google/wiki40b huggingface dataset:
Šarišské Michaľany

Ulice

Jarková ulica, Ulica SNP, Železničiarska ulica, Čerešňová ulica, Ulica Jána Amosa Komenského, Požiarnická ulica, Ulica kpt. Nálepku, Prešovská ulica, Sabinovská ulica, Mlynská ulica, Štúrova ulica, Ulica P. O. Hviezdoslava, Ružová ulica, Záhradná ulica, Pod lesíkom, Michalská ulica, Ulica M.R.Štefánika, Družstevná ulica, Ulica Melichara Zeleneho

Vodné plochy

Cez obec preteká rieka Torysa. Obec leží na ľavom brehu rieky, na pravom brehu je športový areál a podnik Imuna. Kvôli častým záplavám v 50-tych rokoch bola na pravom brehu postavená protipovodňová hrádza.
V posledných rokoch bola Torysa viackrát rozvodnená (od roku 1997).

Obecné zastupiteľstvo

Obecné zastupiteľstvo má 9 členov.

Obyvateľstvo

Obec má 2766 obyvateľov.

Partnerské obce

Dobczyce- Poľsko

Divadlo

Obec má dlhú divadelnú tradíciu. Festival ochotníckych divadiel Zborovjanove Michaľany.

Múzeá

V okolí obce sú archeologické lokality Fedelemka (mladšia doba kamenná) a Nad Imunou (doba rímska).
Nálezy z lokalít sú v múzeu v Prešove (Fedelemka, Nad Imunou), v Umeleckohistorickom múzeu vo Viedni (kniežací hrob – Nad Imunou) a v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti (kniežací hrob – Nad Imunou).
O histórii obce bola v roku 1993 vydaná kniha (J. Mačo, P. Zajonc).

Hudba

V obci pôsobila folklórna skupina Felmín pri Klube dôchodcov. V roku 2011 vznikla folklórna skupina Galunek.

Stavby

Renesančný kaštieľ s barokovou kaplnkou, kostol sv. Michala Archanjela.

Pamiatky

Na miestnom cintoríne sa nachádza pomník básnika Jula Zborovjana z roku 1984.

Kulinárske špeciality

Naľeśniki (zemiakové placky), beliše (posúchy s kapustou).

Doprava

Cez obec prechádza cesta I. triedy 68 (Prešov – Sabinov – Lipany – Nowy Sącz) a železničná trať Košice – Plaveč – Muszyna.

Čestné občianstvo

Helena Růžičková, Jiří Růžička, Václav Fischer
Varois-et-Chaignot

Poloha

Obec má rozlohu 10,1 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 013 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Esserval-Tartre

Poloha

Obec má rozlohu 12,19 km². Najvyšší bod je položený 904 m n. m. a najnižší bod 730 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juraj Baummheckel

Životopis

Prvý slovenský študent z Banskej Bystrice na univerzite vo Wittenbergu (1523). Majiteľ neskorogotického domu č. 27 (29) na námestí v Banskej Bystrici z hornej strany Lazovnej ulice, nazývaný aj cisárskym (spomínaný už v roku 1535). Mestský radný pán v Banskej Bystrici (1540). Predstaviteľ reformného hnutia.
ISO 3166-2:MW

Kódy ISO 3166-2 pre Malawi identifikujú 3 regióny a 27 dištriktov. Prvá časť (MW) je medzinárodný kód pre Malawi, druhá časť pozostáva z jedného písmena identifikujúceho región, alebo dvoch písmen identifikujúcich dištrikt.

