google/wiki40b huggingface dataset:
Majstrovstvá Ázie vo futsale

Majstrovstvá Ázie vo futsale je najvyššie ázijské podujatie národných družstiev vo futsale, ktoré riadi Ázijská futbalová konfederácia (AFC). Jeho história siaha do roku 1999, kedy sa v Malajzii konali prvé majstrovstvá Ázie. Do roku 2008 prebiehali každoročne, od tohto roku sa organizujú s 2-ročnou periodicitou. Dominuje v nich družstvo Iránu, ktoré nezvíťazilo iba na 3 turnajoch. V roku 2015 sa prvýkrát uskutočnil aj ženský turnaj, ktorý organizovala rovnako Malajzia.
Každý posledný šampionát pred majstrovstvami sveta FIFA je zároveň kvalifikáciou na ne.
Horná Streda

História

Na území dnešnej obce Horná Streda bolo slovanské pohrebisko z doby veľkomoravskej. Obec sa spomína od roku 1263, keď ju kráľ daroval kláštoru na Panónskej hore. Názov obce je doložený z roku 1263 ako Zeredahe, Seredahel, Sceredahel, z roku 1773 ako Streda, z roku 1920 ako Streda, z roku 1927 ako Horná Streda nad Váhom, z roku 1948 Horná Streda, maďarsky Vágszerdahely, Felsőszerdahely. Obec patrila od 17. storočia trnavským jezuitom, od roku 1773 ostrihomskému arcibiskupstvu, časť v 18. storočí Erdődyovcom. V roku 1715 mala 16 mlynov a 76 domácností, v roku 1753 mala 88 rodín, v roku 1787 mala 86 domov a 453 obyvateľov, v roku 1828 mala 84 domov a 585 obyvateľov. V roku 1813 zničila povodeň Váhu celú obec. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Tradičné zamestnanie sa zachovalo aj po roku 1918.

Kultúra

Každoročne sa tu konajú rôzne hudobné festivaly. Obec je zaujímavá aj tým, že na pomerne malom priestore tu fungujú nezávisle od seba až dva ochotnícke divadelné súbory: DIVOCH (Divadlo ochotnícke) a Dino (Divadlo nové).
Vlčkovce

Polohopis

Obec leží na východnom okraji Trnavskej tabule, podcelku Trnavskej pahorkatiny. Východnou časťou preteká Dolná Blava. Južným okrajom obce vedie rýchlostná cesta R1 z Trnavy do Nitry, na ktorú je v blízkosti obce napojená cesta III/1280, prechádzajúca centrom Vlčkoviec. Západným okrajom obce vedie cesta III/1337 z Majcichova na Zavar. Severne od obce vedie aj železničná trať Trnava – Sereď, ktorá má zastávku v susedných Križovanoch nad Dudváhom.
Okresné a krajské mesto je vzdialené 9 km severozápadne, najbližším mestom je 7 km východne situovaná Sereď, Galanta je vzdialená 18 km južne a Hlohovec 25 km severovýchodne.

Dejiny

V stredoveku ležala na dôležitej obchodnej ceste. Do roku 1948 sa volala Farkašín.
Gebouw Delftse Poort

Gebouw Delftse Poort je dvojica mrakodrapov v holandskom veľkomeste Rotterdam.
Mrakodrapy boli postavené v rokoch 1988 - 1991 a ich architektom bol Abe Bonnema. Skladá sa z dvoch budov. Nižšia z nich má 93 metrov a 25 poschodí. Vyššia s výškou 151,35 metrov bola najvyššou budovou Holandska do roku 2009, kedy bola dokončená Maastoren. Nachádza sa v nej 41 poschodí.
Illier-et-Laramade

Poloha

Obec má rozlohu 5,02 km². Najvyšší bod je položený 1 804 m n. m. a najnižší bod 621 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 21 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rouvroy (Aisne)

Poloha

Rouvroy má rozlohu 5,05 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Rouvroy má 409 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Le Favril (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 4,03 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vegetatívny nervový systém

