google/wiki40b huggingface dataset:
Farscape

Farscape je austrálsko-americký televízny sci-fi seriál. Seriál sa natáčal v rokoch 1999 až 2003, keď bol po 4 sériách (88 častí) bez rozuzlenia deja ukončený. Po veľkých protestoch fanúšikov sa zozbierali peniaze na vytvorenie štvorhodinovej minisérie Farscape: Peacekeeper Wars. Po skončení natáčania sa svet Farscape ďalej rozvíja prostredníctvom komiksov.
Príbeh televízneho seriálu Farscape začína príchodom Johna Crichtona (Ben Browder) do neznámej časti vesmíru cez červiu dieru. Dostáva sa na živú loď obsadenú trestancami, ktorých snom je prežiť a nedostať sa do rúk mierotvorcom, ľuďom starajúcim sa o poriadok v galaxií, no v skutočnosti skôr nájomných žoldnierov. Hlavnými postavami sú ďalej ex-mierotvorca Aeryn Sun (Claudia Black), Ka D'Argo (Anthony Simcoe), Pa'u Zotoh Zhaan (Virginia Hey), Chiana (Gigi Edgley) a Stark (Paul Goddard) vrátane niektorých postáv, ktoré nie sú hrané hercami ale bábkohercami a následne dabované.
Ústrednou témou je snaha všetkých hlavných hrdinov dostať sa domov. Obmedzený počet postáv je využívaný na prehlbovanie vzťahov medzi jednotlivými postavami, podobne ako v seriáli Battlestar Galactica. Väčšinou sa dej odohráva na živej lodi nazvanej Moya, ktorá komunikuje s posádkou prostredníctvom pilota.

1. séria 1999-2000

Prvá séria ukazuje príchod Johna Crychtona do neznámej časti vesmíru. Po tom, čo sa bez vlastného zapričinenia dostal cez červiu dieru ďaleko od Zeme, do neho nechtiac narazilo malé lietadlo, ovládané bratom Bialara Craisa, ktorý to neprežil. Začína teda polovanie na Johna Crychtona a tiahne sa po celej prvej sérií. Koniec série je zameraný na tehotenstvo biologicko-mechanickej lode Moya, ktorá sa stala útočiskom posádky. Medzi hlavné postavy sa pridáva Chiana. Prvá séria je taktiež dosť odlišná od neskorších sérií - jeden diel trvá 50 minút v porovnaní s 44 minútami v ostatných sériách, a taktiež niektoré masky sú veľmi odlišné a menej detailné ako v neskorších sériách.

2. séria 2000-2001

Druhá séria je zameraná na nového nepriateľa menom Scorpius. Pomocou kresla schopného čítať myšlienky sa dozvedá, že John Crichton má v hlave všetky potrebné informácie o červích dierach, po ktorých Scorpius túži. Predošlý hlavný nepriateľ, Crais, sa stáva spojencom posádky lode Moya. Crais sa taktiež stáva veliteľom lode Tallinn, ktorá je dieťaťom Moye. Druhá séria je tiež o hľadaní Jaffyho, syna a D'Arga, a o túžbe Johna Crychtona dostať z hlavy čip, ktorý umožňuje Scorpiusovi čiastočnú kontrolu nad ním a vytváranie halucinácií.

Farscape a Hviezdna brána

Hlavná herecká dvojica seriálu Farscape sa neskôr objavila i v seriáli Stargate SG1. Ben Browder sa pôvodne mal stať ústrednou postavou Stargate Atlantis v roli majora Johna Shepparda, no kvôli natáčaniu Farscape: Peacekeeper Wars bola jeho rola presunutá do SG1, kde ako Cameron Mitchell nahradil pôvodného lídra, stvárneného hercom Richardom Deanom Andersonom. Claudia Black si zahrala úlohu Valy Mal Doran. Farscape je tiež spomenuté v 200-tej časti Stargate SG1.
Nikolaj Michajlovič Karamzin

