google/wiki40b huggingface dataset:
Česi na Slovensku

Česi na území Slovenska sú národnostná menšina žijúca rozptýlene po celom území Slovenska (koncentrujú sa najmä do veľkých miest a okresov susediacich s Českom). Národnostnou menšinou sa stali až po zániku Česko-Slovenska v roku 1993. Až do toho času predstavovali jeden z dvoch štátotvorných národov spoločného štátu.
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2011 sa k nej prihlásilo 30 367 obyvateľov, čo predstavovalo 0,56 % celkovej populácie. Český materinský jazyk podľa tohto sčítania uviedlo 35 216 obyvateľov (0,65 %), používanie českého jazyka v domácnosti preferuje 17 148 obyvateľov (0,32 %) a na verejnosti ho v tom čase  používalo 18 747 obyvateľov (0,35 %).

História

Prvá veľká migračná vlna smerujúca z územia Čiech na územie dnešného Slovenska súvisela s náboženským prenasledovaním českých protestantov zo strany silne pro-katolíckych Habsburgovcov. Prví exulanti prichádzali už po stavovskom povstaní proti Ferdinandovi I. v roku  1547. Hlavná vlna nastala až po bitke na Bielej hore v roku 1620. Podľa dobových prameňov sa počet exulantov odhaduje až na 4 tisíc osôb. Usádzali sa najmä v obciach Trenčianskej a Nitrianskej župy.  Boli medzi nimi najmä roľníci a remeselníci, ale i kňazi, lekári, učitelia a úradníci, ktorí, výrazne prispeli  k rozvoju kultúrneho života na našom území. Táto migrácia pokračovala až do začiatku 18. storočia. 
Zmenené hospodársko-politické podmienky na konci 19. storočia spôsobili, že česká politická reprezentácia podporovala usídľovanie Čechov na území dnešného Slovenska. Uhorská vláda sa sťahovaniu Čechov bránila, neudeľovala im uhorské občianstvo a obmedzovala ich účasť na podnikaní i v slobodných povolaniach. Napriek tomu na konci 19. storočia prichádzali českí odborníci do vznikajúcich priemyselných centier orientovaných predovšetkým na textilný, drevársky, papierenský a sklársky priemysel. Pri sčítaní v roku 1910 uviedlo na území dnešného Slovenska český materinský jazyk 7 947 obyvateľov.
Kroismos

Kroismos (starogr. Κροίσμος – Kroismos) je v gréckej mytológii trójsky bojovník v trójskej vojne.
Kroismos je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno však zaznie len v pätnástom speve Iliady, kde umiera rukou achájskeho bojovníka Mega. Meges chybil pri útoku na Hektorovho priateľa Polydama, ale jeho oštep zasiahol do hrude Polydamovho spolubojovníka Kroisma, ktorý v okamihu padol mŕtvy k zemi. Meges mu potom zvliekol z tela zbroj.
Binárny strom (teória grafov)

Binárny strom je strom v zmysle používanom v teórii grafov. Je to orientovaný graf s jedným koreňovým vrcholom (koreňom), z ktorého existuje práve jedna cesta do všetkých vrcholov grafu. Každý vrchol binárneho stromu môže mať maximálne dvoch orientovaných synov (odtiaľ názov binárny strom) a s výnimkou koreňa práve jedného priameho predka. Koreň predka nemá.
Diaľnica A7 (Bulharsko)

Priebeh

Diaľnica bude začínať na sofijskom mestskom okruhu, odkiaľ povedie severo-západným smerom v blízkosti súčasnej cesty I/8. Severným okrajom obíde Slivnicu a Dragoman a po prekonaní horského pásma Stará planina sa na hraničnom priechode skončí napojením na srbskú diaľnicu A4.
Pressignac-Vicq

Poloha

Obec má rozlohu 17,06 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 461 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haudainville

Poloha

Obec má rozlohu 11,1 km². Najvyšší bod je položený 363 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 982 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gignac (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 40,66 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 628 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Orschwihr

Poloha

Obec má rozlohu 7,09 km². Najvyšší bod je položený 573 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 987 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovakiaring

Varianty tratí

Okruh ponúka 6 variant v oboch smeroch, teda spolu 12 rôznych tratí s dĺžkou od 2632 do 5922 metrov.
Frankfurt (Main) Hauptbahnhof

Frankfurt Hauptbahnhof je hlavná železničná stanica v Frankfurte nad Mohanom. Je jedným z hlavných železničných uzlov Nemecka a denne cez ňu prechádza približne 350 000 ľudí. Je to tiež koncová stanica liniek frankfurtského metra U4 a U5. Budovu stanice navrhli architekti Hermann Eggert a Johann Wilhelm Schwedler. Stanica bola otvorená v roku 1888.