Vegetatívny alebo autonómny nervový systém (sústava) (VNS) je po somatickom druhou hlavnou súčasťou periférneho nervového systému. Je to systém až na vzácne výnimky neovládateľný vôľou a tvorí ho osobitná skupina periférnych nervov. Jeho úlohou je regulácia vnútorného prostredia organizmu, inervuje hladkú svalovinu ciev, tráviacej trubice, endo- i exokrinné žľazy a má úzke prepojenie s endokrinným systémom.
Od somatického nervového systému sa autonómny neodlišuje iba funkčne, ale aj morfologicky a anatomicky. Na rozdiel od spinálnych nervov je cesta z CNS k cieľovému orgánu dvojneurónová. V CNS leží tzv. pregangliový neurón, ktorého axón sa prepája vo vegetatívnom gangliu s neurónom, ktorý sa označuje ako postgangliový. Nervové vlákna v podobe samostatných alebo ako súčasť spinálnych nervov motoricky inervujú hladké svaly, sú v stenách vnútorných orgánov, ciev, vývodov žliaz.

Neuromediátory VNS

Pregangliové bunky používajú ako neuromediátor acetylcholín a rôzne neuropeptidy, ktoré sa viažu na nikotínový acetylcholínový receptor postgangliovej bunky. Postgangliové bunky parasypatika využívajú acetylcholín, viažúci sa na muskarínový receptor. Postgangliové bunky sympatika využívajú norepinefrín, viažúci sa na alfa- alebo beta-adrenergné receptory.
U Borovné

Ochrana

Predmetom ochrany sú rybníky s bohatou emerznou, submerznou a litorálnou makrofytnou vegetáciou a s vegetáciou letnených rybníkov a s výskytom ohrozených druhov rastlín a živočíchov; vlhké lúky a ďalšie nadväzujúce mokraďové biotopy s výskytom ohrozených druhov rastlín a živočíchov.
Zvlášť chránenými rastlinnými druhmi sú: červenavec trávolistý (Potamogeton gramineus), červenavec ostrolistý (Potamogeton acutifolius), červenavec tupolistý (Potamogeton obtusifolius), červenavec plávajúci (Potamogeton natans), rožkatec ponorený (Ceratophyllum demersum). 
Zo živočíchov sú to najmä obojživelníky: kunka červenobruchá (Bombina bombina), hrabavka škvrnitá (Pelobates fuscus), rosnička zelená (Hyla arborea) a mlok hrebenatý (Triturus cristatus).
David Boreanaz

Život

Jeho otec Dave Roberts, vl. menom David Thomas Boreanaz, sa stal známy ako moderátor predpovede počasia na stanici WPVI-TV, jeho matka Patti pracovala v cestovnom ruchu. David má slovenské a talianske korene.
Stať sa hercom bolo jeho snom už od detstva. Keď mal šesť rokov videl predstavenie The King and I v hlavnej úlohe s Yulom Brynnerem. Od tej doby šiel za svojim snom. Vyštudoval herectvo v New Yorku, a po skočení štúdia sa presťahoval do Los Angeles. Zo začiatku nemal veľa ponúk, dostával len menšie role napr. v seriáli Ženatý so záväzkami. Najväčšieho úspechu sa dočkal v seriáli Buffy premožiteľka upírov. Po niekoľkých filmoch sa vrátil opäť k seriálu, tentokrát detektívnemu pod názvom Kosti. 
David je druhýkrát ženatý. Jeho prvá žena bola herečka Ingrid Quinnová, s ktorou sa oženil 7. júna 1997, o dva roky neskôr sa rozviedli. Jeho druhá žena je takisto herečka Jaime Bergmanová, ktorú si vzal 24. novembra 2001. 1. mája sa im narodil syn Jaden Rayne.
Akita (prefektúra)

Akita (jap. 秋田県 – Akita-ken) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa na západnom pobreží ostrova Honšú, v regióne Tóhoku na severe krajiny. Hlavné mesto je Akita.
Plameniakotvaré

Plameniakotvaré alebo plameniaky (Pheonicopteriformes; Phoenicopteroidea) sú skupina (rad; nadčeľaď a pod.) letcov.
Charakteristiku pozri pod plameniakovité.
Espargos

