google/wiki40b huggingface dataset:
Teiresias

Teiresias alebo Teiresiás (starogr. Τειρεσίας – Teiresias, lat. Teresias, Tiresias) je v gréckej mytológii syn Euéra a najády Charikly. Bol slávnym tébskym veštcom.
Podľa jednej verzie veštecké nadanie nemal od narodenia. Získal ho vraj, keď mal rozhodnúť spor medzi najvyšším bohom Diom a jeho manželkou Hérou, o tom, kto má väčšie potešenie z lásky, žena alebo muž. Teiresias mal byť schopný tento spor rozsúdiť, pretože sám bol v mladosti zmenený na ženu na celých sedem rokov. Teiresias rozhodol, že žena je na tom vždy lepšie, takže prisúdil výhru Diovi. Nahnevaná Héra ho za tento verdikt potrestala slepotou. Zeus nemohol zmariť kúzlo iného boha, preto mu to vynahradil vešteckým duchom. K tomu mu daroval dlhý život, sedem až deväť ľudských pokolení. 
Iná verzia uvádza, že vešteckú schopnosť mu darovala bohyňa Aténa, ktorá ho oslepila za to, že ju pri kúpeli uvidel nahú. Potom vraj z lásky k jeho matke mu tak zbystrila sluch, že rozumel aj hlasom vtákov. Urobila to tak, že zo svojho štítu vzala hada Erichthonia a prikázala mu, aby jemne jazykom lízal Teiresiove uši a tým zjemnil jeho sluch. Navyše mu bohyňa darovala aj slepeckú palicu, pomocou ktorej chodil s takou istotou, ako vidiaci.
Teiresias sa počas svojho dlhého života preslávil mnohými vešteckými výkonmi, k jeho najslávnejšiemu výkonu patrí, keď kráľovi Oidipovi, ktorý hľadal vraha kráľa Laia, povedal, že sám je jeho vrahom a to dokonca vrahom svojho otca a aj manželom vlastnej matky.
Neomylné boli aj jeho veštby kráľovi Kreontovi vo vojne "Siedmi proti Tébam".
Vládkyňa podsvetia Persefona ponechala Teiresiovi, ako jedinému z duší zomrelých, pamäť i rozum. Teiresias potom v podsvetí veštil Odyseovi, ktorému predpovedal šťastný návrat do vlasti.
Veštkyňou sa stala aj jeho dcéra Manto.
15860 Siráň

(15860) Siráň je planétka, ktorú objavili Adrián Galád a Dušan Kalmančok v skorých ranných hodinách dňa 20. apríla 1996 na Astronomickom a geofyzikálnom observatóriu Modra-Piesky. Je pomenovaná po slovenskom geofyzikovi Gustávovi Siráňovi.

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala v severnom výbežku súhvezdia Váhy (Libra), neďaleko hranice so súhvezdím Panna (Virgo), asi 3,1° SSV od hviezdy  Vir (+4,0 mag), bola objektom 19. magnitúdy a 14. planétkou objavenou v druhej polovici apríla 1996. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1996 HO, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Modry pozorovaná aj v ďalších 9 nociach a celkovo bolo zmeraných 24 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 16. júna 1996. V nasledujúcej opozícii bolo získaných 21 pozícií počas 9 nocí v období medzi 5. augustom a 28. septembrom 1997. Planétka bola pozorovaná aj v rokoch 1999 (5 nocí, 13 pozícií, 9. februára až 4. apríla) a 2000 (5 nocí, 11 pozícií, 23. mája až 6. júla). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 40993 vydanom dňa 26. júla 2000.
Planétka je pomenovaná po slovenskom geofyzikovi Gustávovi Siráňovi (1934 – 2000), profesorovi Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1981 – 1989 bol vedúcim katedry astronómie, geofyziky a meteorológie a v rovnakom období bolo vybudované aj Astronomické a geofyzikálne observatórium v Modre. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 42363 vydanom dňa 9. marca 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 355 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 3,66 roku (1338 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 176 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 3,5 km.
Sulovité

Sulovité (lat. Sulidae) je čeľaď pelikánotvarých. Slovenský názov recentných rodov z tejto čeľade je sula.

