google/wiki40b huggingface dataset:
Transport for London

Tarifa

Travelcard je papierový cestovný lístok používaný v mestskej hromadnej doprave v oblasti Veľkého Londýna. Travelcards majú rôznu dobu platnosti, od jedného dňa až do doby jedného roku. Tieto lístky je možné zakúpiť v predajniach Transport for London, v automatoch na staniciach metra a v predajniach National Rail. Vydávajú s platnosťou jeden, tri alebo seden dní alebo potom na dobu od jedného mesiaca do jedného roku. Je platná vždy do 4:30 hod. nasledujúceho dňa po poslednom dni platnosti.
Alternatívou k papierovej Travelcard je Oyster Card – bezdotyková elektronická karta. Jedna karta môže naraz uchovávať až tri časové cestovné lístky. Tieto lístky je možné na kartu nahrať už s mesačným predstihom. Prípadne je možné na nej používať systém „Pay As You Go“, pričom cestujúci platí iba za skutočne uskutočnené cesty.

Múzeum

Transport for London vlastní a prevádzkuje múzeum – London’s Transport Museum, ktoré sa nachádza v Covent Garden. Múzeum prezentuje históriu dopravy v Londýne.
Zbierky múzea obsahujú autentické autobusy, električky a železničné dopravné prostriedky. Nachádzajú sa tu rôzne typy predmetov od pohľadníc s dopravnou tématikou až po kompletnú súpravu metra z roku 1938, ktorá je umiestnená v depozitári múzea.
Swamp

Predmet ochrany

Chránené územie má ochrániť zvyšky rašeliniska, ktoré kedysi pokrývalo celé územie dnešného Máchovho jazera. Na chránenom území vo výške 265 m n.m. je uchovaná jedinečná flóra i fauna, najmä spájavky, rozsievky, sinice a 170 druhov rôznych rias. Mnohé z nich jedinečné, napr. V roku 1972 bol tu popísaný nový druh obrnenky Dicranochaete bohemica. Na území prírodnej pamiatky boli pozorované ohrozené druhy vtáctva, napr. bučiak veľký, kaňa močiarna, močiarnica mekotavá, rybárik riečny, ojedinele aj iné druhy.
Vedecký výskum na najmä unikátnych riasach je tu realizovaný od počiatku 20. storočia.

Chránené územie

29. decembra 1972 bola malá časť dnešného Swampu pri pravom brehu vtokovej juhovýchodnej časti jazera - tzv. Břehyňskej zátoky, o rozlohe 1,45 ha, výnosom Ministerstva kultúry ČSR č. 17.976 / 72 vyhlásená ako chránená študijná plocha, evidovaná bola pod č. 556 na katastrálnom území Doksy. Chránené územie bolo definované ako zaplavovaná slatina s významnými druhmi riasovej flóry. Jazierka Swampu sú oddelené od Máchovho jazera úzkou prírodnou hrádzou, ktorá musela byť technicky spevnená a predĺžená, pretože prírodnými vplyvmi dochádzalo k jej narúšaniu a tým k naplavovaniu nežiaducich eutrofných vôd z jazera do rašeliniska. Ochranné pásmo bolo o rozlohe 12 ha.
Vyhláškou č. 25/2009 Zb. s účinnosťou od 1. februára 2009 bola oveľa väčšia časť rašeliníska vyhlásená ako národná prírodná pamiatka. Ochrana bola rozšírená takmer na celú Břehyňskú zátoku a navyše aj na druhú časť, severozápadnú zátoku v blízkosti vrchu Šroubený. Súčasná rozloha celej NPP Swamp činí 75,4698 ha. Celá zostávajúca plocha jazera bola vyhlásená ochranným pásmom. Orgánom štátnej ochrany prírody pre toto chránené územie je Ministerstvo životného prostredia prostredníctvom Agentúry ochrany prírody a krajiny.
Swamp, Břehyňský rybník, Hradčanské rybníky, Novozámecký rybník, Heřmanický rybník a priľahlé lesy a vyvýšeniny v južnej časti Českolipska boli v roku 2004 vyhlásené ako Ptačí oblast Českolipsko - Dokeské pískovce a mokřady.
Ministerstvo životného prostredia spolu so Správou CHKO Kokořínsko od roku 2009 prejednávali zahrnutie oblasti do rozšírenej CHKO Kokořínsko - Máchův kraj.