Geografia

Espargos leží uprostred ostrovčeka severne od medzinárodného letiska Aeroporto Internacional Amilcar Cabral. Je hlavným mestom ostrova Sal a podľa sčítania z roku 2005 s počtom 6137 obyvateľov jeho druhým najväčším mestom. Hlavný cestný ťah z mesta vedie na juh okolo letiska cez obec Murdeira až do turistického centra Santa Maria na južnom pobreží. Ostatné cesty spájajú mesto na východnom pobreží s obcami Pedra de Lume a s Palmeirou a s prístavom ostrova Sal na západnom pobreží. Na piesčitom teréne možno dosiahnuť aj neobývané časti severu ostrova.
V blízkosti mesta na juhozápade čnie približne 107 metrov vysoký vrch Monte Curral. Okolitá púštna krajina je zväčša rovinatá, čo je pre ostrov Sal typické. Vrchol sopky Monte Curral zrovnali a postavili tam radarovú stanicu, ktorá sa používa pri sledovaní letovej prevádzky, ako aj rádiokomunikačnú vežu, ktorá poskytuje ostrovu prijímanie rozhlasových programov a mobilných telefónnych sietí. Medzi významnejšie stavby mesta patrí miestny kostol, krytá tržnica a budova miestnej samosprávy.

Dejiny

Kapverdské ostrovy boli objavené 15. storočí a prví osadníci postavili osady len pozdĺž pobrežia. Espargos je pomerne mladé mesto. Bolo založené v čase druhej svetovej vojny v roku 1939 talianskym diktátorom Benitom Mussolinim, ktorému koloniálna vláda Portugalska povolila vybudovať tranzitné letisko spájajúce Európu s Južnou Amerikou na ostrove Sal. Ku koncu vojny ostalo v blízkosti vrchu Monte Curral severne od letiska niekoľko neobývaných vojenských kasární, ktoré sa onedlho stali jadrom mesta. Odvtedy sa mesto Espargos podstatne rozrástlo. Názov mesta je odvodený od divej špargle, ktorá rastie v okolí mesta po vzácnych dažďoch. (Táto divá špargľa je však nechutná.)
V dôsledku vojnových dejín museli Taliani letisko opustiť. Portugalská vláda ho prevzala v roku 1945. O štyri roky neskôr sa už používalo ako úplne funkčné tranzitné letisko, ktoré odvtedy slúži nepretržite.

Ekonomika

Vzhľadom na to, že sa všetky cesty ostrova zbiehajú v meste Espargos, stalo sa mesto hlavným administratívnym a hospodárskym centrom ostrova. Sal nemá žiadne významné prírodné zdroje ani vlastnú výrobu. Dominantným ekonomickým faktorom mesta je letisko, a to vďaka významnému turistickému ruchu.
Energeticky pasívny dom

Energeticky pasívny dom alebo pasívny dom je dom, ktorý je energeticky úspornejší ako nízkoenergetický dom. V zime aj v lete poskytuje vysokú kvalitu vnútorného prostredia a súčasne umožňuje výrazne znížiť spotrebu energie na vykurovanie a prevádzku vôbec. Nepotrebuje konvenčné vykurovanie či klimatizáciu a svojou úspornosťou šetrí aj prírodné zdroje.
Je to stavba (dom) s ročnou (s)potrebou tepla na kúrenie desaťkrát menšou než majú bežné stavby, teda do 15 kWh na m² úžitkovej plochy (za rok) počítanej podľa metodiky PHPP. Zároveň spĺňa niekoľko ďalších kritérií (tesnosť n50<0,6 h⁻¹ a potreba primárnej energie <120 kWh/m²a) (vrátane domácich spotrebičov a vybavenia) a odporúčaní (napr. tepelná strata do 10 W/m²). Pasívne (ohrevom cez okná) a prípadne aj aktívne (kolektormi) využíva slnečnú energiu, má vetrací systém so spätným získavaním tepla a veľmi dobré izolácie (U nepriehľadných konštrukcie okolo 0,1 a u okien do 0,8 W/m².K). Pri neveľkom zvýšení investičných nákladov mnohonásobne znižuje náklady na prevádzku domu, šetrí neobnoviteľné zdroje a redukuje emisie CO₂, zároveň zvyšuje komfort bývania, zabezpečuje letnú tepelnú pohodu bez potreby klimatizácie a na vykurovanie nepotrebuje konvenčný vykurovací systém – využíva solárne aj vnútorné tepelné zisky, zvyšok tepla môžeme priviesť vetraním.
Wien Westbahnhof