Regióny

MW-C  Centrálny
MW-N  Severný
MW-S  Južný

Dištrikty

Kód   Dištrikt      Región
MW-BA Balaka         S
MW-BL Blantyre       S
MW-CK Chikwawa       S
MW-CR Chiradzulu     S
MW-CT Chitipa        N
MW-DE Dedza          C
MW-DO Dowa           C
MW-KR Karonga        N
MW-KS Kasungu        C
MW-LI Lilongwe       C
MW-LK Likoma Island  N
MW-MC Mchinji        C
MW-MG Mangochi       S
MW-MH Machinga       S
MW-MU Mulanje        S
MW-MW Mwanza         S
MW-MZ Mzimba         N
MW-NB Nkhata         N
MW-NI Ntchisi        C
MW-NK Nkhotakota     C
MW-NS Nsanje         S
MW-NU Ntcheu         C
MW-PH Phalombe       S
MW-RU Rumphi         N
MW-SA Salima         C
MW-TH Thyolo         S
MW-ZO Zomba          S
Laurabuc

Poloha

Obec má rozlohu 8,04 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 395 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bykelos zo Sikyónu

Bykelos (starogr. Βύκελος – Bykelos) bol víťaz v boxe dorastencov na olympijských hrách v roku 396 pred Kr.
Bykelos zo Sikyónu zvíťazil na 98. olympijských hrách v pygmé (v boxe). Box dorastencov zaviedli v Olympii v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že Bykelos bol prvý zo sikyónskej mládeže, ktorému sa podarilo zvíťaziť v pästnom súboji na hrách v Olympii. Sikyónčania neskôr svojho rodáka Bykela poctili mramorovou sochou, vytvorenou sikyónskym sochárskym majstrom Kanachom a slávnostne ju umiestnili v olympijskej Altide.
Aulos

Poloha

Obec má rozlohu 1,04 km². Najvyšší bod je položený 968 m n. m. a najnižší bod 513 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Faye Dunawayová

Osobný život

Narodila sa v meste Bascom na Floride matke v domácnosti Grace April (rodenej Smith) a armádnemu úradníkovi Johnovi MacDowell Dunawayovi. Študovala bostonskú a štátnu floridskú univerzitu, herectvo však ukončila na floridskej univerzite. V roku 1962 nastúpila do Národného divadla a akadémie (American National Theatre and Academy).
Prvú filmovú príležitosť získala v snímke Hurry Sundown (1967). V tom istom roku prijala jednu zo svojich najvýznamnejších rolí, keď stvárnila príťažlivú vrahyňu Bonnie Parker vo filme Bonnie a Clyde za ktorú bola nominovaná na Oscara. Film jej tiež zaistil postavenie sex-symbolu. Nasledujúceho roku sa objavila spolu so Stevom McQueenom v kriminálnej dráme The Thomas Crown Affair (1968), v roku 1969 v Tichej dohode režiséra Kazans. Arthur Penn si ju vybral do antiwesternu Malý veľký Muž (1970), následne si zahrala rolu intrigánky Milady DeWinter vo filmovej adaptácii Traja mušketieri (1973), objavila sa v katastrofickom Sklenenom pekle (1974), po boku Jacka Nicholsona v Čínskej štvrti (1974) a Roberta Redforda v snímke Tri dni Kondora (1975).
V roku 2001 sa ujala réžie a hlavnej úlohy v krátkom osemnásťminútovom filme Yellow Bird podľa predlohy Tennessee Williamsa.
Bola dvakrát vydatá, prvýkrát za speváka Petra Wolfa (1974-1979) a druhýkrát za britského fotografa Terryho O'Neilla (1984-1987), s ktorým má jedno dieťa Liama O'Neilla (* 1980). V roku 2003 však jej bývalý manžel vyhlásil, že Liam nie je vlastné, ale adoptované dieťa.
2. októbra 1996 získala hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. Konvertovala k rímskokatolíckemu vyznaniu.
La Flamengrie (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 26,43 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 171 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 083 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaux-lès-Mouron

Poloha

Obec má rozlohu 2,1 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Národný park

