Dynamo Dresden

História

Pred druhou svetovou vojnou bol hlavným klubom v meste Dresdner SC, ktorý vznikol už v roku 1898. Tomuto klubu sa dokonca podarilo vyhrať dva nemecké majstrovské tituly v rokoch 1943 a 1944. Po vojne došlo v rámci denacifikácie k rozpusteniu rôznych organizácií po celej krajine, vrátane športových klubov. Z tohto dôvodu bol Dresdner SC rozpustený. Keďže Drážďany sa nachádzali v sovietskej okupačnej zóne, bolo rozhodnuté, že Dresdner SC je priveľmi buržoázny. Po nepokojoch vo finále prvého ročníka východonemeckej ligy bol klub definitívne rozpustený.
Ako náhrada bol založený nový futbalový klub, ktorý sa stal súčasťou východonemeckej polície s názvom SG Deutsche Volkspolizei Dresden. O tri roky sa klub pretransformoval na SG Dynamo Dresden. Už v roku 1953 zaznamenal svoj prvý ligový titul. Sila futbalového tímu z Drážďan sa však nepozdávala Erichovi Mielkemu, ktorý bol hlavou tajnej polície, pretože bol presvedčený, že najsilnejší tím by mal byť v hlavnom meste. V roku 1954 sa preto celý tím presunul do hlavného mesta a vznikol tak základ pre neskorší tím Berliner FC Dynamo. Nasledovalo sedem sezón v nižších súťažiach. Až v sezóne 1962/63 sa dokázalo Dynamo Dresden vrátiť do najvyššej súťaže. Od sezóny 1969/70 sa Dynamo stalo stabilným účastníkom najvyššej súťaže a až do zjednotenia Nemecka z nej nezostúpilo.

Slávne obdobie

V roku 1969 sa trénerom Dynama stal Walter Fritzsch, čo bol začiatok najúspešnejšieho obdobia klubu. Medzi rokmi 1971 a 1978 vyhralo Dynamo celkom päť ligových titulov a dva krát národný pohár. Vďaka tomu sa Dynamo začalo pravidelne objavovať aj v európskych pohároch. V roku 1973 sa dokonca stretlo v dvojzápase Pohára majstrov európskych krajín so západonemeckým Bayernom Mníchov, ktorému však tesne podľahlo. Keďže sedemdesiatym rokom dominovalo Dynamo Drážďany spolu s klubom 1. FC Magdeburg, ktorý v tomto období vyhral ligu tri krát, vstúpil do hry opäť šéf Stasi Erich Mielke. Tomu sa znova nepáčilo, že najvyššej súťaži vládnu kluby z regiónov a nie tím z hlavného mesta. Z tohto dôvodu začal s pomocou Stasi manipulovať ďalšie ročníky prvej ligy tak, aby vyhrával Berliner FC Dynamo. Od roku 1979 až do roku 1988 tak vyhralo berlínske Dynamo 10 titulov v rade. Napriek tomu dokázalo Dynamo Drážďany vyhrať ligu ešte dva krát a to v sezónach 1989 a 1990 a pridalo štyri víťazstvá v národnom pohári. V poslednej sezóne východonemeckej ligy skončilo Dynamo na druhom mieste a zaručilo si tak účasť v nasledujúcom ročníku Bundesligy.

Zostup z pozícií

Po zjednotení Nemecka hralo prvé roky Dynamo Bundesligu. Náročnú súťaž však Dynamo zvládalo veľmi ťažko, keďže finančne nemohlo tradičným tímom konkurovať. V Bundeslige sa mu podarilo odohrať iba štyri sezóny, pričom v každej z nich prakticky Dynamo bojovalo o záchranu. Klub sa zároveň dostal do veľkých finančných problémov, prezident Dynama Rolf-Jürgen Otto bol zatknutý za spreneveru troch miliónov Mariek z pokladnice klubu. Dynamo tak nezískalo licenciu ani na 2. Bundesligu a bolo administratívne preradené až do 3. ligy. Nasledujúcich päť sezón odohralo Dynamo v tretej lige, kde vydržalo až do jej reformy. V jej dôsledku zostúpilo dokonca v roku 2000 až do štvrtej ligy, kde hralo dve sezóny.