Životopis

Pochádzal z vidieckeho šľachtického prostredia. Vyrastal v rodinnej usadlosti pri Simbirsku. Jeho otec, Michail Jegorovič Karamzin (1724 – 1783), bol v tom čase kapitánom vo výslužbe. Pochádzal z rodu krymsko-tatárskeho murzu Kara-Murza. Vzdelanie získal v jednom z popredných súkromných ústavoch vtedajšieho Ruska.
V rokoch 1789 – 1790 cestoval po Európe. Stretol sa s Immanuelom Kantom v Königsbergu, bol v Paríži počas Veľkej francúzskej revolúcie. Navštívil aj Švajčiarsko, Anglicko.
Pod dojmami z ciest napísal dielo Listy ruského cestovateľa (Письма русского путешественника 1791 –1792), ktoré sa niekedy považuje za začiatok ruskej modernej literatúry.

Tvorba

Karamzin mal najbližšie k umiernenému a kultivovanému konzervativizmu, bol stúpencom osvietenskej monarchie. Priviedol do Ruska západoeurópsku literatúru, prekladal Shakespeara, Lessinga, Sterna, Ossiana.
Prejavoval sa aj ako básnik, ako žurnalista (založil prvé ruské literárne časopisy novodobého typu), ako autor literárno-teoretických a historických statí. Obzvlášť dôležité boli jeho nedokončené dvanásť-zväzkové Dejiny ruského štátu (История государства российского 1826). Toto dielo podávalo ucelený obraz ruského národného vývoja až do prvej tretiny 17. storočia. Poslúžilo ako inšpiračný zdroj mnohým autorom, napr. Rylejevovi v Dumách a Puškinovi v Borisovi Godunovi. Karamzin vo svojej tvorbe smeroval k prikrášľovaniu ľudských pováh a k výraznému sociálnemu idylizmu. Písal aj sentimentálne novely.

Jazyková reforma

Karamzin však najviac zasiahol do vývoja ruskej literatúry svojím úsilím v jazykovej oblasti. Úplne sa odpútal od klasicistických predstáv a bez ohľadu na Lomonosovo učenie o troch záväzne rôznych štýloch sa pokúsil vytvoriť jednotný sloh pre knihy aj pre spoločnosť. Musel preto narušiť strnule honosnú dikciu svojich predchodcov, oslobodiť jazyk od nánosu zastaraných cirkevnoslovanských a staroruských prvkov, prispôsobiť ho elegancii francúzskej klasicistickej vety. Ako jeden z prvých začal používať písmeno „Ё“.
V snahe o nadľahčenú ruštinu však vytvoril reč až príliš salónneho charakteru, presýtenú galicizmami a nivelizovanú. To spôsobilo, že Karamzinová jazyková reforma sa okrem nadšeného prijatia stretla aj so silným nesúhlasom. Vznikla veľká a ostrá polemika, ktorá v desiatych rokoch 19. storočia viedla k deľbe medzi spisovateľmi.
Odporci reformy sa v roku 1811 združili v Besede milovníkov ruského slova (Беседа любителей русского слова). Patrili k nej autori Gribojedov, Katenin.
Stúpenci Karamzina sa v roku 1815 združili v spoločnosti Arzamas (Арзамас). Členmi boli Puškin, Žukovskij.
S konečnou platnosťou sa s jazykovou reformou vyrovnal až Puškin. Vedome nadviazal na Karamzina a jeho reformu prekonal rozvinutím jej najproduktívnejších tendencií.
Montesquieu-des-Albères

Poloha

Obec má rozlohu 17,06 km². Najvyšší bod je položený 1 001 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eliptická dráha

