google/wiki40b huggingface dataset:
Parížsky klub

Parížsky klub združuje zástupcov 19 najbohatších štátov sveta, ktoré sú zároveň veriteľmi zadĺžených štátov.

Dejiny

Parížsky klub vznikol v roku 1956, keď Argentína súhlasila, že sa stretne so svojimi najväčšími veriteľmi v Paríži (stretnutie zorganizoval vtedajší francúzsky minister financií Pierre Pflimlin) a pokúsi sa s nimi dohodnúť na podmienkach splácania svojho dlhu. Od tej doby se stretávajú bohaté veriteľské krajiny a hľadajú spoločný postup pre riešenie ťažkej splátkovej situácie chudobných a rozvojových krajín. Od doby svojho založenia dosiahol klub takmer štyristo dohôd s 81 štátmi. Od roku 1983 sa celková hodnota dlhov, o ktorých sa rokovalo, vyšplhala na 504 miliárd amerických dolárov. Napriek tomu zostáva Parížsky klub iba neformálnou skupinou štátov, ktorá sleduje spoločné záujmy.

Organizácia

Parížsky klub si vytvoril malú organizáciu so sídlom v úrade francúzskej pokladnice pri ministerstve financií. Podľa tradície sa stáva riaditeľ ústavu prezidentom klubu, v súčasnosti je ním Xavier Musca. Navyše využíva Parížsky klub aj stály sekretariát, na ktorý môžu byť kladené dotazy. Zástupcovia jednotlivých veriteľských štátov sa stretávajú desaťkrát až jedenásťkrát do roka, aby spoločne rokovali o stave zadĺženia rôznych krajín a viedli s nimi taktiež príslušné rozhovory. Výsledky týchto rozhovorov sú zhrnuté do protokolu, ktorý má však iba odporúčací charakter, na ktorého základe sú potom uzavreté zmluvy z jednotlivými krajinami. Väčšinou súčasne taktiež Medzinárodný menový fond usporiada program hospodárskej obnovy. Parížsky klub je iba jedným z prvkov zložitej štruktúry inštitúcií, ktoré riadia finančne vzťahy medzi bohatými a rozvojovými krajinami. Významnú úlohu v nej majú taktiež ďalšie organizácie, predovšetkým Svetová banka a skupina G8.
Bebop

Bebop je jazzový smer, ktorý vznikol v 40tych rokoch 20. storočia. Po predchádzajúcej melodickej swingovej ére prináša bebop výrazný kontrast. Oproti veľkým tanečným swingovým orchestrom, aké viedli Benny Goodman alebo Glenn Miller, vracia sa bebop k menším kapelovým zoskupeniam. Bebop prichádza s rýchlymi, až veľmi rýchlymi tempami, asymetrickým frázovaním, zložitou harmóniou a spletitými melodickými linkami. Ťažisko je v improvizácii, ktorá niekedy citovala úryvky hlavnej témy, no zväčša sa odvíjala úplne slobodne. Pre uši poslucháča zvyknutého na swing vyznieval bebop nervózne až drásajúco, každopádne si rýchlo našiel širokú škálu priaznivcov.
Forma bebopových kompozícií bola uvoľnenejšia v porovnaní s bigbandovými úpravami swingových orchestrov. V zásade však platilo, že sa na začiatku predstavila hlavná téma hraná v unisone, nasledovali improvizácie a skladbu ukončila opäť hlavná téma.
Po harmonickej stránke predstavuje bebop druh jazzovej revolúcie. Prináša alterované akordy a akordické substitúcie (užitie iného akordu pre zvýšenie napätia), rýchle sledy harmonických postupov, použitie bebopových, celotónových, alterovaných a zmenšených stupníc. Vďaka týmto prostriedkom vyznieva bebop harmonicky pestrejšie a bohatšie, takisto však prináša vysokú technickú náročnosť.
Medzi hlavných predstaviteľov bebopu patrí saxofonista Charlie Parker, trubkár Dizzy Gillespie a klavirista Thelonius Monk.
Milan Polák (politik)