Národné parky vo svete

Národné parky sa zvyčajne zakladajú na miestach civilizáciou len málo dotknutých a často majú oblasti s ojedinelou flórou, faunou a ekosystémom (najmä s ohrozenými druhmi), biodiverzitou alebo nezvyčajnými geologickými vlastnosťami. Zriedkavo sa národné parky zriaďujú v civilizovaných oblastiach s cieľom vrátiť oblasť do pôvodného stavu tak ako je to len možné. 
V niektorých krajinách ako napríklad v Anglicku a Walese, oblasti označené ako národný park nemajú divokú prírodu, ani nie sú v štátnom vlastníctve, a môžu tam byť do značnej miery zastúpené aj sídla a obrábaná pôda, ktoré sú často neoddeliteľnou súčasťou krajiny. 
Väčšina národných parkov plní dvojakú úlohu, záchranu divočiny a tiež slúžia ako centrá turistiky. Zvládnutie potencionálnych konfliktov medzi týmito dvoma úlohami môže byť problematické najmä ak sa z príjmu z turistiky financuje údržba národného parku. Parky tiež slúžia ako rezerva prírodných zdrojov ako dreva, minerálov a iných hodnotných surovín. Zvládnutie konfliktu medzi dopytom po využívaní týchto zdrojov a prípadnou škodou, ktorá by tak mohla vzniknúť, je často veľkou výzvou pri riadení národných parkov. V národných parkoch často dochádza k ilegálnemu výrubu a iným zneužitiam, niekedy z dôvodu korupcie v politike.
Niektoré krajiny tiež zakladajú národné parky na lokalitách so zvláštnym kultúrnym, vedeckým alebo historickým významom, alebo ako špeciálne subjekty svojej sústavy národných parkov. Iné zas na zachovanie historických lokalít používajú iný systém. Niektoré z týchto lokalít dostali od organizácie UNESCO označenie Súčasť svetového kultúrneho dedičstva.
V mnohých krajinách môžu byť za správu parkov zodpovedné miestne samosprávy. Napriek tomu sa niektoré z nich niekedy nazývajú „národné“ parky.
Kantó (región)

Kantó (jap. 関東地方 – Kantó-čihó) je geografická oblasť a región Japonska, ktorá sa rozprestiera na východe centrálnej časti ostrova Honšú. Tvorí ho sedem prefektúr, a to Čiba, Gunma, Ibaraki, Kanagawa, Točigi, Tokio a Saitama.
Antigonos Jednooký

Antigonos Jednooký, (gr. Monofthalmos), alebo aj Kyklop, (* asi 380, † 301 pred Kr.), bol macedónsky vojenský veliteľ a politik v 4. storočí pred Kr.
Antigonos bol veliteľom Alexandra Veľkého a už roku 333 pred Kr. sa stal správcom (satrapa) Frýgie v Malej Ázii. Po Alexandrovej smrti získal ďalšie územia v Malej Ázii (Pamfýliu, Lýkiu a Veľkú Frýgiu) a nakoniec sa stal stratégom (vojenským veliteľom) celej Ázie. Snažil sa udržať jednotu Alexandrovej ríše, ale vo vojnách diadochov porazil Eumena a po vyhlásení „slobody“ gréckych mestských štátov získal vplyv v Grécku. V roku 309 dal odstárniť Alexandrovu sestru Kleopatru, ktorá si robila nároky na vládu, a ovládol Atény. V roku 306 porazil egyptského Ptolemaia I. v bitke pri Salamíne na ostrove Cyprus a spolu so svojím synom Démetriom ako prvý z diadochov prijal kráľovský titul, čím vlastne skončila celistvosť Alexandrovej ríše. V roku 301 pred Kr. sa proti nemu spojili ostatní diadochovia (Ptolemaios, Lysimachos, Kassandros a Seleukos), v bitke pri Isse bol ťažko zranený a zakrátko zomrel.
František Xaver Zach

Život

Narodil sa 4. júna 1754 v Pešti. Študoval Cisársku vojenskú akadémiu vo Viedni a po skončení štúdia dosiahol dôstojnícku hodnosť.
Už ako dôstojník odišiel Zach študovať astronómiu do Anglicka. Doktorát získal na univerzite v Oxforde. V roku 1780 robil významné astronomické pozorovania, pozoroval opozíciu Marsu. V roku 1785 vstúpil do služieb rakúskej armády, odišiel do Londýna a v roku 1786 nastúpil v hodnosti podplukovníka do služieb Ernesta II., ktorý podporoval Zachov záujem o astronómiu a zveril mu stavbu hvezdárne pri Gothe. Od roku 1791 sa Zach stal jej riaditeľom.

