google/wiki40b huggingface dataset:
Sweet About Me

Kompozícia

„Sweet About Me“ je popová skladba, ktorá obsahuje vokálne prvky blues a soulu. Tiež obsahuje ľahký electro beat, prepojený s jej popovou produkciou a "retro-znejúce" moderné témy. Skladba bola rôzne hodnotená kritikmi. Podľa publikácie na Musicnotes.com od Alfred Music, je skladba „Sweet About Me“ napísaná v tónine C dur s tempom 132 úderov za minútu. Vokálny rozsah Gabrielly Cilmi je v rozmedzí G₃ až C₅.
Gabriella Cilmi použila v skladbe láskavé a zároveň hrubé vokály, ktoré sú klamlivým kontrastom medzi jej pokročilým spevom a pritom jej mladému veku. Jej vokálny výkon v skladbe je skôr podobný výkonu hudobných skupín ako sólového interpreta. Cilmi potvrdila, že zvuk skladby je produktom skúsenosti produkčnej skupiny Xenomania. Hudobne je skladba prirovnávaná k singlu „Rehab“ od Amy Winehouse, pre jej podobnú kompozíciu a vplyvy soulu a swingu.

Úspech v rebríčkoch

Dňa 9. marca 2008 debutovala skladba „Sweet About Me“ v britskom rebríčku UK Singles Chart na 68. mieste a za dva týždne sa dostala na vrcholné 38. miesto. Dňa 14. apríla sa dostala na 1. miesto v austrálskom rebríčku ARIA a získala platinovú platňu za predaj 70 000 kópií singlu. Prvé miesto dosiahla opäť 19. mája, keď jej debutový album dosiahol 2. miesto v rebríčku albumov.
Tým sa stala najmladšou Austrálčankou, ktorá sa dostala na vrchol hitparád, čím prebila aj víťazku austrálskej Superstar Casey Donovanovú iba o 19 dní. Dňa 20. apríla 2008 sa opäť vrátila do britského rebríčka UK Singles Chart na vyššiu, 34. pozíciu a neskôr sa dostala na 6. miesto.
Leňoch (biológia)

Leňoch (nesprávne resp. odborne zastarano leňochod) je slovenský názov dvoch rodov cicavcov, a to Choloepus z čeľade Megalonychidae a Bradypus z čeľade leňochovité (Bradypodidae). Rod Choloepus sa do roku 1995 zaraďoval spolu s rodom Bradypus do čeľade leňochovité; od roku 1995 je Bradypus jediným rodom čeľade leňochovité.
Leňochy žijú v Južnej (a Strednej) Amerike na stromoch. Živia sa lístím, spia zavesené chrbtom nadol, zachytené na konári dlhými pazúrmi. Majú dlhú srsť, v ktorej im často rastú riasy, ktoré im dodávajú zelenú kryciu farbu. Srsť im vo voľnej prírode rastie v smere gravitácie leňocha zaveseného na konári, t. j. kolmo k chrbtu a od prostriedka brucha smerom k chrbtu.
Slovenská autobusová doprava Trenčín

História

Podnik, pôvodne súčasťou ČSAD odštepného podniku v Novom Meste nad Váhom sa osamostatnil v roku 1960 pod označením Dopravný závod 811 Trenčín. Po vzniku samostatného Slovenska v roku 1993 zmenil podnik názov na Slovenská autobusová doprava a v roku 1996 získal prívlastok štátny podnik. V roku 2002 bol podnik sprivatizovaný, vznikla Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť.

Predmet činnosti

SAD Trenčín, a. s. zabezpečuje predovšetkým prímestskú dopravu v okresoch Trenčín, Považská Bystrica, Púchov, Ilava, Nové Mesto nad Váhom a Myjava. V meste Trenčín a Nové Mesto nad Váhom podnik prevádzkuje linky MHD. Okrem toho zaisťuje aj niekoľko liniek diaľkovej dopravy v rámci územia Slovenska a jednu linku do Chorvátska.
Ľudovít Greššo

