google/wiki40b huggingface dataset:
Štartovací komplex 17 na Cape Canaveral Air Force Station

Štartovací komplex 17 na Cape Canaveral Air Force Station (LC 17 z angl. Launch Complex 17)je jedno zo štartovací miest na základni Cape Canaveral Air Force Station na ostrove Merritt v štáte Florida.
Bol vybudovaný v roku 1956 pre skúšky balistickej rakety Thor, ale neskôr z neho štartovali kozmické sondy určené na prieskum Mesiaca a planét, solárne observatória a meteorologické družice.
LC 17 na Cape Canaveral Air Force Station má dve aktívne štartovacie rampy pre nosné rakety, 17-A a 17-B. Rampy obsluhuje 45th Space Wing US Air Force a uskutočnilo sa na nich viac ako 300 vojenských, NASA a komerčných štartov striel a rakiet. Prvý štart na rampe 17-A sa uskutočnil 20. augusta 1957 (balistická raketa Thor) a na rampe 17-B 25. januára 1957. Začiatkom 60. rokov boli rampy upravené, aby na nich mohli štartovať modernejšie nosná rakety, ktoré vznikli na základe rakety Thor (Delta).
Od začiatku roka 1960 do konca roka 1965 štartovalo z komplexu 17 tridsaťpäť rakiet Delta. V tom čase bol komplex pod správou Air Force. V roku 1965 prešla správa komplexu pod NASA, ale v roku 1988 sa vrátila naspäť kvôli rozbehnutému programu rakiet Delta II.
Rakety Delta II štartovali z komplexu celú nasledujúcu dekádu. V roku 1997 bola rampa 17-B prerobená pre nový, silnejší nosič Delta III. Raketa Delta III z rampy úspešne odštartovala na svoj prvý let 23. augusta 2000.
Z komplexu štartovali rakety pre množstvo dôležitých misií NASA: Explorer a Pioneer, všetky sondy programu Orbiting Solar Observatories, Solar Maximum, biologické družice (BIOS), infračervené observatóriá (TIROS) a geostacionárne družice v rámci programu GOES.
2. hokejová liga (Slovensko) 1993/1994

2. hokejová liga (Slovensko) 1993/1994 bola prvou sezónou 2. hokejovej ligy. Súťaž bola rozdelená do troch skupín. Prví dvaja z každej skupiny postúpili do nadstavby o postup, ostatní hrali o umiestnenie. Víťazom sa stalo družstvo HK PPS Detva, ktoré spolu s družstvom ŠK Matador Púchov postúpilo do rozširujúcej sa 1. hokejovej ligy.
Wood-plastic composite

Wood-plastic composite v skratke WPC v slovenskom preklade drevoplastové materiály sú materiály zložené prevažne z drevnej múčky alebo drevných vlákien a termoplastov obsahujúcich (PE, PP, PVC a pod). V menšej miere sa do zmesi pridávajú tiež farbivá, pojivá, UV stabilizátory a ďalšie aditíva.

Technológia výroby drevoplastu

Drevoplasty sa vyrábajú extrúziou. Namiešanie správneho pomeru komponentov (drevo a plast), následné roztavenie a zlisované do daného profilu, vrátane presného postupu chladenia.
Typy jednotlivých profilov sú konštruované podľa typu konštrukčného použitia: fasádne obklady stavieb, ploty, terasové dosky ale aj množstvo ďalších riešení.
Drevoplastové materiály sú populárne kvôli svojej bezúdržbovosti. Nachádzajú uplatnenie všade tam, kde má byť použitý drevený vzhľad, ale klimatické alebo iné podmienky použitie dreva komplikujú pre jeho náročnosť na údržbu.
Nástup týchto materiálov zaznamenal prudký nástup  pred viac ako 20 rokmi v USA, kde je dnes štandardom pri stavbe vonkajších podláh, terás – tzv. deckingu. Cieľom a hlavnou myšlienkou vývoja WPC bolo vytvorenie dokonalého materiálu, ktorý bude na jednej strane eliminovať záporné vlastnosti dreva (hniloba, plesne, drevokazný hmyz, značné farebné zmeny, zosychanie, krútenie sa, triesky, nerovnosti, negatívny vplyv slnečného žiarenia, mrazu, vody a pod.)
Močiarka (prítok Maliny)