Wien Westbahnhof (doslova "Západná stanica") je železničná stanica vo Viedni s hlavovým usporiadaním koľají pre vlaky (vrátane vysokorýchlostných ICE) smerujúce do regiónov Rakúska a krajín ležiacich západným smerom od hlavného mesta po tzv. Westbahn. 
Stanica je v prevádzke od roku 1858. Poslednou prestavbou prešla v rokoch 2008-2010, v roku 2011 k nej bolo pristavené podzemné nákupné stredisko. 
Na systém mestskej hromadnej dopravy je napojená viacerými električkovými linkami a traťami metra U3 a U6.
Do roku 2012 to bola najvýznamnejšia stanica vo Viedni. Železničný systém Viedne so 4 veľkými hlavovými stanicami (Westbahnhof, Südbahnhof, Praterstern a Franz-Josefs-Bahnhof) vybudovanými v polovici 19. storočia už však nevyhovoval potrebám mesta, a preto bola v roku 2012 otvorená  jediná Hlavná stanica.
Do stanice premávali do roku 2010 aj vlaky InterCity z Bratislavy, Žiliny a Košíc.
Skrytá vášeň

Dej

Odohráva sa v nešpecifikovanej krajine Latinskej Ameriky, ale natáčala sa v Kolumbii. Je to príbeh lásky a nenávisti bratov Reyesovcov a sestier Elizondových.
Súrodenci Reyesovci, Juan, Franco, Oscar a Libia, museli utiecť zo svojho domu po tom, čo zavraždili ich rodičov a prišli do mesta, kde vlastnia pekáreň, ktorá im umožňuje viesť skromný, ale čestný život. Hoci jeden z bratov Oscar je príliš ambiciózny a túži po oveľa lepšom živote. Najmladšia sestra Libia je zamilovaná do bohatého statkára, omnoho staršieho ako je ona. Bernardo Elizondo ju tiež miluje. Keď sa bratia o tom dozvedia, sú proti ich vzťahu, ale Bernardo Elizondo ich uistí, že jeho úmysly s ňou sú čisté a úprimné. Po bohatstve túžiaci Oscar vidí v Bernardovi bránu k lepšiemu a majetnejšiemu životu. Bratia s ich vzťahom súhlasia. Reyesovci však nevedia, že Bernardo je ženatý s Gabrielou a má tri dcéry.
Bernardo je majiteľom haciendy, na ktorej žije so svojou ženou a už dospelými dcérami Sarou, Normou a Jimenou, Norminim manželom Fernandom Escandónom a svokrom Martínom Acevedom, bývalým vojakom, ktorý je invalid. Manželstvo Normy a Fernanda naplánovala Doña Gabriela, aby zakryla to, že Norma sa stala obeťou znásilnenia, ale je to iba manželstvo z rozumu, ktoré sa nenaplnilo kvôli neprekonanej traume dievčaťa.
Hoci Bernardo je do Libie zamilovaný, vie, že sa s ňou nebude môcť oženiť, pretože Doña Gabriela je žena despotická a staromódna a nikdy mu nedovolí rozviesť sa. Napriek tomu sa rozhodne kvôli svojej láske zanechať všetko, ale bohužiaľ zomiera na následky pádu z koňa. Onedlho Libia Reyesová zistí, že je tehotná, a preto sa rozhodne vyhľadať Bernarda. Keď príde do domu Elizondovcov, dozvie sa, že Bernardo je mŕtvy, navyše Doña Gabriela sa k nej zle správa a ponižuje ju. Libia odtiaľ ujde zúfalá a spácha samovraždu skokom z mosta.
Keď sa bratia Reyesovci všetko dozvedia, prisahajú pomstu za smrť svojej sestry a zamieria na haciendu Elizondovcov. Doñu Gabrielu tam však nenájdu, a preto sa rozhodnú zostať na haciende, vydávajúc sa za murárov, ktorých Gabriela najala, aby postavili dom pre Normu a Fernanda. Keď spoznajú sestry Elizondové, Oscar sa snaží presvedčiť svojich bratov, aby zmenili plán pomsty a oplatili im to rovnakou mincou. Každý z nich zvedie jednu sestru Elizondovú, hoci v skutočnosti im ide iba o peniaze rodiny, aby si vylepšili svoju situáciu. Juan predstiera, že s plánom súhlasí. Francovi je to jedno, pretože ten koho naozaj ľúbi je speváčka z baru Alcalá Rosario Montesová. Všetko sa zmení, keď sa Juan a Norma prvýkrát uvidia. Od prvej chvíle cítia, že sú stvorení jeden pre druhého. Táto príťažlivosť spôsobí, že Juan úplne zabudne na svoju pomstu, ale pár bude musieť prekonať veľa prekážok na ceste k svojmu šťastiu.
Žltá karta