Životopis

Študoval na gymnáziu vo Zvolene. V roku 1936-1945 prednosta oddelenia Nemocenskej poisťovne v Banskej Bystrici, správca nemocnice v Podbrezovej, riaditeľ DJGT vo Zvolene, herec Divadla SNP v Martine, Krajského divadla v Trnave, 1965-1977 herec Divadla A. Bagara v Nitre. Ako herec účinkoval vo Zvolene, 1941-1948 vo vyspelom Mestskom združení v Banskej Bystrici, od 1948 v Združení Detvan vo Zvolene. V profesionálnych súboroch sa uplatnil ako zrelý charakterový herec vo všetkých žánroch domáceho i svetového repertoáru. Vytvoril vyše 120 javiskových a takmer 80 filmových a televíznych postáv, spolupracoval so slovenskými i českými režisérmi. V závere života spolupracoval aj s maďarským filmom.
Grupa transformácií

Príklad

Množina \mathcal{P}(X) všetkých bijekcií \mathcal{}X s operáciou skladania zobrazení \circ je grupou transformácií \mathcal{}X.
Ostricourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,6 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 207 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Užovka hladká

Taxonómia

V súčasnosti sú uznávané tri poddruhy: Coronella austriaca austriaca, Coronella austriaca acutirostris (Malkmus, 1995) a Coronella austriaca fitzingeri. Poddruh Coronella austriaca acutirostris je známy zo severozápadu Pyrenejského polostrova. Poddruh Coronella Austriaca fitzingeri (Bonaparte, 1840) z južného Talianska a Sicílie.

Rozšírenie

Táto užovka je rozšírená prakticky po celej Európe s výnimkou časti Pyrenejského polostrova, severu Anglicka, celého Írska a severu Škandinávie. V Škandinávii vystupuje až na 64. stupeň severnej šírky. Východnou hranicou rozšírenia je Kaspické more a severozápad Iránu. Obýva tiež celé Turecko.

Vzhľad

Užovka hladká je 50 až 60 centimetrov dlhý had. Dva exempláre vo Švédsku mali 83 cm a jeden v Ukrajine (blízko Černobyľu) mal 92 cm.
Má plochú hlavu, ktorá je ťažko odlíšiteľná od krku. Jej šupiny sú na rozdiel od užoviek rodu Natrix hladké a podľa neho dostala aj svoje meno. Okolo tela má 19 radov šupín, na chrbte má šupiny menšie ako na bokoch. Samce majú 150 až 164 brušných šupín, samice 152 až 200. Rostrálny štítok na hlave má trojuholníkovitý tvar, ktorý hlboko zasahuje do internazálneho štítku. Niekedy ho dokonca rozdeľuje. Užovka má jeden (zriedkavo dva) predočné štítky a dva zaočné. Za očami má dva páry tylový štítkov, niekedy dva a tri, zriedkavo potom jeden a dva. Horných perných štítkov má väčšinou 7, zriedkavo 8. Análny štítok pod chvostom je jeden, niekedy je však rozdelený na dva. Samce majú 54 až 70 párov podchvostových štítkov, samice 46 až 76.
Samce bývajú hnedé, niekedy až do červena. Samice sú skôr sivohnedej farby. Za hlavou sa vyskytuje tmavá škvrna a po stranách sa tiahne tmavý pás. Na chrbte sa škvrny niekedy spájajú, takže užovka pripomína vretenicu. Z týchto dôvodov sú veľmi často zabíjané. Na rozdiel od vreteníc však jej oči majú guľatú zrenicu. Od ňucháča cez oči a ďalej po tele sa tiahne tmavý pruh. Jazyk býva červenohnedý až tmavo červený.

Spôsob života a rozmnožovanie

Je široko rozšírená v slnečných a kamenistých krovinatých stráňach a v skalách. Vyhľadáva tiež rôzne hromady sutín a ďalšie suché a krovinaté miesta. Lovia predovšetkým jašterice, občas ale uloví aj slepúcha alebo hada. V mladosti žerie aj kobylky a ďalší hmyz. Pohybuje sa rýchlo. Sú známe aj prípady kanibalizmu. Je to denný živočích.
Od októbra do marca zimuje, v apríli sa pári. Je živorodá, gravidita trvá 3 až 4 mesiace, potom samica rodí živé mláďatá, ktoré sú 12 až 20 cm dlhé. Najdlhší novorodenci bývajú však až 27 centimetrov dlhí. Väčšinou ich býva 2 až 15.
Pri ohrození vypúšťa zapáchajúci tekutinu z kloaky a zúrivo hryzie. Charakteristické je tiež hlasné syčanie, nafukovanie krku a splošťovanie hlavy.
Paovca hrivnatá