Vďaka vysokej frekvencii vlakov od regionálnych až po vysokorýchlostné ICE má veľmi dobré spojenie so všetkými časťami Nemecka i so susednými krajinami.
Habsbursko-lotrinská dynastia

Vznik rodu

Smrťou Karola VI. Habsburského, ktorý nezanechal mužského potomka vymrela po meči habsburská dynastia. Sobášom jeho najstaršej dcéry Márie Terézie s lotrinským vojvodom Františkom Štefanom I. však prišlo k spojeniu oboch rodov a rodovej následnosti pod spoločným menom.
Začiatkom 20. storočia sa pod vplyvom spoločensko-politických udalostí museli v jednotlivých európskych krajinách zriecť svojich dynastických a panovníckych nárokov. Členovia rodu, hlásiaci sa k rodovému dedičstvu, žijú dodnes v mnohých krajinách sveta. 
Prvým významným predstaviteľom bol najstarší syn Františka Štefana I. a Márie Terézie Jozef II. od r. 1765 rímskonemecký cisár a od r. 1780 vládca na českom a uhorskom tróne. Jeho nástupcom bol jeho brat Peter Leopold. Vydajom svojich dcér František Štefan a Mária Terézia zabezpečili vplyv rodu i v iných krajinách Európy – Mária Kristína bola manželkou saskotešínskeho vojvodu a držiteľa Nizozemska Alberta, Mária Amália parmského vojvodu Ferdinanda, Mária Karolína kráľa Obojej Sicílie Ferdinanda I. a Mária Antónia (Antoinetta) sa vydala za francúzskeho kráľa Ľudovíta XVI.
Syn cisára Leopolda II. František sa v r. 1804 stal prvým rakúskym cisárom, druhorodený syn Ferdinand III. (* 1769 - † 1824) zdedil po otcovi secundogenitúru habsburského rodu a založil toskánsku vetvu. Ďalší zo synov Leopolda II., Karol (* 1771 - † 1847) sa preslávil ako vojvodca v bojoch s francúzskym cisárom Napoleonom Bonapartom, Jozef (* 1776 - † 1847) sa stal uhorským palatínom, Ján (* 1782 - † 1859) bol ríšskym správcom v Nemecku, Rainer Jozef (* 1783 - † 1853) lombardským miestokráľom a najmladší zo synov, Rudolf (* 1788 - † 1831) sa stal kardinálom a olomouckým arcibiskupom.
Cisár František I. mal dvoch synov Ferdinanda, zv. Dobrotivý, a Františka Karola, z ktorých starší Ferdinand sa stal otcovým nástupcom na rakúskom, českom a uhorskom tróne, mladší František Karol sa po bratovej smrti zriekol následníctva v prospech svojho prvorodeného syna Františka Jozefa.
Z dcér Františka I. sa Mária Lujza stala manželkou francúzskeho cisára Napoleona I. a parmskou vojvodkyňou, Mária Leopoldína brazílskeho cisára Pedra I. a Karolína Ferdinanda saského kráľa Fridricha Augusta II.
Cisár Ferdinand I. zomrel bezdetný, jeho mladší brat František Karol mal s manželkou Žofiou Bavorskou okrem najstaršieho Františka Jozefa ešte troch synov, z ktorých druhorodený Ferdinand Maximilián ako mexický cisár skončil život v r. 1867 na popravisku.
Rod ďalej pokračoval synom cisára Františka Jozefa I. Rudolfom. Cisárov mladší brat Karol Ľudovít mal troch synov – Františka Ferdinanda, po smrti korunného princa Rudolfa následníka trónu, Otta Františka a Ferdinanda Karola. Po sarajevskom atentáte (r. 1914) na Františka Ferdinanda sa novým následníkom trónu stal jeho synovec Karol, syn arcivojvodu Otta Františka. Z Karolovho manželstva s parmskou vojvodkyňou Zitou vzišiel nový predstaviteľ habsburského arcidomu, ich najstarší syn Otto.
Konský potok (prítok Trnovca)

Prameň

Pramení na južnom okraji Západných Tatier, v geomorfologickej časti Liptovské Tatry, na juhozápadnom svahu Holého vrchu (1 715 m n. m.), v lokalite Slobodná, v nadmorskej výške približne 1 290 m n. m.

