google/wiki40b huggingface dataset:
Rouet (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 24,77 km². Najvyšší bod je položený 500 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 58 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Acetabulum

Acetabulum (lat; slov. panvička) je jamka bedrového kĺbu. Táto párová anatomická štruktúra sa u človeka nachádza na bočnej strane panvovej kosti v mieste, kde zrastajú jej tri časti: lonová kosť, bedrová kosť a sedacia kosť. Správne sformovanie acetabula počas rastu je zásadným predpokladom dobrého fungovania bedrového kĺbu. Porucha jeho vývoja sa označuje ako dysplázia bedrového kĺbu.
Larisa Semionovna Latyninová

Športové kariéra

Narodila sa v Chersone v Sovietskom zväze (dnes Ukrajina). Jej otec Semion Andrejevič Dyrij padol v roku 1943 pri Stalingrade. Najskôr sa venovala baletu, neskôr sa začala venovať gymnastike. Vyštudovala strednú školu a v roku 1953 sa presťahovala do Kyjeva. O rok neskôr debutovala na medzinárodných súťažiach a v necelých devätnástich rokoch získala prvú zlatú medailu ako členka víťazného družstva ZSSR na majstrovstvách sveta v gymnastike v Ríme.
Štartovala na olympiáde v Melbourne v roku 1956. Tu získala štyri zlaté medaily - v súťaži družstiev, viacboji, preskoku a prostných (súbežne s maďarskou gymnastkou Keletiovou), striebornú medailu na bradlách a bronzovú medailu v súťaži družstiev s náčiním (dnes už zrušenej). V roku 1958 štartovala na majstrovstvách sveta v gymnastike v štvrtom mesiaci tehotenstva a získala päť zlatých medailí pri svojich šiestich štartoch.
Na olympiáde v Ríme v roku 1960 obhájila zlatú medailu v súťaži družstiev, viacboji a v prostných. K nim pridala striebro z bradiel a kladiny a bronzovú medailu v preskoku.

Svoju olympijskú zbierku medailí zavŕšila v na olympiáde v Tokiu v roku 1964. Tu získala zlato v družstvách a prostných, striebro vo viacboji a preskoku a bronz na kladine a bradlách.
Po skončení športovej kariéry sa stala trénerkou národného tímu gymnastiek ZSSR a športovou funkcionárkou.
Jiřina Jirásková

Kariéra

Vyštudovala Pražské konzervatórium, kam prešla z rádového gymnázia. Po absolvovaní konzervatória hrala najprv rok v Hradci Králové. V roku 1951 sa stala členkou pražského Divadla na Vinohradoch, kde pôsobila do svojej smrti. Od 30. mája 1990 do 30. júna 2000 tu tiež zastávala funkciu riaditeľky.
Pred kamerou dostala prvú veľkú príležitosť v špionážnej dráme Smyk, ktorú v roku 1960 natočil režisér Zbyněk Brynych. Potom hrala vo filmoch Každá koruna dobrá a Pohled do očí. V 60. rokoch objavil jej komediálny talent režisér Zdeněk Podskalský. V 70. rokoch ale pre ňu nastala nútená prestávka na javisku aj pred kamerou. Na filmové plátno sa vrátila v roku 1983 rolou zdravotnej sestry na vidieckom obvode vo filme Karla Kachyňu Sestřičky.
Frekvenčná modulácia

Frekvenčná modulácia alebo staršie kmitočtová modulácia je modulácia, pri ktorej sa mení frekvencia nosnej vlny, amplitúda a fáza zostávajú konštantné. Pôsobením modulačného signálu sa okamžitá hodnota frekvencie nosnej vlny mení tak, že veľkosť frekvenčnej zmeny, frekvenčný zdvih, závisí iba od veľkosti modulačného signálu a rýchlosť zmeny frekvencie okolo pôvodnej frekvencie (t. j. počet frekvenčných zdvihov za sekundu), závisí od výšky modulačného signálu.