Paovca hrivnatá (Ammotragus lervia) je druh z podčeľade kozy a ovce pôvodom zo skál hôr v Severnej Afrike. Bolo popísaných šesť poddruhov. V pôvodnej domovine sa dá nájsť len výnimočne, ale je rozšírený sa v Severnej Amerike a na juhu Európy.

Opis

Paovca hrivnatá má výšku po ramená 80 až 100 cm a váži 40 až 140 kg. Má pieskovo hnedú farbu, ktorá s vekom tmavne, svetlejšie slabiny a tmavší pruh na chrbte.

Výskyt

Paovca hrivnatá sa nachádza v Severnej Afrike v Alžírsku, Tunisku, na severe Čadu, Egyptu, Líbyi, na severe Mali, Mauritánii, Maroku (vrátane Západnej Sahary), Nigeru a Sudánu.
Vratislav I.

Životopis

Narodil sa ako syn kniežaťa Bořivoja a Ľudmily, mladší brat Spytihněva I.
Legendy Vratislava popisujú ako schopného panovníka, pravdepodobne ako prvý expandoval za hranice českej kotliny. Okolo roku 916 založil baziliku sv. Juraja na Pražskom hrade.
Zahraničnú politiku charakterizovali boje s Maďarmi.
S manželkou Drahomírou z kmeňa Stodoranov (oblasť Brandenburska), s ktorou sa oženil asi v roku 906, mal šesť detí, z toho dvoch synov – Václava a Boleslava. Jednou z ich dcér možno bola Střezislava, manželka Slavníka. Druhá teória je, že príbuzným Přemyslovcov bol Slavník. V každom prípade sa z tohto manželstva odvodzuje rod Slavníkovcov.
Kronika Gesta Hungarorum uvádza, že Vratislav I. zomrel v roku 921 vo vojne v čase uhorského nájazdu do Čiech a na Moravu. Pochovaný bol na Pražskom hrade v bazilike sv. Juraja, pôvodne pod podlahou pred presbytériom, dnes sú jeho pozostatky v hrobke v hlavnej lodi.
Aladár Andráši

Rodina

Jeho otcom bol gróf Karol Andráši (1792 – 1845) a matkou grófka Etela Sapáriová z Murskej Soboty (maď. Szápáry de Muraszombat; 1798 – 1876). Jeho mladším bratom bol Július Andráši - uhorský premiér a minister zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska a Emanuel Andráši - uhorský maliar, karikaturista, zberateľ, cestovateľ, politik. Jeho manželkou bola barónka Leontina Wenckheim de Wenckheim (1841–1921).
Herselt

Obyvateľstvo

Herselt má približne 14 247 obyvateľov (2010).
Vít Bojňanský (umelec)

Tvorba

V rokoch 1996-99 umelecky pôsobil v Prahe.
Zúčastňuje sa medzinárodných sympózií, za svoju umeleckú činnosť maliara a sochára bol ocenený mnohými medailami.
Mažiar