Opis toku

Tečie Liptovskou kotlinou prevažne severojužným smerom. Od prameňa preteká na krátkom úseku juhojuhozápadným smerom cez malú rekreačnú oblasť na podhorí Tatier (chaty Baranec a Horec, dva lyžiarske vleky), vytvára výrazný ohyb prehnutý na západ a pokračuje na juh. Zľava priberá prítok (783,0 m n. m.) z oblasti Nad Uhlište, následne krátky pravostranný prítok spod Chraste (840 m n. m.) a vteká do intravilánu obce Konská, kde priberá krátky ľavostranný prítok spod Vrchlazov (895,9 m n. m.). V susednej obci Liptovský Ondrej priberá svoj najvýznamnejší prítok, pravostrannú Brestovinu (cca 680 m n. m.), preteká západným okrajom intravilánu obce a na jej okraji ústi v nadmorskej výške približne 672 m n. m. do Trnovca.
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2014

Návštevnosť

Na MS 2014 bola prekonaná celková návštevnosť divákov na zápasoch, keď do hľadísk prišlo 104 445 divákov (predtým v Česku 2008 – 104 018).
Parmain

Poloha

Obec má rozlohu 9,2 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 509 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berthez

Poloha

Obec má rozlohu 6,03 km². Najvyšší bod je položený 115 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Luray

Poloha

Obec má rozlohu 4,46 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 591 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rue de Richelieu

Poloha

Ulica vedie od námestia Place Colette a Place André-Malraux a končí na križovatke s ulicami Boulevard Montmartre a Boulevard des Italiens. Je orientovaná z juhu na sever, odkiaľ ďalej pokračuje Rue Drouot.

Dejiny

Prvá časť ulice bola otvorená 23. novembra 1633 medzi Place Colette a Rue Feydeau, kde stála Porte Richelieu. V roku 1701 bola táto brána zbúraná a 18. októbra 1704 bola otvorená ostatná časť ulice od Rue Feydeau až k veľkým bulvárom.
Pri svojom otvorení sa ulice nazývala Rue Royale (Kráľovská), ale už čoskoro bola premenovaná na Rue de Richelieu. V roku 1793 počas Francúzskej revolúcie získala meno Rue de la Loi (ulica Práva). V roku 1806 sa jej vrátilo meno Rue de Richelieu.
Ľuba Hornoveská

Životopis

Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, roku 1945 maturovala v Tisovci. V roku 1946 – 1950 študovala na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V roku 1950 – 1953 učiteľka na gymnáziu, 1953 – 1955 odborná pracovníčka pre ľudový tanec v poradni Ľudovej umeleckej tvorivosti v Banskej Bystrici, 1955 – 1958 redaktorka časopisu Ľudová tvorivosť v Martine, od roku 1958 časopisu Hudba, spev, tanec, od 1969 Rytmus v Bratislave. Spočiatku sa venovala záujmovej umeleckej činnosti, neskôr sa zamerala na  publicistiku. Založila dievčenský zbor na internáte, pôsobila v Speváckom akademickom združení, roku1949 spoluzakladateľka Lúčnice. Na gymnáziu v Banskej Bystrici založila súbor piesní a tancov Trávnica. Ako redaktorka publikovala najmä  
príspevky o ľudovej a komornej hudbe, zborovom speve a o folklórnom tanci. Roku 1982 Zaslúžilá pracovníčka kultúry.
Slepáň

Slepáň je slovenský názov latinských rodov Ramphotyphlops, Rhinotyphlops a Typhlops (prípadne aj ostatných rodov) z čeľade slepáňovité.
Sokolče

