Železná studnička

Ďalší osud kúpeľov

Budovu v roku 1844 odkúpil známy prešporský podnikateľ, vinár a majiteľ viacerých prešporských hostincov a hotelov Jakub Palugyay, ktorý kúpele prebudoval na hotel. Budova ešte dvakrát zmenila majiteľa než sa v roku 1894 dostala do vlastníctva mesta. V roku 1878 sa stal vlastníkom budovy Ján Meyer a v roku 1890 bola v držbe Ľudovíta Schmidta.   
Lokalita sa medzitým stala obľúbeným miestom stretávania sa uhorskej šľachty a vyhľadávaným výletným cieľom Bratislavčanov. Okrem prechádzok v lesnom prostredí k najväčším lákadlám patrili jazerá, ktoré ponúkali možnosť člnkovania či rybárčenia; hotelová reštaurácia poskytovala občerstvenie a hotel sám sa častokrát stal miestom, kde sa usporadúvali rozličné spoločenské podujatia (plesy, majálesy a pod.). Začiatkom 20. storočia dal Bratislavský okrášľovací spolok postaviť za budovou bývalých kúpeľov zasklený drevený pavilón.
Rôzna stavebná činnosť a úpravy potoka Vydrica postupne narušili režim spodných vôd a liečivé pramene zanikli. Posledná rozsiahla úprava areálu sa uskutočnila v roku 1938, avšak v 60-tych rokoch bola už kúpeľná budova schátraná, a preto ju v roku 1970 asanovali.

Dopravné spojenie

Vzhľadom k narastajúcej obľúbenosti Železnej studienky Bratislavčanmi, pristúpilo mesto k zriadeniu pravidelného spojenia tejto lokality s Prešporkom verejnou dopravou. Ako najvýhodnejší spôsob sa javila preprava trolejbusmi. Tie mali nahradiť už predtým jestvujúce dopravné spojenie, ktoré zabezpečovali fiakre ťahané koňmi.
Práce na výstavbe trate začali v roku 1908 montážou trolejového vedenia. Súčasne sa určila trať. Mala začínať na dnešnej Pražskej ulici (pri Palugyaovom paláci), pokračovať Brnianskou ulicou a odtiaľ pod Červený most a dolinou Vydrice na konečnú stanicu Železná studienka. Celá trať merala päťtisíc osemsto metrov.
Prevádzka na trati začala 19. júla 1909 čím sa Vydrická dolina stala prvým miestom v Bratislave kde premávala trolejbusová doprava. Štyri dni predtým noviny Nyugatmagyarországi Hiradó (Západouhorský spravodaj) nadšene informovali o skončení stavebných prác. V deň začatia pravidelnej prevádzky na trať vyrazili prvé trolejbusy. Boli to vlastne automobily prerobené na elektrický pohon. Vozidlá zn. Daimler-Stoll, štyri tzv. letné boli otvorené a v prípade nepriaznivého počasia sa zatiahli odnímateľnou plachtovou strechou, a tri uzatvorené, prevádzkované prevažne v chladnejších dňoch, dodala firma Daimler Motoren Gesselschaft z rakúskeho Wiener Neustadtu. Uviezli dvadsaťštyri sediacich cestujúcich.
Prevádzka na trati fungovala pomerne krátko. Značné technické ale aj prevádzkové ťažkosti boli hlavnou príčinou, že začiatkom roka 1915 sa prevádzka Vydrickej trolejbusovej dráhy (Pozsonyi Vödriczvölgyi Villamos Automobilvonal R.T.) zastavila. Všetky vozidlá vyradili z premávky a následne zošrotovali.
Hromadnú dopravu opäť obnovili o štrnásť rokov. V rokoch 1929 – 1941 tu zaviedli nepravidelnú dopravu autobusmi a od roku 1941 tu opäť premávali trolejbusy. 1. októbra 1941 vyrazili prvé vozidlá na pravidelnú linku s označením P. Premávali však na skrátenej trase (dĺžka 2940 metrov). Začínali pri bývalom hoteli Centrál (na terajšej Žabotovej ulici), pokračovali po Lamačskej ceste a končili na Patrónke. Odtiaľ cestujúcich na Železnú studienku prevážali autobusy.
V súčasnosti sa na Železnú studienku dá dostať najlepšie trolejbusmi č. 207, 211 a 212 (zastávka ŽST Železná studienka) ktoré zastavujú pri Partizánskej lúke. Priamo na Železnú studienku jazdí autobus č. 43, ktorý má konečnú v bratislavskom lesoparku.

Súčasnosť

Rovnako ako v minulosti aj dnes patrí Železná studienka k jednej z najvyhľadávanejších a najobľúbenejších prírodných lokalít v bezprostrednom okolí Bratislavy. Okrem prírodných hodnôt ju k tomu predurčuje dobrá dostupnosť motorovou dopravou, ako aj bicyklom či pešo. Lokalita je tiež križovatkou a východiskovým bodom viacerých turistických a cyklistických chodníkov.
Romantické a malebné zákutia Železnej studienky sú však už dávno minulosťou a jej čaro nám pripomínajú iba staré fotografie, príp. spomienky najstarších obyvateľov mesta. Miesto, na ktorom sa hrdo vypínala budova Ferdinandových kúpeľov, „okupujú“ stánky, ktoré nepripomínajú niekdajšiu noblesu tohto miesta.
Istou náplasťou bola revitalizácia priľahlej Partizánskej lúky (hoci nie je súčasťou Železnej studienky), ktorá sa tak zmenila na pekný areál s kultúrno-oddychovou funkciou.
Skutočným oživením lokality bolo po dlhých rokoch chátrania spustenie sedačkovej lanovky na Kolibu v roku 2005, ktorú môžu využiť ako peší turisti, tak aj cyklisti.