Žltá karta sa používa v kolektívnych športoch, najmä v hádzanej a vo futbale k signalizácii napomenutia hráča rozhodcom za niektorý menej závažný, nie však zanedbateľný prehrešok.
Žltá karta sa udeľuje spravidla za vážnejší faul (za surovú hru sa udeľuje karta červená), nešportové chovanie, hranie rukou mimo pokutové územie (nie však vždy; niekedy sa priestupok obíde bez karty, inokedy zas hráč dostane rovno červenú kartu a je vylúčený). Žltú kartu je rovnako možné udeliť za protesty proti rozhodnutiu rozhodcu, prípadne za nešportové chovanie. V prípade, že jeden hráč dostane počas zápasu dve žlté karty, je mu udelená bezprostredne po druhej žltej tiež červená karta. V mnohých súťažiach je hráčom udelovaný za určitý počet nazbieraných žltých kariet trest v podobe peňažnej pokuty alebo častejšie trest na jeden či viac budúcich zápasov, do ktorých nesmie hráč nastúpiť.
Linhart

Životopis

Zlatník v Banskej Bystrici (doložený roku 1482-1493).
Slovenský národ (týždenník)

Slovenský národ bol týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku v roku 1919 a 1920. Vychádzal v Trnave každý piatok.
Bol vydávaný aj ako Politický a spoločenský časopis, neskôr Nestranný politický a spoločenský týždenník.
Hlavným redaktorom bol Ferko Urbánek, ktorý bol zároveň aj zodpovedným redaktorom, nakladateľom a tlačiarom.
Concoret

Poloha

Obec má rozlohu 15,76 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 765 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Épagne-Épagnette

Poloha

Obec má rozlohu 6,56 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 575 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vieillevigne (Loire-Atlantique)

Poloha

Obec má rozlohu 51,76 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 894 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vernusse

Poloha

Vernusse má rozlohu 19,55 km². Najvyšší bod je položený 465 m n. m. a najnižší bod 332 m n. m.

Obyvateľstvo

Vernusse má 166 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Quassit

Quassit

Formácia vznikla v roku 2000, po príchode do Barcelony, kde začala tancovať na ulici. Názov vznikol slovnou hračkou zo slova "kvasiť = proces, ktorým zrejú veci." Práve tam sa jej členovia stretli so Sorissom, ktorý ich priviedol k pravidelným vystúpeniam v miestnom klube La Paloma. Neskôr sa pridalo účinkovanie v reklamách.
S úspešnou choreografiou, ktorej autormi boli Tomy, Ramon a Laci Strike, reprezentovali Slovensko na tanečnej súťaži French B-Boy World Cup v Paríži, ako jediní z celej východnej Európy. Choreografiu v zápätí exhibične prezentovali v Prievidzi na podujatí Slovakia BreakCup 2001. Tá je dodnes mnohými označovaná ako „prelomová“.

Quassit X-Boyz

V roku 2002 vycestoval Quassit do Poľska na prestížnu súťaž Battle Of The Year Eastern Europe, kde sa spojil s ďalšou slovenskou skupinou X-Boyz. Spoločne získali ocenenie za najlepšiu choreografiu, celkové prvé miesto a zároveň postup na celosvetové finále Battle Of The Year v Nemecku.