Charakteristika

Obývajú teplejšie a mierne oblasti, veľké sú asi ako husi. Telo má torpédovitý tvar, zobák je taký dlhý ako hlava, krídla sú mimoriadne dlhé. Výborne lietajú a plachtia. Na korisť v mori sa vrhajú strmhlav s pritlačenými krídlami z výšky asi 30 m. Pre toto vrhanie majú spevnenú kostru a mohutné vzdušné vaky na prsiach.
Nine Princes in Amber

Nine Princes in Amber (v českom preklade: Vládci Stínů/Devět princů Amberu ) je prvý diel z dekalógie Kroniky Amberu od Rogera Zelazneho Amber si našiel cestu do sŕdc mnohých čitateľov pretože jeho multivesmír je živý, napínavý, brilantne napísaný, srší suchým zmyslom pre humor a premyslenými nápadmi. Na prvý pohľad sa môže zdať jednoduchá, ba až banálna, no potom… potom vysvitne, že to vlastne všetko od začiatku bolo celkom inak… alebo inak… a predsa len inak, než ste si mysleli. Nič nie je isté. Nič nie je dané. Všetko sa mení.

Príbeh

Určite sú tajomstvá, ktoré by chcel každý zvedavý človek poznať. Záhady a skutočnosti skryté tým obyčajným, dych berúce odhalenia známe len vyvoleným… No keď sa Corwin po ťažkej autonehode prebudí v súkromnom sanatóriu na sever od New Yorku, ani vo sne ho nenapadne, že práve on by mal byť jedným z tých, ktorí vedia. Vlastne, nenapadá ho vôbec nič. Nepamätá si svoje meno, adresu, povolanie, rodinu ani priateľov. Dokonca si nie je istý, či nejakých vôbec má. Napriek úplnej amnézii však prejaví chladnú hlavu a rozhodnú povahu a pod dojmom, že na celej jeho hospitalizácii je niečo nekalé, sa vydáva na cestu za pravdou, ktorá ho zavedie na miesta a do situácií, ktoré by nikto z nás nečakal ani v najdivokejších halucináciách… ale koniec-koncov, Corwin nie je jeden z nás. No kým je potom? Kde končí hranica človeka a začína niečo viac? Čím je Tieň a čo ho vrhá? Zatiaľ čo Corwin v New Yorku vďaka hrozbami získanej adrese smeruje do domu svojej údajnej sestry, na vzdialených, tajomných miestach sa odohráva krutý boj o nečakane uvoľnený trón. Hráčov je veľa. Všetci sú mocní. Všetci sú prešibaní. Všetci žili stovky rokov uprostred dvorských intríg, a tak vedia, čo sa od nich čaká… Aká je Corwinova úloha v tomto spore? Bola jeho nehoda naozaj nehodou? Čo je Vzorec? Na čo slúži balíček podivných tarotových kariet, studených ako ľad, ako priestor medzi svetmi… Všetci zo súrodencov držia absolútnu moc nad Tieňom. Pretože oni jediní sú z krvi Amberu. Pretože oni jediní sú skutoční…
Martaizé

Poloha

Obec má rozlohu 19,48 km². Najvyšší bod je položený 84 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 379 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kokonečná podmnožina

Podmožina A množiny B je kokonečná, ak jej komplement vzhľadom na B je konečná množina.
Fagnières

Poloha

Obec má rozlohu 19,48 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 437 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nemecké mestské právo

Nemecké mestské právo bol súhrn mestských práv z raného a vrcholného stredoveku, založený na severonemeckom magdeburskom práve pochádzajúcom zo Saského zrkadla, alebo na juhonemeckom mestskom práve (tzv. norimberskom práve) pochádzajúcom zo Švábskeho zrkadla. Najmä Magdeburské právo inšpirovalo vznik mestských privilégií nielen v Nemecku, ale aj v strednej a východnej Európe, vrátane územia dnešného Slovenska, od začiatku 13. storočia.