Modulácia a demodulácia

Samotná modulácia sa realizuje najčastejšie napr. pomocou varaktorovej pumpy, ktorej najdôležitejším prvkom je varikap.
Alexej I. Turzo

Životopis

Po otcovi a bratovi to bol hlavný predstaviteľ Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti v Uhorsku, kremnický gróf (do 1523), dedičný spišský gróf (do 1543), kráľovský miestodržiteľ Ferdinanda I., krajinský sudca a palatín. Udržiaval bohaté styky s významnými humanistickými spisovateľmi, Erazmus Rotterdamský mu venoval výklad Plutarchovej knihy De non erascendo (1527). Podporoval rozvoj evanjelický škôl, mecén študentov a chudobných.
Azitromycín

Azitromycín je antibiotikum patriace medzi azalidy, podtriedy makrolidových antibiotík. Je to derivát erytromycínu, od ktorého sa líši v chemickej štruktúre: atóm metyl-substituovaného dusíka je začlenený do laktónového prstenca, čím sa stáva laktónový kruh 15-členným. Azitromycín je účinnejší voči niektorým druhom baktérií ako erytromycín, z tela sa vylučuje pomaly, čo umožňuje jeho výhodné dávkovanie raz denne počas 3-5 dní, v niektorých indikáciách sa podáva jednorazovo.

Použitie

Liečba a prevencia infekcií vyvolaných citlivými mikroorganizmami ktoré vyvolávajú zápaly stredného ucha, hltana, prinosových dutín, v komunite získané respiračné infekcie (vrátane zápalu pľúc), gastrointestinálne infekcie (zahrňujúce týfus a v kombinácii s inými liekmi eradikáciu H. pylori), niektoré pohlavne prenosné infekcie (kvapavka, non-gonokoková uretritída, chlamydióza a cervicitída). V posledných rokoch bol používaný na primárnu prevenciu bakteriálnych infekcií u dojčiat a hlavne tých so slabším imunitným systémom. Ukazuje sa, že je účinný proti malárii pri použití v kombinácii s artesunátom alebo chinínom, optimálna dávka pre toto ochorenie nie je ešte známa.

Komerčné názvy

Azitromycín sa predáva pod značkami Azithral, Aziva, Maazi a Zithrome v Indii, APO-Azitromycín, Azitromycín v Kanade, Zithromax vo Fínsku, Taliansku, Veľkej Británii, Spojených štátoch, Austrálii, Portugalsku, Južnej Afrike, Kanade, Thajsku, Malajzii, Libanone, Egypte, Belgicku a Grécku, Hemomicin v Srbsku, Zithromac v Japonsku, Vinzam, Zitromax v Španielsku, Samitrogen Azitromicina v Mexiku, Zmax, Sumamed v Bulharsku, Chorvátsku, Česku, Macedónsku, Rusku, Slovensku a Slovinsku, Azitrox v Česku, Rumunsku a na Slovensku, Amixef v Peru, SIMPLI-3 (Beacon Pharmaceuticals Ltd.) v Bangladéši.

Mechanizmus účinku

Azitromycín zabraňuje baktériám v raste tým, že manipuluje s ich syntézou proteínov. Azitromycín sa viaže na 50S podjednotku bakteriálneho ribozómu a tým inhibuje preklad z mRNA. Nemá vplyv na syntézu nukleových kyselín.

Nežiaduce účinky

Najčastejšie hnačka (5%), nevoľnosť (3%), bolesť brucha (3%) a zvracanie. Môže spôsobiť nervozitu, kožné reakcie, anafylaxiu, rovnako ako u všetkých antimikrobiálnych látok pseudomembranóznu kolitídu. Tento liek môže ovplyvniť účinnosť antikoncepčných piluliek. V ojedinelých prípadoch sa rozvinula cholestatická hepatitída alebo delírium. Podľa varovania FDA z r. 2013 môže ovplyvniť činnosť srdca.
Saint-Christol (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 11,29 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 402 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rastislav Štork

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 8 zápasov, strelil 1 gól.
Watch Dogs

Koncept a príbeh

Hra Watch Dogs sa odohráva v Chicagu ovládanom centrálnym operačným systémom (ctOS). Základným princípom hry je hackovanie tohto systému, s ktorého pomocou môže Aiden na svojej ceste za spravodlivosťou ovládať mesto, respektíve časti napojené na ctOS. Svoju obeť tak je možné napríklad uväzniť uprostred dopravnej nehody. Hra má aj prepracovaný multiplayer, v ktorom si hráči môžu vzájomne zasahovať do hry a buď si takto pomôcť, alebo naopak uškodiť.