Mažiar je ťažká delostrelecká zbraň s krátkou a masívnou drážkovanou alebo hladkou hlavňou, ktorá strieľa (takmer) výhradne hornou skupinou uhlov. Používal sa ako obliehacie alebo pevnostné delo pri dobýjaní a obrane pevností. Dĺžka hlavne je spravidla menej než 15 kalibrov.
Staré obliehacie mažiare mali krátku a veľmi masívnu hlaveň so zúženou komorou. Nabíjali sa ústím hlavne a vystreľovali výbušné strely plnené strelným prachom.
Modernejšie mažiare sa používali počas I. svetovej vojny, predovšetkým na západnom fronte, pri dobýjaní belgických a francúzskych pevností a opevnení, ale i na talianskom fronte.
Mažiare majú krátku hlaveň, ktorej dĺžka spravidla neprevyšuje 15 kalibrov a často je menej ako 10 kalibrov. Pri boji proti pevnostiam spoliehajú na to, že strela vystúpi do výšky a odtiaľ bude padať takmer kolmo voľným pádom, pričom získa dostatočnú rýchlosť a energiu na prerazenie betónových a železobetónových stropov pevnostných objektov. Z toho dôvodu sú tiež strely (granáty) pre mažiare veľmi ťažké – ťažšie ako súdobé letecké bomby.
Napríklad mažiar Škoda vzor 1911 kalibru 305 mm strieľal strely (granáty) s hmotnosťou 287 kg na vzdialenosť 11,3 km a strely s hmotnosťou 384 kg na vzdialenosť 9,8 km. Rýchlosť streľby bola okolo 10 rán za hodinu.
Jednou z posledných armád, ktoré používala mažiare, bola nemecká armáda počas II. svetovej vojny. Zaviedla ťahaný 211mm (21cm/L29) mažiar 18, s dostrelom 16725 metrov a dĺžkou hlavne 29 kalibrov (na mažiar veľmi dlhá hlaveň). 
Samohybný mažiar Karl (Gerät 040) mal kaliber 60 cm/L8,45 (neskôr prestavaný na kaliber 54 cm/L13 – Gerät 041) a mal byť použitý počas západného ťaženia proti pevnostiam Maginotovej línie, neskôr boli nasadené proti Brestskej pevnosti a pri bojoch o Sevastopoľ a nakoniec počas Varšavského povstania. Používal dva typy protibetónových granátov – o hmotnosti 1,7 tony, s náplňou 280 kg trhaviny a s dostrelom 4,2 – 6,6 km a s hmotnosťou 2,18 tony, náplňou 384 kg trhaviny a dostrelom 2,8 – 4,3 km, a trhavý granát s hmotnosťou 1 250 kg a náplňou 460 kg trhaviny a dostrelom 4,2 – 6,6 km. Pracovná náplň bola premenlivá 32 – 36 kg strelného prachu a počiatočná rýchlosť striel bola 190 – 290 ms⁻¹. Protibetónové granáty prebíjali 2,5 m hrubý železobetón alebo 35 cm hrubý oceľový pancier. Gerät 041 kalibru 54 cm mal dlhšiu hlaveň a vystreľoval ľahšie granáty na vzdialenosť až 10 400 m. Bolo vyrobených šesť vozidiel so zbraňou kalibru 60 cm a jedno so zbraňou 54 cm, každé vážilo viac ako 120 ton. Jedno (jediné?) zachované vozidlo sa nachádza v ruskom tankovom múzeu Kubinka pri Moskve.
Po druhej svetovej vojne sa mažiare prestali používať celkom.
Urval

Poloha

Obec má rozlohu 13,38 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tariku Bekele

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 5 000 metrov na šiestom mieste výkonom 13:19,06 min. K tretiemu miestu Edwina Soia mu chýbalo viac ako 12,5 sekundy.
Balmerova rovnica

Balmerova rovnica vyjadruje vzťah medzi výraznými (ohraničenými) čiarami v spektre vodíku. Tieto čiary zodpovedajú rôznym frekvenciám kmitania elektromagnetického poľa a ich ostré ohraničenie poukazuje na fyzikálnu nespojitosť. Rovnicu formuloval v roku 1885 Balmer a dnes sa používa v zjednodušenom tvare, ktorého autorom je Rydberg:
v_n=cR\left(\frac{1}{2^2}-\frac{1}{n^2}\right),
kde v je frekvencia, n = 3, 4, 5, \dots ,c je rýchlosť svetla a R je Rydbergova konštanta.
Borišov (národná prírodná rezervácia)

Turistika

Priamo cez prírodnú rezerváciou prechádza záverečná časť zeleno značeného turistického chodníka z obce Belá-Dulice cez Beliansku dolinu k Chate pod Borišovom. Južnou hranicou rezervácie je vedená žlto značená trasa od Chaty pod Borišovom na vrchol Borišova a východnou hranicou je vedená červeno značená hrebeňovka od Chaty pod Borišovom k vrcholom Šopronu a Javoriny.
Kostol svätej Anny (Vilnius)

Kostol svätej Anny vo Vilniuse je naozajstné majstrovské dielo neskorej litovskej gotiky. Kostol je dominantou v komplexe budov kostola a kláštora bernardínov.