Prístup

Zhruba 1,5 km severovýchodným smerom od severozápadnej časti Swampu je okružná cestná komunikácia okolo Máchovho jazera, o niečo bližšie potom vedie žlto vyznačená turistická cesta od Starých Splavov okolo jazera do Doksov. Najbližšia vlaková aj autobusová zastávka od tejto časti Swampu sú v Doksoch, zhruba 2,5 km ďaleko. Druhá, severozápadná časť pri Starých splavoch je na hranici zelenej aj žltej turistickej trasy, teda pešo dobre prístupná. Od pláží Starých Splavov je vzdialená necelý 1 km, od zastávky vlaku Staré Splavy necelé 2 km.
V roku 2010 bol okolo Máchovho jazera vybudovaný Náučný chodník Swamp. Mesto Doksy po dohode s CHKO prezentovalo v lete 2014 zámer vybudovať v niektorých častiach ďalšie chodníky vrátane povalových chodníkov a umožniť tak návštevníkom lepšie poznanie tejto časti okolia Máchovho jazera.
Boëssé-le-Sec

Poloha

Obec má rozlohu 11,76 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 637 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zadná spánková medziplošná žila

Zadná sánková medziplošná žila (lat. vena diploica temporalis posterior) je medziplošná žila. Začína sa v temennej kosti a ústi buď do priečneho splavu (sinus transversus), alebo cez hlávkovú prietokovú žilu (vena emissaria mastoidea).
Les Magnils-Reigniers

Poloha

Obec má rozlohu 17,96 km². Najvyšší bod je položený 36 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 500 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joncherey

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 349 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 304 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Florange

Poloha

Obec má rozlohu 13,18 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 11 472 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brnkadlo

Brnkadlo (iné názvy: plektrum, plektrón; nesprávne (po česky) brnkátko, trsátko, trsadlo) je malý kúsok väčšinou umelej hmoty najčastejšie zaobleného trojuholníkovitého tvaru (často sa používa aj palcové brnkadlo, ktoré je podobné prsteňu). Používa sa pri hre na brnkacích strunových nástrojoch, najmä na gitare, basovej gitare či mandolíne. Hráč ho pri hre drží medzi palcom a ukazovákom a prechádza ním po strunách. Brnkadlá majú rôznu hrúbku, ktorá sa vyberá podľa štýlu hrania a nástroja. Hrúbka bežne používaných brnkadiel sa v priemere pohybuje okolo jedného milimetra. Medzi známych výrobcov patrí napr.: Dunlop USA, Fender alebo George Dennis.
Anton Špiesz

Životopis

Detstvo strávil v Malackách, kde v roku 1949 zmaturoval na tamojšom gymnáziu. Po maturite študoval históriu na Univerzite Komenského v Bratislave. Po nadobudnutí vysokoškolského vzdelania pracoval v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied v Bratislave. Publikačne bol veľmi činný, napísal mnoho odborných článkov a vydal niekoľko kníh týkajúcich sa hospodárskych dejín Slovenska.
Už v roku 1961 vyšla jeho prvá práca Manufaktúrne obdobie na Slovensku 1725-1825. V roku 1972 nasledovala kniha Remeslo na Slovensku v období existencie cechov . Dokumenty Štatúty bratislavských cechov vyšli v roku 1978. Knihu Slobodné kráľovské mestá na Slovensku v rokoch 1680-1780 vydal v roku 1983. V tom istom roku vyšla aj jeho kniha Remeslá, cechy a manufaktúry na Slovensku . Bratislava v 18. storočí bola vydaná v roku 1987. Dejiny Slovenska na ceste k sebauvedomovaniu vyšli v roku 1992. Nedožil sa vydania knihy Bratislava v stredoveku (2001), ktorej bol spoluautorom. Čitateľ sa z nej môže dozvedieť ako vyzeralo terajšie hlavné mesto Slovenskej republiky v stredoveku. Ďalšou knihou vydanou po Špieszovej smrti sú Ilustrované dejiny Slovenska, kde sa opisuje vývoj dejín Slovenska od príchodu Slovanov až do roku 1989. Je to publikácia, ktorá v prvej polovici deväťdesiatych rokov vyšla už dvakrát pod názvom Dejiny Slovenska – na ceste k sebauvedomeniu. Novým, exkluzívnejším vydaním tejto knihy sa poskytla čitateľovi možnosť, získať na malej ploche informácie o všetkom, čo bolo v slovenských národných dejinách dôležité. Atraktivitu titulu zvyšuje pôsobivá grafická úprava s vyše tristo farebnými i čiernobielymi ilustráciami. Kniha sa používala na stredných školách ako učebnica dejín.
Dr. Anton Špiesz vystupoval so svojimi odbornými prednáškami na rôznych sympóziách doma i v zahraničí. V roku 1990 bola Dr. Špieszovi udelená Cena hlavného mesta SR Bratislavy za celoživotnú prácu v oblasti dejín.
Dr. Špiesz navštevoval aj zahraničné archívy, kde získaval materiál pre svoje práce. Pri takejto návšteve archívov vo Viedni v roku 1993 náhle zomrel. Pochovaný je na Martinskom cintoríne v Bratislave.
Bratislavké mestské zastupiteľstvo vydalo v roku 2003 Všeobecne záväzné nariadenie hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy č. 5/2003 z 11. decembra 2003 o určení názvov novovzniknutých ulíc v mestských častiach hlavného mesta Slovenskej republiky, ktorým jednu z ulíc mestskej časti Karlova Ves nazvalo Špieszova ulica.
V roku 2007 obdržal štátne vyznamenanie Pribinov kríž I. triedy, udelený in memoriam za významné zásluhy o rozvoj Slovenskej republiky v oblasti historických vied.
Pohár víťazov pohárov EHF mužov