Filmová adaptácia

Ubisoft plánuje do budúcnosti natočiť film podľa tejto predlohy cez ich pobočku Ubisoft Motion Pictures.
Rad Ľudovíta Štúra

Rad Ľudovíta Štúra je slovenské vyznamenanie. Prepožičiava ho prezident Slovenskej republiky na návrh vlády. Návrh prezident nemusí rešpektovať.
Rad Ľudovíta Štúra sa prepožičiava občanom Slovenskej republiky, ktorí sa mimoriadnym spôsobom zaslúžili o demokraciu a ľudské práva, obranu a bezpečnosť Slovenskej republiky alebo za mimoriadne významné zásluhy v oblasti politiky, riadenia a správy štátu, rozvoja národného hospodárstva, vedy a techniky, kultúry, umenia, školstva, športu a za mimoriadne významné šírenie dobrého mena Slovenskej republiky v zahraničí.
Rad Ľudovíta Štúra sa prepožičiava občanom Slovenskej republiky a výnimočne aj vojenským útvarom, ktoré majú zástavu.
Rad Ľudovíta Štúra má dva druhy - občiansky a vojenský; každý z nich má tri triedy, z ktorých najvyššia je I. trieda. Pri prepožičiavaní jednotlivých tried sa vychádza z miery zásluh toho, komu sa rad prepožičiava.
Vyznamenanie sa prepožičiava pri príležitosti výročia schválenia Ústavy Slovenskej republiky.
Rad je pomenovaný podľa slovenského národného dejateľa Ľudovíta Štúra.
Pearsonovo medzinárodné letisko

História

Územie letiska bolo vytvorené z deviatich farmárskych usadlostí, ktoré v roku 1937 odkúpila Toronto Harbour Commission (komisia torontského prístavu na pobreží Veľkých jazier, v tom čase mala na starosti aj leteckú dopravu). Letisko bolo otvorené v roku 1939 pod názvom Bishop Field Toronto Airport Malton. Bishop bol kanadské letecké eso z prvej svetovej vojny. Prvý terminál bol vybudovaný v roku 1938 a bol to štandardný terminál tých čias, vytvorený z farmárskeho domu. V tom čase ale územie letiska predstavovalo plochu 1,7 km², letisko ďalej disponovalo kompletným osvetlením, zariadením na hlásenie poveternostných správ, dvoma dráhami s pevným a jednou dráhou s trávnatým povrchom. 
Do roku 1960 existovalo letisko pod názvom Letisko Malton. Letisko bolo v roku 1984 pomenované po Lesterovi Bowles Pearsonovi. V roku 1991 bol otvorený Terminál 3, v roku 1997 severojužná pristávacia dráha 15R/33L. Ďalšia pristávacia dráha, 06R/24L, bola otvorená v roku 2002.

Terminály

Letisko Pearson Airport má momentálne dva funkčné terminály, Terminal 1 a Terminal 3. Terminál 1 bol otvorený v roku 2004 a nahradil starší Terminál 1, ktorý bol zbúraný. Bol navrhnutý presížnymi architektonickými kanceláriami Skidmore, Owings and Merrill LLP, Adamson Associates Architects, a Moshe Safdie and Associates. Medzi terminálmi premáva monorail Link train.
Tarabel

Poloha

Obec má rozlohu 7,42 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 348 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Concèze

Poloha

Obec má rozlohu 13,44 km². Najvyšší bod je položený 425 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 414 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Iránske národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Jeho najväčším úspechom je 12-násobné víťazstvo na majstrovstvách Ázie, ktoré dosiahol pri 15 účastiach. Jeho séria 7 víťazstiev v rade v rokoch 1999 až 2005 z neho urobila najúspešnejšie ázijské futsalové družstvo. Na posledných kontinentálnych majstrovstvách vďaka semifinálovej prehre s organizátorom turnaja – Thajskom skončil až na 3. priečke. V rokoch 2001 a 2003 Irán organizoval kontinentálne majstrovstvá. Až do roku 2004 na nich neprehral ani jedno stretnutie. Okrem prehry na šampionáte 2005, kde ale tiež získal titul, prehral už iba 2 semifinálové stretnutia na šampionátoch 2006 a 2012 a skončil v nich zhodne na bronzovej priečke.
Na majstrovstvá sveta FIFA sa dokázalo kvalifikovať 7-krát, a prvý úspech zaznamenal hneď na svojich prvých MS, keď sa dostal do semifinále turnaja a nakoniec skončil na 4. mieste. Na MS 2012 postúpilo družstvo do osemfinále turnaja, v ktorom ho prekvapujúco porazil nováčik z Kolumbie. V roku 2016 na turnaji v Kolumbii dosiahlo svoj najväčší úspech, keď v zápase o 3. miesto zvíťazilo nad Portugalskom a získalo prvú medailu pre niektorý z ázijských družstiev. Vo vylučovacích zápasoch vyradilo Brazíliu i Paraguaj.
Družstvo sa v roku 2007 a 2012 zúčastnilo majstrovstiev Západnej Ázie, na ktorých dvakrát zvíťazilo. V roku 2009 zvíťazil aj v Pohári konfederácií, ktorý sa konal v Líbyi. 5 víťazstiev si pripísal aj na Ázijských halových hrách, keď 28 zápasoch neprehral ani raz, jedinú remízu si pripísal vo finálovom súboji halového ázijského turnaja v roku 2009 s tímom Thajska.
Doktor pedagogiky

PaedDr. znamená paedagogicae doctor, akademický titul doktor pedagogiky. Titul získava absolvent magisterského študijného programu pedagogickej, filozofickej, prírodovedeckej, alebo inej fakulty v príslušnom študíjnom odbore učiteľstva konkrétneho predmetu, po obhájení rigoróznej práce a úspešného absolvovania rigoróznej štátnej skúšky.
Néfiach

Poloha

Obec má rozlohu 8,81 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 090 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slzná kosť

Slzná kosť (lat. os lacrimale) je tenká, približne štvorhranná kostná platnička.
Hore sa dotýka čelovej kosti, dorzálne lamina orbitalis čuchovej kosti, dole a vpredu čeľuste. Na očnicovej ploche slznej kosti prebieha vertikálne zadný slzný hrebienok (crista lacrimalis posterior). Pred ním je v kosti prehĺbená slzná brázda (sulcus lacrimalis), ktorá je vpredu doplnená predným slzným hrebienkom crista lacrimalis anterior, patriacim už k čelovému výbežku čeľuste. Slzná brázda sa prehlbuje do jamy slzníka (fossa sacri lacrimalis), v ktorej je uložený slzník. Jamu slzníka často obtáča tenký, dopredu ohnutý slzný háčik (hamulus lacrimalis), ktorý je koncovou časťou zadného slzného hrebienka. Slzný háčik niekedy siaha až k prednému okraju očnice. V jame slzníka sa začína nosovoslzný kanál (canalis nasolacrimalis), ktorý ústi do nosovej dutiny. Vnútorná plocha slznej kosti nasadá na predné dutinky čuchovej kosti. Z dolnej nosovej mušle siaha ku slznej kosti malý slzný výbežok (processus lacrimalis).
Limousis

Poloha

Obec má rozlohu 9,92 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Loup-du-Dorat

Poloha

Obec má rozlohu 8,29 km². Najvyšší bod je položený 72 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 340 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fyzickogeografické členenie Poľska

Fyzickogeografické členenie Poľska resp. fyzickogeografická regionalizácia Poľska je členenie resp. regionalizácia územia Poľska z hľadiska fyzickej geografie.

