčaka. Všeruský ústredný výkonný výbor ho v roku 1918 ocenil za vojenské úspechy Radom červenej zástavy a zlatou šabľou.
Od júla 1919 do apríla 1924 pôsobil ako hlavný veliteľ ozbrojených síl Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky. Podieľal sa na vedení bojových operácii proti jednotkám generálov Denikina a Vrangeľa. Boľševické jednotky pod jeho vedením zasiahli proti povstaniam v Karélii, Buchare, Fergane a oblasti Tambova. Podieľal sa tiež na riadení bojových operácií počas poľsko-boľševickej vojny. V priebehu bojových operácii pred Varšavou jeho vtedajší podriadený člen Revolučnej vojenskej rady juhozápadného frontu Stalin odmietol splniť rozkazy smerujúce k zastaveniu ofenzívnej činnosti a preskupeniu síl, čo spolu s ďalšími neúspechmi významnou mierou viedlo k porážke boľševických síl.
Po zrušení funkcie hlavného veliteľa bol menovaný inšpektorom a neskôr hlavným inšpektorom Červenej armády a členom Revolučnej vojenskej rady ZSSR. Od augusta 1926 pôsobil ako zástupca ľudového komisára pre veci vojenské a námorné a tiež ako zástupca predsedu Revolučnej rady ZSSR. Od júna 1934 bol náčelníkom správy sovietskej protilietadlovej obrany a členom vojenskej rady pri Ľudovom komisariáte obrany. Vyučoval na Frunzeho vojenskej akadémii a venoval sa stratégii a rozvoju sovietskych ozbrojených síl.
Zomrel na srdcový infarkt 25. augusta 1936 v Moskve. Urna s jeho popolom je pochovaná v pohrebisku pod Kremeľskou stenou. Po jeho smrti došlo k sérii zatýkania a likvidácie najvýznamnejších veliteľov Červenej armády (Tuchačevskij, Bľucher, Jakir atď).
Archigram

Archigram bola avantgardná architektonická skupina ktorá sa sformovala v 60. rokoch 20. storočia so sídlom v architektonickej asociácii v Londýne. Bol to futuristický smer čerpajúci inšpiráciu z technológie, za účelom vytvoriť novú skutočnosť, podstatu ktorá bola vyjadrovaná výhradne cez hypotetické úvahy.
Brožúra Archigram bola vydaná v roku 1961 na vyjadrenie ich ideí. Skupina experimentovala s modulárnou technológiou, premenlivosťou cez životné prostredie a zobrazovaním spotrebiteľskej spoločnosti. Ich práce približovali lákavú víziu čarovnej budúcnosti obdobia strojov.
Hlavnými členmi skupiny boli Peter Cook, Warren Chalk, Ron Herron, Dennis Crompton, Michael Webb a David Greene.

Plug-in city

Bol projekt oceľovej skeletovej konštrukcie Petra Cooka z roku 1964.
Konštrukcia môže byť postavená na akomkoľvek teréne. Jednotlivé bunky sú vložené do tejto megaštruktúry. Všetky bunky je možné presúvať a zásobovanie spolu s dopravou ľudí prebieha s použitím žeriavov, ktoré sú kotvené na koľajnici na vrchole štruktúry. Bytové jednotky vmontované do žeriavov sa môžu premiestňovať a prestavovať podľa individuálnych požiadaviek obyvateľov.
Viečkovkovité

Charakteristika

Zástupcovia rodu viečkovka sú kry až stromy s jednoduchými striedavými listami. Kvety sú aromatické, bez okvetia (achlamydeické), ktorého funkciu prebrali biele lupeňovité tyčinky. Gyneceum je apokarpné, semenník polospodný. Plodolisty, ktorých je 13 a viac, sú ponorené v kvetnej čiaškej. V obojpohlavných achlamydeických kvetoch je priestorové oddelenie piestikov a tyčiniek prostredníctvom staminódií – tzv. herkogamia, aby nedochádzalo k samoopeleniu. Plodom je plodstvo bobúľ v zdužinatenej kvetnej čiaške.
Tri druhy jediného rodu sa vyskytujú v Novej Guinei a pri pobreží východnej Austrálie.

Význam

Sušené plody viečkovky vavrínovej (Eupomatia laurina) sa pod menom "bolwarra" používajú v Austrálii k aromatizovaniu zmrzlín a ďalších pokrmov.
Vesly (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 11,96 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 690 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šíre more

Šíre more je termín z medzinárodného verejného práva. Sú to súvislé plochy slaných vôd, ktoré sú vzájomne pospájané a nepatria pod suverenitu žiadneho štátu.