História

Najstaršie nemecké mestské právo, Justitia Civitatis Augustensis, udelil mestu Augsburg 21. júna 1156 cisár Fridrich Barbarossa.
Z rovnakého obdobia pochádza Soestské mestské právo (Jus Susatense), ktoré je zápisom zvykového práva mesta Soest z rokov 1144 až 1165. Právo prevzalo asi 65 miest v severonemeckej oblasti, ako Lübeck (1160), Korbach (1188), Rüthen (1200) alebo Rostock (1218) a stalo sa základom lübeckého alebo lippského mestskoprávneho okruhu.
Vývojom Soestského mestského práva pod rôznymi vplyvmi vzniklo v Lübecku osobité Lübecké mestské právo, kodifikované v roku 1294. Toto právo už predtým prevzali mnohé severoeurópske mestá, ako Hamburg (ca. 1190), Gdansk (1224), Kiel (1242), Krakov (1257), Velikij Novgorod alebo Riga.
Lippské mestské právo, odvodené od soestského používali mestá Lippstadt (1220–1222), Hamm (1225), Lemgo (1245), Detmold (1263) alebo Rheda (1355).
Les Poulières

Poloha

Obec má rozlohu 2,98 km². Najvyšší bod je položený 663 m n. m. a najnižší bod 451 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 239 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emil Vestenický

Život

Po absolvovaní vyššieho vojenského učilištia vo Vyškove na Morave v roku 1969 sa stal vojakom z povolania, pričom získal hodnosť poručík. Následne do roku 1979 vykonával vojenské veliteľské funkcie na úrovni čaty, roty a práporu. Od roku 1973 až do roku 1977 absolvoval štúdium na Vojenskej akadémii Antonína Zápotockého v Brne. Po jeho ukončení vykonával v období od roku 1977 až do novembra 1979 zastával fiunkciu náčelníka štábu 15.tankového pluku, od novembra 1979 do 1984 funkciu veliteľa tankového pluku, od októbra 1984 do 1988 zástupcu veliteľa 13. tankovej divízie. Na Vojenskej akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR v Moskve študoval v rokoch 1988 až 1990. Rok bol veliteľom 14. tankovej divízie v Prešove. Od roku 1991 pôsobil na Veliteľstve Východného vojenské okruhu v Trenčíne vo funkcii zástupcu veliteľa okruhu a kariéru ukončil vo funkcii veliteľa pozemného vojska. Roku 1994 dosiahol prvú generálsku hodnosť.

Politické pôsobenie

Po odchode do zálohy sa stal poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za SNS.
V roku 2009 neúspešne kandidoval vo voľbách do Európskeho parlamentu.
Béalencourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,31 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mechmont

Poloha

Obec má rozlohu 6,71 km². Najvyšší bod je položený 383 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 117 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mars 1

Mars 1 bola kozmická sonda Sovietskeho zväzu určená na výskum Marsu. Misia nebola úspešná. Na ceste k Marsu sa spojenie so sondou prerušilo a ako neaktívne teleso preletela okolo planéty v omnoho väčšej vzdialenosti, než bolo naplánované.
Sondu postavilo a prevádzkuje Osoboje konstruktorskoje bjuro No. 1 (OKB-1) <Особое конструкторское бюро №1 (ОКБ-1)>, súčasť výskumného ústavu NII-88.