Sokolče boli jednou z obcí, ktoré boli v roku 1975 zatopené priehradou Liptovská Mara. V roku 1971 bola formálne pričlenená k obci Vlachy.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1267, kde sa spomína ako zem kráľovského sokolníka Foytha. Názov obce je zrejme služobný - obyvatelia boli kráľovskými sokoliarmi, chovali poľovnícke sokoly pre kráľovský dvor. V jej chotári sa nachádzal kráľovský letohrádok, ktorý slúžil pre kráľovských úradníkov a kráľovu družinu počas poľovačiek v Liptove. Obec pravdepodobne vznikla z Dolného a Horného Sokolča pod názvom Sokolče, preto aj skloňovanie jej názvu by sa malo držať liptovského úzu – teda ako množné číslo mužského rodu.
Z roku 1609 pochádza prvé zachované pečatidlo s erbom obce - sú na ňom zobrazené tri ruže vyrastajúce zo srdca.
Sokolčania boli v minulosti známi pltníci, polyhistor Matej Bel označil sokolčianske plte za najlepšie v Uhorsku. Koncom 18. storočia bolo v obci 67 registrovaných pltníkov. Pri Váhu bolo pltisko, kam zvážali drevo z nízkotatranských dolín. V 19. a začiatkom 20. storočia mnohí pracovali aj ako kvalifikovaní murári a tesári na stavbách celej monarchie, najmä v Budapešti.
V roku 1877 si obyvatelia obce postavili školu (evanjelickú a. v.), do ktorej chodili aj deti z okolitých dedín. Už koncom 19. storočia v Sokolčoch pôsobil agilný divadelný súbor podľa vzoru Belopotockého ochotníkov z Liptovského Mikuláša. V rokoch 1936-38 si na vlastné náklady vybudovali nový, moderný Kultúrny dom M. R. Štefánika, ktorý sa stal centrom kultúrneho a spoločenského diania pre širšie okolie. V polovici tridsiatych rokov postavili aj novú dvojtriednu školu s bytmi pre správcu školy a pre učiteľa.
Novostavba vytvorila zázemie pre obecnú knižnicu aj pre miestny športový klub Sokol Sokolče, ktorý vznikol v roku 1930. V roku 1934 futbalisti získali titul „Majster Horného Liptova“. Práve v Sokolčoch svoju kariéru začínal aj neskorší hráč Slovanu Bratislava a reprezentant Viktor Tegelhoff.
Pýchou Sokolčanov bol však v päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 20. storočia najmä hokejový oddiel. V roku 1955 v obci svojpomocne postavili hokejový štadión s prírodným ľadom, vybavený šatňami a elektrickým osvetlením. Oddiel mal dorastenecké aj žiacke družstvá, spočiatku pôsobil v okresnej súťaži, neskôr v krajskej, ktorú aj niekoľkokrát vyhral, z finančných dôvodov však nemohol pomýšľať na postup do vyššej súťaže.
Obec oficiálne zanikla v roku 1972. Zostal však cintorín aj časť chotára... Od roku 1982 sa bývalí Sokolčania a ich potomkovia pravidelne každoročne schádzajú vo svojom bývalom háji nad priehradou v prvú augustovú sobotu. Tradíciu majú aj februárové plesy Sokolčanov v Liptovskom Mikuláši.
Kaštieľ v Rohovciach

História kaštieľa

Kaštieľ vznikol v roku 1570 prestavbou z pôvodného hradu, ktorý v obci stál od začiatku 16. storočia a ktorého pôvodným majiteľom bola rodina Sárkányovcov. Prestavbu nariadil vtedajší majiteľ objektu Štefan Ilešházi. Rodina Ilešháziovcov vlastnila kaštieľ dlhé roky, pričom v priebehu času sa jeho vlastníkmi stali rôzny členovia hlavných i vedľajších vetiev tohto známeho šľachtického rodu: napríklad František Ilešházi (majiteľ od roku 1594), Mikuláš Ilešházi (majiteľ od začiatku 18. storočia) a Jozef Ilešházi (majiteľ od roku 1723, ktorý sa významnou mierou zapríčinil o architektonický rozvoj kaštieľa a aj priľahlého parku).
V roku 1730 prešiel kaštieľ barokovou prestavbou. Na prelome 18. a 19. storočia prešiel ďalšou prestavbou s klasicistickými prvkami.
V roku 1838 prešiel kaštieľ spolu s celým panstvom do vlastníctva grófskej rodiny Baťániovcov, následne sa jeho vlastníkom stala grófska rodina Pongrácovcov.
Od konca 19. storočia do konca druhej svetovej vojny v roku 1945 prešiel kaštieľ a jeho priľahlé budovy opäť niekoľkými prestavbami a úpravami. Po druhej svetovej vojne sa v priestoroch kaštieľa zriadila škola, ktorá tu sídlila až do roku 1971. Objekt potom začal postupne chátrať.
Od roku 2005 sa majiteľom celého pozemku, teda samotného kaštieľa aj parku, stala spoločnosť PARCUS, ktorá objekt postupne rekonštruuje. V priestoroch kaštieľa a priľahlých budov zriadila domov sociálnych služieb pre seniorov.