Pojem šíreho mora

Šíre more môžu využívať všetky štáty neobmedzene za účelom námornej plavby, preletu nad týmto územím, rybolovu, ťažby nerastného bohatstva, kladenia podmorských káblov a za účelom prieskumu.
Princíp slobody morí - sloboda plavby pre obchodné a vojnové lode, preletu lietadiel, kladenia podmorských káblov a potrubí, ťažby nerastného bohatstva, lovu morských živočíchov. Tieto slobody neplatia generálne, niektoré sú obmedzené inými medzinárodnými zákonami (napr. je obmedzený lov veľrýb, kvóty na lov určitého druhu živočíchov a pod.). Každá loď je povinná plávať pod námornou vlajkou určitého štátu. Vlajka určuje štátnu príslušnosť lode. Lode na šírom mori sa pokladajú za plávajúce územie štátu v ktorom sú registrované a nepodrobujú sa zásadne nijakej inej právomoci. Posádka, cestujúci a náklad patria pod jurisdikciu štátu pod ktorým je loď registrovaná.
Zmluva o morskom práve pripúšťa aby si štáty vytvárali 200 míľ záujmového (ekonomického) pásma. V tomto pásme je možné loviť ryby, ťažiť suroviny z morského dna pre iný štát len na základe dohody.
Rantigny

Poloha

Obec má rozlohu 4,16 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 41 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 556 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frankfurtská škola

Frankfurtská škola je smer nemeckej filozofie a sociológie 20. storočia, ktorý sa vytvoril v 30.-40. rokoch okolo Ústavu sociálnych výskumov univerzity (Institut für Sozialforschung, IfS) vo Frankfurte nad Mohanom pod vedením Maxa Horkheimera. Jej ideovú náplň tvorila kritická teória spoločnosti vyrastajúca najmä z marxizmu, existencializmu a psychoanalýzy. Vytvárala koncepciu autentického človeka, odmietala odcudzenú moc a autoritárstvo inštitucionálnej spoločnosti.
Ústav sociálnych výskumov založili roku 1923 ako súčasť frankfurtskej univerzity. Bol to vôbec prvý marxisticky orientovaný vedecký ústav v Nemecku. Roku 1929 sa riaditeľom ústavu stal Max Horkheimer. Pod jeho vedením založili roku 1932 renomovaný teoretický časopis Zeitschrift für Sozialforschung. V roku 1933 emigrovali členovia ústavu do Paríža a potom do USA, kde ústav existoval v rámci Columbia University až do roku 1949, kedy sa presťahoval späť do Frankfurtu.
V centre pozornosti frankfurtskej školy bolo najprv učenie Karla Marxa a Sigmunda Freuda, ktoré neskôr vyústilo do takzvanej kritickej teórie (Kritische Theorie) často označovanej ako nedogmatický, neortodoxný neomarxizmus. Veľkú úlohu zohrala kritická teória koncom 60. rokov 20. storočia v rámci radikálnych študentských hnutí, predovšetkým v Nemecku. 
Vedecký smer frankfurtskej školy a jej kritické teórie spoločnosti sú charakteristické snahou o spojenie neortodoxného marxizmu s Hegelovou filozofiou využitím poznatkov napríklad z psychoanalýzy, sociológie, existenciálnej filozofie. Ich analýza kapitalistickej spoločnosti bola zásadnou kritikou spoločenských pomerov v podmienkach industrializácie, monopolizácie a rastúceho významu technológií ovplyvňujúcich aj kultúrny vývoj. Veľkú úlohu hrala analýza nielen fašizmu, ale totalitných režimov vôbec (vrátane spoločností sovietskeho typu).
Beauficel

Poloha

Obec má rozlohu 9,13 km². Najvyšší bod je položený 357 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 163 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stredozemné more

Stredozemné more (po lat. Mare Nostrum – naše more, Mare Internum – vnútorné more) je vnútorné more Atlantického oceánu medzi Európou, Afrikou a západnými brehmi Ázie. Obmýva brehy 18 krajín. Gibraltárskym prielivom sa spája s vlastným Atlantickým oceánom, cez Dardanely s Marmarským morom, cez Bospor s Čiernym morom a cez Suezský prieplav s Červeným morom. 
Každé z morí Stredozemného mora má príbrežný prúd v smere hodinových ručičiek.