Štruktúra

Hralo sa vyraďovacím spôsobom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrali 2 zápasy (každý tím hrá raz doma a raz vonku) a ten s lepším skóre postúpil do ďalšieho kola.
Ladislav Mňačko

Životopis

Detstvo a mladosť prežil v Martine. Vyrastal v chudobnej robotníckej štvrti na Marxovej ulici, v ľavicovo orientovanom prostredí, ktoré formovalo jeho zmysel pre spravodlivosť a sociálne cítenie. Už v mladosti mali naňho vplyv marxistické a komunistické myšlienky. Vyučil sa za predavača v lekárni a neskôr pracoval ako stavebný robotník. V roku 1939 sa pokúsil neúspešne utiecť do ZSSR, neskôr sa v roku 1940 pokúsil prejsť cez nemecko-holandské hranice, za čo bol uväznený v koncentračnom tábore a na nútených prácach v Nemecku. V roku 1944 sa mu podarilo utiecť a aktívne sa zúčastnil 2. svetovej vojny v radoch partizánov. V roku 1945 sa stal členom KSČ. Na začiatku 50. rokov patril ako jeden z oddaných komunistickému režimu, k najprominentnejším novinárom. V rokoch 1945 – 1953 pracoval ako redaktor pre Rudé právo a Pravdu, v rokoch 1954 – 1966 bol spravodajcom v mnohých európskych a ázijských krajinách. V roku 1956 bol šéfredaktorom časopisu Kultúrny život. Časom však stratil nielen nadšenie pre komunizmus, priradil sa k jeho kritikom a nekompromisným odporcom, za čo bol perzekvovaný. 
Na jeseň roku 1967 odišiel aj so svojou židovskou manželkou do emigrácie do Izraela na protest proti postoju Československa v izraelsko-arabskej vojne, ktorá bola namierená proti Izraelu. Orgány Československej socialistickej republiky ho zbavili štátneho občianstva, zobrali mu titul zaslúžilého umelca a vylúčili z KSČ. Napriek tomu sa  rozhodol vrátiť v marci 1968. 
Druhá emigrácia, tentoraz podstatne dlhšia, nasledovala hneď po augustovej intervencii vojsk Varšavskej zmluvy v roku 1968. 28. augusta 1968 emigroval s manželkou do Rakúska aby sa usadili pri Eisenstadte. Bol zbavený členstva v Zväze slovenských spisovateľov a jeho diela boli zakázané, stiahnuté z knižníc a skartované, jeho meno vygumovali z učebníc literatúry.
Mňačko sa v roku 1989 vrátil do Československa a vystupoval proti jeho rozdeleniu. Keď sa Československo pripravovalo na rozdelenie, sklamaný spisovateľ sa opäť sťahoval a v roku 1993 si za svoje bydlisko zvolil Prahu. Zomrel však (po krátkej hospitalizácii v ružinovskej nemocnici) nečakane počas jednej zo svojich návštev Bratislavy začiatkom roka 1994.

