google/wiki40b huggingface dataset:
Klonovanie

Klonovanie vo všeobecnosti označuje proces vytvorenia kópie z originálu tak, aby kópia mala presne rovnaké vlastnosti ako originál. Kópiu originálu označujeme ako klon.
Klonovanie v biológii je vytvorenie geneticky rovnakého (rovnaká DNA) jedinca (živočíšneho alebo rastlinného organizmu), alebo jednotlivých buniek, prípadne identickej časti DNA. Originál a jeho kópia nesú rovnakú genetickú informáciu.

Prvý známy klon

5. júla 1996 sa narodila ovca Dolly, prvý klonovaný cicavec na svete. Na klonovanie boli použité bunky z vemena, čo bolo podnetom na to, aby dostala meno po dobre „vyvinutej“ americkej country speváčke Dolly Partonovej. Dolly sa dožila šesť rokov, jej rasa sa bežne dožíva dvanásť až pätnásť rokov.

Génové manipulácie

Techniky génového inžinierstva sa často využívajú na konštrukciu zmiešaných (hybridných) molekúl DNA s ich následným klonovaním. Na prenos génov do živočíšnych buniek sa často využívajú živočíšne vírusy napr. opičí vírus SV40, retrovírusy a pod., u rastlín sa na včleňovanie génov využívajú plazmidy objavené v bunkách pôdnych baktérií Agrobacterium tumefaciens. Nový jedinec alebo bunka môže vzniknúť tak, že zo zárodočnej bunky je odstránené jej jadro (pôvodný genetický kód) a namiesto neho je umiestnený obsah jadra klonovaného jedinca (bunky). Pri ďalšom vývoji bunky sa tento riadi genetickým kódom vloženého jadra, čím vznikne identický organizmus.

Genetická variabilita klonov

Aj keď sa predpokladá, že populácia klonov je populácia geneticky stopercentne identických kópií, nie je to úplne pravda. Určitá genetická variabilita môže vzniknúť vďaka mutáciám (genetickým zmenám na úrovni DNA), za obvyklých okolností je však minimálna a bezvýznamná. Mení sa to v prípade, keď základom pre klon sa stáva jedna alebo len zopár buniek (výsledkom je väčšia miera variability). Dôležitým faktorom je tiež miera pôsobenia mutagénov a podmienky klonovania. Všeobecne je možné povedať, že kombináciou silne umelého klonovania niekoľkých jednotlivých buniek a použitia mutagénov, je aj pri teoreticky homogénnej populácii klonov možné dosiahnuť určitej už významnej variability.

Zneužiteľnosť a etické otázky

I keď génové manipulácie a klonovanie organizmov poskytujú množstvo nových pozitívnych alternatív využitia, táto problematika je spätá i s mnohými nevyriešenými etickými otázkami a možnosťami zneužitia.
Miloš Hrušovský

Životopis

Študoval na gymnáziu a na súkromnej obchodnej škole v Prahe. Pôsobil následne ako bankový úradník. Účastník protifašistického odboja a SNP. Po oslobodení redigoval časopis Výstavba Slovenska, neskôr poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia, SNR, člen jej Predsedníctva, predseda ÚV SZPB, ÚV ČSZPB, člen Predsedníctva federálneho ÚV ČSZPB, člen predsedníctva ÚV NF ČSSR a ÚV Národný front NF SSR. Počas odboja pôsobil v oblastnom vedení ilegálnej KSS v Banskej Bystrici, podpredseda Stredoslovenského KNV v Banskej Bystrici (1960-1963). Autor skíc, fejtónov.
Nákupná galéria Naša