Architektúra kaštieľa

Kaštieľ má štvorcový pôdorys, vnútri budovy sa nachádza nádvorie. Budova má dve podchodia. Na priečelí budovy sa nachádza erb rodiny Illésházyovcov. V arkádovom nádvorí sa nachádzajú aj rodinné erby ďalších niekdajších majiteľov panstva, a to rodiny Batthyányiovcov a Pongráczovcov.
Kaštieľ má v dôsledku viacerých prestavieb prvky niekoľkých štýlov, medzi najvýraznejšie patrí renesancia, barok a klasicizmus.
Kaštieľ obklopuje rozsiahly park, ktorý rovnako ako samotná budova, spadá pod kultúrnu ochranu. V areáli sa nachádza niekoľko budov, v ktorých sú umiestnení seniori žijúci v domove sociálnych služieb.
Betterment

Založenie

Betterment bolo založené v roku 2008 v New York City, Jonom Steinom a Eli Brovermanom. Po prvých prototypoch a registrácii v SEC boli pripravení ponúkať finančné poradenstvo online ako registrovaný investičný poradca, pričom neskôr rozšírili svoju ponuku služieb aj o obchodovanie s cennými papiermi. V júni 2010 naplno spustili svoju online platformu na konferencii TechCrunch Disrupt v New Yorku, kde do 24 hodín nabrali svojich prvých 400 klientov.

Zastavenie predaja po Brexite

24. júna, 2016, Betterment zastavil obchodovanie na burze na 2 a pol hodiny, po tom, ako neočakávaný výsledok britského referenda spôsobil chaos na finančných trhoch. Kvôli tomu bola firma kritizovaná za nedostatočnú komunikáciu so svojimi klientmi, čo sa prejavilo na sociálnych sieťach a vyjadreniach partnerov tejto platformy.

Zmena cien

31. januára, 2017, Betterment zmenil štruktúru cien, čo v podstate znamenalo zvýšenie cien pre klientov s vkladmi väčšími ako 100,000 dolárov z 0.15% na 0.25%. Toto rozhodnutie vyvolalo vlnu kritiky medzi zákazníkmi, čo prinieslo mediálny rozruch.
Champillon

Poloha

Obec má rozlohu 1,46 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Étienne-la-Thillaye

Poloha

Obec má rozlohu 12,36 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 489 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fours-en-Vexin

Poloha

Obec má rozlohu 5,92 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magnet (Allier)

Poloha

Magnet má rozlohu 12,72 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Magnet má 827 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bystrická brázda

Vymedzenie

Zaberá severnú časť Kysuckej vrchoviny a kopíruje veľkú časť Bystrickej doliny a rieky Bystrica, od Klubiny na západe po Vychylovku na východe. Severným smerom nadväzujú Kysucké Beskydy s podcelkom Rača, západným a južným smerom pokračuje pohorie podcelkom Vojenné a na východe ležia Oravské Beskydy a ich podcelok Ošust.

Turizmus

Územím vedie cesta II/520 z Krásna nad Kysucou do Lokce. Turisticky atraktívny je orloj v Starej Bystrici či Múzeum kysuckej dediny, ktorého súčasťou je i úzkokoľajná lesná železnica. Dolinou vedie viacero cyklotrás, medzi nimi Kysucká cyklomagistrála.
Néac

Poloha

Obec má rozlohu 6,88 km². Najvyšší bod je položený 54 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 391 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Glénay

Poloha

Obec má rozlohu 21,14 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 536 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Americká zahrada