Vedecké práce z astronómie písal po nemecky, po latinsky a po francúzsky a publikoval ich od roku 1788 aj vo svojom časopise Allgemeine Geographische Ephemeriden, ktorý vychádzal vo Weimare. Pri pozorovaniach v Gothe sa zaoberal predovšetkým pohybom Slnka. Výsledky pozorovaní vydal v samostatnej práci Novae et correctae tabulae motuum solis (Nové a opravené tabuľky pohybov Slnka), ktorá vyšla v roku 1792 v Gothe.

Roku 1798 zorganizoval F. X. Zach vo svojej hvezdárni prvý medzinárodný astronomický kongres. Od roku 1800 začal vydávať mesačník so širším obsahovým zameraním – Monatliche Correspondenz zur Beförderung der Erd- und Himmelskunde, ktorý redigoval do roku 1827. Zachom vedená hvezdáreň na Seebergu pri Gothe si rýchlo získala vo vedeckom svete veľmi dobrú povesť a mnohí astronómovia z rozličných krajín sem prichádzali robiť pozorovania. Zach prežil potom určitý čas v Janove a aktívne sa zúčastnil na budovaní hvezdárne v talianskych mestách Neapol a Lucca. Od roku 1813 sa zdržiaval vo Švajčiarsku, najprv pôsobil v Ženeve, kde založil astronomické observatórium. Z tohto obdobia sú dôležité Zachove gravimetrické výskumy. Potom pôsobil v Elfenaube pri Berne a v roku 1827 odchádza do Francúzska, do Paríža. Rozsiahla bola jeho spolupráca s viacerými hvezdármi svetového významu a to s M. Hellom, Jakovlevom, Bakuninom, Eulerom a kartografom Lipským.
Zach zomrel na choleru 2. septembra 1832 v Paríži. Uhorská akadémia vied ho v roku 1832 menovala in memoriam za svojho člena.
Castéra-Lectourois

Poloha

Obec má rozlohu 18,86 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 296 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Radvaň nad Laborcom

Nižná Radvaň

Obec je doložená z roku 1470 ako Radvanya, neskôr ako Horbessansky Radvany (1773), Nižná Radvaň (1920); maďarsky Horbokradvány, Laborcradvány. Obec sa spomína v roku 1470 ako zemiansky majetok (Szerdahelyiovci), v roku 1475 patrila Izbugyayovcom, od roku 1550 Drugethovcom a iným, od konca 17. storočia Kazincsyovcom, Szirmayovcom, Desswffyovcom a iným.
V roku 1557 mala obec 8,5 porty, v roku 1715 mlyn, 10 opustených a 17 obývaných domácností, v roku 1787 mala 28 domov a 189 obyvateľov, v roku 1828 mala 20 domov a 155 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a pastierstvom.
Po roku 1918 sa zamestnanie obyvateľstva nezmenilo.

Vyšná Radvaň

Obec je doložená z roku 1440 ako Radvan, neskôr ako Radwany (1773), Vyšná Radvaň (1920); maďarsky Izbugyaradvány. Obec sa spomína v roku 1440 a 1476 ako majetok Izbugyayovcov.
V roku 1557 mala obec 2 porty, v roku 1715 mlyn, 20 domácností, v roku 1787 mala 61 domov a 387 obyvateľov, v roku 1828 mala 61 domov a 463 obyvateľov. V 19. a 20. storočí patrili tunajšie majetky Andrássyovcom a iným. Obyvatelia boli pastieri, tkáči, kolesári, pracovali v rozsiahlych lesoch, pestovali papriku a šafrán. V 1. svetovej vojne sa v chotári bojovalo.
Za I. ČSR sa obyvateľstvo zaoberalo poľnohospodárstvom a chovom dobytka. V roku 1941 dali do prevádzky parnú pílu, ktorá bola v roku 1950 demontovaná. V rokoch 1943 – 44 sa na píle sústreďovali zajatci, z ktorých sa postupne vytvárali partizánske skupiny.