Poloha

Nákupná galéria je postavená medzi ulicami Slanecká cesta a Napájadlá. Galéria sa rozprestiera na ploche 29 000 m² pri novovytvorenej križovatke riadenej semafórmy.
Galéria je dostupná mestskou hromadnou dopravou autobusom aj električkou. Výstavba prebiehala postupne v troch etapách. Prvá bola postavená pobočka reštaurácie rýchleho občerstvenia McDonald’s v rokoch 2011 - 2013. Následne od marca do októbra roku 2015 prebehla výstavba hypermarketu Kaufland, ktorý zaberá plochu 4 500 m². Po dokončení hypermarketu sa začalo s výstavbou samotnej nákupnej galérie ktorá bola dokončená v roku 2016.
Medzi prenajímateľov patria - Takko, Pepco, DM Drogérie, KiK, Deichmann, Planeo Elektro, Sportisimo, Super ZOO, TEDi a Galaxy Club.
La Neuville-d’Aumont

Poloha

Obec má rozlohu 4,75 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Implementačná sila

Zložky

Medzi štáty NATO, ktoré poskytli ozbrojené sily patria Belgicko, Kanada, Dánsko, Francúzsko, Nemecko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Nórsko, Portugalsko, Španielsko, Turecko, USA a Spojené kráľovstvo. Medzi krajiny mimo organizácie NATO, ktoré poskytli ozbrojené sily patria Austrália, Rakúsko, Bangladéš, Česko, Egypt, Estónsko, Fínsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva, Malajzia, Nový Zéland, Pakistan, Poľsko, Slovensko, Švédsko, Rusko a Ukrajina.
Detroit Red Wings

História klubu

Klub bol založený v roku 1926 ako Detroit Cougars a väčšina hráčov doň vtedy prestúpila zo zaniknutého kanadského klubu Victoria Cougars. Zlatá éra tímu Red Wings sa datuje do začiatku 50. rokov, kedy dokázali v rozpätí šiestich rokov získať hráči Červených krídiel štyrikrát Stanleyho pohár. Vodcovskou osobnosťou bol kanadský hokejista Gordie Howe, ktorý ovládol svojími výkonmi celú Národnú hokejovú ligu. 
V roku 1983 si klub vybral v drafte Steva Yzermana, ktorý sa neskôr stal najmladším kapitánom v NHL a vodcom tímu.
Detroit vyhral 11-krát Stanley cup.
20. obvod (Paríž)

Geografia

Rozloha tohto obvodu je 5,984 km².

Demografia

Najvyšší počet obyvateľov dosiahol 20. obvod v roku 1936, kedy mal 208 115 obyvateľov. Dnes, podľa posledného sčítania v roku 1999, má vysoký počet obyvateľov (182 952) a obchodnú aktivitu (54 786 pracovných miest).
Nikobary

Dejiny

Miestne domorodé obyvateľstvo žije dodnes do značnej miery izolovane, ich jazyky patria k nikobarskej skupine mon-khmérskych jazykov austroazijskej jazykovej rodiny. Malé skupiny domorodcov na juhu Veľkého Nikobaru - okolo 400 ľudí hovorí šompenskými jazykmi, nepodobným iným jazykom. Šompovia sú zrejme potomkami veľmi starej vrstvy obyvateľov juhovýchodnej Ázie, nepoznajú ani oheň. Po roku 2004 bol ich počet odhadovaný na 150.
Meno Nikobary pochádza z Nakkavaram (tamilsky doslova "Krajina nahých"), indického označenia pre ostrovy, používaného čólskými moreplavcami už v 11. storočí.
Európska kolonizácia začala v roku 1754, kedy si ostrovy prisvojila Dánska východoindická spoločnosť. Medzi rokmi 1778 a 1783 sa ostrovy pokúsilo kolonizovať Rakúsko, potom si ostrovy naďalej nárokovali Dáni. Pokusy o osídlenie ostrovov boli kvôli malárii neúspešné a nakoniec Dáni roku 1868 ostrovy predali Britom. Potom boli Nikobary súčasťou britskej Indie (len v rokoch 1942-1945 ich okupovalo Japonsko) a po vyhlásení indickej nezávislosti sa stali súčasťou teritória Andamany a Nikobary v Indii.
Indická vláda v záujme ochrany miestnych obyvateľov na niektoré ostrovy zakázala vstup, povolenie dostávali výnimočne iba niektorí vedci.
Vzhľadom na strategickú povahu ostrovov tu ležia vojenské základne indického námorníctva a letectva.
Štátny znak Mongolska

Historické znaky

V rokoch 1960 až 1991 sa v Mongolskej ľudovej republike používal podobný znak s niekoľkými odlišnými prvkami. V strede znaku bol normálny kôň s jazdcom, zobrazení idúci ku zlatému slnku (komunizmu) nad horami. Budhistická symboly boli nahradené symbolmi socializmu. V dolnej časti znaku bolo ozubené koleso (symbol industrializácie), z ktorého vychádzali po obvode kruhu obilné klasy (symbol poľnohospodárstva). Hore bola červená päťramenná hviezda zo socialistickej verzia sojomba. Obilné klasy boli previazané stuhou v mongolských národných farbách so zlatým nápisom 'БНМАУ', skratka preБүгд Найрамдах Монгол Ард Улс(Mongolská ľudová republika).

Sojombo

Jednotlivé prvky sojomba majú symbolický význam. Najhornejšia figúra predstavuje oheň, symbol šťastia a spokojnosti. Jeho tri plamene znamenajú minulosť, prítomnosť i budúcnosť. Slnko a mesiac sú predstavou "sveta" a večnosti (mladý mesiac je otcom Mongolska a zlaté slnko jeho matkou). Ďalší prvok, trojuholník (iný je na spodku ideogramov), symbolizuje šíp a kopiju obrátenú hrotom k zemi, čo v mongolskej heraldike znamená "smrť nepriateľovi". Úzky obdĺžnik (opäť v dvojici) pripomína rovinu stepi, priamočiarosť, spravodlivosť a čestnosť. Uprostred znaku je kruh "Jin-jang", starý budhistický symbol jednoty protikladov (ohňa a vody, neba a zeme, muža a ženy), pripominajúci v tomto prípade telá dvoch rýb primknutých k sebe v nekonečnom kruhu prechádzajúce jedna v druhú. Zľava i sprava sú dva vysoké obdĺžniky, symbolizujúce piliere, pevnosť, tvrdosť a príslovie "Dvaja priatelia sú silnejší ako kamenné hradby".
Saint-Sébastien (Creuse)

Poloha

Obec má rozlohu 24,98 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 693 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Akty X

Ústredné postavy

Ústrednými postavami seriálu sú agenti FBI Fox Mulder (David Duchovny) a Dana Scully (Gillian Anderson), ktorí spolupracujú na vyšetrovaní kriminálnych prípadov, ktoré boli zaradené medzi takzvané „Akty X“, čo sú prípady, ktoré sa vyšetrovateľom FBI nepodarilo objasniť konvenčnými vyšetrovacími postupmi. Agenti Mulder a Scullyová sa pri snahe o objasnenie týchto prípadov stretávajú s pôsobením paranormálnych javov a odhaľujú celosvetové vládne sprisahanie na utajenie existencie mimozemského života. Mulder verí v existenciu mimozemšťanov a paranormálnych javov, zatiaľ čo Scullyová je skeptik, ktorý hľadá vedecké vysvetlenia prípadov. Na začiatku bola Scullyová nasadená jej nadriadenými, aby odhalila Mulderove nekonvenčné metódy vyšetrovania. Ako seriál pokračoval, boli obidvaja agenti čoraz viac zapletení do väčšieho konfliktu, tvorcami nazvaného Mytológia alebo Mytharc, čo upevnilo ich blízke priateľstvo. V posledných dvoch sériách sa hviezdou stala Gillian Anderson, David Duchovny sa objavoval zriedkavejšie a na scéne sa objavili nové hlavné postavy – agenti FBI Monica Reyes a John Doggett.

Nápad a pilotná epizóda

Kalifornský rodák Chris Carter, ktorý už predtým zo striedavým úspechom písal pre televíziu, dostal na začiatku deväťdesiatych rokov príležitosť, aby produkoval nový seriál pre televíznu sieť FOX. Unavený z komédií ktoré písal, inšpirovaný správami, že 3.7 milióna Američanov bolo možno unesených mimozemšťanmi, spomienkami na Watergate a hororovým seriálom zo sedemdesiatych rokov Nočný stopár, prišiel Chris Carter s myšlienkou Aktov X, a v roku 1992 napísal pilotnú epizódu. 

Kult Akty X

Kompletný seriál je dnes divákom okrem televíznych repríz prístupný predovšetkým vo forme DVD kolekcií, ktoré obsahujú všetkých 202 epizód. Seriál okrem iného viedol k vydaniu videokaziet s jeho epizódami, ku vzniku mnohých kníh, videohier, hudobných albumov, priamo alebo nepriamo viedol ku vzniku iných televíznych seriálov a stal sa ikonou viacerých svetových kultúr 90. rokov 20. storočia. Dnes po celom svete odkaz Aktov X šíria najmä ich fanúšikovia, ktorí si hovoria X-Philes. Seriál bol americkým časopisom TV Guide označený za druhý najväčší kultový televízny program (Star Trek je prvý), a za 37. najlepší televízny program všetkých čias. V roku 2007 americký časopis TIME zaradil seriál medzi  "100 najlepších televíznych programov všetkých čias".
Sénestis

Poloha

Obec má rozlohu 11,31 km². Najvyšší bod je položený 28 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 205 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bankový palác Tatra banky

Bankový palác Tatra banky je palác v Bratislave v Starom Meste na Námestí SNP. Postavený bol po prvej svetovej vojne.
Projekt vypracoval Milan Michal Harminc a jeho projekčná kancelária. Staval sa v rokoch 1922-1925. V horných poschodiach boli byty, žil tu bankový riaditeľ, brat Janka Jesenského, Dr. Vladimír Jesenský a jeho rodina.
V 70. a 80. rokoch 20. storočia objekt využívala Česko-slovenská televízia. Neskôr sa stala sídlom Ministerstva kultúry SR. Po nákladnej rekonštrukcii bola do vstupného priestoru umiestnená pamätná tabuľa M. M. Harmincovi a vo vestibule vznikla galéria búst osobností slovenskej kultúry.
Osoba (gramatická kategória)

Osoba alebo slovesná osoba alebo gramatická osoba je gramatická kategória vyjadrujúca, kto je subjektom prehovoru (napr. píšeš, píšeme, chodí).
V slovenčine sa rozlišuje:
Crosville-sur-Scie

Poloha

Obec má rozlohu 3,51 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beauficel-en-Lyons

Poloha

Obec má rozlohu 7,2 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 182 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poézia

Poézia je básnická tvorba, umelecký slovesný prejav písaný veršom (na rozdiel od prózy).
Verš je jeden riadok v básni-poézií.
Poézia je vedľa prózy a drámy základným druhom literatúry. Autor tohto druhu je označovaný za básnika.
Podľa Maše Haľamovej je poézia ... spôsobom môjho bytia. Myslenia. Je to koncentrát, a to mi vyhovuje. Čo nie je dôležité, to vypúšťam. Najmä v súčasnosti je to nutné: čo bolo včera dôležité, to dnes už neplatí… (Nové slovo 11. 10. 1993, s.12)
Ide o jazykové dielo, ktoré sa od bežnej mluvy odlišuje používaním umeleckých prostriedkov (rým, rytmus, metrum, obraznosť alebo symbolika).
V staroveku toto slovo zahrňovalo všetku literárnu tvorbu, no v priebehu klasicizmu získal tento termín nový význam, ktorý označoval dobré dielo – bez ohľadu na to, či bolo napísané veršom alebo nie. Až neskôr nadobudol pojem súčasný význam..
Dnes nepovažujeme za poéziu všetky diela, ktoré splňujú popísané znaky (napr. rituálne texty, stredoveké vedecké texty, niektoré staroázijské diela, reklamné slogany atď.). Zároveň však existujú diela, ktoré nesplňujú popísané niektoré, alebo dokonca žiadne popísané znaky, ale napriek tomu sú označované ako poézia – ide najmä o báseň v próze.
Prívlastok „poetický“ nie je len synonymum pre básnický, ale označuje napríklad tiež nadvznesenú náladu.
Azay-sur-Cher

Poloha

Obec má rozlohu 22,85 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 009 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Balaena

Balaena, po slovensky veľryba, je rod z čeľade veľrybovité.
Z rodu Balaena je druh veľryba grónska recentný, ostatné sú vyhynuté.
Li-ťi

Li-ťi (iné názvy: Li-ťing, Kniha obradov, Kniha zvykov, Zápisky o obradoch, Zápisy o rítoch; po čínsky Li-ťi alebo Li-ťing) je jedna z piatich kanonických kníh, ktoré spoločne vytvárajú základ kanonického filozofického komplexu konfucianizmu. Kniha hovorí o normách správania, konania a správneho vedenia tradičných čínskych náboženských obradov, ktorých správne vykonávanie vzdelancami je podľa čínskeho svetonázoru potrebné na udržiavanie stability a harmónie v štáte a vo svete.
Konfuciánske klasické texty, ako je Li-ťi, mali obrovský vplyv na formovanie tradičného čínskeho myslenia a svetonázoru. Kniha sa podobne ako ďalšie klasické texty nevyhla zničeniu počas vlády prvého čínskeho cisára Š’-chuang-tiho, ale po jeho smrti a rozpade štátu Čchin bola opätovne z pamäti spísaná vzdelancami, ktorý prežili Š’-chuang-tiho prenasledovanie. Znalosť knihy rituálov bola medzi rokmi 1313 až 1915 povinná na úspešné zloženie štátnych cisárskych skúšok, ktoré otvárali mladým adeptom dvere do dôležitých štátnych funkcií. Základným obsahom práce sú nariadenia a pokyny, ako správne vykonávať staroveké náboženské rituály Li.
Sedemročná vojna (1756 – 1763)

Stručný priebeh

Po vojne o rakúske dedičstvo, ktorá sa skončila Drážďanským mierom (1745) sa Mária Terézia vzdala nároku na Bavorsko a Sliezsko. Avšak nikdy sa nevzdala snahy opätovne získať Sliezsko, a tak sa začala pripravovať na znovuzískanie strateného Sliezska. Jej zámer vytušil Fridrich II., ktorý chcel znásobiť svoju moc, spojil sa s Anglickom a v roku 1756 vpadol na územie Saska, ďalej postupoval na územie severného Česka, ale v bitke pri Kolíne roku 1757 ho Rakúšania porazili. V tej dobe proti nemu vzniklo spojenectvo Francúzska, Ruska a dokonca mu vyhlásil ríšsku vojnu aj nemecký snem. Toho istého roku porazil Fridrich II. početne silnejšie rakúske vojská pri Leuthene. Napriek tejto prehre, Rakúsku pomohli jeho spojenci Rusko a Francúzsko, ktorí napadli Východné Prusko, kde mu spôsobili veľké porážky v bitke pri Zorndorfe a Kunersdorfe. Spojenecké vojská následne vtrhli do samotného Pruska, obsadili dokonca i Berlín. Vtedy sa však situácia začala otáčať. Rusi po smrti cárovnej Alžbety opustili koalíciu, keď na cársky trón nastúpil Peter III., ktorý obdivoval Fridricha. Francúzi so spojencami boli porazení v Indii a Severnej Amerike.
Vojna sa skončila, keď sa obidve bojujúce strany vyčerpali. V konečnom dôsledku Prusko neprehralo a mohlo neskôr pokračovať v podmaňovaní si susedov. Rakúsko sa muselo definitívne vzdať Sliezska. Vojna okrem iného odhalila aj celkovú zaostalosť krajiny, kde vládla Mária Terézia, ktorá sa preto pustila do postupných reforiem. Vojna sa skončila podpísaním Parížskeho mieru a Hubertsburským mierom z roku 1763, ktoré len potvrdili vtedajší stav v Európe a postavenie Veľkej Británie ako primárnej koloniálnej veľmoci. Francúzsko až na malé enklávy stratilo svoje severoamerické a indické územia, čo bol najvýznamnejší výsledok vojny.
Saint-Féliu-d’Avall