Dejiny

Prvý drevený kostol tu stál od 14. storočia. Neskôr v rokoch 1495 - 1500 františkánski mnísi na tomto mieste postavili kamenný kostol, ktorý po rekonštrukcii v roku 1582 nadobudol dnešný pôdorys kostola. Na výstavbu kostola sa použilo 33 rôznych druhov škridiel. Dalo sa teda experimentovať a vytvárať tak rôzne farebné obrázky na streche kostola.
O Kostole sv. Anny existuje historka. Keď Napoleon Bonaparte uvidel krásu tohto kostola, bol ňou natoľko unesený, že ho chcel presunúť do Paríža.
Endermatickosť

Endermatickosť (gr.->lat.) je vlastnosť pôsobiť povrchovo na kožu.
Hrb (vrch)

Opis

Vrchol Hrbu tvorí impozantné, miestami až 40 metrov vysoké skalné bralo, spadajúce kolmou stenou na sever a západ. Poskytuje nám výhľad na všetky svetové strany s výnimkou juhu, na bezprostredné malebné okolie lúk, hlbokých lesov a horských dediniek Poľany a Veporských vrchov, ale taktiež aj na západnú časť hrebeňa Nízkych Tatier od Prašivej až po Ďumbier, za dobrej viditeľnosti možno zazrieť až Kráľovu hoľu a cez nízkotatranský hrebeň aj najvyššie štíty Vysokých Tatier. Smerom na západ a severozápad dominujú pohľadu vrcholy Veľkej Fatry, Kremnických vrchov a Vtáčnika, na východ zasa rudohorské diaľavy.
Saint-Aulaire

Poloha

Obec má rozlohu 10,79 km². Najvyšší bod je položený 337 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 864 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neuville-Saint-Rémy

Poloha

Obec má rozlohu 2,37 km². Najvyšší bod je položený 67 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 748 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coutevroult

Poloha

Obec má rozlohu 7,79 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 913 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paión (syn Endymióna)

Paión (starogr. Παίων – Paión) je v gréckej mytológii syn Endymióna a Asterodie (podľa inej verzie Chromia, alebo Hyperippé).
Poión mal troch súrodencov, bratov Epeia, Aitóla a sestru Eurykydu. Keď bratia dospeli, otec rozhodol, že jeho nástupcom sa stane ten z nich, ktorý zvíťazí v bežeckej súťaži na olympijských hrách. Zvíťazil jeho brat Epeios a po svojom otcovi v Élide zdedil trón.
Zatiaľ čo Aitólos ostal doma, Paión roztrpčený prehrou odišiel až za rieku Axios, do krajiny, ktorú neskôr pomenovali po ňom Paioniou.  Epeios medzitým nepanoval dlho, zomrel mladý bez mužského potomka a jeho následníkom sa stal Aitólos.
ČT sport

ČT sport (do októbra 2008 ČT4 Sport, do konca septembra 2012 ČT4) je športový televízny program verejnoprávnej Českej televízie. Bol spustený 10. februára 2006 a ponúka svojim divákom prenosy zo športu. Prvým veľkým projektom bola olympiáda v Turíne 2006, ktorú vysielal i program ČT2.
Otvor (stavebníctvo)

Otvory prepúšťajú denné svetlo do vnútorného priestoru objektu. Chránia priestory pred prenikaním tepla, zimy a umožňujú prirodzené vetranie. Poznáme viacero druhov otvorov, napríklad okenné otvory, dverné otvory, vrátové otvory alebo nadpražia.