Dejiny fyzickogeografického členenia Poľska

Prvé pohľady na fyzickogeografické členenie sa objavili v diele Jana Długosza. Výrazné oživenie v tejto oblasti nastalo na prelome 19. a 20. storočia, keď svoje práce na túto tému publikovalo veľa geografov, o. i. Stanisław Staszic, Wincent Pol, Antoni Rehman, Wacław Nałkowski, Stanisław Lencevicz alebo Ludomir Sawicki. Každý z nich mal vlastnú koncepciu členenia Poľska na fyzickogeografické regióny.
Zmena štátnych hraníc Poľska po Druhej svetovej vojne spôsobila, že bolo riešiť otázky a problémy spojené s fyzickogeografickým členením štátu. Tento problém bol vznesený v roku 1946 na 1. Celopoľskom geografickom zjazde.
Najviac sa o riešenie tejto problematiky zaslúžil Jerzy Kondracki. Počiatky jeho práce siahajú do roku 1955, keď publikoval v Przeglądu Geograficznom článok Problematyka fizycznogeograficznej regionalizacji Polski. Kondrackého práca je postavená na desatinnom číslovaní fyzickogeografických oblastí sveta, navrhnutom v roku 1964 na Medzinárodnom geografickom kongrese v Londýne. Návrh regionalizácie Poľska bol upravený o dva roky neskôr na medzinárodnom sympóziu zorganizovanom Polským Towarzystwom Geograficznym a Katedrou fyzickej geografie Varšavskej univerzity. V roku 1987 boli po doplnení a opravách názvy regiónov štandardizované Komisiou na ustálenie názvov sídiel a fyziografických objektov pri Úrade rady ministrov a v oficiálnom vydavateľstve boli publikované Nazwy Geograficzne Rzeczypospolitej Polskiej (1991).
K malým úpravám fyzickogeografického členenia došlo o niekoľko rokov neskôr na mape Regiony fizycznogeograficzne autorov Jerzyho Kondrackého a Andrzeje Richlinga, ktorá bola publikovaná v atlase Atlas Rzeczypospolitej Polskiej (1993-1997, Varšava: Główny Geodeta Kraju).
Členenie podľa Kondrackého je čisto vedecké a v niektorých prípadoch sa odchyľuje od bežne používaných vymedzení regiónov (chýba napr. Mazovská nížina, Veľkopoľská nížina alebo Pojezierze Suwalskie). Preto chcel Jerzy Kondracki vypracovať aj verziu svojho členenia pre obyčajných ľudí a predovšetkým vhodnú pre školy. Náhla smrť mu však nedovolila tento zámer uskutočniť.
Kondrackého členenie je jediné komplexné členenie Poľska, ktoré prijíma širšia obec poľských geografov. Treba pamätať na to, že takéto výsadné postavenie má len v Poľsku, lebo susedné štáty majú svoje vlastné uprednostňované členenia. Tieto členenia sú neraz odlišné od poľského, a to aj v hraničnej oblasti; príkladom môže byť rôzne členenie Beskýd podľa Kondrackého a podľa slovenského geomorfologického členenia alebo rôzne členenie Beščad (Biesczczady) podľa Kondrackého a podľa ukrajinského členenia.
Edinburgh of the Seven Seas

Edinburgh of the Seven Seas je hlavná usadlosť ostrova Tristan da Cunha v zámorskom území Spojeného kráľovstva Svätá Helena, Ascension a Tristan da Cunha v južnom Atlantickom oceáne. Je to najopustenejšie trvalo obývané miesto na Zemi, 2 173 kilometrov od najbližšej usadlosti na Svätej Helene. Obec bola založená roku 1816 a má 268 obyvateľov.
Rowan Atkinson

Životopis

Narodil sa do farmárskej rodiny a už odmala prejavoval nadanie rozosmievať ľudí, napriek tomu sa nechcel stať komikom. Chcel povolanie so stálym a istým platom. Po štúdiach na univerzitách v Newcastle a Oxforde sa však komikom stal. Začal písať pre divadlo v Oxforde Playhouse a uplatnil sa aj ako divadelný komik. V roku 1979 prenikol do televízie ako herec a scenárista v seriáli BBC Nesprávy o deviatej (Not the Nine O'Clock News). Seriál bol veľmi úspešný a Atkinson vďaka nemu dostal ocenenie British Academy Award a stal sa osobnosťou BBC pre rok 1980. Jeho úspechy pokračovali a zaisťovali mu rast popularity.
Od roku 1990 je ženatý so Sunetrou Sastry, s ktorou má dve deti, Lilly a Benjamina. Vlastní dve filmové spoločnosti, Tiger Television a Tiger Aspect Films.
Chimichanga

Chimichanga alebo chivichanga je vysmážané burrito pôvodom zo severného Mexika (Sinaloa v Sonora). Neskôr sa stala obľúbenou aj v Spojených štátoch pozdĺž hranice s Mexikom, najmä v štáte Arizona. Chimichanga sa robí z tortilly, ktorá sa zloží do obdĺžnikového balíčka. Ten sa naplní rôznymi prísadami, najčastejšie je to fazuľa, ryža, syr a kúsky mäsa. Tortilla sa následne vysmaží. Zvyčajne sa podáva bez omáčky, ako príloha však môže byť salsa, guacamole, kyslá smotana alebo syr.

Dejiny

Podľa legendy nechala čašníčka v mexickej reštaurácii zvyšok burrita na pulte. Flin, majiteľka a kuchárka, ho nešťastnou náhodou hodila do fritézy. Chcela povedať "¡Ay, chingado!" (španielska nadávka), nakoľko však v reštaurácii boli aj jej malé netere a synovci, povedala namiesto toho "¡Ay, chi... michanga!". Keď ochutnala výsledok svojho omylu, zachutil jej natoľko, že sa rozhodla pomenovať ho podľa uvedeného výkriku a zaradila ho do menu.
O pôvode chimichangy sa vedú rôzne diskusie. Niektorí si myslia, že chimichanga pochádza z mexických reštaurácií v Tucsone. Navyše, reštaurácia Macayo's v meste Phoenix tvrdí, že jej zakladateľ, Woody Johnson, vymyslel chimichangu v päťdesiatych rokoch. Mnohé príbehy však odkazujú na reštauráciu El Charrito v meste Ciudad Juarez ako na prvú, ktorá v roku 1929 pridala chimichangu do svojho menu.
Teurgia

Rozporuplnosť

Koncept teurgie je založený na teóriách špekulatívnych filozofií a jej výsledky sú subjektívne, tj. objektívne nedokázateľné, rovnako ako pri všetkých ostatných podobných systémoch a formách.
Pojem teurgie je možné zneužiť ako nástroj politického vymedzovania. Treurgiou sa označovala „vyššia“ mágia a všetci, ktorí chceli seba prezentovať ako „dobrých“ alebo „bielych“ mágov, sa zaoberali teurgiou. Ich nepriatelia naproti tomu mali nálepku „zlých“ alebo „čiernych“ čarodejov, vykonávajúcich goétiu. Z času na čas bolo pre „teurgov“ potrebné proti „čarodejom“ intervenovať v mene „všeobecného dobra“. Ako príklad môžu slúžiť udalosti v Paríži z konca 19. storočia, keď bojovali proti sebe dve znepriatelené skupiny francúzskych okultistov, navzájom sa obviňujúce z rôznych nemorálností (Stanislas de Guaita verzus Abbé Boullan).
Okrem toho teurgia pracuje s časťami ľudskej psychiky, ktoré sú v súčasnosti málo prebádané, týka sa to hlavne ľudského podvedomia a nevedomia. Teurgická činnosť predpokladá silnú integritu ľudskej osobnosti. V podstate to znamená povahovú vyrovnanosť a stav po integrácii pokiaľ možno väčšiny psychologických zlomov teurga (tzv. slabých miest alebo obsesií). Táto integrita je potrebná kvôli prežívaným stavom pri teurgickej praxi. V niektorých prípadoch ide totiž o dočasné riadené posadnutie v stave tranzu, bez rozdielu, či ide o tzv. pozitívnu alebo negatívnu entitu. Pokiaľ sa vlastnosti práve invokovanej (alebo evokovanej) bytosti stretnú s disharmonickými vlastnosťami teurga, prameniacimi z nerovnováhy v určitej psychickej oblasti, nerovnováha sa zväčší do tej miery, s akou intenzitou je zážitok prežívaný. V extrémnom prípade môže nastať smrť alebo sčasti či úplný rozklad osobnosti a následné preusporiadanie vedomia do niektorej z archetypálnych foriem. Medicína bude potom tento nový stav diagnostikovať ako duševnú chorobu.
Cesnak cibuľový