Život

Základnú a meštiansku školu navštevoval v Žiline, učiteľský ústav v Ostrihome. Pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach Slovenska, neskôr činiteľ ústredných štátnych orgánov. Príslušník slovenskej armády. Účastník protifašistického odboja, člen Ústredného národného revolučného výboru, podieľal sa na prípravách SNP. V aktívnej vojenskej službe v hodnosti kapitána pôsobil na Veliteľstve pozemných vojsk v Banskej Bystrici (1944). Pobočník Jána Goliana, člen štábu Veliteľstva 1. československej armády na Slovensku. Člen povstaleckej SNR v Banskej Bystrici. Povereník zdravotníctva, spoluzakladateľ a funkcionár DS, spoluzakladateľ a vedúci činiteľ Strany slovenskej obrody. Poslanec Národného zhromaždenia a SNR, člen predsedníctva SNR. V mocenskom boji počas tzv. Februára 1948 sa podieľal na zlikvidovaní Demokratickej strany na Slovensku.
Zomrel pri autonehode a pochovaný je v Bratislave.
Vitray-en-Beauce

Poloha

Obec má rozlohu 10,92 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 358 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Euadné (dcéra Ifida)

Euadné alebo Euadna (starogr. Εὐάδνη – Euadné, lat. Euadne) je v gréckej mytológii dcéra hrdinu Ifida, manželka vojvodcu Kapanea.
Euadné sa v starovekom Grécku stala symbolom ženy, ktorá ostala svojmu manželovi oddaná až za hrob. Keď bol Kapaneus pri obliehaní Téb vo vojne tzv. Siedmi proti Tébam zabitý bleskom najvyššieho boha Dia, prišla na jeho pohreb do Eleusíny a naposledy prejavila svoju veľkú lásku k nemu tak, že sa vrhla do plameňov jeho pohrebnej hranice, aby umrela a odišla s ním do ríše mŕtvych.
Euadné a Kapaneus nezomreli bezdetní. Plodom ich lásky bol syn Sthenelos, ktorý sa potom s potomkami padlých bojovníkov vypravil znova proti nepokoreným Tébam, aby pomstil smrť svojho otca. Táto tzv. vojenská výprava Epigonov bola tentoraz už úspešná. Téby takmer bez strát dobyli a zničili. Neskôr bol účastníkom vojny proti Tróji, kde bol spolubojovníkom a priateľom argejského kráľa Dioméda.
Meng-c’ (filozof)

Meng-c’ (čín. 孟子, pchin-jin: Mèng Zǐ) (* 372 pred Kr. – † 286 pred Kr.) lat. Mencius bol čínsky filozof, predstaviteľ konfuciovstva.
Aubière (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 7,68 km². Najvyšší bod je položený 467 m n. m. a najnižší bod 343 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 475 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vírusová imunodeficiencia mačiek

Vírus

Vírus FIV je retrovírus vyvolávajúci rozvrátenie obranyschopnosti mačiek. Patrí do skupiny lentovírov podobne ako vírus HIV, ktorý vyvoláva AIDS u človeka. Preto sa zvykne označovať aj ako mačací AIDS.
Vírus FIV sa nachádza v krvi, slinách, mledzive a mlieku. Vo vonkajšom prostredí nie je stabilný. Prenos infekcie sa uskutočňuje preto priamym stykom medzi mačkami. Pohlavný prenos vírusu nebol dosiaľ preukázaný. Mačiatka sa môžu infikovať už v maternici, počas pôrodu, slinami, mledzivom alebo mliekom. Relatívne častejšie dochádza k nákaze u kocúrov pri bitkách o teritórium.

Symptómy

Vírus spôsobuje zníženú obranyschopnosť mačky, následkom čoho môžu organizmus napadnúť bežné bakteriálne alebo plesňové infekcie. U mačiek sa prejavujú zväčšené lymfatické uzliny, zápalové ochorenia ďasien, očných spojiviek a kože, nádcha, chronické hnačky, teploty, chátranie, pri dlhšom priebehu glaukóm a rôzne druhy nádorov. U niektorých jedincov sa prejavujú rôzne neurologické abnormality vedúce k nutkavým pohybom, prejavom strachu alebo nezvládnuteľnej agresivite.