Charakteristika

Stredozemné more je pozostatkom niekdajšej sústavy oceánskych bazénov Tethys, z ktorej boli počas alpínskeho horotvorného procesu vyvrásnené mladé horské reťazce európskych pohorí. Oblasť Stredozemného mora je seizmicky veľmi aktívna, časté sú zemetrasenia, najmä v polostrovných územiach, ako aj aktívna vulkanická činnosť (Vezuv, Etna).
Príjemná subtropická klíma, slnečnosť, teplá voda a pekné pláže umožnili rozvoj cestovného ruchu. Svetoznáma je napr. Riviéra.
Fauna je bohatá a rôznorodá, pre rybolov sú dôležité sardinky, makrela, tuniak, ďalej sú to ustrice, langusty, koraly a pod.
Mnohé z prítokov (ako Pád) odvodňujú priemyselné oblasti, čím sa značne znečisťuje morská voda. V severných šelfových oblastiach Jadranského a Egejského mora sa ťaží ropa a zemný plyn. 
Oblasť Stredozemného mora je významná aj z historického hľadiska. Na jeho brehoch vznikli staroveké kultúry Egypta, Fenície, Kartága, Grécka a Ríma. Rozhodujúci význam malo Stredozemné more aj v stredoveku, stratilo ho však objavením námorných ciest do Indie a Ameriky. Jeho význam opäť vzrástol po výstavbe Suezského prieplavu.
Free-to-air

Free-to-air (FTA) je označenie pre televízne alebo rozhlasové vysielanie, ktoré je šírené v nezašifrovanej podobe. Každý, kto má prijímač, schopný prijímať daný typ vysielania, môže prijímať signál a sledovať/počúvať obsah vysielania bez potreby platenia ďalších poplatkov. Režim FTA sa používa najmä pri terestriálnom (pozemskom) vysielaní, ale niektoré televízie takto vysielajú aj prostredníctvom satelitného či káblového vysielania.
Plaudren

Poloha

Obec má rozlohu 41,07 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 625 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hargicourt (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 5,19 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 390 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Žmuráň

Životopis

Študoval na Strednej priemyselnej škole strojníckej v Banskej Bystrici (1939-1943), na Elektrotechnickej fakulte SVŠT v Bratislave (1943-1948), 1948 Ing., 1970 CSc. Pôsobil ako energetický referent Dopravných závodov mesta Bratislava, inšpektor výstavby elektrární Elektrovodu, výskumný pracovník Energetických laboratórií SAV, Výskumného ústavu energetického v Bratislave. Vo vedeckom výskume sa zameral na otázky rozvoja elektrizačnej sústavy. Zúčastnil sa na posudzovaní projektu sústavy vodných diel na Dunaji. Autor výskumných správ, štúdií a článkov v zborníkoch Výskumného ústavu energetického.
Riaucourt

Poloha

Obec má rozlohu 10,71 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 467 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gerd Binnig

K princípu STM

Princíp STM je založený na vlnovom charaktere elektrónov, na ktorý prvýkrát upozornil Louis de Broglie (tiež nositeľ Nobelovej ceny). Malá sonda mikrometrových rozmerov s ultra ostrým hrotom sa pohybuje vo vákuu pozdĺž  povrchu vzorky a emituje prúd elektrónov. Aj tá najmenšia zmena vzdialenosti sondy od povrchu je zaznamenávaná. Potom je už len otázkou vhodného vzorkovania povrchu a následnej digitalizácie ako vytvoriť trojrozmerný obraz.
Aterínka Boesemanova

Pôvod

Pochádza z Novej Guinei (jazero Ajamaru).
Aumeville-Lestre

Poloha

Obec má rozlohu 2,44 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aurimont

Poloha

Obec má rozlohu 8,07 km². Najvyšší bod je položený 235 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Limendous

Poloha

Obec má rozlohu 7,48 km². Najvyšší bod je položený 383 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 451 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vinnie Jones

Životopis

Narodil sa vo Watforde v Anglicku a bol hráčom a kapitánom Waleského národného futbalového mužstva, do ktorého sa kvalifikoval cez svojich waleských starých rodičov. Takisto hral predtým v kluboch Chelsea FC a Leeds United AFC. Ako člen klubu Wimbledon FC vyhral 1988 FA Cup Final.
Jones je známy hlavne ako futbalista a tiež ako herec často obsadzovaný do úloh trénerov, výtržníkov a násilných kriminálnikov s agresívnym štýlom a zastrašujúcim správaním.
Ako herec debutoval v roku 1998 vo filme Guya Ritchieho, Zbaľ prachy a vypadni!. Na svojom konte má desitaky filmov ako Podfu(c)k, 60 sekúnd, Eurotrip, Zabi, alebo budeš zabitý či X-Men: Posledný vzdor.
Podsieť

Podsieť (angl. subnet, subnetwork) je v informatike označenie pre samostatnú časť počítačovej siete. Označením podsieť je obvykle myslená konkrétna (menšia) vyčlenená časť väčšej IP siete. Rozdelenie siete na dve alebo viac menších podsietí je v angličtine označované ako subnetting.