Priebeh letu

Vzlet z kozmodrómu Bajkonur s nosnou raketou Molnija prebehol 1. novembra 1962 o 16:14:16 UT. Po štarte z parkovacej dráhy sa sonda oddelila od 4. stupňa rakety a vyklopili sa slnečné batérie. Podľa telemetrických signálov inžinieri odhalili slabé tesnenie v plynovom ventile dusíka reaktívneho orientačného systému. Preto sondu ešte pred vyčerpaním dusíka uviedli do rotácie s osou orientovanou na Slnko tak, aby boli slnečné batérie osvetlené. Tým sa síce zabezpečilo zásobovanie sondy elektrickou energiou, ale sonda nemohla zamerať smerovanú anténu na Zem a korekčný motor bol tiež nepoužiteľný.
Od dňa vzletu až do 21. marca 1963 sa so sondou udržiavalo spojenie v dvojdňových intervaloch, neskôr v päťdňových. Celkovo bolo naviazaných 61 rádiových spojení. Plánovaná korekcia dráhy sa kvôli poruchám na sonde neuskutočnila. V priebehu letu vo výške 6 000 až 40 000 km prístroje každé dve minúty registrovali nárazy mikrometeoritov pochádzajúcich z meteorického roja Severné Tauridy. Podobná hustota častíc bola neskôr zistená vo vzdialenosti 20 až 40 Gm. Meranie kozmického žiarenia ukázalo dvojnásobnú intenzitu oproti meraniam zo sond Luna z roku 1959. Sonda v prvej fáze letu merala tiež radiačné pásy Zeme.
21. marca bola so sondou vzdialenou od Zeme 106,76 Gm nadviazaná posledná rádiová komunikácia. Ďalšie spojenia sa už nepodarilo uskutočniť v dôsledku poruchy orientačného systému. Sonda minula Mars 19. 6. 1963 vo vzdialenosti asi 193 000 km, pričom plánovaná preletová vzdialenosť od Marsu bola 11 000 km.  Neaktívne teleso sondy Mars 1 zostáva na obežnej dráhe okolo Slnka s periódou obehu 519 dní.
Michal Ursini

Životopis

Štud. v Banskej Bystrici, Ilave a 1658-1655 na gymnáziu v Bratislave. Po štúdiách kantor v Brezne, evanjelickýfarár v Lovinobani ,1673-1681 počas prenasledovania protestantov žil ako súkromná osoba v Banskej Bystrici, od 1681 dočas. kantor a kazateľ v Brezne, napokon farár v Príbelciach, od 1691 seniorálny asesor. Autor príležitostných oslavných veršov pripojených k dišputám M. Heinzelia, prispel do zbierky sobášnych pozdravných veršov.
Ján Hrk

Životopis

Študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1939-1943), hral na organe. Hudobný skladateľ, pracovník Čs. rozhlasu a Čs. televízie v Bratislave. Autor pochodových piesní, oratória a i., upravovateľ ľudových piesní pre zbory.
Ráztoky (Liptovský Mikuláš)

Ráztoky je jedna z mestských častí mesta Liptovský Mikuláš.

Polohopis

V minulosti to bola samostatná obec, ktorá bola zatopená pri výstavbe vodného diela Liptovská Mara. Po pôvodných Ráztokách v súčasnosti ostali starý a nový cintorín. Na konci 90. rokov boli na ich území objavené zásoby termálnych vôd. Tie sa v súčasnosti využívajú na rekreačné účely v stredisku cestovného ruchu Aquapark Tatralandia. Katastrálne územie bývalej obce je dnes súčasťou mesta Liptovský Mikuláš a trvalo tu nežijú žiadni obyvatelia (r. 2009).
David Gemmell

David Gemmell (* 1. august 1948, Londýn – † 28. júl 2006) bol anglický spisovateľ fantastickej literatúry. Zomrel 28. júla 2006 krátko po operácii srdca.