Profylaxia

V Európe neexistuje očkovacia látka proti FIV. V Spojených štátoch bol však v roku 2002 schválený očkovací preparát.
Michal Ferianc

Životopis

Narodil sa vo Važci. Špecializáciu vysokofrekvenčná fyzika vyštudoval na PFUK (1952–1957).
Pracovať začal ako inžinier-asistent v Geologickom ústave D. Štúra (1957–1958). Po roku pôsobenia na Katedre fyziky VŠP v Bratislave (1958–1959) pracoval na Prírodovedeckej fakulte UK od r. 1959 až do odchodu do dôchodku (1993). Postupne bol členom Katedry experimentálnej fyziky, Katedry všeobecnej fyziky a napokon Katedry biofyziky a chemickej fyziky. V r. 1971 získal vedeckú hodnosť kandidáta vied a v r. 1979 bol menovaný docentom.
Zomrel 16. novembra 1998 v Bratislave.

Práca

Zaoberal sa analýzou podmienok kryštalizácie, fázových prechodov a vplyvom prímesných iónov na fyzikálne vlastnosti elektrooptických monokryštálov, vyšetrovaním prímesných centier iónov v monokryštáloch binárnych zložiek metódou EPR. Experimentálne overoval model monokryštálu CdS na základe superhyperjemných interakcií. Doc. Ferianc vyvinul technológiu pestovanie monokryštálov sírnika kademnatého v peci s veľkým teplotným gradientom. Z jeho pedagogickej činnosti si zaslúži pozornosť špeciálna prednáška Výroba kryštálov. Okrem toho po dlhé roky učil fyziku pre poslucháčov rôznych kombinácií s chémiou.
Gustáv Kazimír Zechenter-Laskomerský

Životopis

Ľudovú školu navštevoval v Ponickej Hute, študoval na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici (1832 – 1840), filozofiu na akadémii vo Vacove a na filozofickej fakulte univerzity v Budapešti, 1842 prestúpil na medicínu, poslucháč lekárskej fakulty univerzity v Budapešti (1842 – 1846), vo Viedni (1846 – 1850), 1850 Med.D.R.. V roku 1850 – 1853 c.k. stoličný lekár v Banskej Bystrici, 1853 – 1868 bansko-lesný lekár v Brezne, od 1868 v Kremnici. Popredný činiteľ národného emancipačného pohybu, najmä v  memorandovom a matičnom období. Účastník revolúcie v rokoch 1848 – 1849. Spoluzakladateľ a člen výboru Matice slovenskej, spoluorganizátor Muzeálnej slovenskej spoločnosti. Stúpenec česko-slovenskej vzájomnosti, osobitný význam pre kultúru a literárne zblíženie oboch národov malo jeho priateľstvo s Boženou Němcovou. 
Autor krátkych foriem humoristickej prózy, ktoré publikoval v novinách, časopisoch a kalendároch. Ďalší žánrovo-tematický okruh v jeho spisovateľskom diele tvorili cestopisné črty a rozsiahle beletrizované cestopisy. Pútavo spracovaný Vlastný životopis pod názvom Päťdesiat rokov slovenského života, zachytil v ňom udalosti v slovenskom emancipačnom hnutí 30. – 80. rokoch 19. storočia. 
Ako absolvent všeobecného praktického lekárstva sa venoval viacerým  medicínskom odborom. Zameriaval sa najmä na očné lekárstvo; bol jedným zo zakladateľov pracovného lekárstva, zaoberal sa štúdiom hygieny života lesných robotníkov a ich chorôb. Zaujímal sa o geológiu, mineralógiu, kryštalografiu, speleológiu a botaniku. Výsledky svojich výskumov a pozorovaní, ako aj odborno-popularizačné príspevky a vedecké štúdie z rozličných odborov uverejňoval v domácej i zahraničnej tlači. Udržiaval osobné kontakty a korešpondoval s poprednými  prírodovedcami a  umelcami. Záľubu v maľovaní využíval pri ilustrovaní vlastných literárnych diel; portréty rodinných príslušníkov a priateľov, kresby, menej olejomaľby zátiší a výjavov zo života majú predovšetkým dokumentárnu hodnotu. 
Od 1860 člen  lekárskej sekcie Bratislavského prírodovedného spolku, 1863 – 1875 člen výboru Matice slovenskej a od 1867 člen korešpondent Ríšskeho geologického ústavu.

Tvorba

Svojou tvorbou sa zaraďuje do obdobia medzi romantizmom a realizmom. Začínal písaním satirických článkov pre periodiká (Černokňažník a Národnie noviny), ale aj neskôr prispieval do rôznych periodík (Slovenské pohľady, Obzor, Sokol, Orol, Slovenský obrázkový kalendár, Národnie noviny). Jeho dielo sa skladá najmä z humoresiek, satirickej publicistiky, cestopisov, ale okrem toho písal i poviedky a vlastný životopis. Vo svojich dielach využíva slovnú i situačnú komiku, ale neochudobňuje ich ani o dej. Do mnohých diel vkladá i vlastné príbehy a skúsenosti z rozličných období svojho života, takže sa stávajú čiastočne autobiografickými. Vo svojich cestopisných dielach sa venuje nielen svojim zážitkom, skúsenostiam a príhodám, ale tiež výkladu o umeleckých pamiatkach a prehľadu dejín jednotlivých miest.
Queen Mary 2

Queen Mary 2 je luxusná osobná dopravná loď a zároveň vlajková loď spoločnosti Cunard Line (dcérska spoločnosť US koncernu Carnival). Pôvodne mala premávať na transatlantickej linke medzi Southamptnom a New Yorkom. Pomenovaná bola po škótskej kráľovnej Marii Stuartovej.
V čase spustenia na vodu 21. marca 2003 bola najdlhšou, najširšou a s 151 400 GRT najväčšou osobnou loďou na svete. V apríli 2006 ju prekonala Freedom of the Seas spoločnosti Royal Caribbean s 154 407 GRT, ktorá ale bola o 7 m kratšia (338 m). Dnes už sú obidve prekonané sesterskými loďami Oasis of the Seas a Allure of the Seas, ktoré s 225 282 GRT a dĺžkou 360 m dokážu prepraviť dvojnásobok pasažierov a členov posádky.

Interiér

Loď, ktorá dokáže prepraviť 2 620 (max 3056) cestujúcich a 1 253 členov posádky a ktorá stála 460 miliónov britských libier, prekypuje luxusom. Cestujúci majú k dispozícii päť bazénov, knižnicu s 8 500 knihami, bežeckú trať či vínnu pivnicu s 343 druhmi vína. K dispozícii je niekoľko druhov kajút, tie najdrahšie stoja na týždeň až 1,6 miliónov korún.

Konštrukcia

Roku 1998 vznikol plán na výstavbu najväčšej a najmodernejšej dopravnej lode na svete, ktorá mala nahradiť loď Queen Mary. Práce na lodi trvali až do roku 2004, kedy boli ale dokončovacie práce poznamenané tragédiou, pri ktorej zomrelo pätnásť ľudí.
Jonas Nordquist

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu švédskej Elitserien Luleå HF.

Reprezentácia

Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 16.
Les Sorinières

Poloha

Obec má rozlohu 13,02 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 314 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Európska cesta

Európska cesta je medzinárodná cesta, rýchlostná cesta alebo diaľnica, zaradená do európskej siete medzinárodných ciest. 
Väčšina týchto ciest vedie územiami viacerých štátov. Sieť európskych medzinárodných ciest má na starosti Európska hospodárska komisia OSN (UNECE). Používané číslovanie sa od vnútroštátneho číslovania odlišuje predponou „E-“ (E1 a pod.). 
Vo väčšine európskych krajín majú medzinárodné cesty zároveň svoje vnútroštátne číslo. Napríklad E75 prechádza Slovenskom po cestách I. triedy číslo 11 a 18 a po diaľniciach D1, D2 a D3. V niekoľkých krajinách (Švédsko, Nórsko) majú tieto cesty výhradne medzinárodné označenie. Na Slovensku ich označuje dopravná značka „medzinárodná trasa“ – zelená tabuľka s bielym písmenom E a číslom cesty.
Medzinárodné cesty existujú aj v iných častiach sveta, napr. Panamerická magistrála v Severnej a Južnej Amerike a ázijská sieť diaľnic.