Časti IP adresy

Počítače, ktoré sú umiestnené v jednej sieti (resp. podsieti), majú vo svojich IP adresách zhodné najvýznamnejšie bity tejto IP adresy. Tým je IP adresa rozdelená na dve časti, ktoré označujeme ako "číslo siete" a "číslo počítača". Namiesto označenia "číslo počítača" by malo byť uvedené "číslo sieťového rozhrania", pretože niektoré počítače môžu mať viac sieťových kariet a tým aj viac sieťových rozhraní s viacerými IP adresami.
Veľkosť významnejšej časti IP adresy (t. j. veľkosť časti, ktorá vyjadruje "číslo siete") je definovaná pomocou CIDR notácie počtom bitov zľava (tzv. prefix) alebo pomocou masky siete. Jednu a tú istú podsieť je teda možné zapísať pomocou prefixu ako 198.51.100.0/24 alebo pomocou masky siete ako 198.51.100.0/255.255.255.0.
Druhá časť IP adresy, ktorá nesie "číslo sieťového rozhrania", sa nesmie v rovnakej sieti opakovať. Pokiaľ sú v tejto časti IP adresy v binárnom zápise samé nuly, je výsledná IP adresa označovaná ako "číslo siete". Takúto IP adresu nie je vhodné (a väčšinou ani možné) používať ako IP adresu sieťového rozhrania (t. j. nepoužíva sa). Ak sú v tejto druhej časti IP adresy v binárnom zápise samé jednotky, ide o sieťový broadcast, ktorý slúži k hromadnému osloveniu všetkých počítačov v danej podsieti. Ani broadcast nie je vhodné používať ako IP adresu bežného sieťového rozhrania. Z vyššie uvedeného vyplýva, že vo všetkých podsieťach sú vždy dve IP adresy, ktoré majú špeciálne použitie (t. j. číslo siete a broadcast), a preto sa pre sieťové rozhrania nepoužívajú. Najmenšia podsieť musí mať preto štyri IP adresy, aby ostávajúce dve mohli byť použité pre dve rôzne sieťové rozhrania a mohla tak vzniknúť najmenšia možná IP podsieť.
Liou Šao-čchi

Život

Šao-čchi sa narodil do bohatej farmárskej rodiny v južnej Číne. Roku 1921 odišiel študovať do Moskvy, kde ešte toho roho vstúpil do Komunistickej strany. Nasledujúceho roku sa vrátil do Číny, aby pomáhal organizovať štrajky. V roku 1927 sa stal členom Ústredného výboru strany. V rokoch 1934 až 1935 sa zúčastnil Dlhého pochodu a po príchode do Jen-anu sa stal politickým komisárom Novej štvrtej armády. Od roku 1942 bol členom Politbyra.
Po založení ČĽR roku 1949 sa stal podpredsedom vlády a zaoberal sa hospodárskymi záležitosťami. V roku 1959 nahradil Mao Ce-tunga na pozícii hlavy štátu a roku 1961 bol vymenovaný za jeho nástupcu. Bol medzi prvými, ktorí poukázali na chyby počas Veľkého skoku vpred, a preto ho označovali ako "čínskeho Chruščova". V šesťdesiatych rokoch pracoval s Teng Siao-pchingom na hospodárskom obnovení krajiny.

Smrť a rehabilitácia

Po vypuknutí Kultúrnej revolúcie v roku 1966 bol spolu s Teng Siao-pchingom označený za kapitalistu a pravičiara a čelil mnohým osobným útokom. V októbri roku 1968 bol zbavený všetkých funkcií a krátko na to zomrel v domácom väzení. Jeho smrť bola oznámená až roku 1974.
Po nástupe Teng Siao-pchinga k moci roku 1978 bol rehabilitovaný a roku 1980 bol dodatočne vykonaný oficiálny štátny pohreb.
Méras

Poloha

Obec má rozlohu 3,69 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 264 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE