google/wiki40b huggingface dataset:
Asen Chalačev

Politická kariéra

Asen Chalačev bol dôstojníkom v prvej svetovej vojne. Na fronte medzi vojakmi rozširoval antivojenskú propagandu. Po vojne bol vymenovaný za predsedu plevenskej organizácie Bulharskej komunistickej strany. Bol prvým politikom, ktorý sa zaslúžil sa o jej zapojenie sa do Júnového povstania, keď s ozbrojeným vojskom obsadil takmer celý Pleven. Po neúspešnom povstaní bol zatknutý a zavraždený.
Sitkom

Sitkom alebo situačná komédia (z angl. „situation comedy“, skr. „sitcom“) je komediálny žáner, obyčajne využívaný v televíznom zábavnom priemysle.

Vznik a vývoj žánru

Ide o špecifický druh komédie, ktorý vznikol v dvadsiatych rokoch 20. storočia v rozhlase, neskôr spopularizovaný v televízii. Vtipné dejové zápletky sa odohrávajú väčšinou v každodennom prostredí (domov, pracovisko, bar), pričom počet scén v rámci jednotlivých epizód je obyčajne obmedzený. Dej sitkomu je plný vtipných dialógov a sústreďuje sa na rôzne problémy.
Okrem iného sa tiež vyznačuje minimálnym počtom hlavných postáv (napr. v americkom seriáli Priatelia je ich šesť, v britskej Partičke IT iba tri, zatiaľ čo v domácich Susedoch päť). Súčasťou sitkomu je i inštrumentálny smiech publika, tento však nie je nevyhnutnou podmienkou tohto žánru; ako taký má skôr dokresľovať humorné okamihy.
Skaliarik plešanka

Výskyt a stav na Slovensku

Prvé pozorovanie na Slovensku pochádza z 13. decembra 2014, na poľnom hnojisku pri Žabokrekoch nad Nitrou bol pozorovaný a fotograficky zdokumentovaný jeden jedinec.
Usclades-et-Rieutord

Poloha

Usclades-et-Rieutord má rozlohu 12,46 km². Najvyšší bod je položený 1 445 m n. m. a najnižší bod 1 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Usclades-et-Rieutord má 123 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Marmouillé

Poloha

Obec má rozlohu 9,53 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 183 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spolurozhodovací postup

Spolurozhodovací postup je hlavným legislatívnym postupom, ktorým môže byť prijatý zákon v Európskych spoločenstvách, prvom z troch pilierov Európskej únie.
Spolurozhodovací postup dáva Európskemu parlamentu právo prijímať zákony spoločne s Radou Európskej únie, tým, že vyžaduje od týchto dvoch orgánov dohodu na identickom texte predtým, ako sa z nejakého návrhu mohol stať zákon.

Opis postupu

Pri spolurozhodovacom postupe Európska komisia predkladá legislatívny návrh. Tento návrh potom je potom posunutý Európskemu parlamentu a Rade ministrov. Tieto dve inštitúcie rokujú o tomto návrhu nezávisle od seba a každá z nich ho môže ľubovoľne pozmeniť.
V Rade je tento návrh najprv posudzovaný pracovnou skupinou pre túto oblasť. Závery diskusie pracovnej skupiny sú známe pod menom „orientation générale“ a zvyčajne tvoria základ pozície Rady na konci prvého čítania, tzv. spoločná pozícia.
Medzitým Parlament určí jedného zo svojich členov ako spravodajcu, ktorého úlohou je previesť návrh cez fázu jeho prerokovávania vo výboroch. Spravodajca je zodpovedný za zapracovanie pozmeňovacích návrhov výborov do návrhu, takisto ako aj názorov Výboru regiónov a Sociálneho a ekonomického výboru. O výslednom návrhu je potom hlasované v plnom pléne, kde môžu byť navrhnuté ďalšie pozmeňovacie návrhy.
Na to, aby sa návrh stal zákonom, Rada a Parlament si musia vzájomne schváliť pozmeňovacie návrhy a dohodnúť sa identickom konečnom texte zákona. Ak sa tieto dve inštitúcie dohodnú na rovnakých pozmeňovacích názoroch už v prvom čítaní, návrh sa stane zákonom. Toto sa z času na čas stáva, hlavne keď existuje o návrhu všeobecná zhoda alebo keď existuje časová tieseň na prijatie zákona.
Inak nasleduje druhé čítanie v každej inštitúcii, kedy jedna posudzuje pozmeňovacie návrhy tej druhej. Parlament musí ukončiť druhé čítanie do troch mesiacov od okamihu, kedy mu bola doručená spoločná pozícia Rady, inak sú pozmeňovacie návrhy Rady považované za schválené. Táto lehota však môže byť predĺžená, ak sa Parlament rozhodne tak urobiť.
Ak inštitúcie nie sú schopné dosiahnuť dohodu po druhom čítaní, je vytvorený Zmierovací výbor s rovnakým počtom zástupcov Rady a Parlamentu. Tento výbor sa pokúsi dohodnúť kompromisný text, ktorý musí byť potom schválený obidvoma inštitúciami.
Aj Parlament aj Rada majú právomoc odmietnuť návrh buď pri druhom čítaní alebo po zmierovaní, a tak spôsobiť jeho neschválenie. Komisia môže taktiež hocikedy stiahnuť tento návrh.

Kritika

Okrem všeobecnej kritiky, že tento postup je dlhý a ťažkopádny, niektorí kritici sa domnievajú, že dáva príliš veľa moci Rade na úkor Parlamentu. Je možné polemizovať o tom, že tento postup stavia Parlament do horšej pozície pri druhom čítaní, pretože Parlament môže pozmeniť alebo odmietnuť pozmeňovacie návrhy Rady iba absolútnou väčšinou poslancov, nie teda iba tých, ktorí sú prítomný v tom čase.
Jej zástancovia na to odpovedajú tým, že EÚ nie je federácia a národné vlády by mali zostať zodpovedné za ich kolektívne rozhodnutia.
Ťažnosť

Ťažnosť alebo duktilita je schopnosť materiálu byť plasticky natiahnutý.
Plasticky znamená, že nevznikajú trhliny a materiál ostane roztiahnutý.
Tiež je to číselný údaj (v %), vyjadrujúci mieru nezvratného predĺženia profilu.
Breuil (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,46 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 334 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hérón (olympijský víťaz)

Hérón (starogr. Ήρων) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Hérón z Alexandrie si na 241. olympijských hrách v roku 185 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku bol koncom 5. stor. pred Kr. zostavený zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.
Meno olympionika Héróna je uvedené v Eusebiovom zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Kofola ČeskoSlovensko

Akcionárska štruktúra

Väčšinovým majiteľom skupiny je spoločnosť Aetos patriaca gréckej rodine Samaras a ostatným zakladateľom Kofoly (akcionármi sú aj Češi René Musila a Tomáš Jendřejek). Aetos v júni 2018 vlastnil 68 percent akcií. Druhým najväčším akcionárom je poľská spoločnosť CED Group (v apríli 2018 vlastnila 20,96%), ktorá v posledných rokoch znižuje svoj podiel. 5 % drží samotná spoločnosť Kofola prostredníctvom dcérskej spoločnosti v Slovinsku Radenska, zvyšných 6,04% je v rukách minoritných akcionárov.

História a súčasnosť

Kostas Samaras kúpil v roku 1993 sódovkáreň v Krnove a neskôr tiež značku Kofola. Firmu v súčasnosti vedie jeho syn Jannis Samaras.
Na Slovensku začala pôsobiť v júli 2001 s názvom SANTA DRINKS  a 8. novembra 2002 bol názov zmenený na Kofola a.s.  V rovnakom roku 2002 postavila novú továreň v Rajeckej Lesnej na Slovensku. 
Okrem Kofoly vyrába aj iné nealkoholické nápoje (Top Topic, Jupí, Jupík, RC Cola), ktoré vyváža do Poľska, Maďarska, Slovinska a Chorvátska.
V roku 2018 mala materská firma sedem výrobných závodov v Česku, Poľsku, na Slovensku, v Slovinsku a Chorvátsku a zamestnáva viac ako 2 100 ľudí, z toho asi 700 v Česku a okolo 300 na Slovensku. V roku 2017 vytvorila tržby 6,96 miliardy korún (269 miliónov eur). Dosiahla zisk pred započítaním úrokov, daní a odpisov (EBITDA) 950,2 milióna korún (36,7 milióna eur) a prevádzkový zisk 385 miliónov korún (14,9 milióna eur).
Comberouger

Poloha

Obec má rozlohu 12,22 km². Najvyšší bod je položený 235 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mrázkova louka

Predmet ochrany

Chránené územie je charakterizované ako mozaika lúčnych biotopov vlhkých pichliačových lúk, nevápnitých machových slatinísk a podhorských psicových trávnikov. Vyskytujú sa tu vzácne a ohrozené druhy rastlín a živočíchov, ako je rosička okrúhlolistá, vstavačovec májový, bielokvet močiarny a hadivka obyčajná.

Dostupnosť

Prírodná pamiatka sa nachádza asi 2 km severne od obce Bory. Zo zhruba 3 km vzdialenej železničnej zastávky Sklené nad Oslavou na železničnej trati č. 250 vedie k tejto lokalite červeno značená turistická cesta.
Libračný bod

História

Prvé tri kolineárne Lagrangeove body (L1, L2 a L3) boli objavené Leonhardom Eulerom niekoľko rokov predtým než Lagrange objavil zostávajúce dva (L4 a L5). V roku 1772, Joseph Louis Lagrange  publikoval "Esej na problém troch telies". V prvej kapitole uvažoval nad všeobecným  problémom troch telies. Z toho v druhej kapitole demonštroval dva špeciálne konštantné vzory riešenia, collineárne a rovnostranné, pre všetky tri telesá s kruhovými dráhami.
Laneuveville-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 19,04 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 311 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cyril Vasiľ

Životopis

Stredoškolské štúdium absolvoval v Košiciach. V roku 1982 nastúpil na RKCMBF v Bratislave, kde absolvoval teologické štúdium, ktoré zakončil v roku 1987. 14. júna 1987 bol v Prešove vysvätený križevickým biskupom Slavomirom Miklovšom pre prešovskú gréckokatolícku eparchiu. Po tom, čo mu štátne orgány zamietli možnosť legálne vycestovať na ďalšie teologické štúdia do Talianska v auguste roku 1987 so súhlasom svojho predstaveného ordinára Jána Hirka emigroval. Koncom roku 1989 získal licenciát kánonického práva na Právnickej fakulte Pápežského východného inštitútu (Pontificio Istituto Orientale). V roku 1990 vstúpil do noviciátu Spoločnosti Ježišovej v Janove. V roku 1994 získal na Pápežskom východnom inštitúte doktorát z kánonického práva. V rokoch 2002 – 2007 bol dekanom Fakulty východného cirkevného práva a v rokoch 2007 až 2009 rektorom Pápežského východného inštitútu. Pôsobil ako profesor aj na Pápežskej Gregorovej univerzite v Ríme, a Teologickej fakulte Trnavskej Univerzity. Bol konzultorom Kongregácie pre východné cirkvi, Kongregácie pre náuku viery a Pápežskej rady pre pastoráciu presťahovalcov a cestujúcich.
Dňa 7. mája 2009 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za sekretára Kongregácie pre východné cirkvi a súčasne ho vymenoval za arcibiskupa titulárneho sídla Ptolemaida v Líbyi. Biskupskú vysviacku prijal dňa 14. júna 2009 v Bazilike Santa Maria Maggiore v Ríme z rúk križevackého eparchu Mons. Slavomíra Miklovša. Spolusvätiteľmi boli prešovský archieparcha Mons. Ján Babjak a košický eparcha Mons. Milan Chautur. Jeho biskupské heslo je Parati semper – Stále pripravení.
Operácia Avalanche

Priebeh operácie

V skorých ranných hodinách 9. septembra sa vylodili tri prápory Rangers pri Amalfi východne od Salerna. Južne od Salerna sa na ľavom krídle vylodila 46. a 56. divízia X. britského zboru generálporučíka R. McCreeryho, ktorá bola začlenená do 5. americkej armády, kvôli nedostatku amerických vojakov. Ešte južnejšie, na pravom krídle sa vylodili 36. a 45. pešia americká divízia VI. zboru. Spočiatku prebiehala operácia dobre, aj napriek tomu že neskúsená 36. pešia divízia bola od začiatku pod silnou a presnou paľbou. Britské jednotky postúpili do vnútrozemia aby obsadili letisko pri Montecorvino. Spojenci predmostie dostatočne neposilňovali a Nemci prisúvali dostupné jednotky. 12. septembra začali protiútok, ktorým zatlačili americké jednotky späť na pláže. Po zrútení obrany v priestore 45. americkej divízie sa podarilo rozdeliť americké sily a nemecké tanky boli 13. septembra schopné takmer dosiahnuť pláž. Generál Clark mobilizoval aj nebojový personál (kuchárov, pisárov a štábnych dôstojníkov) a v noci dorazili na posilnenie aj dva prápory 82. výsadkovej divízie a ďalšie jednotky.
Súčasne s vylodením pri Salerne začala Montgomeryho armáda postup zo Sicílie cez Messinský prieliv do Kalábrie. Jeho postup z juhu, spolu z intenzívnym námorným ostreľovaním a delostrelectvom 5. armády pri Salerne prinútili 16. septembra Nemcov k stiahnutiu do hôr. 18. septembra sa spojili VI. a X. zbor a 20. septembra sa spojili jednotky Clarkovej a Mongomeryho armády. 
Neapol bol oslobodený 1. októbra 1943, krátko po tom, čo v meste vypuklo povstanie. Nemci boli nútení organizovať obranu južne od Ríma na tzv. Gustavovej línii. Začala sa dlhá kampaň bojov na Apeninskom polostrove.
La Ville radieuse

La Ville radieuse je najobsažnejšia kniha, ktorú Le Corbusier venoval stavbe miest a ktorá vyšla v roku 1935. Jej titulok je programom: La Ville radieuse – žiariace, oslňujúce, svietiace mesto.
Čiastočne opakuje myšlienky z Urbanisme, čiastočne rozšírené a príležitostne aj modifikované. Z odstupu sa môžu pozorovať dve nové gravitačné centrá: revízia Ville Contemporaine – „Súčasné mesto“ prostredníctvom „Žiariaceho mesta“ a úplne rozdielne projekty pre severnú Afriku a Južnú Ameriku. Zmena Ville Contamporaine je zrejmá v pôdoryse, kde je striktná centralizácia pôvodnej podoby nahradená princípom „pásového (lineárneho) mesta“.
Miesto kríža je dané jedinou osou, takže sa každá časť mesta môže podľa potreby voľne rozširovať do strán. Obchodné výškové domy v centre sú vystriedané obytnou štvrťou, z ktorej sú rovnako dobre dosiahnuteľné pracovné miesta v City i v priemyselnej zóne. Stanice a terminál letiska sú umiestnené medzi obytnou a obchodnou štvrťou, na ktorých okrajoch sú pripravené rezervné plochy pre dodatočné správne budovy, študentské centrá apod. Zeleň by mala ostať výlučne chodcom, pričom doprava by bola vedená výškovými trasami a domy by boli postavané na pilieroch. Zelené plochy by mali obsahovať členité cesty a priestranstvá podobne ako v anglickej záhrade, kluby a parkoviská mali byť rozložené do tohto parkovacie okolia preto, aby boli bližšie k bytom a tým lepšie dosiahnuteľné. Dôležité pre architekta bola syntéza staviteľstva a prírody.
Kniha Ville radieuse bola oproti knihy Vers une architecture v mnohých ohľadoch prekvapením, kde už neprevažujú technické, geometrické a architektonické obrazce. Harmóniu zobrazuje ako „mušľu“ a „jedľovú šišku“, ďalej zobrazuje ľudské orgány ako srdce, pľúca, stále sa objavujú kvety a striedanie prírodných cyklov ako striedanie mesiacov a ročných období. Nové akcenty poukazujú na hlboký obrat v myslení Le Corbusiera, kedy posunul techniku do novej súvislosti, kedy je prostredníctvom geometrie vzťahovaná k základnému usporiadaniu vesmíru, k organickej prírode.
Damery (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 4,83 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexandr Iľjič Jegorov

Život

Narodil sa v ruskej meštiackej rodine, absolvoval gymnázium v Samare a pechotné učilište v Kazani. V apríli 1905 sa stal dôstojníkom na Kaukaze ako veliteľ čaty. Od roku 1913 veliteľ roty na Ukrajine. Po vypuknutí 1. svetovej vojny bojoval na Juhozápadnom fronte v Haliči. Bol niekoľkokrát ranený. V júni 1916 bol menovaný za veliteľa výcvykového práporu, a v októbry 1916 bol vo funkcii zástupcu veliteľa kurzu záložných dôstojníkov v Rige. Začiatkom roku 1917 bol menovaný zástupcom veliteľa 131. pešieho pluku v Pobaltí, kde vystúpil ako zástupca eserov (socialistov revolucionárov) a bol zvolený za predsedu vojenskej rady divízie. Od novembra 1917 už ako plukovník zastával funkciu člena vojenskej rady 1. armády. Potom bol členom všearmádneho zjazdu pre otázky demobilizácie. V januári 1918 sa stal členom bolševickej strany a od apríla zastával funkciu komisára Moskovského vojenského okruhu. V septembri 1918 bol menovaný veliteľom 9. armády, pričom zabránil rozpadu armády, a v decembri už velil 10. armáde, s ktorou sa mu podarilo zabrániť strate Caricinu (neskôr Stalingrad, teraz Volgograd). V apríli roku 1919 bol ťažko ranený, čo ho prinútilo podstúpiť rekonvalescenciu. Po doliečení sa  v lete 1919 stal veliteľom 14. armády, a od novembra 1919 bol veliteľom Južného frontu, pričom jeho politickým komisárom sa stal Josif Vissarionovič Džugašvili (Stalin). Koncom roku 1919 zastavil postup vojsk bieleho generála Antona Denikina na Moskvu. V nasledujúcich mesiacoch sa mu podarilo obsadiť značnú časť Ukrajiny.
Počas Rusko-poľskej vojny s Juhozápadným frontom porazil poľské vojská pri Kyjeve a v postupe na Ľvov mu zabránila len porážka Tuchačevského a Buďonného, v dôsledku čoho bol donútený ustúpiť. Čiara jeho ústupu sa stala novou hranicou medzi Sovietskym zväzom a Poľskom.
Od novembra 1920 sa podieľal na potlačení národného odporu na Ukrajine (ako veliteľ Kyjevského okruhu). Od apríla bol veliteľom Petrohradského okruhu a vo februári sa stal veliteľom Kavkazskej armády, ktorá potláčala horalské povstanie. Od marca 1924 bol na čele Ukrajinského a Kaukazského veliteľstva vojsk. Od novembra pôsobil ako poradca v Číne. O rok a pol v máji 1926 bol náčelníkom správy vojenského priemyslu. V roku 1927 veliteľ Bieloruského okruhu. V apríli 1931 sa stal náčelníkom štábu Červenej armády, pričom v roku 1935 reorganizoval Generálny štáb.
V novembri 1935 obdržal hodnosť maršal Sovietskeho zväzu.
V čase keď začali čistky v armáde, bol chránencom samotného Stalina, dokonca nastúpil na miesto prvého zástupcu ľudového komisára obrany po Vorošilovovi, vo februári bol však odvolaný a menovaný veliteľom Zakaukazského okruhu, pričom počas cesty tam bol zatknutý, dlho držaný vo väzbe (asi rok), a ako jeden z posledných počas stalinských čistiek popravený. 14. marca 1956 bol rehabilitovaný.
Robert Franklyn Overmyer

Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole v roku 1958 absolvoval fyzikálnu fakultu na Baldwin-Wallace College. Potom vyštudoval už s titulom leteckého inžiniera námornú postgraduálnu školu (U.S. Naval Postgraduate School), ukončil ju v roku 1964. Od 30. júna 1966 sa stal členom USAF pre program MOL-2. Od 14. augusta 1969 bol preradený do NASA k americkým kozmonautom. Bol členom podpornej posádky medzinárodného programu Sojuz-Apollo. Potom sa preškolil na lety s raketoplánom. V čase štartu sa stal 112. kozmonautom Zeme. Bol ženatý a mal tri deti.

Po letoch

Rok po svojom druhom lete od NASA vo svojich 50 rokoch odišiel. Prešiel do firmy McDonnell Douglas Corp., Space Station Div. Tragicky zahynul pri havárii experimentálneho lietadla Cirrus VK-30 v Duluth o desať rokov neskôr.
Pins-Justaret

Poloha

Obec má rozlohu 4,51 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 430 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rada pre vysielanie a retransmisiu

Zloženie rady

Navrhovať kandidátov môžu predkladať poslanci, profesijné inštitúcie, občianske združenia pôsobiace v oblasti audiovízie, hromadných informačných prostriedkov, kultúry, vedy, vzdelávania, športu, registrované cirkvi a náboženské spoločnosti a občianske združenia občanov so zdravotným postihnutím. Člen Rady môže byť zvolený na dve funkčné obdobia po 6 rokov. Mesačná odmena za členstvo v rade je vo výške polovice platu poslanca NRSR. Rada si zo svojich členov volí jedného predsedu a podpredsedu Rady.

Rada pre rozhlasové a televízne vysielanie (názov do 1994/1995)

1991 - 1994 Fedor Bartko, podpredseda
1994 - 1995 Nataša Sláviková, členka

Zmeny v roku 2019

Novým podpredsedom Rady (od 3. 7. 2019) sa stal Peter Kubica (funkčné obdobie má do 26. 1. 2025), ktorý nahradil Kmeca. Iné zmeny (György Batta a Anikó Dušíková) sa udiali priebežne. Rada je tak v zostave, ktorá by za normálnych okolností mala vydržať do 16. 12. 2020, kedy končí obdobie Ingrid Fašiangovovej a Gabriele Rothmayerovej.

Utajovanie členstva v Rade

Napriek tomu, že Rada je volená parlamentom, členstvo v nej nie je verejne prezentované (najmä nie na internete). Zloženie rady sa na jej vlastnom webe presúva z jednej stránky na druhú a nie je odkazované z hlavnej stránky. Pri hľadaní zloženia rady na doméne rvr.sk vychádza množstvo podobných stránok, ktoré už neexistujú - sú nedostupné.
Riasnica

Riasnica (iné názvy: cília, cílium , riasa; neodborne alebo zastarano: obrva, mihalnica; knižne alebo zastarano: brva; zastarano: vráska, lat. cilium, mn. č. cilia) je kožný derivát podobný chlpu a vlasu. Riasnice rastú na hornej a dolnej mihalnici (t.j. viečku).
Chránia oko pred vniknutím jemných častíc (nečistôt, prachu, malého hmyzu) do oka a zabraňujú tak jeho poškodeniu. Mihalnica má valcovitý tvar so zaoblenými koncami. Farba riasnic je u ľudí rôzna a do istej miery sa zafarbenie podobá ľudským vlasom. Pri embryu sa riasnice vyvíjajú medzi siedmym a ôsmym týždňom. Výrazné riasnice sú v mnohých kultúrach považované za symbol ženskosti. Na ich zvýraznenie sa používa maskara.
Existujú aj umelé riasnice, ktoré sa nalepujú na očné viečka namiesto prírodných riasnic.
U mnohých zvierat (napríklad kôň, dromedár) fungujú riasnice podobne ako u ľudí.
Žemberovce