Dielo

Každú jeho knihu možno čítať samostatne a diely na seba voľne nadväzujú.
Soultz-sous-Forêts (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 15,15 km². Najvyšší bod je položený 508 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 970 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Thibault (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 12,35 km². Najvyšší bod je položený 450 m n. m. a najnižší bod 328 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 153 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Osselle

Poloha

Obec má rozlohu 7,68 km². Najvyšší bod je položený 384 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 380 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pacé (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,56 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 373 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trégonneau

Poloha

Obec má rozlohu 6,32 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 525 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Never Again (Nickelback)

Skladba na koncertoch

Skladba sa začala objavovať na koncertoch, krátko pred vydaním albumu v roku 2001. Tiež sa dostal na koncertné DVD Live at Home, ktoré bolo nahrané počas turné Silver Side Up Tour v roku 2002. Skladba sa takisto pravidelne hrala počas turné The Long Road Tour v roku 2004 a All The Right Reasons Tour v roku 2006/2007. Počas tohto turné sa skladba dostala na ďalšie koncertné DVD s názvom Live at Sturgis 2006. Skladba sa tiež objavila na setliste počas predpremiérových koncertov propagujúcich album Dark Horse. Počas turné Dark Horse Tour skladba prestala byť hraná naživo. Zvyčajne skupina mala tendenciu hrať túto skladbu v rýchlejšom tempe ako je na albume.
Skladba dosiahla #1 v Kanade a takisto zaujala #1 v rebríčku Mainstream Rock Tracks, v ktorom sa udržal cez dva týždne a tiež #30 vo Veľkej Británii.
Roye-sur-Matz

Poloha

Obec má rozlohu 10,75 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 441 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jakovlev Jak-7

Vznik a vývoj

I-26, prvý prototyp prvého stíhacieho lietadla A. S. Jakovleva, bol zalietaný v roku 1940. Po začatí sériovej výroby bolo označenie lietadla zmenené na Jak-1 a konštruktéri začali pripravovať cvičnú verziu UTI-26. Dvojmiestny prototyp však nemal príliš dobré vlastnosti, a tak musel prejsť rozsiahlou rekonštrukciou, počas ktorej bol vybavený novým krídlom a väčšími celokovovými chvostovými plochami. To však ovplyvnilo inštaláciu podvozku. Tak vzniklo nové lietadlo Jak-7, ktoré bolo od roku 1941 vyrábané v moskovskom závode č. 166 súčasne s „plnokrvnými“ Jakmi-1.
Sovietske stíhacie letectvo nebolo na začiatku vojny vybavené modernými stíhacími lietadlami. Preto bol privítaný návrh Konstantina Šinelšikova na opätovnú rekonštrukciu dvojmiestneho lietadla na jednomiestny stíhací Jak-7A. Po inštalácii dvoch guľometov ŠKAS kalibru 7,62 mm a kanónu ŠVAK kalibru 20 mm, a po odstránení vybavenia zadného pilotného priestoru sa pôvodne cvičné lietadlo stalo plnohodnotnou stíhačkou. V Moskve bolo do konca roku 1941 vyrobených 166 lietadiel oboch verzií.
V septembri 1941 bolo rozhodnuté evakuovať hlavný závod, ktorý vyrábal lietadlá Jak-1 z Moskvy na Ural. V tom čase viazli dodávky stíhačiek Jak-1 z továrne na Sibíri, preto bolo rozhodnuté, že sa pre bojové účely využijú aj dvojmiestne cvičné stroje UTI-26, ktoré boli premenované na Jak-7V. Aj napriek tomu, že výroba bola evakuáciou ohrozených závodov spomalená, boli už začiatkom roku 1942 prvé frontové jednotky vyzbrojované lietadlami Jak-7B s guľometmi UBS kalibru 12,7 mm. Tieto stroje boli vyrobené v nových závodoch č. 153 v Novosibirsku a č. 286 v Kamensku Uralskom.
V polovici roku 1942 sa vyrábali už aj nové Jaky-7D, ktoré mali už duralové nosníky, čo umožnilo zmenšiť rozpätie krídla a zväčšiť objem palivových nádrží. Stroj Jak-7DI, ktorý bol neskôr do výroby zavedený pod označením Jak-9, vznikol znížením zadnej časti trupu.
Celkovo bolo vyrobených 6 399 lietadiel Jak-7 všetkých verzií. Posledné stíhacie Jaky-7 boli vyrobené v roku 1943, posledné dvojmiestne cvičné stroje boli vyrobené ešte v roku 1944.