Horný Harbok

Obec je doložená z roku 1440 ako Felsewharb. Obec sa spomína v roku 1440 ako zemiansky majetok. Do roku 1598 splynul s Nižnou Radvaňou.
Kráľovský dvor (Uhorsko)

Uhorský kráľovský dvor bol systém ústredných inštitúcií v správe a súdnictve stredovekovekého Uhorska, ktorý vznikal a postupne sa menil v priebehu 10.-15. storočia. Obsahovo sa pôvodný uhorský kráľovský dvor nelíšil od centrálnej správy veľkomoravskej ríše a obsahoval tie isté funkcie . Definitívny zánik uhorského kráľovského dvora ako samostatného celku prinieslo začlenenie Uhorska do Habsburgskej monarchie po roku 1526. Ani táto skutočnosť ale neznamenala zánik všetkých jednotlivých funkcií.

Panovník

Na čele Uhorského kráľovstva stál panovník - od roku 1000/1001 s titulom kráľ. V prvých rokoch existencie sa nástupnícky systém v Uhorsku riadil princípom seniorátu, neskôr sa presadila primogenitúra. Približne od 15. storočia bolo Uhorsko stavovskou monarchiou a kráľ čiastočne volenou funkciou. Presadili sa idea svätoštefanskej koruny a o organické učenie o štáte.
V osobe panovníka sa v najstaršom (ranofeudálnom - patrimoniálnom) období sústreďovala všetka najvyššia zákonodarná, výkonná a súdna moc. Prví Arpádovci vydávali kráľovské dekréty, z ktorých najznámejšie sú dekréty sv. Štefana, dekréty sv. Ladislava a dekréty kráľa Kolomana. Kráľovská moc postupom času upadala a v 15. storočí s nástupom stavovskej monarchie prešli zákonodarné právomoci na stavovský snem a panovník "zákony" iba promulgoval.

Kráľovská rada a kráľovská kancelária

Výkonnú moc vykonávala taktiež kráľovská rada, ktorá však v najstaršom období mala najmä poradnú funkciu. Pôsobili v nej najvplyvnejší veľmoži a najvyšší cirkevní hodnostári. S úpadkom patrimoniálnej formy štátu sa kráľovská rada osamostatnila a posilnili sa jej právomoci. Jej cieľom bola ochrana záujmov šľachty. Za vlády Anjouovcov sa kráľovská rada de facto rozčlenila na dve. Širšia kráľovská rada vykonávala zákonodarnú moc a užšia kráľovská rada poradnú právomoc. Za vlády Bela III. vznikla kráľovská kancelária, ktorá sa taktiež podieľala na výkonnej moci. S postupným oslabovaním moci panovníka naopak rástla moc kráľovskej rady a kancelárie. Najväčší význam mala kráľovská rada v období interregna, kedy disponovala všetkými panovníkovými právomocami.
DMOZ

Open Directory Project (ODP, podľa pôvodnej domény directory.mozilla.org tiež DMOZ) je projekt otvoreného viacjazyčného adresára, ktorého vlastníkom je spoločnosť Netscape Communications Corporation. Spustený bol 5. júna 1998. Na jeho tvorbe môže participovať každý zaregistrovaný užívateľ, ktorý má chuť nezištne pracovať, ochotu spolupracovať s inými ľuďmi a vôľu dodržovať smernice. Spôsob práce je teda obdobný ako na Wikipédii. Každý redaktor (editor) musí spĺňať tieto požiadavky. Stará sa potom o kategórie, ku ktorým má redakčné práva - pridáva odkazy na stránky, vykonáva požadované zmeny v ich popise a ruší odkazy ktoré už zanikli.
Naucelle

Poloha

Obec má rozlohu 23,23 km². Najvyšší bod je položený 560 m n. m. a najnižší bod 333 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2049 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Varuna

Varuna je hlavný boh z kategórie bohov Áditja (názov pre skupinu slnečných božstiev, kam patrí aj Súrja).
Varuna sa objavuje aj v Rámájane, keď vychádza z mora, aby pomohol Rámovi preklenúť more na jeho ceste na Srí Lanku. Varuna ako nebeský boh mal predtým iné postavenie a okolnosti spôsobili, že sa stal bohom mora. Mitra je ďalší boh, s ktorým je Varuna často spájaný.
Mže