Tvorba

Vo svojich literárnych začiatkoch sa prejavoval najmä ako básnik a dramatik, ktorý sa venuje angažovanej tvorbe. K próze sa začal prikláňať až neskôr, keď vydal zbierku poviedok Marxova ulica, no úspech dosiahol až v roku 1959, keď s výraznou odozvou vydal autobiografický román Smrť sa volá Engelchen (ktorý bol sfilmovaný režisérom Jánom Kadárom a Elmarom Klosom). Na počiatku 60. rokov opísal zákulisie politických procesov 50. rokov v knihe Oneskorené reportáže, ktorých význam býva porovnávaný dokonca s prácami Alexandra Solženicyna.
V exile sa venoval intenzívne písaniu a svoje diela publikoval najmä v nemčine. Vznikol tu celý rad scenárov pre televíziu, z nich deväť bolo zrealizovaných, osem prozaických kníh, a politické eseje Agresori a Siedma noc.
Naturalizácia (právo)

Naturalizácia je „nadobudnutie štátneho občianstva cudzincom alebo bezdomovcom.“
Podmienky naturalizácie zvyčajne zahŕňajú: minimálny vek, dokázateľnú dobu pobytu, znalosť spoločnosti (teda napr. test z takýchto vedomostí), dôkaz dobrého správania a iný doklad integrácia - napr. rodinné väzby. Naturalizovaný občan má rovnaké práva ako občan, ktorý ich získal pri svojom narodení.
Deauville

Poloha

Obec má rozlohu 3,57 km². Najvyšší bod je položený 83 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3915 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
ISO 3166-2:ST

Kódy ISO 3166-2 pre Svätého Tomáša a Princov ostrov identifikujú 2 provincie (ostrovy). Prvá časť (ST) je medzinárodný kód pre Svätého Tomáša a Princov ostrov, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho provinciu.
Ustálené prirovnanie

Ustálené prirovnanie je prostriedok obrazného vyjadrovania. Patrí medzi neparemiologické ustálené výrazy. Neoznačuje predstavu menom, ale istým druhom opisu. Svojou povahou je blízke metafore. Ustáleným prirovnaním sa reálne neprirovnáva, význam je tu intenzifikačný, resp. názorový. Pre túto okolnosť viaceré ustálené prirovnania strácajú aj prirovnávaciu formu a menia sa na nekomparatívne frazeologické jednotky: jesť ako za dvoch → jesť za dvoch, meniť farby ako chameleón → meniť farby a pod. Ustálené prirovnania treba odlišovať od aktuálnych prirovnaní. Pri rozbore prirovnania a pri určovaní hraníc jeho zloženia je potrebné rešpektovať základnú všeobecnú trojčlennú schému prirovnania: comparandum = prirovnávaná časť (to, čo sa prirovnáva) – tertium comparationis = porovnávací základ (spoločný kvalitatívny znak, na základe ktorého sa prirovnáva) – comparatum = prirovnávajúca časť (to, k čomu sa prirovnáva).
Cholín

Cholín je kľúčovou súčasťou chemickej látky acetylcholínu, zlúčeniny, ktorá má nezastupiteľné miesto v činnosti nervového systému a svalov. Dostatočný prívod cholínu zlepšuje pamäťové funkcie, podporuje schopnosť sústredenia a koncentrácie. Upokojuje spánok, obmedzuje podráždenosť, náladovosť a zlepšuje odolnosť pred stresom.
Pierre-Gilles de Gennes

Životopis

Narodil sa v Paríži. Aj jeho otec bol fyzik. Pierre-Gilles bol vynikajúci matematik a po otcovi zdedil záujem o fyziku.

Študoval na École normale supérieure. Po odchode z École v roku 1955 sa stal výskumným inžinierom v Saclay v Commissariat à l'Énergie Atomique. Tam pracoval s Anatolom Abragamom a Jacquesom Friedelom hlavne na rozptyle neutrónov a magnetizme.
Láska k vede  ho neopustila do konca života. Výskum sústavne spájal s  výučbou a popularizáciou vedy. Po získaní  Nobelovej ceny uskutočnil viac ako 200  prednášok na základných školách po celom Francúzsku.
Od roku 1976 do roku 2002 bol riaditeľom École Supérieure de Physique et de Chimie Industrielles de la Ville de Paris (ESPCI).
Volali ho aj  Isaac Newton modernej doby.
Miloval umenie, najmä japonské a v roku 1997 si zahral menšiu rolu vo filme o  Pierrovi a Marii Curie.