Výnimky

Dve cesty I. triedy - E45 a E55 majú vo Švédsku a Nórsku staré označenie ako E6 a E4. Tieto výnimky boli udelené z dôvodu ušetrenia vysokých nákladov, súvisiacich s výmenou označenia. Od Dánska na juh sú však už tieto cesty označené novými číslami, rovnako ako všetky ostatné európske cesty v Škandinávii.
Doudeauville (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 13,74 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 503 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villefranche-sur-Saône (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 9,48 km². Najvyšší bod je položený 220 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 35 640 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Normanville (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 9,35 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 582 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nositeľ znaku

Nositeľ znaku je celý komunikačný systém, ktorý umožňuje prenos znaku od expedienta k percipientovi.
Soběslav I.

Moravský údelník

Do povedomia sa prvý raz dostal v r. 1107, keď odišiel spolu so zvrhnutým bratom Bořivojom II. do exilu do Poľska. Po návrate dostal v roku 1110 údel v Žatci. V roku 1115 od brata a kniežaťa Vladislava I. dostal okolie mesta Hradec Králové, neskoršie miesto toho okolie Znojma a Brna. V roku 1123 však ako dôsledok jeho sporov s kniežaťom bol údelov zbavený, utiekol do Nemecka a potom do Poľska. Správa o Vladislavovom ochorení ho priviedla späť do Čiech a obaja bratia sa zmierili.

Bitka pri Chlumci

Po Vladislavovej smrti sa Soběslav ujal vlády. Tento čin vyvolal odpor u vnuka jeho strýka Ota II., ktorý na uplatnenie svojho nároku ako najstaršieho Přemyslovca na kniežací stolec hľadal pomoc u rímskeho kráľa Lothara III. Soběslav sa však jeho príkazu na uvoľnenie trónu v Otov prospech nepodriadil, a preto Lothar v roku 1126 vtrhol do Čiech. Dňa 18. februára sa pri Chlumci strhla známa bitka, v ktorej rímsky kráľ utrpel porážku. Medzi mnohými urodzenými bojovníkmi tu padol i sám Oto II. Soběslav rímskeho kráľa zajal, no vzápätí ho prezieravo prepustil na slobodu. Uvedomoval si, že je to jeho prvá vojnová výprava, ktorá miesto lesku víťazstva skončila hanebnou porážkou. Lothar sa v nasledujúcich rokoch nemiešal do českých pomerov.

Rozvoj krajiny

Soběslav viedol v rokoch 1131 – 1135 vojnu s Poľskom, ktorá vznikla kvôli sporom o uhorskú korunu a bola sprevádzaná značným pustošením. V domácej politike si viedol úspešne, staral sa o zachovanie pokoja a rozvoja krajiny, opevňoval pohraničné hrady, osobitnú pozornosť venoval vyšehradskej kapitule. Posledný pokus o Soběslavovo zvrhnutie sa udial v roku 1130. Bol do neho zapletený Břetislav, syn Břetislava II. Soběslav sa však o komplote dozvedel a aktérov sprisahania dal potrestať (Břetislava dal oslepiť).
Posledné roky jeho života sprevádzala snaha o zabezpečenie trónu pre svojho syna Vladislava. V roku 1138 o tom viedol rokovania i s novým rímskym panovníkom Konrádom III. V júni toho roku zvolal do Sadskej zasadnutie šľachty na ktorej prítomní šľachtici prisahali vernosť budúcemu kniežaťu.
Soběslav zomrel v Hostinnom, keď dozeral na opevňovanie východnej hranice. Bol pochovaný vo vyšehradskom kostole vedľa svojich rodičov a súrodencov. Jeho syn sa však kniežaťom nestal. Na kniežací stolec zasadol Vladislav II., syn Vladislava I.
Latour-en-Woëvre