Rozpad

Absolútny koniec skupiny prišiel niekedy v roku 2006. Viacerí členovia prestali byť aktívni, ostatní sa rozdelili do iných tanečných skupín. Dodnes patrí Quassit medzi najvýraznejšie skupiny slovenskej hip-hop scény.
Fabián Miko

Životopis

Príležitostný poľnoh.pracovník o. i. vo Francúzsku, kde vstúpil do čs. armády bojujúcej proti nacizmu. Po roku 1945 absol. právnickú prípravu pre pracujúcich. Od roku 1960 námestník, neskôr predseda (od 1970) Krajského súdu v Banskej Bystrici.
Koloman Šándor

Biografia

Narodil sa v v Prešove. Po skončení štúdií sa v svojom aktívnom veku venoval povolaniu zememerača. Neskôr, už ako dôchodca, dlhé roky pracoval ako zamestnanec Vlastivedného múzea Spiša v Spišskej Novej Vsi. Zomrel v roku 1984 v Trenčianských Tepliciach.

Entomologické aktivity

V entomológii sa ako amatér zameral na zber a faunistiku motýľov (Lepidoptera). V menšej miere sa zaoberal tiež radom chrobákov (Coleoptera). Svoje zbery prevádzal na rôznych miestach Slovenska, hlavne v okolí Spišskej Novej Vsi. Zbieral i na iných miestach na území Slovenska, ako napr. v Malej Fatre: (Štefanová, Rozsutec), Veľkej Fatre: (Gaderská dolina, Dedošová, Široká, Ostrá). Ďalšie svoje zbery vykonával tiež na území Slovenského raja v Suchej Belej, v okolí Margecan v Rolovej Hute, v okolí obce Mlynky na Slovenskom raji, ale i inde. Svoje lepidopterologické údaje poskytol viecerým autorom k publikovaniu: napr. Andrejovi Reiprichovi, A. Čaputovi, alebo i Iľjovi Okálimu. Jeho zbierka hmyzu sa nachádza vo Vlastivednom múzeu Spiša v Spišskej Novej Vsi.
Ján Štrasser

Životopis

Pochádza z úradníckej rodiny a vzdelanie získaval v Lovinobani, Košiciach a na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde študoval kombináciu ruština-slovenčina. V rokoch 1969 – 1971 pracoval ako redaktor v časopise Mladá tvorba, v rokoch 1971 – 1972 si odslúžil základnú vojenskú službu, počas ktorej bol zaradený do Vojenského umeleckého súboru. V rokoch 1972 – 1977 pracoval ako dramaturg v Poetickej scéne, od roku 1977 vo Vojenskom umeleckom súbore, vstúpil do Komunistickej strany, neskôr v roku 1985 pôsobil ako dramaturg v Štúdiu S. V rokoch 1987 – 1990 bol redaktorom časopisu Slovenské pohľady, v rokoch 1990 – 1993 jeho šéfredaktorom a od roku 1997 do roku 2004 bol redaktorom týždenníka Domino fórum. V súčasnosti je v slobodnom povolaní.

Tvorba

Svoje prvé diela uverejňoval od roku v časopisoch Mladá tvorba, Romboid, Smena alebo Slovenské pohľady, knižne debutoval v roku 1968 zbierkou básní Odriekanie. V začiatkoch svojej literárnej tvorby vychádzal z myšlienok nadrealizmu. Vo svojich dielach sa venoval témam ako napr. rodinné spolužitie, všedné starosti a pod. Venuje sa tiež písaniu textov piesní a prekladom ruskej literatúry (Alexander Sergejevič Puškin, Michail Jurievič Lermontov, Boris Pasternak a i.) a v spolupráci s Petrom Zajacom aj z nemeckej literatúry (Bertolt Brecht, Ingeborg Bachmannová. Karl Kraus, Gottfried Benn a iní).
Filipínčina

filipínsky

Ang lahat ng tao'y isinilang na malaya at pantay-pantay sa karangalan at mga karapatan. Sila'y pinagkalooban ng katwiran at budhi at dapat magpalagayan ang isa't isa sa diwa ng pagkakapatiran.
Learjet