Eliptická dráha (al. eliptická orbita), v astrodynamike alebo v nebeskej mechanike znamená Keplerovu dráhu s obežnou excentricitou menšou ako 1. Zahŕňa aj kruhovú dráhu s excentricitou rovnou nule. V striktnejšom chápaní je to Keplerova dráha s excentricitou väčšou ako 0 a menšou ako 1, zahŕňajúca kruhovú dráhu. V širšom zmysle je to Keplerova dráha s negatívnou energiou. Tá zahŕňa radiálnu eliptickú obežnú dráhu s excentricitou rovnajúcou sa 1.
V gravitačnom probléme dvoch telies s negatívnou energiou, obidve telesá sa pohybujú po eliptickej obežnej dráhe s rovnakou dĺžkou doby obehu okolo spoločného barycentra. Tiež relatívna pozícia jedného telesa vzhľadom na druhé sa pohybuje po eliptickej obežnej dráhe.
Medzi eliptické obežné dráhy patria aj dvojeliptická prechodová dráha, Hohmannova prechodová dráha, a zvláštnym prípadom vysokej eliptickej dráhy sú Molnijova dráha a Tundrová dráha. Medzi Eliptické dráhy patrí aj zotrvačná fáza suborbitálneho letu, ktorá prebieha po eliptickej dráhe, ale  na rozdiel od klasických eliptických dráh pretína povrch obiehaného telesa.
Tandúr

Tandúr (sanskrt: कन्दु, arab. تنور‎, perz. تنور‎, tur. tandır, urd. تندور‎, armén. Թոնիր, azerb. təndir, hind. तन्दूर, ben. তন্দূর, gruz. თონე,  pan. ਤੰਦੂਰ, čín. 馕坑) je hlinená alebo kovová pec, ktorá má podobu valca asi meter vysokého, postaveného na základni a zapusteného do zeme. Je určená na varenie a pečenie.
Na dne sa kúri uhlím alebo ešte lepšie dreveným uhlím - nad ním sa dá piecť mäso na ihle. Na stenách tandúru sa pečú placky, na mise, ktorá zakrýva horný otvor, sa pripravujú omáčky alebo sa tu udržujú placky v teplom stave.
Tandúr sa používa predovšetkým v južnej, strednej a západnej Ázii, a ďalej tiež na Kaukaze.

Kurča Tandoori

Kurča tandoori je chutný pokrm indickej kuchyne pôvodom z regiónu Pandžáb, ktorý sa nachádza na území dnešnej Indie a Pakistanu. Kurča je najprv naložené v jogurtovej marináde, ktorej súčasťou je garam masala, cesnak, zázvor, rímska rasca, kajenské korenie, prípadne ďalšie koreniny. Papričky dodávajú pokrmu charakteristickú červenú farbu, u menej pálivých receptov sa môžeme stretnúť s tmavo žltou farbou, ktorú spôsobuje použitie kurkumy. Pokrm môže byť pripravený v tradičnej peci tandúr, často tiež na tradičnom grile.
Hermésianax z Kolofónu (atlét)

Hermésianax (starogr. Ἐρμησιάναξ – Hermésianax) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v 4. stor. pred Kr.
Hermésianax, syn Agonea z maloázijského Kolofónu, zvíťazil pravdepobne na 115. olympijských hrách v roku 320 pred Kr. v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu Hermésianaka. Bola darom jeho rodákov z Kolofónu. Doba zápasníka Hermésianaka je bližšie neznáma, dá sa len určiť, že sa mu dostalo v Olympii tejto pocty pred rokom 281 pred Kr., kedy bol Kolofón dobytý kráľom Lysimachom. Podľa mnohých odborníkov bol pravdepodobne totožný s básnikom Hermésianakom, ktorého pôsobenie sa datuje tiež do 4. stor. pred Kr.
Antonio Puerta

Kariéra

Ľavonohý futbalista, ktorý nastupoval na ľavej strane futbalového ihriska. Jeho futbalové umenie ho priviedlo do reprezentácie a vzbudilo záujem takých klubov, ako Real Madrid, Arsenal alebo Manchester United.