Stabilizácia

Už v roku 2002 sa Dynamo vrátilo späť do tretej ligy. V sezóne 2003/04 v nej obsadilo druhé miesto a postúpilo opäť do 2. Bundesligy. Tu vydržalo dva roky a opäť zostúpilo do tretej ligy, z ktorej sa v sezóne 2010/11 znova postúpilo. Od sezóny 2011/12 hrá Dynamo okrem dvoch sezón v tretej lige stabilne 2. Bundesligu, kde v sezóne 2016/17 skončilo na piatom mieste.

Štadión

Dynamo Drážďany hrá svoje zápasy na DDV-Stadion. Tento bol postavený už v roku 1923 a niesol meno Rudolf-Harbig-Stadion po atlétovi Rudolfovi Harbigovi. V roku 1971 bol premenovaný na Dynamo-Stadion, po zjednotení Nemecka sa vrátil k svojmu pôvodnému názvu. Medzi rokmi 2007 a 2009 prešiel rozsiahlou modernizáciou. Kapacita štadióna v časoch NDR bola 38 500 divákov. Na niektorých zápasoch v európskych pohároch však neoficiálne bolo až 44 000 divákov. Súčasná kapacita je 32 066 miest. Z toho 19 502 miest na sedenie, 11 055 miest na státie a 1 170 VIP miest (plus miesta v Skyboxoch a miesta pre novinárov).

Rivalita a fanúšikovia

Dynamo je známe pravidelnými vysokými návštevami, pričom svoj štadión dokázalo vypredať aj v tretej lige. Priemerná návštevnosť dosahuje 27 tisíc divákov. Vzhľadom na históriu majú už od roku 1954 fanúšikovia Dynama Drážďany veľmi napäté vzťahy s fanúšikmi z Berliner FC Dynamo. Tradičnými saskými rivalmi sú 1. FC Lokomotive Leipzig a FC Erzgebirge Aue, po svojom založení v roku 2009 sa k nim pridal aj RB Leipzig. Mestským rivalom je tradičný klub Dresdner SC. Tento však od svojho obnovenia v roku 1990 hráva iba nižšie súťaže, takže oba tímy sa stretávajú veľmi sporadicky. Priateľské vzťahy udržujú naopak s fanúšikmi bosnianskeho klubu FK Sarajevo.

Farby a znak klubu

Po svojom založení boli farbami klubu zelená a biela, čo sú tiež farby Saska. Postupne sa však klubovými farbami stali žltá a čierna, čo sú mestské farby mesta Drážďany. V roku 1953 prijal klub logo celoštátneho športového združenia SV Dynamo, ktoré pozostáva z písmena D na červenom podklade. Po zjednotení Nemecka na krátko vystriedala červenú farbu zelená farba Saska, no v roku 2002 sa klub vrátil k pôvodnej červenej farbe.

Slávni hráči

Zrejme najslávnejším hráčom, ktorý hral za Dynamo je odchovanec klubu Matthias Sammer. Známi sú tiež Jens Jeremies, Ulf Kirsten, Olaf Marschall a Alexander Zickler. Všetci menovaní reprezentovali Nemecko po zjednotení. Za Dynamo Dresden hrali tiež dvaja hráči, ktorí sa stali najlepšími strelcami Východonemeckej prvej ligy, a to Hans-Jürgen Kreische (1970/71, 1971/72, 1972/73, 1975/76) a Torsten Gütschow (1988/89, 1989/90, 1990/91). Medzi najznámejších hráčov sa radia aj Hans-Jürgen Dörner, Siegmar Wätzlich, Klaus Sammer, Eduard Geyer, Andreas Trautmann či Reinhard Häfner, všetko reprezentanti Nemeckej demokratickej republiky.