Mže je rieka v západných Čechách. Je jednou zo zdrojníc Berounky, meria 106,5 km, zaberá povodie s plochou 1 828,6 km² a priemerný prietok dosahuje v ústí hodnotu 8,55 m³/s.
Pramení na území Nemecka v spolkovej krajine Bavorsko, juhozápadne od obce Griesbach v nadmorskej výške 726 m n. m. v celku Griesbacher Wald pod názvom Blätterbach. Na územie Česka vstupuje severozápadne od osady Branka a preteká cez Český les. Rieka tečie viac-menej západovýchodným smerom, avšak veľmi výrazne sa vlní a meandruje. Na území mesta Plzeň sa najprv spája s Úhlavou a následne v nadmorskej výške 298 m n. m. s Radbuzou, pričom vytvára Berounku.
Najvýznamnejšími prítokmi zľava sú Hamerský potok, Kosový potok, Černošínský potok, Úterský potok, Žebrácký potok; sprava Sklářský potok, Lužní potok, Sedlišťský potok, Úhlavka, Vejprnický potok.
Mže preteká cez Tachov, Stříbro, oddeľuje Město Touškov na ľavom brehu od Kozolup na pravom brehu. Napája vodné nádrže Lučina a Hracholusky. V minulosti sa názvom Mže označoval celý tok až po ústie do Vltavy, názov Berounka sa prvýkrát písomne spomína v roku 1638.
Meteorický roj

Meteorický roj je zvýšený výskyt meteorov pohybujúcich sa priestorom po rovnobežných dráhach. Veľmi hustý meteorický roj (keď možno voľným okom pozorovať tisíce - až stotisíc - meteorov za hodinu) sa volá meteorický dážď.
Od najstarších časov si ľudstvo všímalo príval meteorov, ktoré zdanlivo prúdili z jedného konkrétneho bodu oblohy v určitom čase roka. Tieto prívaly, teraz nazývané meteorické roje, sú produktmi malých kozmických úlomkov vnikajúcich do atmosféry vo veľmi vysokých rýchlostiach. Bežne, keď sa hovorí o meteorických rojoch tak sa myslia tie, ktoré sú pozorovateľné zo Zeme, vo všeobecnosti sú ale možné na každom telese s dostatočne hustou atmosférou. Zakaždým, keď kométa preletí popri Slnku, uvoľní z povrchu pôsobením slnečného vetra veľké množstvo malých čiastočiek, ktoré sa časom rozplynú okolo celej obežnej dráhy kométy, vytvoria „prúd“ meteoroidov. V prípade, že sa obežné dráhy týchto častíc a Zeme prekrížia v nejakom bode, Zem prejde týmto prúdom. Trvá to niekoľko dní až týždňov, každý rok v tom istom čase, čo spôsobuje meteorický roj. Veľmi hustý roj sa označuje meteorický dážď, vtedy je možné vidieť voľným okom až niekoľko stoviek až tisíc meteorov za hodinu. Niektoré roje nie sú viditeľné v noci ale počas dňa, označujú sa denné roje. Tie sa dajú pozorovať jedine metódami rádiovej astronómie.
Pretože čiastočky meteorického roja sa všetky pohybujú v paralelných dráhach a tou istou rýchlosťou, pre pozorovateľa pod nimi vyzerajú, že sa šíria z jedného bodu na oblohe tzv. radiantu. Tento jeden vyžarujúci bod je spôsobený efektom perspektívy, podobný železničným koľajam zbiehajúcim sa v jednom bode strácajúcom sa za horizontom, ak sa človek pozerá z miesta uprostred koľají. Meteorický roj nesie meno podľa súhvezdia, v ktorom leží jeho radiant, tak napr. Leonidy majú radiant v súhvezdí Leva, Orionidy v súhvezdí Orión a podobne. Výnimkou je len roj Kvadrantidy, ktorého radiant je v súhvezdí Pastier. Tento roj bol totiž pomenovaný v čase, keď existovalo súhvezdie Quadrans Muralis.
Morville-en-Beauce