Smrť

25. augusta 2007 počas ligového stretnutia medzi Sevilla FC s Getafe CF skolaboval v dôsledku infarktu okolo 30. minúty zápasu. Spoluhráč Ivica Dragutinovič a lekársky tím pomohli Puertovi dostať sa na nohy a nechať ho vystriedať. V kabíne tímu skolaboval opäť, pričom musel byť prevezený do nemocnice. Jeho stav bol po resuscitácii vážny a orgány nakoniec záťaž nevydržali. Puerta zomrel 28. augusta 2007 na ich zlyhanie. Puertova smrt pripomína podobné tragédie, keď priamo počas zápasu zomreli Marc-Vivien Foé, Miki Fehér.
Puerta po sebe zanechal priateľku, ktorá porodila pár mesiacov po jeho smrti dieťa.

Reprezentácia

V španielskej reprezentácii odohral 1 stretnutie, v ktorom gól nestrelil. Bol takisto členom kádru reprezentácie do 21 rokov.
Arginín

Vplyv

Je dôležitá zložka bielkovín, nevyhnutná pre ľudský organizmus hlavne v detskom veku. Je potrebný pre normálnu činnosť hypofýzy. Spolu s L-ornitínom stimuluje uvoľňovanie rastového hormónu. Arginín má vplyv na detoxikáciu v pečeni, vylučovanie amoniaku, tvorbu spermií, obličky, hojenie rán. Je tak isto potrebný pri syntéze bielkovín. Arginín ďalej prispieva k tvorbe kolagénu ktorý je dôležitou súčasťou u väzivových tkanív. Veľký význam má pri vytváraní neuroprenášača oxidu dusného (NO). Arginín a prekurzory pyruvátu majú ochranný účinok. Stimulovaním vylučovania glukagónu znižujú riziko kardiovaskulárnych ochorení a rakoviny.
Voľný arginín slúži v mnohých rastlinách ako zásobná a transportná forma dusíka.
1. vodnopólová liga žien 2018/19

Systém súťaže

Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Turnajov bolo 6, každý účastník bol organizátorom dvoch turnajov.
Mojšova Lúčka

História

Mojšova Lúčka sa spomína v rokoch 1439 ako Gerova Lucska, 1598 ako Mogyssova Lwchka, 1773 ako Mois Lučka a 1808 ako Moyssowa Lúčka. Patrila hradnému panstvu Strečno. V erbe mala zo zeme vyrastajúci ker. V 18. storočí mala 33 domov a 196 obyvateľov a v 20. storočí 140 domov a 790 obyvateľov. V roku 1980 sa pričlenila k Žiline. Patrí pod Rímskokatolícku farnosť Stráňavy. Roku 1788 bola obec Strečno odlúčená od farnosti Varín a filiálky Stráňavy a Mojšova Lúčka boli odlúčené od farnosti Rosina.

Poloha starej obce

Obec bola postavená v jednoradovej zástavbe na ľavej strane rieky Váh. Úzky priestor radovej zástavby hneď pod terasou oddeľovala od rieky Váh len stará cesta vedúca zo Žiliny do Vrútok. Cesta schádzala z terajšej cesty I/18 v Žiline na Šibeniciach prudko k rieke Váh a cez bývalé Hruštiny (zatopené pri výstavbe VD) do obce Mojšova Lúčka. Odtiaľ pokračovala ďalej popri Asanačnom a kafilérnom podniku smerom do Strečna. Z obce bola postavená drevená lávka ponad rieku Váh do obce Mojš. V prípade zvýšenej hladiny vody vo Váhu bola cesta a obec pravidelne zaplavovaná. Zvyšok pôvodnej cesty z jednej aj druhej strany je zachovalý a používa sa ako prístupové cesty k Vodnému dielu Žilina a na cykloturistiku.
V päťdesiatych rokoch, kedy padlo rozhodnutie o stavebnej uzávere pre budúcu výstavbu vodného diela, mala obec veľmi ďaleko od prijateľného komfortu. Niekoľko nasledujúcich desaťročí sa tam už nič nestavalo ani neopravovalo, a preto bola dlhotrvajúcou stavebnou uzáverou veľmi schátraná a zanedbaná na úrovni povojnových rokov. Obec bola určená na postupnú likvidáciu, čím sa hodnota majetku znížila na minimum. Mladí poodchádzali do Žiliny a v obci, neskoršie mestskej časti Žiliny, zostali bývať len starí ľudia.