Nasadenie

Ľahké a obratné Jaky boli medzi pilotmi obľúbené. Na Jaku-7 lietal aj dvojnásobný hrdina ZSSR Petr A. Pokryšev, ktorý pri 305 bojových letoch zostrelil v 60 súbojoch 22 nepriateľských lietadiel a podieľal sa na zničení ďalších siedmich.
Ryby (znamenie)

Ryby (lat. Pisces) sú jedno z astrologických znamení zvieratníka, v ktorom sa Slnko nachádza v tropickom zvieratníku od 20. februára do 20. marca. Pomenované je po súhvezdí Ryby.
V astrologickej symbolike je znamenie Rýb posledným, dvanástym vo zverokruhu. Má vládu nad práve sa končiacou svetovou érou. Ľuďom narodeným v tomto znamení sa pripisuje snaha o mier a bratstvo, dokonalosť, sústredenosť a trpezlivé bádanie až do úspešného konca. Jedná sa o znamenie, ktoré najväčší sklon k závislostiam, či na alkohole, drogách ale aj osobách. Jej opozičné znamenie je Panna.
Vlachovo

Polohopis

Nachádza sa v údolí Slanej, na pomedzí Revúckej vrchoviny (podcelok Dobšinské predhorie) a Volovských vrchov (podcelok Zlatý stôl). Na severe susedí s mestom Dobšiná a obcou Vyšná Slaná, na juhu s obcou Gočovo. Najvyššími vrchmi v katastrálnom území obce sú Stromíš (1 192 m n. m.) a Babiná (1 277 m n. m.). Stred obce leží vo výške 397 m n. m. a chotár má rozlohu 3 728 hektárov. Vlachovský potok prameniaci pod Stromíšom sa vlieva do rieky Slaná.
Obcou vedie cesta I/67 z Rožňavy na Dobšinú, ako aj železničná trať Rožňava – Dobšiná. Najbližším mestom je 6 km severne ležiaca Dobšiná, okresné mesto leží 19 km juhovýchodne a krajské mesto 89 km východne.
Plaisance (Gers)

Poloha

Obec má rozlohu 13,71 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 466 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lazarov jav

Lazarov jav je oživenie kremíkových detektorov ochladením na nízke teploty.
Pri používaní polovodičových kremíkových detektorov v prostredí s vysokou radiáciou vznikajú v kryštálovej mriežke polovodiča nielen voľné elektróny a diery, ale aj poruchy mriežky vyvolané vysokoenergetickými časticami. Pri prechode mriežkou častice interagujú s jednotlivými atómami mriežky a vychyľujú ich z ich rovnovážnej polohy. Vznikajúce poruchy mriežky, ktoré sú vo forme vakancií a intersticiálov, majú schopnosť na určitú dobu zachytiť časť voľných elektrónov a dier. Zvyšok elektrónov a dier, ktoré sú urýchlené vonkajším elektrickým poľom vytvárajú signál, ktorý registruje prechod vysokoenergetickej častice cez detektor. Záchyt voľných elektrónov a dier vedie teda k zoslabeniu signálu. Postupné zvýšenie počtu porúch mriežky v dôsledku ožiarenia vedie nakoniec k nefunkčnosti kremíkového detektora.
V roku 1997 Vittorio Palmieri, Kurt Borer, Štefan Jánoš, Cincia Da Viá a Luca Casagrande na Univerzite v Berne, Švajčiarsko, zistili, že pri ochladení už nefunkčných kremíkových detektorov na teploty nižšie než 130 kelvinov je možné tieto detektory opäť uviesť do funkčného stavu.  Inak povedané, „mŕtve“ detektory možno týmto spôsobom „oživiť“. Tento jav bol nazvaný podľa analógie s biblickým príbehom ako Lazarov jav. Vysvetlenie tohto javu spočíva v pochopení dynamiky ožiarením vzniknutých porúch. Pri izbovej teplote môžu takéto mriežkové poruchy dočasne zachytiť uvoľnené elektróny a diery a po určitej dobe ich opäť emitovať späť do vodivostného alebo valenčného pásma. Ak je táto doba dlhšia, než je charakteristický čas snímacej elektroniky, ktorá meria elektrický náboj vzniknutý po prechode vysokoenergetickej častice, bude registrovaný signál zoslabený a pomer signál/šum nemusí dosiahnúť dostatočnú hodnotu pre registráciu častice. Pri teplotách nižších než 130 kelvinov sú tepelné kmity mriežky oveľa slabšie v porovnaní s izbovou teplotou, a preto zachytené elektróny a diery na poruchách mriežky nebudú po dlhú dobu (dni až roky v závislosti od typu poruchy a teploty) emitované späť do valečného alebo vodivostného pásma. Ak sa väčšina týchto záchytných centier pre elektróny a diery zaplní, bude ďalší záchyt novovznikajúcich elektrónov a dier znemožnený a detegujúci signál sa len málo zoslabí.
La Môle