Normované rozmery

Rozmery okien sa stanovujú každým násobkom 300 od 600 mm (600, 900, 1 200, 1 500 a pod.). Parapetné murivo je obvykle vo výške 800 až 900 mm. Výška okien je normovaná na 1 500 mm. Dverné otvory v obytných priestoroch sú v šírke 800 až 900 mm a pri miestnostiach ako WC, špajza a kúpeľňa iba 600 až 700 mm. Vrátové otvory sú v šírke 2 400 až 5 100 mm a výške 2 100 až 5 100 mm. Vráta môžu byť posuvné, skladacie, zdvíhacie a otočné. Nadpražia môžu byť montované a monolitické.
Garravet

Poloha

Obec má rozlohu 9,09 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marián Vanko

Biografia

Na začiatku 90-tych rokov pôsobil ako prednosta Obvodného úradu v Púchove. Vo voľbách do SNR v roku 1992 bol zvolený za poslanca za HZDS v stredoslovenskom volebnom kraji. V parlamente pôsobil vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. V roku 1992 svojím hlasom podporil Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR, ako aj Ústavu SR.
Po vzniku samostatného Slovenska a po zriadení NKÚ bol vládnym hnutím nominovaný na post predsedu, do ktorého ho parlament zvolil 17. júla 1993. V parlamente ho nahradila Jana Sudeková. Vo funkcii predsedu pôsobil iba do apríla 1994. Po zmene pomerov síl v parlamente ho nová väčšina odvolala, za nového predsedu NKÚ bol zvolený doc. Jozef Olej (nominant SDĽ).
V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval do NR SR za koalíciu HZDS – RSS v stredoslovenskom volebnom kraji, no do parlamentu nastúpil až neskôr, 14. decembra 1994 ako náhradník za Jána Duckého, ktorý sa stal členom vlády. V parlamente pôsobil vo výbore pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie. Z parlamentu odišiel v lete 1996, keď sa po odvolaní Ján Ducký vrátil späť do parlamentu.
Po odchode z parlamentu pracoval ako vedúci odboru sociálnych vecí na okresnom úrade v Púchove. Marián Vanko sa poslancom ešte stal vo februári 1997, keď do parlamentu nastúpil ako náhradník za Ladislava Polku, ktorý sa stal štátnym tajomníkom ministerstva vnútra. Polku nahradil vo výbore pre obranu a bezpečnosť. V Národnej rade SR zotrval do konca volebného obdobia v septembri 1998. V ďalších parlamentných voľbách už nekandidoval.
V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku II. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatnej Slovenskej republiky.
V apríli 2002 kandidoval na post primátora Púchova.
Landresse

Poloha

Obec má rozlohu 14,43 km². Najvyšší bod je položený 853 m n. m. a najnižší bod 556 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 208 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Savoisy

Poloha

Obec má rozlohu 24,77 km². Najvyšší bod je položený 341 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 221 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prequel

Prequel ([ˈpriːkwəl]) je názov umeleckého diela, ktorého dej predchádza v chronológii príbehu predtým publikovanej práce. Dejovo nenadväzuje, ale často objasňuje, alebo dovysvetľuje predchádzajúce dielo. Ide o anglický neologizmus skladajúci sa z predpony pre- („pred“ a slová sequel- („pokračovanie“). Tento postup rozprávania sa používa vo filmoch, TV seriáloch, literatúre, operách a PC hrách.
Janík

Polohopis

Obec sa rozprestiera na úpätí severovýchodného svahu Abovskej pahorkatiny v blízkosti slovensko-maďarskej štátnej hranice.

Geológia

Podložie severovýchodnej časti intravilánu obce budujú v zmysle J. Maglaya holocénne fluviálne sedimenty (predovšetkým litofaciálne nečlenené nivné hliny) a proluviálne sedimenty (hliny s úlomkami hornín a zahlinenými štrkmi v nivných náplavových kužeľoch) Idy a Konotopy a ich prítokov. Juhozápadná časť intravilánu sa rozprestiera na morfologicky už výraznejšie vystupujúcich chrbtoch Abovskej pahorkatiny, ktorú tu budujú deluviálno-polygenetické sedimenty (hlinito-ílovité a piesčité svahové hliny) pleistocénno-holocénneho veku. V úrovni elevácií  Černičné (lokálny názov: Szedres, 266,5 m n. m.), ďalej k. 260 m n. m., a Kanovské (lokálny názov Kányi-arok, 239,9 m n. m.), ktoré lemujú obec z južných smerov, už vystupujú staršie sedimenty poltárskeho súvrstvia pontského veku, ktoré v zmysle A. Nagya tvoria pre zmenu štrky, piesky, kaolinické íly a lignity.