História

Predchodcom Learjet bola spoločnosť Swiss American Aircraft Corporation (SAAC), ktorú v roku 1960 založil William Lear, so sídlom v americkom meste Delaware a švajčiarskom St. Gallen. Šéfkonštruktérom bol zvolený Dr. Hans L. Studer, ktorý bol tvorcom švajčiarskeho vojenského lietadla FFA P-16 Düsenstorch. Dr. Studer zanedlho zhotovil projekt civilného lietadla SAAC 23 Execujet, ktorý vychádzal z FFA P-16, použité bolo celé krídlo s koncovými nádržami, a hlavný podvozok.
V marci 1962 William Lear prerušil svoje európske aktivity, a celý projekt aj s rozpracovanými dielmi a prípravami presunul do USA. Tak v auguste 1962 v americkom Kansase, v meste Wichita založil novú firmu Lear Jet Corporation. Po presťahovaní začali americký konštruktéri pracovať na dokončení prototypu, ktorý bol oproti pôvodnému projektu osadený silnejším motorom General Electric CJ610-1, o ťažkej sile 12,9 kN. 7. októbra 1963 roj s novým označením Learjet 23 (N801L) zalietal pilot Henri Beaird. 5. marca 1964 bol zalietaný druhý prototyp (N802L).
Certifikačné skúšky nového lietadla zbrzdila v júny 1664 havária prvého prototypu, pri ktorej po núdzovom pristáti celý zhorel. Americký úrad FAA vystavil typu Learjet 23 osvedčenie o spôsobilosti letu, dňa 31. júla 1964. 13. októbra bol prvý kus predaný zákazníkovi, ktorým sa stala spoločnosť Chemical and Industrilal Corporation of Cincinnati.
Zahájeniu sériovej výroby prvého Biz-jetu na svete bránil nedostatočný kapitál, ktorý Lear vyriešil predajom akcií v minimálnej hodnote 1,75$. Vznikla tak akciová spoločnosť s pol miliónmi vlastníkmi. Predajom ďalších akcií za 10$ sa podarilo vytvoriť základný kapitál v hodnote 3,5 milióna $.
Poloautomatická prevodovka

Pôvod

Poloautomatická prevodovka bola vytvorená už v 50. rokoch 20. storočia s cieľom ovládať automatickú prevodovku, ktorú dovtedy radili lineárne. Rozšírenie tejto technológie prišlo až v monopostoch Formuly 1 v 80. rokoch. Z F1 sa poloautomatická prevodovka začiatkom 21. storočia preniesla do športových automobilov (najmä Ferrari), preto sa niekedy označuje aj ako F1 prevodovka. V súčasnosti využíva túto technológiu väčšina športových a luxusných aut.
Michal Rárus

Životopis

Pôsobil ako úradník, senátor a richtár v Banskej Bystrici. Účastník národnokultúrnych podujatí, priateľ Gustáva Zechentera-Laskomerského, Karola Kuzmányho a iných predstaviteľov slovenského verejného a kultúrneho života. V roku 1849 člen slovenskej deputácie, ktorá u panovníka v Olomouci žiadala splnenie národných požiadaviek, podporoval slovenské dobrovoľnícke výpravy. Od augusta 1849 kráľovský komisár, potom do 1853 župan Zvolenskej župy v Banskej Bystrici, v ktorej zaviedol slovenčinu ako úradný aj vyučovací jazyk. V závete z roku 1858 venoval celý svoj majetok na založenie vyššieho slovenského gymnázia v Banskej Bystrici.
Belfort-sur-Rebenty

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 932 m n. m. a najnižší bod 680 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 40 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trnavský kraj

Priemysel

Na území kraja v minulosti prevažoval strojársky a potravinový priemysel. V súčasnosti je jeho štruktúra pestrá. Energiu pre priemysel dodáva Jadrová elektráreň v Jaslovských Bohuniciach a vodná elektráreň v Gabčíkove, ktoré majú celoslovenský význam. V priemysle dominuje výroba osobných automobilov.