Prínos vede

Odhalil zákony správania molekúl v kryštáloch, ktoré sa stávajú priezračnými vďaka elektrine alebo aj prostým mechanickým pôsobením.
Bol autorom základných objavov, ktoré umožnili rýchly rozvoj kvapalných kryštálov  
(LCD) a tým vznik celého nového odvetvia spotrebnej elektroniky (hodinky, displeje kalkulačiek, ploché obrazovky).
Jeho kniha Fyzika kvapalných kryštálov(1974) zostáva pre svoju zrozumiteľnosť a prístupnosť základnou pomôckou  pre odborníkov, ale aj pre tých, ktorí sa s touto problematikou chcú len zoznámiť.

Ocenenia

V roku 1968 bol ocenený Holweckovou cenou, ktorú mu spoločne navrhli Francúzska a Anglická fyzikálna spoločnosť. Ceny mu udelili Francúzska akadémia, talianska a izraelská akadémia.   
V roku 1990 dostal Lorentzovu medailu a Wolfovu cenu, v roku 1998 A. C. Eringen Medal.
Získal Nobelovu cenu za fyziku za objav, že metódy vyvinuté pre štúdium javov v jednoduchých usporiadaných systémoch sa môžu  zovšeobecniť na zložitejšie  formy hmoty, najmä kvapalné kryštály a polyméry.
Prijatie ODF v Európe

Článok Prijatie ODF v Európe sa zaoberá prijatím otvoreného formátu OpenDocument (ODF) v krajinách Európskej únie.
Ville-la-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 4,49 km². Najvyšší bod je položený 521 m n. m. a najnižší bod 432 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 627 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Békešskočabiansky obvod

Békešskočabiansky obvod (maď. Békéscsabai kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Békešskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Békešská Čaba. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Stavová veličina

Stavová veličina alebo veličina kvality je veličina charakterizujúca stav sústavy.

Termodynamika

Vo fyzike sa stavové veličiny vyskytujú v termodynamike v súvislosti s opisom plynov, ale tiež magnetických vlastností látok. Dôležitou súčasťou našich vedomostí o sústave je tzv. stavová rovnica, ktorá navzájom spája niektoré stavové veličiny daného systému. Príkladom je známa stavová rovnica ideálneho plynu .
Stavové veličiny delíme na intenzívne a extenzívne. Intenzívne sa pri vzájomnom kontakte dvoch systémov nemenia. Patrí medzi ne napríklad teplota: ak dáme do kontaktu dva plyny s teplotami T, teplota výsledného plynu bude opäť T. Naproti tomu extenzívne veličiny sa pri spájaní sústav sčítavajú. Patria medzi ne napríklad objem, počet častíc, vnútorná energia a entropia.

Nezávislosť od dráhy (histórie)

Aby sa fyzikálna veličina mohla nazývať stavovou, nesmie závisieť od dráhy – teda od toho, akým spôsobom sa systém dostane zo začiatočného stavu do stavu koncového. S ohľadom na túto podmienku môžeme povedať, že napríklad vnútorná energia je stavová veličina, ale práca ňou nie je. Ak chceme porozumieť prečo, predstavme si plyn s tlakom p a objemom V, ktorý zväčšíme na 2V. Toto zväčšenie objemu môže prebehnúť pri danom konštantnom tlaku, vtedy plyn vykoná prácu  (vykonaná práca je súčinom tlaku a zmeny objemu). Môžeme však postupovať aj inak: najprv plyn ochladíme pri nezmenenom objeme tak, aby tlak klesol na polovicu pôvodnej hodnoty. Pri tomto tlaku zväčšíme objem plynu z V na 2V a nakoniec zvýšime tlak na pôvodnú hodnotu. Celková vykonaná práca  sa líši od prvej vypočítanej – práca teda skutočne nie je stavová veličina.

Entropia

Zvláštny príklad stavovej veličiny predstavuje entropia. Z matematického hľadiska sú stavové veličiny také, ktoré majú totálny diferenciál. Ak aj neexistuje totálny diferenciál možno použiť tzv. integrálny faktor. Ak vynásobíme nestavovú veličinu napríklad parciálny diferenciál tepla q (to mimochodom nemá vlastne ani definíciu, iba intuitívnu) integrálnym faktorom 1/T dostaneme totálny diferenciál tzv. entropie. Z týchto dôvodov (stavovosti) bola entropia zavedená. Neskôr bola štatisticky interpretovaná a vďaka penetrácií do iných oblastí vedy dostala niekedy až mystický výklad (tepelná smrť a obdobné hyperbolické regresie), pričom sa zabudlo na triviálnu príčinu zavedenia pojmu.
Nizy-le-Comte