Poloha

Obec má rozlohu 11,02 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lhuître

Poloha

Obec má rozlohu 35,82 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 272 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Séguret

Poloha

Obec má rozlohu 21,04 km². Najvyšší bod je položený 513 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 847 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peter Michal Bohúň

Životopis

Narodil sa v oravskej obci Veličná v rodine evanjelického kňaza Jána Bohúňa a Jany Žofie Ambroziovej. Do školy začal chodiť v rodnej obci.
Následne odišiel na gymnázium do Gemerskej Hôrky, kde sa naučil po maďarsky. Ďalšou etapou jeho štúdií bol odchod na evanjelické lýceum do Levoče v roku 1836. Z dôvodu národných protestov bolo v máji 1841 lýceum uhorskou vládou zatvorené. Bohúň odišiel do Kežmarku, kde študoval právo a vytvoril prvé maľby. 18. novembra 1843 začal študovať v Prahe na Akadémii výtvarných umení. Jeho učiteľom bol nemecký historický maliar a vtedajší riaditeľ Akadémie Christian Ruben.
 
Po smrti otca vo februári 1844, ktorý financoval jeho štúdiá, bol odkázaný na materiálnu pomoc oravského šľachtica Michala Kubína mladšieho. Patril do skupiny štúrovcov. 
Najčastejším obsahom jeho malieb boli portréty, ktoré sú vystavené vo väčšine slovenských galérií, v Prahe a iných mestách Európy. Taktiež tvoril oltárne obrazy, ktoré sú roztrúsené v kostoloch po celom Slovensku a Poľsku. Krajinomaľbe sa venoval len príležitostne, pričom vychádzal najmä z prírodných motívov oravského regiónu. Za vyvrcholenie jeho tvorby je považovaná temperová skica „Slovenské ľudové zhromaždenie“, s postavami ľudí v krojoch z celého Slovenska. Jeho pravdepodobne najznámejším obrazom je portrét slovenského národného buditeľa Jána Francisciho ako dobrovoľníckeho kapitána.
V septembri 1854 prišiel Peter Michal Bohúň spolu so svojou manželkou Žofiou Amáliou Klonkayovou, dcérou zemana z Lučivnej na Spiši a dvoma deťmi do Liptovského Svätého Mikuláša, kde takmer 11 rokov vyučoval maľbu na dievčenskej evanjelickej škole. 
Na jeseň roku 1865 zadlžený Peter Michal Bohúň opustil Slovensko a spoločne s rodinou sa usadil v Haliči, v obci Lipnik pri Białej (v súčasnosti časť mesta Bielsko-Biała). Najskôr býval v Kontzerovom dvore, na adrese Lipnik č. 19, neskôr sa presťahoval do domu č. 23. V roku 1876 vycestoval Peter Michal Bohúň do Talianska, kde hľadal svojho syna Ľubora Milana, ktorý dezertoval z rakúskej armády.
Podľa údajov białského evanjelického archívu Peter Michal Bohúň zomrel 20. mája 1879 na zápal pľúc. Je pochovaný na evanjelickom cintoríne v Białej.
Linka 6 (parížske metro)

Vývoj mien staníc

15. október 1907: Stanica Avenue de Suffren (vtedy ešte na linke 5) bola premenovaná na Rue de Sèvres
11. marec 1910: Stanica Montparnasse (vtedy ešte na linke 5) bola premenovaná na Avenue du Maine
1. november 1913: Stanica Rue de Sèvres (vtedy ešte na linke 5) bola premenovaná na Sèvres - Lecourbe
30. jún 1933: Stanica Avenue du Maine (vtedy ešte na linke 5) bola premenovaná na Bienvenüe
1. marec 1937: Saint-Mandé premenovaná na Picpus
12. júl 1939: Charenton premenovaná na Dugommier
6. október 1942: Stanica Bienvenüe (vtedy ešte na linke 5) bola premenovaná na Montparnasse - Bienvenüe
18. jún 1949: Grenelle premenovaná na Bir-Hakeim
1970: Étoile premenovaná na Charles de Gaulle - Étoile