Geomorfológia

Obec severovýchodnou časťou intravilánu zasahuje do planárneho stupňa Košickej roviny v rámci geomorfologického celku Košická kotlina, ale takisto do kolínneho stupňa Abovskej pahorkatiny. V zmysle geomorfologického členenia D. Kočického a B. Ivaniča (2011) predstavuje Abovská pahorkatina, na ktorej svahoch obec sčasti leží, geomorfologicky explicitne vymedzené územie, resp. podcelok geomorfologického celku Bodvianska pahorkatina. Juhozápadná časť intravilánu obce sa rozprestiera na stráňach štyroch chrbtov: východného hrebeňa k. 261 m n. m., severovýchodného hrebeňa Černičného (Szedres, 266,5 m n. m.), severo-severozápadého hrebeňa Kanovského (Kányi-arok, 239,9 m n. m.), a západného hrebeňa Veľkého povrazu (lokálny názov: Harmadik-kötel, 241,9 m n. m.). Sčasti leží aj v dolinách medzi uvedenými eleváciami.

Vodné toky

Pri vstupe do obce preteká rieka Ida, do ktorej sa v týchto miestach vlieva vodný tok Konotopa (lokálny názov Kanyapta). Cez obec tečie aj vodný tok Janícky potok, ktorý napája Vodnú nádrž Janík. Janícky potok sa zlieva z troch ramien prameniacich pod stráňami k. 247 m n. m. (Malý Falger, resp. Veľký Falger). Pod kótou 261 m n. m. západne od obce sa tvorí sezónny tok, ktorý v čase hydrologicko-meteorologických extrémov musí zadržiavať polder vybudovaný na západnom okraji obce. Zároveň predstavuje ľavostranný prítok Konotopy. Sezónne bývajú aktívne aj dva ľavostranné prítoky Janíckeho potoka, ktoré vyvierajú pod Pástorovou oráčinou, resp. pod západným svahom Kanovského.

Vodné plochy

2,5 km juhovýchodne od obce leží retenčná nádrž povodia Hornádu a Bodrogu Vodná nádrž Janík.

Pravidelné podujatia

Janícke dni, Medzinárodné betlehémske hry

Šport

TJ Družstevník Janík
Busta

Busta (lat. bustum, tal. busto) je sochárske znázornenie hornej časti človeka (hlava, ramená a hruď), či už vo voľnej priestorovej plastike, alebo v reliéfnom, plošnejšom podaní. 
Dáva vyniknúť individualite stvárneného jedinca. Býva vytvorená spravidla z mramoru, bronzu, alebo z iného trvanlivého materiálu, prípadne aj z dreva.

Dejiny

Pôvodne termín pre poprsie, podobizeň zomrelého na náhrobkoch. Typ sochárskeho polofigurálneho portrétu. Isté náznaky k buste nachádzame už v egyptskom a gréckom sochárstve. Najvýznamnejšie podnety však poskytovalo etruské umenie portrétnych hláv a polofigúr na náhrobkoch a neskoršie plastiky rímskeho obdobia vychádzajúce z rímskeho kultu predkov. Figurálne relikviáre a konzolové figúry stredoveku (v neskororománskom a gotickom období) boli ďalšou etapou vo vývoji tohoto typu, pričom osobitné miesto patrí v tejto súvislosti triforiovým (trojdielne arkádové okno) parléřovským bustám v katedrále sv. Víta na Pražskom hrade (1375-85).
Antické umenie busty našlo znovu uplatnenie v talianskej renesancii (Donatello, Michelangelo, Cellini a iní). Nové dramatickejšie podoby nadobudlo portrétne umenie a poňatie busty v baroku (Bernini, Algardi, Coyzevox, Houdon, Schlütter, Permoser a iní.). Pozoruhodný je cyklus charakterových hláv bratislavského sochára F. X. Messerschmidta (po roku 1777). Veľký rozvoj umenia portrétu a busty nastáva v 19. a 20. storočí.

Zaujímavé

Najväčšia busta na svete, nazývaná Karl-Marx-Monument, stojí v meste Chemnitz.
Velorex

Filmová tvorba

Velorex sa preslávil aj tým, že ho používal hlavný hrdina z populárneho česko-slovenského filmu „Vrchní, prchni!“.