Vznik

Vzniká sútokom menších zdrojníc v lokalite Strelcovské pod vrchom Kaňovské (451 m n. m.), neďaleko obce Jablonové, v nadmorskej výške 395 m n. m. v Pezinských Karpatoch (podcelok Malých Karpát).
Prvá zdrojnica pramení v nadmorskej výške 405 m n. m., má dĺžku 70 metrov a tečie zo severovýchodu na západ. Druhá zdrojnica pramení vo výške 400 m n. m., má dĺžku 60 metrov a tečie z juhu na severozápad.

Opis toku

Po sútoku zdrojníc potok pokračuje severozápadným smerom údolím až k ceste II/501, ktorú následne podteká a priberá pravostranný bezmenný kanál. Tečie ďalej severozápadným smerom, podteká železničnú trať Zohor – Plavecký Mikuláš, stáča sa na západ a priberá sprava prítok od Jablonového. Pokračuje stále západným smerom a ústi do nej ľavostranný Jablonovský potok, vstupuje na územie VVP Záhorie a následne priberá tiež zľava Rudanický potok. Po sútok s pravostranným Hviezdnym potokom pokračuje severozápadným smerom, potom sa stáča na západ. Tečie borovicovým lesom na viatych pieskoch a delí sa na dve rovnobežné korytá, ktorými pokračuje až po diaľnicu D2, kde opúšťa územie VVP Záhorie. Pri motoreste Kamenný mlyn sa korytá spájajú a potok takto tečie na juhozápad, podteká železničnú trať Bratislava – Břeclav, stáča sa na západ, chvíľu meandruje a napokon vteká do umelého koryta. Tu sa od Močiarky oddeľuje umelé rameno, premosťuje ju cestný most a kúsok ďalej sa oddeľuje aj druhé umelé rameno. Stáča sa na juhozápad a priberá svoj najvodnatejší prítok, pravostrannú Olivu. Pokračuje južným smerom a v nadmorskej výške 141 m n. m. ústi do Maliny, ako jej ľavostranný prítok.

Prietok

Potok má snehovo-dažďový režim, čo spôsobuje nerovnomernú vodnatosť. Priemerný prietok je v stanici Láb najvyšší v marci a najmenší v októbri.
LG Zero

LG Zero je androidový smartfón, ktorý vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics.
Predstavený bol v septembri 2015 a uvedený v októbri 2015. LCD displej s uhlopriečkou 5,0 palcov má rozlíšenie 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 294 ppi, používa operačný systém Android vo verzii 5.1.1 Lollipop aktualizovateľný na 6.0 Marshmallow.
Systém na čipe je Qualcomm MSM8916 Snapdragon 410, procesor Quad-core 1.2 GHz Cortex-A53 a grafický procesor Adreno 306. Veľkosť pamäte RAM je 1,5 GB alebo 2 GB, vnútorného úložiska 16 GB a rozšíriť je ho možné microSD kartou.
Primárny fotoaparát má rozlíšenie 13 MP, automatické zaostrovanie a LED blesk, nahráva video 1080p@30 fps, sekundárna kamera má 8 MP.
Batéria je neodnímateľná Li-ion s kapacitou 2050 mAh. Telefón sa predáva vo farbách strieborná, zlatá, modrá a čierna.
Hermes (boh)

Hermes alebo  Hermés (po grécky Ἑρμῆς - Hermes/iný prepis Hermés, po latinsky Mercurius, čiže Merkúr), syn Dia a plejády Maie, je v starogréckej mytológii okrídlený posol bohov. 
V starorímskej mytológii bol stotožňovaný s bohom Merkúrom. 
Zo spojenia s egyptským bohom Anubisom vznikla v antickom synkretizme postava Hermanubis. V egyptskej mytológii je potom predovšetkým stotožňovaný s bohom Thotom, ktorý neskôr dostal (grécke) označenie Hermes Trismegistos. Toto delenie však nie je jednoznačné, v dôsledku rôzných výkladov dochádza často k prekrývaniu jednotlivých božstiev a k používaniu rôznych mien pre každého z nich.
Pylos