Presídlenie

Koncom 80. rokov 20. storočia sa rozhodlo o výstave VD Žilina, a tým zániku starej zástavby. V roku 1994 sa začalo s výstavbou VD, ale aj nových domov pre obyvateľov v katastrálnom území obce nad cestou I/18. Malá časť obce a cintorín zostali neporušené v najvyššej časti a niekoľko nových domov je postavených aj v katastrálnom území mestskej časti Trnové. 
Ponad vodné dielo bol postavený aj nový most pre peších do obce Mojš. Na Rosinkách bolo postavených tiež niekoľko rodinných domov hlavne pre obyvateľov zatopenej časti Hruštiny, ktorá patrila do katastrálneho územia Žiliny. Pracovný názov výstavby bol Nová Mojšova Lúčka, ktorý používal investor  pri výstavbe. Pri napúšťaní vodnej hladiny roku 1997 (turbína bola spustená roku 1998) sa museli občania vysťahovať do ešte rozostavanej obce. Celkovo bolo postavených 136 nových domov. Novú časť oddeľuje od cesty I/18 protihlukový val.

Okolie obce

V mestskej časti sa nachádza Kafiléria VAS spol. s r.o. Mojšova Lúčka a hydinársky spracovateľský závod HYZA. Nad rodinnými domami sa nachádza veľká záhradkárska osada. Vodné dielo Žilina sa využíva na letnú rekreáciu a cykloturistiku. Mojšova Lúčka má MHD a s centrom je spojená autobusovou linkou č. 31.
MechWarrior 3050

Verzia pre Sega Genesis

Verzia hry pre hernú konzolu Sega Genesis bola takmer identická s verziou hry pre SNES, výnimkou drobných odlišností a rozdielneho označenia.
Fléré-la-Rivière

Poloha

Obec má rozlohu 25,31 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 606 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Denis-d’Oléron

Poloha

Obec má rozlohu 11,75 km². Najvyšší bod je položený 15 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 336 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Biez-en-Belin

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 711 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skupina serpentínu

Skupina serpentínu je skupina horninotvorných hydratovaných Fe-Mg fylosilikátových minerálov kryštalizujúcich v monoklinickej alebo rombickej sústave. Patria sem predovšetkým antigorit, chryzotil a lizardit, skupinu ale celkovo tvorí vyše 20 minerálov. Vznikajú alteráciou bázických a ultrabázických hornín, tzv. serpentinizáciou. Ide o hydrotermálny proces, pri ktorom sa na horčík bohaté silikáty, hlavne olivín a Mg-pyroxény, menia na serpentínové minerály. Všeobecný vzorec týchto minerálov je (Mg, Fe)₃Si₂O₅(OH)₄; okrem spomínaných prvkov obsahujú aj Cr, Mn, Co a Ni.
Označenie serpentín pochádza z latinského označenia serpens – had.
Antigorit vzniká pri metamorfóze za vyšších teplôt, až okolo 600 °C, v hĺbkach až do 60 km. Naopak lizardit a chryzotil väčšinou pri teplotách pod 400 °C. Usudzuje sa tiež, že chryzotil nie je na rozdiel od lizarditu a antigoritu stabilný. Tieto minerály vytvárajú horninu serpentinit.
Minerály tejto skupiny sú obyčajne tmavozelenej alebo žltozelenej až sivej farby, čo závisí predovšetkým od obsahu Fe³⁺ a Fe²⁺, prípadne od prímesy Ni. Majú mastný alebo hodvábny lesk a mierne na dotyk majú zdanlivo namydlený povrch. Ich tvrdosť (v Mohsovej stupnici) kolíše od 2,5 do 3; hustota sa pohybuje okolo 2 550 kg/m³.
Saint-Just (Ille-et-Vilaine)

Poloha

Obec má rozlohu 28,05 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 039 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tomáš Winkler

Životopis

V roku 1957 – 1961 študoval slovenčinu a históriu na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. V roku 1961 – 1965 odborný pracovník Literárneho archívu, 1965 – 1968 vedúci Knižnice Matice slovenskej, 1968 – 1970 zástupca šéfredaktora Matičného čítania, neskôr pre kritické postoje v roku 1968 – 1969 ošetrovateľ, robotník na stavbách, 1979 – 1989 redaktor vydavateľstva Osveta, od 1990 pracovník Matice slovenskej v rôznych funkciách. Kritiky a recenzie začal publikovať pol. 60. rokov, napísal štúdie o problematike slovenskej medzivojnovej literatúry, 2 zväzkovú kultúrnohistorickú monografiu Matica slovenská v rokoch 1919 – 1954 (obe 1971). V čase zákazu publikovania vydal s Petrom Štrelingerom biografické miniatúry slovenských spisovateľov s názvom Kto proti osudu, už pod vlastným menom biografickú monografiu o J. M. Hurbanovi Perom a mečom, knižnú esej o Matici slovenskej a biografické rozprávanie o posledných chvíľach slovenských spisovateľov. Pre Maticu slovenskú napísal alebo zostavil viacero účelových publikácií. Je autorom scenárov z literárnej histórie a národných dejín pre rozhlas a televíziu.
Mimoriadny Svätý rok Božieho milosrdenstva

Mimoriadny Svätý rok Božieho milosrdenstva je v katolíckej cirkvi od 8. decembra 2015, na Slávnosť Nepoškvrneného počatia Panny Márie do 20. novembra 2016, do Nedele Krista Kráľa. Pápež František ho oznámil bulou Misericordiae vultus, dňa 11. apríla 2015, na Vigíliu 2. veľkonočnej nedele Božieho milosrdenstva.
Kniha prísloví

Kniha prísloví alebo Príslovia (skratka Prís alebo Pr) je biblická kniha Starého zákona. Podľa tradície je za jej autora označovaný Šalamún. Zaraďuje sa medzi poučné knihy.
Pensacola (kmeň)

Pensacola (doslova "Vlasy ľudí") je zaniknutý indiánsky kmeň, ktorý patrí do Muskogeskej jazykovej rodiny ( Muskoggean languages family ). Tento malý domorodý kmeň hovoril jazykom Choctaw.

Kultúra

Kmeň Pensacola patril do kultúry juhovýchodných indiánov. Žili v trvalých domoch.

Dejiny

Kmeň Pensacola žil na západe amerického štátu Florida v zálive Pensacola Bay. S prvými bielymi sa kmeň stretol okolo roku 1528. Boli to poslední živí členovia expedície, ktorú viedol Pánfilo de Narvaéz. Je tiež pravdepodobné, že na ich území sa nachádzala provincia Achuse, ktorú veliteľ De Sotovej flotily Diego Maldonado v roku 1539 navštívil a odkiaľ si priviezol pozoruhodne jemnú soboliu kožušinu. V roku 1539 bola nepochybne v tej istej provincii, v prístave s názvom "Zátoka Ichuse", založená španielska kolónia, ktorej velil Tristan de Luna, ale kolonisti to čoskoro vzdali a vrátili sa späť do Mexika. Názov Pensacola je uvedený vôbec prvýkrát v španielskych listoch z roku 1677.
V roku 1686 bol kmeň Pensacola vo vojne s kmeňom Mobile. O 12 rokov neskôr bola jeho území postavená španielska pevnosť, ale kmeň tam už nebýval. Zdalo sa, že kmeň bol vyhladený inými kmeňmi, ale to je chyba. Kmeň sa len presunul do vnútrozemia a pravdepodobne aj na západ. Sieur de Bienville o nich píše okolo roku 1725 až 1726 a opisuje najmä umiestnenie ich dediny blízko kmeňa Biloxi pri Perlovej rieke Pearl River. Posledná zmienka o kmeni je v odhade indiánskej populácie zo dňa 1. decembra 1764, keď sa názov ich kmeňa objavuje spolu s ďalšími šiestimi malými kmeňmi. Bienville hovorí, že v dedine kmeňa Pensacola a v kmeni Biloxi v roku 1725 nebolo viac ako 40 mužov. Kmene Pensacola, Biloxi, Chatot, Capinans, Washa, Chawasha a Pascagoula mali dohromady len 251 mužov. Všetky boli postupne začlenené do silného kmeňa Choctaw.
Kmeň Pensacola zanikol, ale názov Pensacola sa zapísal najskôr ako Pensacola Bay a následne ako názov prístavného mesta, ktoré pri Pensacola Bay vyrástlo. Názov Pensacola dosiahol slávu úplne neúmernú významu tohto malého domorodého kmeňa.
Lostanges