Poloha

Obec má rozlohu 45,28 km². Najvyšší bod je položený 529 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 108 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Perec

Opis toku

Vodný tok začína od hate pri obci Veľké Kozmálovce, ktorá odvádza časť vody z koryta Hrona (z vodnej nádrže Veľké Kozmálovce). Sprvu tečie na juh súbežne s korytom Hrona na západe, pri obci Starý Tekov sa stáča na VJV a tečie okrajom obce, koryto križuje Starotekovský kanál a pokračuje cez obec Hronské Kľačany. Odtiaľ tečie na juhovýchod k Leviciam, kde sa v priestore po Levickým hradom križuje s Podlužiankou, esovito sa ohýba a preteká mestom smerom na juh. Južne od mesta obteká Levické rybníky na pravom brehu, opäť mení smer toku na juhovýchod, obteká obec Mýtne Ludany a križuje sa s korytom ďalšieho vodného toku, so Sikenicou. V blízkosti obce Hontianska Vrbica sa stáča viac na JJV, sprava sa oddeľuje Kukučínovský kanál, následne obteká obec Zbrojníky i osadu Malý Pesek, kde mení smer toku na juh. Potom preteká obcou Sikenica, sprava priberá Kukučínovský kanál a vzápätí opäť sprava Kompu. Severne od obce Šalov sa sprava oddeľuje Hornoperecký kanál a Perec postupne obteká obce Šalov, Malé Ludince a Zalaba na ľavom brehu. Pod Zalabou sa stáča na juhozápad, sprava priberá bezmenný vodný tok pritekajúci z katastrálneho územia obce Malé Ludince a obteká obec Sikenička opäť na ľavom brehu. Západne od tejto obce sa oddeľuje pravostranný Dolnoperecký kanál a hlavný tok pokračuje na juh popri obci Pavlová na ľavom brehu a napokon sa východne od obce Kamenín spája s vodami Hrona.
Macko Uško

Macko Uško je poľský televízny seriál a kreslený film pre deti.
Macko Uško pôvodne vznikol v roku 1957 v detskom časopise. Jeho tvorcami boli spisovateľ Czesław Janczarski a ilustrátor Zbigniew Rychlicki.
Televízny seriál sa začal nakrúcať v roku 1975. V slovenskom znení úspešne nahovoril všetky postavy Michal Dočolomanský.

Mackova pesnička

Dobrý večer, na dobrú noc

Macko z plyšu spieva vám

volajú ma Macko Uško

lebo smiešne uško mám
Huncút som a rád sa hrám

s humorom je predsa fuška

všetky deti rád ja mám

to je heslo Macka Uška.
(Záver)

Rýchlo do postieľok

veď už mesiac svieti.

Rozlúčte sa s mackom

dobrú noc vám, deti.