Pôsobili tu

Peter Vašek (* 1945), spevák a tanečník
Hermeneutika

Hermeneutika (z gr. ἑρμηνεύειν, herméneuein - vysvetľovať, zvestovať) je umenie a teória vysvetľovania, neskôr sa výraz „hermeneutika“ používa na označenie alebo ako súčasť označenia rôznych filozofém, no najmä v spojení s prívlastkom filozofická.
Ako filologická náuka sa hermeneutika zaoberá vysvetľovaním historických textov. Popri procese interpretácie, ktorý sleduje správne pochopenie textu v zmysle priradenia správnych významov lexikálnym jednotkám cudzojazyčného textu, aj proces exegézy, ktorá sa usiluje zhromaždiť všetky dostupné historické údaje, ktoré by text osvetľovali aj z pohľadu vonkajších súvislostí.
Hermeneutika vznikla v rámci filologickej kritiky, ktorá sa počnúc náboženskou reformáciou pokúšala očistiť biblický text od neskorších prídavkov stredovekého prekladu Vulgáty a rekonštruovať jeho pôvodné znenie.
Neskôr sa hermeneutika vyvinula do formy metodického postupu v duchovných vedách a jeho reflexie. Za všeobecnú metodológiu humanitných vied pokladal hermeneutiku napr. Wilhelm Dilthey a H. Rickert.
Hermeneutika v dizajne je systematickým prístupom jednotlivca, ktorý subjektívnym spôsobom na základe všeobecných alebo odvodených psychologických, fyziologických, filozofických (estetických) a iných poznatkov zaoberá vysvetlovaním a zdôvodňovaním pôsobenie dizajnu na človeka, pričom používa vedecké (ergonomické,semiologické) ale aj intuitívne prostriedky.[D.Šuch]

Hermeneutická metóda

Metóda hermeneutická je postup chápania opierajúci sa o ideu hermeneutického kruhu.

Hermeneutická pedagogika

Hermeneutická pedagogika je pedagogický smer orientovaný na fenomenologickú filozofiu, ktorý patrí do oblasti duchovednej pedagogiky. Venuje pozornosť tomu, ako je pedagogická skutočnosť začlenená v celkovej kultúre a sustreďuje sa na porozumenie zmyslu a interpretácii pedagogických javov.

Ján Letz

Hermeneutika je podľa Jána Letza teória poznania (gnozeológia, hermeneutika) a je súčasťou filozofie ľudského subjektu.

Diemer

Hermeneutika je podľa Diemera teoretická (filozofická) disciplína, ktorá skúma fenomén chápania, jeho prvky, štruktúru, typy atď., ako aj jeho predpoklady.

Richard McKay Rorty

Hermeneutika je podľa Rorta je umenie pokračovať v rozhovore ako spôsob filozofovania.

Schleiermacher

Hermeneutika je podľa Schleiermacha smer myslenia umožňujúci vysvetľovanie náboženstva na základe príncípu porozumenia.
Olympiosthenes

Olympiosthenes alebo Olympiosthenés (starogr. Ὀλυμπιοσθένης) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Olympiosthenes, sochár neznámeho rodiska, bol činný v prvej polovici 4. storočia pred Kr. Správu o ňom nám zanechal jedine Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku, kde uvádza, že v boiótskom háji Múz videl jeho sochy: „Prvé sochy všetkých Múz sú diela Kéfisodota. Ak však návštevník ide o trochu ďalej, nájde opäť tri podoby týchto bohýň od toho istého umelca, ďalšie pochádzajú od Strongylióna, umelca, ktorý vedel najlepšie zhotovovať býkov a kone, ostatné vytvoril Olympiosthenes.“
Háj Múz sa nachádzal v údolí severného výbežku vrchu Helikón asi tri a pol kilometra od obce Paleo-Panagia. Zachovali sa tu zvyšky malého iónskeho chrámu, stĺporadia a divadla.