Poloha

Obec má rozlohu 6,74 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
John Petrucci

Biografia

John Petrucci sa narodil 12. júla 1967 v Kings Parku talianskej americkej rodine. Do kontaktu s gitarou prišiel prvýkrát, keď mal osem rokov. Všimol si totiž, že jeho staršia sestra mohla ísť spať neskôr, keďže cvičila na klavíri. Keď však jeho pokus byť dlhšie hore nevyšiel, o gitaru stratil záujem. Zobral ju do ruky v dvanástich rokoch, keď jeho rovesník keyboardista Kevin Moore ho pozval do svojej kapely. Skutočný začiatok jeho záujmu o gitaru možno datovať od tohto obdobia. Ako sám hovorí, všetky deti z okolia na nej hrali a zdalo sa, že to nie je zlá zábava. Dôležitým faktorom bola záľuba v hudbe, ktorou ho „nakazila“ staršia sestra.
Petrucciho hudobná výchova sa začala na strednej škole, kde dostal niekoľko solídnych lekcií z teórie hudby. Neskôr na škole Berklee College of Music v Bostone študoval harmóniu a kompozíciu, kam chodil spolu so svojim priateľom z detstva, basgitaristom Johnom Myungom. Na škole sa spoznali s bubeníkom Mikom Portnoyom a spolu s Kevinom Moorom založili kapelu Majesty, ktorú neskôr premenovali na Dream Theater.
John Petrucci je spolu s Jordanom Rudessom, keyboardistom Dream Theater, veľmi dôležitým členom a tvoria spolu jadro, vedenie kapely. Obaja sú členmi superskupiny Liquid Tension Experiment. Okrem toho, Petrucci nahrával aj s inými umelcami, napríklad Marty Friedman, Explorers Club alebo Periphery.
Vydal inštruktážne video s názvom Rock Discipline, na ktorom ukazuje rôzne cvičenia pre gitaristov, alternate picking, sweep picking, rozklady akordov a iné techniky na rozvíjanie hry na gitaru. Má takisto svoju knihu Guitar World presents John Petrucci's Wild Stringdom, v ktorej sú jeho noty, ktoré písal pre časopis Guitar World.
V roku 2001 Joe Satriani a Steve Vai pozvali Petrucciho na populárne turné G3, na ktorom získal obrovské množstvo nových fanúšikov a ktoré ho inšpirovalo nahrať sólový album. 1. Marca 2005 vydal svoj inštrumentálny album Suspended Animation, ktorý obsahuje jeho osem skladieb, z ktorých tri zahral ešte na G3 2001. Petrucci sa zúčastnil na G3 tour aj v roku 2005, roku 2006, v roku 2007 išiel na G3 znovu a zahrá si aj na G3 2012.
Napísal tiež dve dvojminútové inštrumentálne skladby Prologue a Epilogue do hry Digital Pinball: Necronomicon.
V súčasnosti žije John Petrucci v St. James (časť Smithtownu), v štáte New York. S jeho ženou Renou Sands, ktorá je gitaristkou v ženskej heavy metalovej kapele Meanstreak, má 3 deti, Samanthu, Reny a Kiaru. Zaujíma sa o bodybuilding a vo voľnom čase chodí do posilňovne.