Poloha

Obec má rozlohu 9,47 km². Najvyšší bod je položený 523 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michail Vasilievič Petraševskij

Michail Vasilievič Petraševskij, tiež Butaševič-Petraševskij, rus. Михаил Васильевич Петрашевский, resp. Буташевич-Петрашевский (* 1821 – † 1866) bol ruský mysliteľ, činiteľ oslobodzovacieho hnutia, vodca socialistického krúžku petraševskovcov.
V roku 1849 ho zatkli a odsúdili na smrť, neskôr bol trest zmenený na vyhnanstvo na Sibíri, kde zomrel.
Norville

Poloha

Obec má rozlohu 11,69 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 891 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guillonville

Poloha

Obec má rozlohu 27,15 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 442 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Versoud

Poloha

Obec má rozlohu 6,35 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 499 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Mouille

Poloha

Obec má rozlohu 8,06 km². Najvyšší bod je položený 1 100 m n. m. a najnižší bod 600 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 308 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Creysse (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 11,02 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 853 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bicyklebal

Bicyklebal je šport podobný sálovému futbalu, len hráči po ihrisku jazdia na bicykloch. V každom tíme hrajú dvaja hráči, ktorí kontrolujú pohyb lopty po ihrisku na upravených bicykloch bez bŕzd a pevným prevodom (tzv. furtošlap). Ďalej sa hráči môžu lopty pri hre dotknúť iba hlavou. Brankár v bránkovisku môže ale zakročiť akokoľvek. Nie je prípustné šliapnuť nohou na zem.
Prvýkrát bola táto hra predstavená v roku 1893 Nicholasom Edwardom Kaufmannom. Prvé majstrovstvá sveta sa potom konali v roku 1929. Bicyklebal je populárny v Belgicku, Česku, Dánsku, Francúzsku, Taliansku, Japonsku, Nemecku, Rakúsku, Rusku, Švédsku a Švajčiarsku.
S bicyklebalom je úzko spriaznená krasojazda, v ktorej atléti predvádzajú istý druh gymnastiky alebo akrobaciu uskutočňovanú na kolesách. Rovnako ako cyklistická krasojazda je i bicyklebal jedným z odvetví cyklistiky, ktoré patria do kategórie sálovej cyklistiky. Obe disciplíny majú spoločné majstrovstvá sveta.

Dejiny

Najúspešnejším tímom v bicyklebale sú bratia Pospíšilovci reprezentujúci Česko-Slovensko, ktorí dokázali získať titul majstrov sveta dvadsaťkrát, čo je unikátny rekord (a to aj v porovnaní medzi všetkými ostatnými športmi vôbec). Z jednotlivcov je najúspešnejším hráčom Jindřich Pospíšil, ktorý má 20 zlatých, 5 strieborných a 2 bronzové medaily, t. j. o jednu striebornú a jednu bronzovú medailu viac ako jeho mladší brat a tímový kolega (získal ich spolu s Jaroslavom Svobodom v čase, keď Ján ešte hral dorastenecké súťaže). Až s odstupom za nimi sú Walter Osterwalder zo Švajčiarska (7x majster sveta v rokoch 1946 – 56) a reprezentanti Nemecka Eugen Blersch (7x) a Wilhelm Schreiber (6x – obaja v rokoch 1931 – 37).
Z národov sú v bicyklebale najúspešnejší Nemci s 32 titulmi, druhí sú Česi s 25 titulmi.