Dejiny

Pylos sa spomína už v Homérovej Iliade ako sídlo kráľa Nestora. Podľa Homéra patril Nestor k najstarším účastníkom trójskej vojny (prežil už tri generácie – mal teda viac ako 90 rokov) a preto si ho Achájci veľmi vážili. Vystupoval vždy rozvážne a umiernene.
V roku 1952 archeológovia Carl Blegen a Konstantinos Kuruniotis objavili na brehu morskej zátoky rozsiahly palác z bronzovej doby, ktorý stotožnili s Nestorovým palácom. V Pyle sa našli aj tabuľky s lineárnym písmom B, ktoré svedčia o vojenskom nebezpečenstve na konci 13. storočia pred Kr. Podľa týchto tabuliek bolo územie mesta a morské pobrežie rozdelené na asi desať vojenských sektorov, ktorým velili jednotliví vojenskí náčelníci a tým boli pridelené určité vojenské jednotky a bojové vozy. Tento palác patrí medzi najdôležitejšie mykénske pamiatky a v dobe mykénskej to bolo dôležité kultúrne centrum. Palác sa skladal z viacerých budov, ako budova kráľa a budova kráľovnej. V okolí paláca sa pestovalo hrozno. Palác bol koncom mykénskej doby zničený Dórmi, ktorí sa tu aj usadili.
V klasickom staroveku význam mesta upadol, patrilo pod spartský vplyv. V 6 stor. sa mesto nazývalo Zonklos, no v rovnakej dobe bolo vyplienené Avarmi a Slovanmi, od tej doby sa nazýva Navarino, od gréckych slov Neo Avarino, teda nové Avarovo. Takto sa mesto volalo aj za benátskej doby, kedy sa význam zvýšil a pokračoval aj počas tureckej doby. Za čias benítskej vlády sa mesto nazývalo Zonklos (tal. Zonclo), alebo Navarino. Turecký cestovateľ Evliya Çelebi v 16. storočí spomína, že mesto má pekné veľké námetie (platia), kde sa schádzajú obyvatelia a hrajú rôzne stolné hry a celé mesto je v tieni stromov a viničov. V 19. storočí, počas Gréckej vojny za nezávislosť mesto oslobodili grécki revolucionári, bratia Jeorgakis a Nikolaos Ikonomidisovci. Mesto však neskôr znovu získal Ibrahim Paša, no v konečnej námornej bitke, práve pri Navarine boli Turci zničení protitureckou koalíciou. Po oslobodení bol mestu vrátený staroveký názov Pylos, dovtedy sa používalo meno Neokastro.
Rohozná (prítok Hrona)

Rohozná je riečka na strednom Slovensku, v okrese Brezno. Je ľavostranným prítokom Hrona, má dĺžku 20,6 km a je tokom III. rádu.
Slovenský týždenník

Slovenský týždenník bolo periodikum, ktoré vychádzalo na Slovensku na začiatku 20. storočia.
Periodikum malo podnázov Orgán Slovenskej roľníckej jednoty, neskôr Slovenskej národnej a roľníckej strany, potom Republikánskej strany zemedelského a maloroľníckeho ľudu. Uverejňoval aj romány na pokračovanie.
Saint-Martin-des-Pézerits

Poloha

Obec má rozlohu 4,66 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 117 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saľut 5

Základné údaje

Stanica bola vypustená z kozmodrómu Bajkonur 22. júna 1976. Bola podobná predchádzajúcim staniciam Saľut 3 a Saľut 4 s drobnými vylepšeniami, mala hmotnosť asi 19 000 kg.

Zánik stanice

Stanica Saľut 5 zanikla v hustých vrstvách atmosféry nad Tichým oceánom po 412 dňoch letu dňa 8. augusta 1977. O mesiac neskôr ju nahradila ďalšia sovietska orbitálna stanica Saľut 6.
Alexander Križka

Životopis

Narodil sa v rodine Mateja Križku a jeho manželky Adely, rodenej Neumannovej. Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v rokoch 1921 – 1925 na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, na parížskej Sorbone a Vysokej škole sociálnych náuk taktiež v Paríži (1925 – 1926) a napokon na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1928 získal titul PhDr. a v roku 1938 JUDr. Po skončení štúdia pôsobil ako pedagóg na gymnáziu v Prešove a Košiciach, tiež ako redaktor v Prahe, štátny úradník v Banskej Bystrici (1938 – 1945), neskôr bol tiež redaktorom Vatry a Zpravodajskej agentúry v Banskej Bystrici. 
Okrem toho bol členom spolku Svojeť, spoluzakladateľom Voľného združenia študentov socialistov zo Slovenska (1922) a DAV-u (1924) a pôsobil v ochotníckych divadlách v Prešove a v Košiciach. Je tiež autorom spomienkovej knihy z obdobia parížskych štúdií, zbierky poviedok a viacerých článkov o divadle. Okrem literárnej tvorby sa venoval i prekladom dramatických diel z francúzskeho a talianskeho jazyka. V roku 1944 sa aktívne zúčastnil protifašistického odboja.
Neneh Cherry

Život

Cherry sa narodila ako Neneh Marianne Karlsson, jej otcom je Amahdu Jah, obchodný cestujúci pôvodom zo Sierra Leone a matkou Monika Karlsson, švédska maliarka a návrhárka známa ako Moki Cherry. Jej spievajúcimi nevlastnými súrodencami sú Titiyo Jah a Eagle-Eye Cherry. Od malička ju vychovával nevlastný otec Don Cherry a tak Neneh neskôr prevzala jeho meno.
Detstvo Neneh prežila v malom švédskom mestečku Hässleholm. O svojom detstve Neneh hovorí: "Moja matka je Švédka a je umelkyňa. Je to úžasná žena. Keď som bola dieťa a ona študovala design, brávala ma so sebou v koši!" ! Potom, čo matka Monika stretla Dona, rodina ho doprevádzala pri jeho cestách naprieč Európou a Severnou Amerikou. Začiatkom 70. rokov sa rodina usadila v malom byte na East 9th Street v New Yorku. Monika žije stále v New Yorku a máva výstavy v popredných galériách ako v New Yorku, tak v Štokholme.
Cherry začala spievať v post-punkovej skupine Rip Rig & Panic. V roku 1983 si Neneh vzala bankového agenta Bruce Smitha a toho istého roku sa im narodila dcéra Naima. Manželstvo však nebolo šťastné a v roku 1984 bolo ukončené. V roku 1987 Neneh stretla na londýnskom letisku Heathrow hudobného producenta Camerona McVeya. Obidvaja boli na ceste do Japonska, kde sa mali ako modely zúčastniť akcie londýnskeho návrhára Raya Petriho Buffalo Posse. V roku 1990 sa vzali a spolu majú dcéry Tyson (1989) a Mabel (1996). Ich vzťah je aj pracovný: Ray je producentom a spoluautorom jej prvého albumu "Raw Like Sushi" a spoločne pôsobia v hudobnej skupine CirKus.
Dcére Naime sa roku 2004 narodil syn Louis Clyde Flynn Love a Neneh sa stala babičkou.
Rodina žila v rôznych kútoch Európy a nielen tam. V roku 1993 sa presťahovali do Španielska, kde zostali do roku 1999. V roku 1995 sa nakrátko presťahovali do New Yorku, kde si v Brooklyne kúpili dom. Krátko na to sa však stali obeťami ozbrojeného prepadnutia a tak sa rodina sťahovala znovu, tentokrát do Londýna. Neskôr sa vrátili do rodného domu Neneh v Hässleholme. Dnes striedavo obývajú svoje domy pri Malmö, Štokholme a Londýne.
V rozhovore pre denník The Guardian priznala bisexuálnu orientáciu.
Analcím

Charakteristika

Analcím pomerne často tvorí pekné kryštály. Bývajú nepriehľadné až priehľadné, biele, ružovkasté. Časté sú aj kryštalické agregáty, býva kusový. Má biely vryp. Lesk analcímu je sklený.

Vznik

Vzniká predovšetkým v dutinách čadičov, andezitov a iných sopečných hornín.

Poznávanie

Zahrievaním analcímového prášku v skúmavke, sa prášok zakalí a uvoľní sa vodná para, ktorá sa vyzráža na stenách.

Výskyt na Slovensku

Vyskytuje sa veľmi zriedkavo v dutinách nízkotatranských melafýrov, Malužiná, Svidovo, Čierny Váh, na východnom Slovensku, v Malých Karpatoch a inde.
Châtillon-sur-Thouet

Poloha

Obec má rozlohu 16,45 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 814 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kalvínsky kostol (Košice)

Vznik

Kalvínsky kostol existuje od roku 1811, pričom rok predtým ho dali vysvätiť. Stavali už od roku 1805. Ešte predtým bol na tomto mieste trojposchodový vojenský sklad vbudovaný do mestských hradieb na Hrnčiarskej ulici, ktorá má teraz prezývku Ulička starých remesiel. Kedysi v týchto miestach stála jedna z piatich mestských brán, zvaná Maľovaná. Chránili ju z blízkej Katovej bašty.

Vzhľad

Kostol je naozaj vnútri zariadený veľmi jednoducho. Výnimkou sú len vzácne bohoslužobné nádoby, ktoré si košickí kalvíni preniesli z ich predchádzajúceho, dnes už neexistujúceho, dreveného kostola, ktorý stál na Moldavskej ceste. Takisto za povšimnutie stojí dobová kazateľnica a organ pochádzajúci z roku 1813.
Nové priečelie a 27-metrovú vežu dostal kostol po vyše 40 rokoch. Rada mesta vtedy darovala pre vežu aj pozláteného kohúta až z roku 1589, ktorý sa na mesto díval z veže Dómu svätej Alžbety, v období keď tento patril protestantom. Vzácny kohút, ktorý je pre protestantov symbolom bdelosti, prečkal aj ďalšiu (tentokrát novorománsku) prestavbu v roku 1895, keď vežu zvýšili na 40-metrovú. Odvtedy kostol vyzerá tak ako dnes a je viditeľný z rôznych ulíc ako napríklad: Hlavná, Mlynská či Hrnčiarska ulica. Do kostola sa vojde 800 ľudí, čo je asi pätina zo všetkých kalvínov, ktorí v meste žijú.

Súčasnosť

Kostol počas rokov striedavo patril armáde, uršulínskemu a kalvínskemu rádu.
Od 90-tych rokov je kalvínsky kostol jednou zo zastávok ekumenického pašiového sprievodu. Ten sa v Košiciach organizuje každoročne na Veľký piatok, prechádza pred chrámami väčšiny z 10 registrovaných cirkví v meste a je slovenskou raritou, ktorá svedčí o náboženskej tolerancii.
Poslanecká snemovňa Parlamentu Českej republiky

Voľby do Poslaneckej snemovne

Voľby do Poslaneckej snemovne sa v zmysle článku 18, odseku 1 Ústavy Českej republiky konajú tajným hlasovaním na základe všeobecného, rovného a priameho volebného práva, podľa zásady pomerného zastúpenia. Právo voliť má každý občan Česka, ktorý dosiahol veku 18 rokov. Do Poslaneckej snemovne môže byť zvolený každý občan Česka, ktorý má právo voliť a dosiahol veku 21 rokov.
Voľby sa konajú každé štyri roky v 14 viacmandátových volebných obvodoch, ktoré kopírujú krajskú štruktúru. Počet mandátov v jednotlivých obvodoch (krajoch) nie je vopred známy, určuje sa až po voľbách za pomoci počtu odovzdaných hlasov v jednotlivých obvodoch.
Po spočítaní hlasov sa vyradia kandidujúce subjekty, ktorých celoštátny podiel hlasov neprekročil stanovenú uzatváraciu klauzulu (5 % pre samostatne kandidujúce strany, 10, 15, prípadne 20% pre koalície dvoch, troch, resp. viac strán). Volebné výsledky sa ďalej vyhodnocujú zvlášť po jednotlivých krajoch. Celkový počet rozdeľovaných mandátov (200) sa rozdelí v pomere podľa počtu odovzdaných platných hlasov v jednotlivých krajoch, na to sa podľa počtu hlasov v každom kraji zvlášť rozdelia mandáty medzi jednotlivé strany. K tomu sa používa d'Hondtova metóda: počet hlasov pre každú stranu v danom kraji je postupne delený prirodzenými číslami, pričom všetky výsledné podiely všetkých strán sú zoradené podľa veľkosti do zoznamu. Zo zoznamu je vybraných toľko najvyšších podielov, koľko má byť v kraji rozdelených mandátov. Za každý svoj podiel obsiahnutý v tomto výbere obdrží strana jeden mandát. Jednotlivým kandidátom strany sú mandáty priraďované podľa ich poradia na kandidátkach. Voliči môžu toto poradie ovplyvniť pomocou štyroch preferenčných hlasov, t.j. môžu tzv. prekrúžkovať niektorého z kandidátov na vyššie miesto. Kandidáti, ktorí získali najmenej 5 % preferenčných hlasov, získajú mandát prednostne.
Leopold III. (Belgicko)

Život

V roku 1926 si vzal za ženu princeznu Astrid Švédsku. Spolu mali 3 deti. Na kráľovský trón nastúpil v roku 1934. O rok neskôr zahynula jeho manželka pri tragickej autonehode, pri ktorej šoféroval.
Bol podporovateľom neutrality krajiny. Po nemeckej remilitarizácii Porýnia stiahol z oblasti belgické vojská a vystúpil zo spojenectva s Francúzskom s cieľom udržiavať neutralitu. Pred začiatkom vojny odmietal rokovať s Britmi a Francúzmi na spoločnom pláne o obrane pred nacistickým Nemeckom. Počas druhej svetovej vojny po porážke belgických vojsk nemeckými silami 28. mája 1940 nariadil kapituláciu, čo čiastočne priťažilo britským silám pri Dunkerque. Situácia belgickej armády však bola v tej dobe zúfalá a požiadavky západných Spojencov na udržiavanie ďalšej obrany boli len ťažko realizovateľné. Odmietol odísť do exilu s belgickou vládou a padol do nemeckého zajatia.
11. septembra 1941 tajne vzal za ženu Mary Lilian Baels, známu aj ako princezná de Réthy. Manželstvo nebolo podľa cirkevných pravidiel nikdy uznané a kráľovská rodina ho držala v tajnosti. 
V roku 1944 Heinrich Himmler nariadil deportáciu Leopolda III. do Nemecka. Jeho manželka Lilian ho nasledovala nasledujúci deň s rodinou s ozbrojenou strážou SS. Nacisti držali rodinu v pevnosti v Hirschsteine v Sasku od júna 1944 do marca 1945 a potom v rakúskom meste Strobl, kde ho na jar 1945 oslobodili americké jednotky. Kvôli jeho kontroverznému jednaniu cez vojnu mu hrozilo vo vlasti zatknutie. Do roku 1950 preto žil s rodinou v exile v švajčiarskom Pregny-Chambésy blízko Ženevy. V Belgicku po vojne nebola spoločnosť zjednotená v otázke zotrvania monarchie, ktorú v roku 1950 vyriešilo referendum, v ktorom 58% obyvateľov uznalo jeho nárok na trón. Leopoldov návrat do vlasti však vyvolal veľké protesty, pri ktorých zomreli 3 ľudia a generálny štrajk. Preto sa 1. augusta 1950 rozhodol odstúpiť v prospech svojho 20-ročného syna Baudouina. Jeho abdikácia nadobudla účinnosť 16. júla 1951. Kráľ bol k abdikácii v prospech svojho syna donútený vládou Jeana Duvieusarta.
Leopold a jeho manželka naďalej radili kráľovi Baudouinovi až do jeho manželstva v roku 1960. Niektorí belgickí historici, napríklad Vincent Delcorps, hovoria o existencii tzv. „dyarchie“ počas tohto obdobia. Po odchode do politickej penzie sa venoval cestovaniu.
Zomrel v roku 1983 vo Woluwe-Saint-Lambert (Sint-Lambrechts-Woluwe) po operácii srdca. Bol pochovaný vedľa kráľovnej Astrid v kráľovskej klenbe v kostole Panny Márie v Laekene. Neskôr s nimi bola pochovaná Leopoldova druhá manželka, princezná de Réthy.
Kembs

Poloha

Obec má rozlohu 16,45 km². Najvyšší bod je položený 255 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 437 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poltegor Centre

Poltegor Centre bola do roku 2007 najvyššia výšková budova v poľskom meste Vroclav. Postavená bola v roku 1982, mala výšku 125 metrov po vrchol antén, 92 metrov po strechu a 25 poschodí.
18. januára 2007 budovu a okolité pozemky kúpil miestny poľský podnikateľ Leszek Czarnecki, ktorý sa rozhodol ju rozobrať a na jej mieste postaviť vyše 200 metrov vysoký obytný mrakodrap, ktorý má byť dokončený v roku 2010 a má niesť názov Sky Tower.
Flavius Iosephus

Flavius Iosephus alebo Iosephus alebo Josephus alebo Jozef Flavius (* 37/38 Jeruzalem – † okolo 100 Rím), pôvodným menom Jozef ben Mattijahú bol židovský kňaz, učenec a historik, ktorý zanechal významné poznámky o prvej židovskej vojne v rokoch 66–70. Svoje meno Flavius si Iosephus pribral podľa rodového mena cisára Vespaziána.

Život

Informácie o svojom živote nám Jozef poskytol sám vo svojom autobiografickom diele. Narodil sa v kňazskej židovskej rodine, ktorej korene vychádzali z rodu Hasmonejcov. Bol vynikajúcim študentom náboženských otázok a už vo veku 14 rokov sa ho na niektoré otázky pýtal jeruzalemský veľkňaz. Ako 16 ročný sa spojil s asketickým pustovníkom Bannom. V roku 57 sa vrátil späť do Jeruzalema, a pridal sa na stranu farizejov. V Judsku vtedy panovalo stále silnejšie napätie nielen medzi Židmi a Rímom, ale aj medzi Židmi samotnými. Keď v roku 64 rímsky prokurátor v Judsku poslal niekoľko kňazov v okovách do Ríma, vydal sa Jozef s delegáciou za ich prepustenie k Nerovmu cisárskemu dvoru. Jeho misia bola úspešná aj vďaka cisárovej manželke Poppei, ktorá sa jeho prípadu ujala.
Pri jeho návrate začínalo v Judsku veľké národné povstanie. V roku 66 Júda Galilejský obsadil pevnosť Antoniu a Jozef s ďalšími kňazmi sa pridali na stranu bojovníkov za nezávislosť. Vzápätí bol Jozef poslaný do Galileje, aby ju pripravil na vojnu, opevnil a nazbieral brannú silu. Na jeho stranu sa pridali židovské mestá, ale mestá s prevažnou väčšinou gréckych obyvateľov sa mu nepodarilo získať. Nakoniec sa opevnil v Jotapate, ktorá však bola Rímanmi dobytá. Jozefa zajali, ale keďže vojvodcovi Vespaziánovi predpovedal, že sa stane cisárom, zostal nažive. Jeho predpoveď sa naplnila krátko po Neronovej samovražde. Jozef zostal v rímskom tábore ako rukojemník a bol prítomný pri dobývaní Jeruzalema pod velením Vespasiánovho syna Tita. Jeruzalem padol v roku 70.
Josefus bol odvedený do Ríma, kde ho oslobodili, vykázali mu penziu a ubytovanie na cisárove útraty. Jozef vtedy prijal po cisárovi meno Flavius. Odvtedy je v latinskom svete známy ako Flavius Iosephus. Aj keď zostal v službách Ríma a svojim deťom dal pohanské mená (Hyrkán, Iustus, Agrippa), zostal vždy verný svojmu židovskému pôvodu a venoval sa písaniu diel, v ktorých obhajoval židovskú vieru a tradície.
Ginoles

Poloha

Obec má rozlohu 6,17 km². Najvyšší bod je položený 1 000 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 360 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vrchárka okrová

Výskyt a stav na Slovensku

Vrchárka okrová bolá prvýkrát zaznamená na Slovensku  4. novembra 1994 v meste Rožňava odchytom v záhrade. Nachádza sa v zbierkach Východoslovenského múzea.  Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.