Inšpirácia

Medzi umelcov a skupiny, z ktorých tvorby John čerpal svoje rané inšpirácie, patrili okrem iných napríklad Yngwie Malmsteen, Iron Maiden, Randy Rhoads, Yes alebo Stevie Ray Vaughan. Fascinovala ho vysoká technická úroveň hry mnohých z nich. Keď sa stal v USA populárnym thrash metal, Petrucci sa zaujímal o tvorbu takých skupín ako Metallica alebo Queensryche. Keďže nemal ťažkosti s hraním tohto štýlu, sústredil sa na hru takých gitarových virtuózov ako Steve Morse, Steve Vai, Joe Satriani, Mike Stern, Eddie Van Halen, Al Di Meola či Alex Lifeson. Má však svoj charakteristický štýl.
Ardin

Poloha

Obec má rozlohu 29,59 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 230 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Duesme

Poloha

Obec má rozlohu 13,33 km². Najvyšší bod je položený 424 m n. m. a najnižší bod 303 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierne Kľačany

Polohopis

Ležia v severnej časti Podunajskej pahorkatiny zastúpenej Hronskou pahorkatinou, v tesnej blízkosti Pohronského Inovca. Výškové rozpätie je 180 – 500 m n. m., stred obce leží v nadmorskej výške 195 m n. m. Obec má rozlohu 1 098 ha.

Dejiny

Najstaršie stopy osídlenia obce siahajú do obdobia mladšej doby kamennej. Svedčia o tom stopy troch sídlisk kultúry s lineárnou keramikou – južne a severne od obce a pri jej východnom okraji. K najvýznamnejším archeologickým nálezom patria bronzová gombíková nášivka kruhového tvaru s polkruhovým uškom a pyxida zo slonoviny, ktorá bola nájdená v rozrušenom hrobe z konca 9. alebo začiatku 10. storočia. 
Tzv. veľkomoravská pyxida predstavuje šperkovnicu zo slonoviny oválneho tvaru. Na územie Veľkej Moravy sa dostala s misiou sv. Cyrila a sv. Metoda ako dar cisára Michala III. Rastislavovi v období po IV. storočí. Tento archeologický nález bol vykopaný v apríli 1974 a odborníci ho datujú do obdobia 4. – 6. storočia. Ide o liturgický predmet sv. Cyrila a Metoda, alebo žiakov apoštolov Slovienov. Je uložený v múzeu v Nitre.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1209. Pochádza z buly pápeža Inocenta III., kde sa obec spomína ako villa Chelecen. V roku 1075 bola súčasťou donácii svätobeňadického opátstva. Potom prešla do držby Hrušovského hradu. Začiatkom 14. storočia bola majetkom Matúša Čáka, neskôr majetkom gýmešských Forgáčovcov, ktorí tu v roku 1386 zriadili mýtnu stanicu na výber poplatkov. V 16.–17. storočí i Čierne Kľačany trpeli tureckou expanziou. V roku 1631 boli Turkami vypálené.
Koncom 18. storočia v obci vznikla ovocinárska škola. K rozvoju obce napomohla i železnica na trati Zlaté Moravce–Kozárovce, ktorá bola vybudovaná v roku 1912. V roku 1958 bolo založené JRD.

Kultúra

V obci má dlhodobú tradíciu ochotnícke divadlo. Dôkazom toho je, že v obci sa 20 rokov nepretržite konala okresná divadelná jednotka skupiny C. 
Beh o Čiernokľačiansku pyxidu je 15 km cestný beh, ktorý začína v Čiernych Kľačanoch, pokračuje cez Nemčiňany, Malé a Veľké Vozokany a končí v Čiernych Kľačanoch. Koná sa za účasti okolo stovky bežcov každoročne 1. marcový týždeň.

Občianska vybavenosť

Obec má vybudovaný kultúrny dom. Pri kostole sa nachádza cintorín a Dom smútku. K športovým zariadeniam obce patrí futbalové ihrisko pri vstupe do Čiernych Kľačian a tenisový dvorec. Zaujímavá je socha sv. Jána Nepomuckého a kaplnka sv. Urbana s upraveným okolím, stojaca pri ceste do vinohradov. V časti Nové vinice sa týči Slovenský dvojkríž, postavený ku dňu zvrchovanosti SR v roku 1993. V južnej časti katastra obce, vo Futalovej doline, je umiestnený pamätník nálezu neskoroantickej pyxidy. V strede obce je z javorových stromov vysadené tzv. Slovenské javorové srdce.
Cormot-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 5,88 km². Najvyšší bod je položený 545 m n. m. a najnižší bod 337 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE