google/wiki40b huggingface dataset:
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Ruhpolding (náhrada)

4. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 18. do 20. januára 2016 v nemeckom Ruhpoldingu. Na programe boli tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a preteky s hromadným štartom.
Pre nedostatok snehu a vysokým teplotám sa tento ročník neuskutočnilo 4. kolo Svetového pohára v Oberhofe. O náhradnom dejisku rozhodla medzinárodná biatlonová únia IBU 27. decembra 2015. Do úvahy prichádzali slovinská Pokljuka a nemecký Ruhpolding. V Ruhpoldingu sa tak udiali dve kolá Svetového pohára za sebou. Disciplíny sa nezmenili a ostali tak ako boli naplánované v Oberhofe.
Outremer

Outremer alebo moderne outre-mer je francúzsky výraz pre zámorie. V dobách križiackych výprav Outremer znamenalo všeobecné označenie pre križiacke štáty, ktoré boli založené na východnom pobreží Stredozemného mora po prvej križiackej výprave: Edesské grófstvo, Antiochijské kniežatstvo, Tripolské grófstvo a predovšetkým pre Jeruzalemské kráľovstvo. Slovo Outremer sa používalo aj ako synonymum k označeniam Levanta, Sýria alebo Palestína a pre časti dnešného Izraela, Jordánska a Libanonu.
Výraz Outremer sa tiež používa vo francúzštine všeobecne pre krajiny "za morom". Napríklad francúzsky kráľ Ľudovít IV. bol prezývaný "Louis d'Outremer", pretože bol vychovaný v Anglicku.
V modernom poňatí je výraz outre-mer používaný ako výraz pre zámorie a predovšetkým pre francúzske zámorské departementy a územia (po francúzsky départements d'outre-mer et territoires d'outre-mer), takzvané Zámorské Francúzsko.
Kozmická stanica

Kozmická stanica alebo vesmírna stanica je umelá štruktúra určená na pobyt ľudí vo vesmíre. Na rozdiel od kozmickej lode nemá stanica žiaden hlavný motor a nie je prispôsobená na pristávanie. Na dopravu ľudí a materiálu na a zo stanice je teda potrebný iný dopravný prostriedok. Kozmická stanica je zariadená pre strednodobé pobyty, od niekoľkých týždňov alebo mesiacov až po roky. Po skončení obdobia funkčnosti a odchode poslednej posádky je zvyčajne navedená do zemskej atmosféry, kde zhorí v jej vrchných vrstvách.
Najčastejšie je kozmická stanica určená na vedecký a technologický výskum vlastností rôznych materiálov a živých organizmov v podmienkach mikrogravitácie. Pre svoje umiestnenie nad zemskou atmosférou (presnejšie v horných vrstvách zemskej atmosféry) sa tiež používa na pozorovanie Zeme aj vesmíru. V budúcnosti môže byť použitá aj ako základňa pre ďalšie lety do slnečnej sústavy. Jediná v súčasnosti veľká funkčná kozmická stanica, Medzinárodná vesmírna stanica, bola v poslednom čase tiež cieľom niekoľkých kozmických turistov.
Prvou vypustenou kozmickou stanicou bol sovietsky Saľut 1 v roku 1971. V sérii staníc Saľut 3 až 7 uskutočňovali kozmonauti z bývalého ZSSR a ďalších socialistických štátov lekárske, biologické a technologické pokusy. Prvá americká kozmická stanica Skylab bola vypustená v roku 1973 a posádky sa na nej striedali prostredníctvom kozmických lodí Apollo. Najdlhšie fungujúcou ruskou stanicou bol Mir, na ktorom sa za 15 rokov jeho činnosti vystriedalo 104 kozmonautov, z toho 44 amerických a bolo vykonaných vyše 16 000 pokusov. Výmenu posádok na Mire zabezpečovali lode Sojuz, automatické lode Progress sa starali iba o zásobovanie. V roku 1995 sa s Mirom prvýkrát spojil aj americký raketoplán.
Od roku 1998 sa 16 štátov podieľa na výstavbe Medzinárodnej vesmírnej stanice. Medzinárodná vesmírna stanica prebrala funkciu Miru a je celkove druhou veľkou vesmírnou stanicou. Stanica je v súčasnosti už z veľkej časti dokončená, má hmotnosť takmer 500 ton, rozpätie 110 m a 6-člennú posádku. Na programe sa priamo podieľa vyše 100 000 pracovníkov kozmických agentúr a stovky dodávateľov, subdodávateľov, tovární a laboratórií na celom svete. 
V septembri 2011 vypustila svoju prvú malú experimentálnu vesmírnu stanicu aj Čína. Mala názov Tchien-kung 1 a v júni 2012 k nej zavítala prvá posádka. Druhá posádka priletela o rok neskôr v júni 2013. Tchien-kung 1 nekontrolovane zanikol v horných vrstvách atmosféry nad južným Tichým oceánom dňa 2. apríla 2018. Druhú experimentálnu vesmírnu stanicu, Tchien-kung 2, Čína vypustila v septembri 2016. V októbri až novembri 2016 bola obývaná dvoma čínskymi kozmonautmi. Tchien-kung 2 kontrolovane vstúpil do horných vrstiev atmosféry nad južným Tichým oceánom dňa 19. júla 2019. Čína ďalej rozvíja svoj pilotovaný vesmírny program, pričom kozmické stanice sú jeho hlavnou oporou.
Heiltz-l’Évêque

Poloha

Obec má rozlohu 9,43 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 291 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-de-Bat

Poloha

Obec má rozlohu 8,95 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 311 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tofu

Tofu alebo tófu (jap. 豆腐 – tófu) je jedlo vyrábané zrážaním sójového mlieka pomocou solí (sadra), enzýmov alebo kyselín. Jednotlivé zrážadlá obohacujú nimi vyrobené tofu o špecifické látky. V niektorých publikáciách sa stretneme aj s variantmi názvu toufu alebo tou-fu.

Pôvod a rozšírenie

Tofu pochádza z Číny, kde sa začalo vyrábať už pred 2000 rokmi. V 7. storočí sa jeho znalosť rozšírila aj do Japonska. V oboch krajinách, rovnako aj vo Vietname, Kórei a Thajsku, patrí dodnes k tradičným jedlám.
V španielskom slovníku sa slovo tofu prvýkrát objavilo v roku 1603. V západných krajinách bolo tofu prakticky neznáme až do polovice 20. storočia, ale s rastúcim záujmom o vegetariánstvo a zdravú stravu sa aj tu začalo masívne rozširovať. Dnes možno tofu kúpiť nielen v obchodoch so zdravou výživou, ale aj v mnohých hypermarketoch a supermarketoch.

Výživa

Tofu má málo kalórií, je bohatým zdrojom železa a neobsahuje žiadny cholesterol. Podľa použitého zrážadla môže byť bohaté aj na vápnik a horčík.
Étinehem

Poloha

Obec má rozlohu 11,08 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 327 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Honduraské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvá sveta FIFA sa honduraskému družstvu nepodarilo ani raz kvalifikovať. Pokúsilo sa o to v 2 kontinentálnych majstrovstvách, naposledy v roku 2016.
Honduraské družstvo sa prvýkrát zúčastnilo oficiálnej súťaže v roku 2004, keď odohralo neúspešnú dvojzápasovú baráž s USA o postup na majstrovstvá CONCACAF. Potom 12 rokov neodohralo žiadny zápas. V roku 2016 sa zúčastnilo stredoamerickej kvalifikácie na majstrovstvá CONCACAF, na ktorej skončilo tretie, čo mu zaručovalo baráž s tretím tímom karibských majstrovstiev. Baráž s Trinidadom a Tobagom vyhralo a postúpilo na kontinentálne majstrovstvá, na ktorých po troch prehrách v základnej skupine obsadilo poslednú priečku.
V roku 2017 sa prvýkrát zúčastnilo turnaja Stredoamerických hier. Zo 4 zúčastnených tímov skončilo na poslednom mieste.
Ján Rojko ml.

Životopis

Študoval na univerzite vo Wittenbergu a v Jene. Po návrate učiteľ na dievčenskej škole v Banskej Bystrici, kde založil aj ústav na výchovu chlapcov. Konrektor gymnázia v Banskej Štiavnici (1803), jeho rektor (od roku 1805). Národne uvedomelý pedagóg, od 1810 vedúci Katedry čs. reči a literatúry na banskoštiavnickom gymnáziu, jeho prednášky sa zachovali v rukopisoch. Zberateľ slovenských ľudových piesní ktorými prispel do Kollárových Národných spievaniek. Člen a knihovník Učenej spoločnosti banského okolia.
Železničná trať Tel Aviv – Jeruzalem

Železničná trať Tel Aviv – Jeruzalem, predtým železničná trať Jaffa – Jeruzalem, alebo len železničná trať do Jeruzalema (hebr. מסילת הרכבת לירושלים, mesilát ha- rakevet le-Jerušalajim, železničná trať do Jeruzalema‎) je najstaršia železničná trať v Izraeli, ktorá predtým začínala v meste Jaffa a viedla do Jeruzalema. Neskôr bol úsek v Jaffe zrušený a trať je teraz vedená zo susedného Tel Avivu.

Dejiny

Myšlienku na výstavbu železničnej trate vo vtedajšej osmanskej Palestíne navrhol už v roku 1839 židovský filantrop Moses Montefiore. K realizácii ale došlo až koncom 19. storočia a to osmanskými úradmi. V roku 1890 začalo kladenie koľají a v roku 1892 dorazil do Jeruzalema prvý vlak. Išlo o prvé železničné spojenie Stredozemného mora a vnútrozemia Palestíny. Trať začínala v Jaffe a viedla pobrežnou nížinou a potom stúpala do Judských hôr s využitím údolia miestnych tokov Sorek a Nachal Refa'im. Merala 82 kilometrov a spočiatku trvalo prejdenie celej trasy 3 hodiny a 50 minút. Po prvej arabsko-izraelskej vojne v roku 1948 bol východiskový bod trate prenesený do Tel Avivu. V 90. rokoch 20. storočia bola trať zaústená do nového vlakového koridoru pozdĺž takzvanej Ajalonskej diaľnice (diaľnice číslo 20) v Tel Avive a napojená na ďalšie železničné trate. Kvôli dlhej trase a obmedzenému rozvoju bola trať postupne počas 2. polovice 20. storočia vytláčaná z trhu rýchlejšie autobusovou prepravou a mala skôr obmedzené a turistické využitie. V rokoch 1998-2005 bola úplne uzavretá z dôvodov celkovej rekonštrukcie, po ktorej skončení bola ale opäť otvorená. V roku 2007 zároveň začala prevádzka na novej železničnej trati Tel Aviv – Modi'in, ktorá má v budúcnosti dospieť až do Jeruzalema a vytvoriť tak druhé vlakové spojenie oboch miest, pričom nová trať, vedená severnou cestou, je budovaná ako vysokorýchlostná.
Chrup

Chrup (lat. dentitio) je súhrn všetkých zubov jedinca. Chrupy sa delia podľa rôznych kritérií.

Izodontný chrup

Zuby drsnokožcov a obojživelníkov majú jeden tvar. Ide o izodontný (alebo homodontný) chrup a živočíchov – izodontov (alebo homodontov). U plazov sú prítomné už čiastočne odlišné zuby, napríklad u krokodílov sú zuby podobné očným. Zvláštnu formu tvoria jedové zuby hadov, ktoré majú buď jedový kanál vo vnútri, alebo jedový žliabok na vnútornej strane zubu.

Heterodontný chrup

Cicavce majú menší počet zubov, ako ostatné živočíchy, ale ich tvar je prispôsobený funkcii. Ide o heterodontný chrup a tieto živočíchy sú heterodonti. Cicavce okrem radov vtákozobce (lat. Monotremata), málozubce (lat. Edentata), šupinavce (lat. Pholidota) a veľryby (lat. Cetacea) majú až 4 rôzne typy zubov. Existujú tiež veľmi špecializované tvary, ktoré sa nachádzajú len u niekoľkých druhov. Napríklad hlodavce (lat. Rodentia) majú rezáky premenené na hlodacie zuby. Ich opotrebúvanie stimuluje trvalý rast do dĺžky. Očné zuby mäsožravcov (lat. Carnivora) slúžia ako úchopové zuby. U iných zvierat majú očné zuby rôzne veľkosti u oboch pohlaví a sú sekundárnym pohlavným znakom.
La Pierre

Poloha

Obec má rozlohu 3,31 km². Najvyšší bod je položený 452 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 423 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Return to Castle Wolfenstein

Hrateľnosť

Titul kombinuje prvky žánru FPS a prvky Stealth v minoritnom zastúpení. Väčšina misií obsiahnutých v hre môže byť splnená cestou čistej akcie, typickej pre hry žánru FPS, spôsobom Stealth alebo kombináciou oboch spôsobov, pričom dve misie sú navrhnuté tak, aby pri hráčovom rozhodovaní bol uprednostnený spôsob Stealth pred akciou, s osobitým prístupom ku každému nepriateľovi, brániacemu hráčovi v postupe hrou.

Výzbroj

Väčšina zbraní vyskytujúcich sa v hre je vytvorená podľa reálnej predlohy, výnimkou minimálne dvoch: guľometu s označením Venom a experimentálnou energetickou zbraňou Tesla. Zbraňový arzenál je rozdelený do desiatich skupín podľa typu. Určité zbrane ako napríklad pištoľ Luger P08 je možné doplniť o tlmič, alebo ostreľovaciu pušku Mauser 98k o puškohľad. Samopal Sten a guľomet Venom sa po neustálej streľbe prehrejú a nie je možné z nich po určitú dobu strieľať. Nosnosť hráčovej postavy nie je limitovaná podľa typu zbraní, keďže môže niesť všetky zbrane naraz. Limitovaný je počet kusov nesenej munície, pričom niektoré zbrane spotrebovavájú rovnakú muníciu.
Voronež

Poloha

Mesto Voronež sa nachádza na hranici Stredoruskej vysočiny a Oksko-Donskej roviny približne v rozmedzí 51° 30’ (Tavrovo) a 51° 50’ (Koževennyj kordon) severnej šírky; a 39° 04’ (Podkaletnoje) a 39° 25’ (Somovo) východnej dĺžky. Celá táto oblasť sa nachádza na juhu ruskej lesostepi. Leží na oboch brehoch rieky Voronež, 8,5 km od miesta, kde sa vlieva do rieky Don. Mesto leží asi 470 km južne od Moskvy a asi 620 km východne od Kyjeva.

Dejiny

Najstaršie nájdené doklady o osídlení sú z doby kamennej. Hoci prvá písomná zmienka pochádza už z roku 1175, prvú pevnosť a mesto tu dal založiť v rokoch 1585 – 1586 cár Fiodor I. a Voronež sa stala obchodným mestom. Najväčší rozmach nastal za vlády Petra Veľkého, ktorý tu trávil veľa času. Dal postaviť lodenice a Azovskú flotilu. Voronež sa stala najvýznamnejším mestom na juhu Ruska a od roku 1711 bola správnym centrom Azovskej gubernie (dnes Voronežská gubernia). V roku 1773 mesto z veľkej časti vyhorelo a bolo značne prebudované. Vďaka úrodnej pôde sa postupne z Voroneže stalo centrum potravinárskeho priemyslu. V roku 1868 bola vybudovaná železnica spájajúca Voronež s Rostovom nad Donom a v roku 1871 aj s Moskvou.
Počas vojny prebiehali o Voronež ťažké boje. 6. až 7. júla 1942 obsadil Wehrmacht západnú časť mesta. O východnú časť mesta na ľavom brehu Donu sa viedli týždeň trvajúce boje. Nemci sa následne pozdĺž Donu otočili a smerovali na Stalingrad. Mesto bolo oslobodené 25. januára 1943.
V roku 1957 bolo blízko Voroneže vybudované satelitné mesto Novovoronež kvôli atómovej elektrárni.

Prírodné pomery

Geologicky je oblasť mesta súčasťou voronežského masívu v strednej časti Východoeurópskej platformy. Okolie mesta má rôznorodý reliéf, čo je dôsledok polohy mesta medzi Stredoruskou vysočinou a Oksko-donskou rovinou. Pravobrežná časť mesta má ráz kopcovitej vysočiny s nadmorskou výškou od 100 do 160 m, ľavá časť mesta leží v nížinatej oblasti s početnými riečnymi terasami.
Voronež sa nachádza v zóne mierneho podnebia. Zima tu býva mrazivá so stabilnou snehovou pokrývkou. Bežné sú oteplenia. Leto je teplé, nezriedka daždivé. Voronežská vodná nádrž zamŕza koncom novembra až začiatkom decembra. Ľadochod na jar trvá od marca do apríla.
Cez mesto preteká rovnomenná rieka. V minulosti bývala na jar hladina rieky Voronež zvýšená v dôsledku vysokého stavu Donu. V rokoch 1942, 1945, 1947, 1970 a 1971 bolo dokonca pozorované, že rieka tiekla opačným smerom, čo však po vybudovaní Voronežskej vodnej nádrže nie je viac možné.
Aupark Tower (Bratislava)

Aupark Tower je výšková budova v Bratislave v mestskej časti Petržalka, ktorá je súčasťou nákupno-zábavného centra Aupark. Postavila ju spoločnosť HB Reavis Group. Jej výstavba sa začala v roku 2006, hrubá stavba bola dokončená začiatkom roku 2007 a úplne dokončená bola koncom roka 2007. Nachádzajú sa tu prenajímateľné kancelárske priestory.
Má výšku 96 metrov, stupňovitý tvar s viacerými ustúpenými časťami. Celkový počet podlaží je 22, existovali návrhy na zmenu projektu a výstavbu 15 podlaží, aby sa údajne čiastočne zachránila panoráma Bratislavy. Spoločnosť HB Reavis Group mala za kompromisné riešenie mať možnosť odkúpiť lukratívne pozemky na petržalskom nábreží Dunaj a medzi Starým mostom a Mostom Apollo za výhodnú cenu. Kompromisné riešenie sa nezrealizovalo, pretože bolo rozhodnuté, že dané riešenie by bolo pre mesto nevýhodné. Odporcovia výstavby tejto budovy argumentovali bezprostrednou blízkosťou Nového mosta a optickým znehodnotením lokality, ako aj panorámy mesta ako celku. Bratislavčania ju volajú “Budova vo výhľade”, pretože z pohľadu na Petržalku z ľavého brehu Dunaja znehodnocuje zásadne panorámu Petržalky a “zavadzia” priamo v pozadí mosta SNP. Z niektorých pohľadníc Bratislavy ju autori radšej “vymazali”. 
Na prelome roka 2011 a 2012 sa majiteľom budovy stal realitný fond Heitman European Property Partners IV. Hodnota transakcie podľa zverejnených správ bola 85,6 milióna. 
Kancelárie tu majú spoločnosti Telefónica Slovakia, ESET, Procter & Gamble, AT&T, Benestra, Renault Slovensko a iné.
Železničná trať Piešťany – Vrbové

Dejiny

So stavbou sa začalo v roku 1905, k otvoreniu trate došlo 27. októbra 1906. V roku 1951 bola zavedená osobná doprava aj medzi Trebaticami a Rakovicami, fungovala na tejto odbočke do roku 1971/1972. 3. júna 1973 bola trať Trebatice – Rakovice úradne zrušená a neskôr aj zlikvidovaná. Zrušenie osobnej dopravy na trati Piešťany – Vrbové sa uskutočnilo k 1. aprílu 1978. Časť trate Piešťany – Vrbové bola zrekonštruovaná v dôsledku výstavby nadjazdu nad diaľnicou D1 v 80. rokoch 20. storočia.
František Meissl

Životopis

Pochádzal z rodu rakúskych šľachticov. Jeho starý otec vlastnil panstvo vo Freyendorfe. 
Pri krste dostal tri mená - František, Karol, Imrich. Z nich používal iba meno František. 
Navštevoval Elementárnu školu v Pezinku, po nej nasledovalo piaristické gymnázium vo Svätom Jure. Jeho ďalšie študentské kroky viedli do Viedne, kde bol promovaný na lekárnika.
Začiatkom šesťdesiatych rokov 19. storočia sa vracia do Pezinka, kde strávil väčšinu svojho produktívneho života. Po otcovi prebral vedenie lekárne, v roku 1862 sa stáva pezinským lekárnikom a postupne sa začína angažovať 
v aktivitách pre mesto a jeho obyvateľov. Bol členom Mestského zastupiteľstva, spoluzakladateľom a riaditeľom sporiteľne (Pezinsko-modransko-
svätojurská sporiteľňa). Tiež bol zakladateľom a veliteľom hasičského spolku a potom až do svojej smrti čestným členom. 
Bol prvým, hoci stručným sumarizátorom dejín Pezinka.
Posledné obdobie svojho života po rozpade Rakúska-Uhorska strávil mimo Pezinka v Rakúsku. Je pochovaný v Sierndorfe pri Stockerau v Dolnom Rakúsku.

Získanie titulu

Panovník František Jozef I. mu za zásluhy vo verejnej činnosti udelil v roku 1896 čestný rytiersky rád - titul rytier.
Clonové číslo

Hodnoty clonového čísla

Filmové alebo fotografické objektívy umožňujú meniť clonové číslo objektívu prostredníctvom clony, ktorá zmenšuje efektívny priemer vstupnej šošovky. Údaj o svetelnosti objektívu potom určuje, aké najnižšie clonové číslo sa dá na objektíve nastaviť.
Typické hodnoty clonového čísla fotografických objektívov sú pri maloformátových fotoaparátoch od 1,4 do 5,6 a pri bežných formátoch od 4,5–5.6 do 16–22 a pri objektívoch pre veľkoformátové fotoaparáty do 46–64.
Pri danej ohniskovej vzdialenosti, nízke clonové číslo znamená väčší svetelný tok vnikajúci do objektívu, čo umožňuje veľmi krátky expozičný čas na úkor nízkej hĺbky ostrosti. Naopak, vyššie clonové číslo znamená menší svetelný tok, čo si vyžaduje vyššiu citlivosť filmu a/alebo dlhší expozičný čas, zvyšuje však hĺbku ostrosti.
Ján Ambrozi

Životopis

Pochádzal zo zemianskej rodiny a vzdelanie získaval Paludzi, Banskej Bystrici, Debrecene, Bratislave, Levoči, Viedni a na univerzite v Halle. Od roku 1756 pôsobil ako kazateľ v Nemecku, od roku 1770 pôsobil v Berlíne a v roku 1773 sa tu stal farárom českej evanjelickej obce.

Tvorba

Venoval sa najmä písaniu náboženskej literatúry, uverejňoval svoje filozofické úvahy osvietensko-racionalistického charakteru, riadil vydávanie českej biblie, ktorá bola vytlačená v Halle, no tiež bol výborným rečníkom a organizátorom.
Salses-le-Château

Poloha

Obec má rozlohu 71,28 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 052 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Silly-Tillard

Poloha

Obec má rozlohu 11,14 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 78 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Benedik

Zo života

V detstve spieval v Detskom speváckom zbore Československého rozhlasu. Medzi rokmi 1975 – 2002 pôsobil ako sólista na Novej scéne.
Kolačniansky potok (prítok Drahožice)

Kolačniansky potok je potok na hornej Nitre, preteká územím okresu Partizánske. Je to pravostranný prítok Drndavy a je tokom VI. rádu. 
Pramení v pohorí Tribeč, na západnom úpätí Veľkého Vracova v nadmorskej výške cca 510 m n. m. Na celom toku tečie prevažne severným smerom a priberá pravostranný Vracovský potok a prítok z lokality Dráhy. Preteká východným okrajom obce Kolačno a pred Veľkými Uhercami sa vlieva do Drndavy.
Guľnara Iskanderovna Samitovová-Galkinová

Peking 2008

Na olympijských hrách v Pekingu 2008 vyhrala vo svetovom rekorde 8:58,81 a ako prvá žena sa na tejto trati dostala pod 9:00,00. Celé preteky bola na prvom mieste a vyhrala s náskokom viac ako 8 sekúnd.
Cyril Bouda

Životopis

Narodil sa v Kladne, ale väčšinu života prežil v Prahe. Obaja rodičia Cyrila Boudy boli výtvarníci; otec bol stredoškolským profesorom kreslenia, matka Anna umelecko-priemyselnou výtvarníčkou, sestrou sochárov Stanislava a Vojtecha Suchardovcov. 
V roku 1923 absolvoval Bouda Umelecko-priemyselnú školu v Prahe u Františka Kyselu, v roku 1926 zakončil štúdium na Akadémii výtvarných umení v Prahe, kde študoval u Maxa Švabinského. Ďalej bol na AVU asistentom T. F. Šimona. V rokoch 1946 – 1972 pôsobil ako pedagóg a neskôr ako profesor na Pedagogickej fakulte UK v Prahe a v Brandýse nad Labem (1964 – 1972).
Žil v záhradnom domčeku vo Vlašskej ulici na úpätí Petřína. Jeho syn Jiří Bouda sa stal tiež grafikom.

Dielo

Venoval sa najprv voľnej grafike (suchá ihla, farebný lept, litografia) a maľbe obrazov. Je však známy predovšetkým ako mnohostranný a veľmi usilovný autor úžitkovej grafiky. Celý život pracoval ako ilustrátor kníh, zvlášť rozprávok, českých povestí, humoristických a historických kníh (napríklad Pražské legendy Františka Langera, Staré pověsti pražské Václava Cibuly, Kocourkov). Svoje ilustrácie prevádzal tiež do podoby kreslených filmov (napríklad rozprávku Hrnečku vař!). Zvládal veľa grafických techník, drevoryt a mediryt, lept a najmä litografiu. Bol o. i. grafikom-návrhárom československých známok. Vytvoril tiež návrhy pre vitráže (v katedrále sv. Víta okno v severnej lodi pri Hilbertovej klenotnici) a návrh panoramatickej tapisérie mesta Prahy (Praha – matka měst, pre hotel International v Dejviciach, 1958, druhá verzia bez Stalinovho pomníka bola utkaná pre budovu Národného zhromaždenia 1960).
V roku 1977 podpísal tzv. antichartu.
Servigny

Poloha

Obec má rozlohu 3,95 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pouilly (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 5,11 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 668 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wladyslaw Szpilman

Tvorba

Okrem iného je známy aj ako autor autobiografického diela Pianista vydaného v roku 1946 pod pôvodným názvom Smrť mesta, kde opisuje svoje osobné tragické zážitky z holokaustu v Poľsku počas 2. svetovej vojny vo Varšavskom gete. Píše aj svoje osobné svedectvá o zničení mesta Varšava počas Varšavského povstania. Podľa tejto knihy bol v roku 2002 natočený aj film Pianista režiséra Romana Polańskeho, ktorý získal troch Oscarov a jednu Zlatú palmu na festivale v Cannes.

Život

Prakticky celý svoj aktívny umelecký život pôsobil ako pianista v poľskom rozhlase. V roku 1998 ho poľský prezident vyznamenal Radom Polonia Restituta.
Plechovka

Plechovka alebo konzerva, plechovica je vzduchotesný zásobník vyrobený z plechu, ktorý je určený na distribúciu tovaru.
Plechovka slúži v potravinárstve často ako obal konzervy. Na tento účel sa využíva obvykle oceľový plech potiahnutý cínom, alebo hliníkovými zliatinami.

Nápojový

Dnešné plechovky sú vyrábané mechanickým procesom a pretože sú vyrobené z hliníka sú veľmi vhodné k recyklácii. Nápojové plechovky majú inštalovaný vlastný spôsob otvárania, ktorý tvorí trhací mechanizmus. Najčastejšie objemy plechoviek na slovenskom trhu sú 2,5 dl 3,3 dl a 5 dl.