Poloha

Obec má rozlohu 10,79 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 444 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Richard van Rijssen

Vzdelanie a kariéra

V roku 1979 absolvoval štúdium civilného práva a filozofie práva na Rijksuniversiteit Groningen, od toho istého roku pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí Holandského kráľovstva. V roku 1984 absolvoval École nationale d’administration v Paríži. Pracoval v stálej misii Holandského kráľovstva pri OSN v Ženeve, ako zástupca riaditeľa a riaditeľ pre obchodnú a investičnú politiku Ministerstva ekonomických záležitostí v Haagu. V rokoch 2006 až 2008 bol zástupcom vedúceho misie vo Washingtone. Potom bol projektovým manažérom v oblasti bezpečnosti na Ministerstve zahraničných vecí Holandského kráľovstva. V roku 2009 bol vymenovaný za veľvyslanca v Nórsku a na Islande.

Veľvyslanec na Slovensku

Richard van Rijssen bol od septembra 2013 do júna 2017 veľvyslancom Holandského kráľovstva na Slovensku. Veľvyslancom bol počas slovenského predsedníctva Európskej únie, ktoré nasledovalo po holandskom. Pri príležitosti ukončenia misie ho minister Miroslav Lajčák v máji 2017 ocenil Zlatou plaketou Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí.
AC Siena

História

Športový klub vznikol v roku 1904 pod názvom "Società Studio e Divertimento". Futbalový oddiel bol sformovaný v roku 1908 a nazvaný Società Sportiva Robur. V sezóne 1933/34 dostal klub svoj súčasný názov "Associazione Calcio Siena". V nasledujúcej sezóne postúpila Siena prvýkrát do Série B. V ročníku 1945/46 hral klub po prvý raz v najvyššej súťaži. V tejto sezóne sa však nedalo hovoriť úplne o Sérii A, pretože liga bola zložená z rôznych skupín a tímov, a prakticky v nej hrali tak kluby zo Série A, ako aj zo Série B. Siena bola považovaná práve za druholigový tím a preto je sporné, či sa dá vôbec pôsobenie Sieny v tomto roku brať ako prvoligové. V sezóne 2000/2001 hrala Siena po 5 desaťročiach strávených v nižších súťažiach opäť Série B. V sezóne 2002/03 skončila Siena v Sérii B druhá a po 58 rokoch opäť postúpila do najvyššej talianskej futbalovej súťaže.
Opátstvo Whitby

Opátstvo Whitby (angl. Whitby Abbey) je zrúcanina kláštora pri rybárskej osade Whitby. Je to známa turistická atrakcia v North Yorkshire. Prvá stavba pochádza z roku 657. Odvtedy bol kláštor viackrát prestavaný.

Dejiny

Okrem bitiek a následných renovácií je snáď zaujímavé obdobie, keď bol kláštor útočiskom pre uprchlíkov pred zákonom. Pod vedením kňaza menom Benedict Biscop sa stal hotelom pre kohokoľvek, kto bol ochotný zaplatiť a rešpektoval vnútorný mníšsky rád (ktorý zahrňoval okrem modlitieb napríklad umytie a prezlečenie hosťa do kláštorného odevu a odovzdanie zbraní a majetku do úschovy). Toto obdobie znamenalo pre kláštor zlatý vek ekonomického rastu.
Whitby inšpirovalo Brama Stokera k umiestneniu časti deja jeho románu Dracula (vyšiel v roku 1897) práve v dramaticky pôsobiacich ruinách opátstva.

Turistika

Kláštor je sprístupnený verejnosti a ohradený. Okrem zrúcaniny je možné navštíviť i múzeum, ktoré je v areáli a je zahrnuté v cene vstupenky. Neďaleko je Kaplnka svätej Márie so starým cintorínom. Na cintoríne sa v súčasnosti normálne nepochováva. Sú tam staré náhrobné kamene na miestach, ktoré sa predávali za pomerne lukratívne sumy. Výťažok bol použitý pre kláštor, kaplnku a ich údržbu.
Arturo Toscanini

Život

Toscanini študoval na konzervatóriách v Parme a v Miláne hru na violončelo. Kariéru začal v Brazílii ako cellista v orchestri putovnej opery. Ako dirigent debutoval 26. júla 1886 v Rio de Janeiro, keď súbor odmietol hrať pod vedením doterajšieho dirigenta; mladý Toscanini vtedy vykonal naspamäť operu Aida, čo sa stretlo s nadšeným ohlasom publika.
V roku 1887 sa vrátil do Talianska, ale ako cellista, keď hral v milánskej La Scale na svetovej premiére Verdiho Othella. V roku 1896 viedol symfonický orchester v Turíne. 26. decembra 1898 vystúpil prvýkrát v La Scale ako dirigent a viedol tu potom orchester niekoľko rokov: 1898 – 1907 a 1920 – 1929. Jeho najväčšími úspechmi boli predstavenia opier Falstaff Giuseppe Verdiho a premiéra Turandot Giacoma Pucciniho (pri premiére 25. apríla 1926 túto operu prerušil v mieste, kde skončil pôvodný rukopis; celé predstavenie opery, ktorú dokončil Pucciniho žiak Franco Alfano, odohral až pri druhej repríze).
Po prvom angažmán v La Scale presídlil do Metropolitnej opery v New Yorku a potom sa pohyboval medzi týmito dvoma slávnymi opernými domami; vedľa toho samozrejme pôsobil aj v mnohých iných mestách.
V roku 1936 založil NBC Symphony Orchestra (Symfonický orchester newyorského rozhlasu) a urobil z neho jeden z najslávnejších orchestrov sveta.
Toscanini bol propagátorom súdobej hudby, mnoho neskôr slávnych diel bolo v Taliansku pod jeho taktovkou uskutočnených prvýkrát, napr. More Clauda Debussyho alebo balet Petruška Igora Stravinského.
V roku 1928 na koncerte v Bologni Toscanini odmietol dirigovať fašistickú hymnu a krátko po tom opustil svoju vlasť. Následne rezignoval aj na vystupovanie v Bayreuthe a Salzburgu. V čase 2. svetovej vojny sa zdržiaval v Spojených štátoch, kde usporiadal rad koncertov pre vojakov. Do Milána prišiel na niekoľko mesiacov až v roku 1946, aby za pomoci svojich vystúpení získal prostriedky na odstránenie škôd, ktoré vojna napáchala na La Scale.
V poslednom období svojho života všetky koncerty pre svoj slabý zrak dirigoval naspamäť. V roku 1954, v 87 rokoch ho pri koncerte zradila pamäť; vtedy sa stiahol z aktívneho koncertného života.
Sláva Toscaniniho bola výnimočná. Bol prvým nenemeckým dirigentom pozvaným do Bayreuthu na festival wagnerovských opier (1930 a 1931). Pozdvihol takisto význam hudobných festivalov v Salzburgu a Luzerne. Vedľa opier i symfonickej hudby, ktoré v jeho repertoári zaujímali najviac miesta, často hral Johanessa Brahmsa; vykonával tiež súčasná diela, vrátane raných diel Stravinského. Oproti tomu vo svojom repertoári si nevšímal hudbu Bacha aj Händela.
Toscaniniho umenie sa vyznačuje predovšetkým neobyčajnou pietou k intenciám skladateľa. Nepodliehal akýmkoľvek osobným interpretačným koncepciám. Jeho prevedenia sa vyznačovali precíznosťou posunutou k najvyššej hranici.
V skoršom období svojej kariéry umelec odmietal nahrávanie dosiek, až neskôr sa k tomu s nechuťou nechal pohnúť; napriek tomu sa uchoval reprezentatívny súbor jeho nahrávok.
Posledné roky života strávil v New Yorku, kde zomrel 16. januára 1957.