Poloha

Nizy-le-Comte má rozlohu 31,53 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Nizy-le-Comte má 257 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Boutervilliers

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 379 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Ameriky v basketbale

Majstrovstvá Ameriky v basketbale je najvyššie celoamerické medzinárodné podujatie národných družstiev v basketbale, ktoré riadi Americká basketbalová federácia (FIBA America). Jeho história siaha do roku 1980, kedy sa v Portoriku konali prvé majstrovstvá Ameriky mužov, a o 9 rokov neskôr v Brazílii aj prvé majstrovstvá Ameriky žien. Ide tak o najmladšie kontinentálne majstrovstvá v basketbale a prebieha s 2-ročnou periodicitou (od roku 2017 so 4-ročnou periodiciou). Najviac prvenstiev zaznamenali družstvá USA u mužov a Brazílie u žien.
Majstrovstvá Ameriky zároveň slúžia ako kvalifikácia panamerických družstiev na majstrovstvá sveta či Letné olympijské hry. Nie vždy sa preto družstvá Spojených štátov zúčastňujú turnaja, keď si už predtým vybojovali postup na spomínané podujatia.
Mauzé-Thouarsais

Poloha

Obec má rozlohu 49,53 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 062 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pedro Gnavi

Životopis

Už v mladom veku vstúpil do argentínskeho námorníctva. V marci 1962 sa v hodnosti kapitána podieľal na vojenskom prevrate, ktorým bol zvrhnutý prezident Arturo Frondizi. V tomto období sa argentínske ozbrojené sily rozdelili na dve frakcie, na jednej strane stálo krídlo Azules, teda Modrých a na druhej Colorados, teda Červených. Azules podporovali civilnú vládu zameranú proti komunizmu a Colorados požadovali vojenskú diktatúru. Gnavi sa pridal na stranu modrých. V následnom období bol povýšený do hodnosti kontradmirál a 28. júna 1966 sa podieľal na vojenskom prevrate, ktorý zvrhol prezidenta Artura Umberta Illiu. Na druhý deň sa vlády ujal generál Juan Carlos Onganía ako prezident de facto. 4. októbra 1968 bol Gnavi vymenovaný prezidentom za hlavného veliteľa argentínskeho námorníctva, čím si chcel prezident posilniť svoju pozíciu, keďže súčasne vymenil aj veliteľov ostatných zložiek ozbrojených síl.
V roku 1970 sa však situácia v krajine radikálne zhoršila, prebiehali demonštrácie a občianske nepokoje, na konci mája bol dokonca ľavicovými teroristami unesený bývalý prezident Pedro Eugenio Aramburu, ktorý bol následne zavraždený. Objavili sa však aj podozrenia, že bývalého prezidenta nechal zavraždiť sám Onganía, lebo sa obával, že by armáda mohla Aramburua presadiť na jeho miesto. Vražda bývalého prezidenta veľmi oslabila postavenie Onganíu, na čo už reagovali ozbrojené sily a 8. júna 1970 ďalším vojenským prevratom prezidenta zosadili. Nasledujúcich 10 dní tak krajine vládol práve Gnavi ako vrchný veliteľ vojenskej chunty, v tom čase už v hodnosti admirál. 18. júna odovzdal moc novému prezidentovi, ktorým sa stal generál Roberto Marcelo Levingston. V októbri 1971 požiadal Gnavi o odchod do dôchodku v reakcii na obvinenia z podozrivého obchodovania námorníctva so súkromnými spoločnosťami. Z tohto dôvodu bol zadržaný v máji 1977 počas vlády generála Jorgeho Rafaela Videlu. Zomrel v roku 1990.
Ortodróma

Ortodróma (grécky orthos - priamy, dromos - cesta) je najkratšia spojnica dvoch bodov na guľovej ploche (napr. povrchu Zeme). Tvorí ju kratší oblúk hlavnej kružnice (jej stred splýva so stredom Zeme). V gnómickej projekcii sa ortodróma zobrazuje ako priamka.
Ortodróma je síce najkratšou spojnicou dvoch bodov, v navigácii je ale výhodnejšie použiť loxodrómu. Jej dráha totiž udržuje stále rovnaký uhol s poludníkom (azimut), na rozdiel od ortodrómy, u ktorej sa azimut zvyčajne mení.