Cibuľa

Jej cibule sa používajú na konzumáciu ako zelenina.
Alexander Ilečko

Život

Narodil sa v roku 1937 v Bratislave. Maturoval na gymnáziu v Revúcej v roku 1954. V rokoch 1954 – 1961 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na Oddelení reliéfneho sochárstva u prof. P. Matejku a prof. J. Mudrocha a oddelení reliéfneho sochárstva prof. F. Štefunko a prof. R. Pribiš. V roku 1967 absolvoval postgraduálne štúdium na Akadémii výtvarných umení vo Viedni. Venuje sa sochárstvu.
Ilečkova tvorba je veľmi variabilná, nestereotypná a štýlovo neviazaná na umelecké smery. Ako sám priznáva osudným sa mu stalo drevo a tak vytvoril niekoľko rozmerných priestorových kompozícii z dreva, metamorfózy plastík žien v rôznych fázach života, ako aj subtílne a bizarne deformované plastiky z epoxidu, hliny alebo bronzu.
V roku 1973 vznikol súbor Hlavy z kolorovanej a glazovanej hliny. Neskôr svoj vzťah k svojim generačným druhom, ale aj rodinným príslušníkom, vyjadruje práve vytvorením niekoľkých búst (vyše 30) - busta Ivan Popovič, Peter Jaroš a pod.
Alexander Ilečko je jedným zo zakladateľov Sochárskych sympózií v Moravanoch nad Váhom. Vystavoval na samostatných aj kolektívnych výstavách v Bratislave, Prahe, Paríži, Brne, Piešťanoch a pod.
Aspalis

Aspalis (starogr. Ἁσπαλίς – Aspalis, lat. Aspalis) je v gréckej mytológii hrdinka z Melitaie vo Fthii, ktorá si vzala život, keď jej hrozilo zneuctenie.
Kedysi v Melitaii vládol tyran, ktorý bol taký krutý, že ľud nevyslovil ani jeho skutočné meno a prezývali ho "Tartaros". Krutý tyran bol navyše aj zhýralý a do svojej spálne si dal z krajiny privádzať tie najkrajšie dievčatá, ktoré sa aj proti svojej vôli stávali jeho milenkami. Keď raz poslal pre krásnu Aspalis, dcéru Argaia, dievča sa radšej obesilo, než by prišlo o panenstvo a svoju povesť.
Po smrti Aspalidy sa jej brat Astygites zaprisahal, že pomstí jej smrť. Obliekol si oblečenie sestry, pod ktorým ukryl meč a v tomto prestrojení sa dostal do paláca tyrana a zabil ho. Občania nato telo nenávideného tyrana hodili do rieky, ktorá od tej chvíle bola známa pod menom Tartaros a Astygita z vďaky korunovali vencom. Keď sa potom chystal pohreb Aspalidy, zistili, že jej telo zmizlo, na mieste však našli drevenú sochu od bohyne Artemis. Toto miesto sa potom stalo kultovým miestom, kde občania na jej počesť vykonávali každoročne rituál obetovania kozy.
Appianos

Appianos z Alexandrie (* okolo 95, Alexandria, Egypt – † okolo 160, Rím) bol rímsko-grécky historik.
Do Ríma, ku ktorému veľmi prilipol, prišiel počas vlády cisára Hadriána. Tu pôsobil ako advokát, neskôr bol prokurátorom v Egypte Rímske občianstvo získal za pravdepodobne za vlády Hadriána. Jeho latinské meno bolo Ulpius alebo Aelius.
Napísal rozsiahle Rímske dejiny (grécky Rhómaika, latinsky Historia Romana), ktoré obsiahli obdobie od legendy o Aeneovi až po vládu cisára Trajána (98 – 117). Rímske dejiny, ktoré dokončil okolo roku 160, sa pôvodne skladali z 24 kníh, zachovala sa ich však len časť.
Apogalaktikum

Apogalaktikum (gr. apo – z, od; galaktikos – mliečny) je bod na dráhe hviezdy pri jej obehu okolo centra Galaxie, ktorý je od tohto centra v najväčšej vzdialenosti (opak je perigalaktikum).