Opis územia

V roku 1828 záhradu založil ako škôlku okrasných drevín gróf Evžen Černín pre zásobovanie parku, ktorý postupne budoval pri neďalekom zámku Lázeň. Neskôr, celkom v súlade so snahami vtedajších majiteľov panstva mať veľké zbierky drevín, zmenil aj Černín svoj pôvodný úmysel a dal premeniť škôlku na arborétum, na trvalú zbierku drevín. Už od r. 1844 nesie názov Americká zahrada, pretože v prvých rokoch po založení mali prevahu dreviny pochádzajúce zo Severnej Ameriky. Správa AOPK Plzeň. Výmera záhrady je 1,89 ha. Leží vo výške 506 – 524 m.
V roku 1969 záhradu vyhlásilo Ministerstvo kultúry Českej republiky ako chránené územie s platnosťou vyhlášky od 17. decembra 1970. Predmetom vyhlásenia je dendrologické arborétum s viacej než 200 druhmi drevín predovšetkým severoamerického, európskeho a ázijského pôvodu.. K európskym unikátom patrí stromový exemplár drieňa kvetnatého (Cornus florida). Jeden z najzaujímavejších exemplárov je predovšetkým Pseudotsuga menziesii, prvýkrát vysadený v roku 1827, tiež nazývaný ako douglaska. Jej pozoruhodnosťou je vek, ide o jednu z troch najstarších douglasiek na európskej pevnine. Ďalšou vzácnosťou sú dve borievky virgínske.
Hajnice (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany sú lúčne spoločenstvá so zvlášť chránenými druhmi rastlín a živočíchov. Nachádzajú sa tu vlhkejšie typy lúk, psiarkové trávniky, kamenné znosy, krovinaté remízky, tône, pramenisko a lúčne lady. Centrom oblasti je rybník Hajnice, ktorým preteká Hejnický potok.
Žijú tu mlok bodkovaný (Lissotriton vulgaris), mlok horský (Triturus alpestris), rak riečny (Astacus astacus), rosnička zelená (Hyla arborea), močiarnica mekotavá (Gallinago gallinago), šidielko (Coenagrion hastulatum) a hnedáčik čermeľový (Melitaea diamina), z rastlín sú zastúpené vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis), všivec lesný (Pedicularis sylvatica), ďatelina gaštanovohnedá (Trifolium spadiceum) a popolavec kučeravý (Tephroseris crispa).
El Puerto de Santa María

Dejiny

Podľa Homérovej Odysei mesto založil Menestheus, utečenec z trójskej vojny, ktorý sa usídlil v ústí rieky Guadalete a založil mesto nazvané Menesthéov prístav.
 
V roku 711, po arabskej invázii zo severnej Afriky, bolo mesto premenované na Alcante (Alcanatif) = Prístav soli. Meno bolo odvodené zo starého priemyslu na výrobu soli ktorý tu prevádzkovali Feničania a Rimania. 
V roku 1260 mesto dobyl Alfons X. Kastílsky a premenoval ho na Santa María del Puerto. Vo svojich Spevoch k Panne Márii  ďakuje za zázračné uzdravenie svojich nôh v tamojšom kostole. 
Druhá výprava Krištofa Kolumba vyrazila práve z tohoto mesta. Jej navigátor Juan de la Cosa tu v roku 1500 nakreslil mapu sveta, prvú mapu na ktorej je zachytený Nový svet. Kolumbus mesto navštívil už roku 1480, keď hľadal pomoc pre svoje plány. V meste neskoršie sídlilo mnoho bohatých kupcov, ktorí prevádzkovali obchod s Amerikou. V 16. a 17. storočí bolo mesto zimným prístavom kráľovských galér. V 19. storočí tu sídlil generálny štáb francúzskej armády pod velením Jozefa Bonaparta (1801 - 1812) počas Španielskej vojny za nezávislosť.
V meste je vďaka jeho bohatej histórii mnoho múzeí a pomníkov; takisto je iba kúsok cesty od Cádizu.
Zópyros z Atén

Zópyros (starogr. Ζώπυρος – Zópyros) bol olympijský víťaz v boxe v 4. storočí.
Markos Aurelios Zópyros, syn aténskeho boxera, je podľa epigrafického nálezu publikovaného v roku 1997, posledným známym starovekým olympijským víťazom, ktorého na 291. hrách v roku 385 korunovali olivovým vencom, za víťazstvo dosiahnuté pravdepodobne v dorasteneckom boxe (záznam je poškodený a čítanie gréckeho [andr]ón je rovnako možné ako [paid]ón, t. j. mužov alebo chlapcov). Tento záznam tiež uvádza, že jeho brat Eukarpides bol v roku 381 olympijským víťazom v pankratiu. V roku 394 olympijské hry, trvajúce už 1169 rokov, ako „pohanský sviatok“ zakázal osobitným ediktom rímsky cisár Theodosius I.
V Olympii sa box (pygmé) zaradil do programu na 23. hrách v roku 688 pred Kr. (dorastenecký v roku 616 pred Kr.). Antický box mal voľnejšie pravidlá a bol tvrdší ako dnešný. Okrem držania súpera, hmatov a úderov na pohlavné orgány, rozhodcovia dovoľovali všetko. Zvíťazil ten, kto súpera zrazil na zem, takže ostal bezvládne ležať, alebo ten, ktorý súpera prinútil, aby sa vzdal. Keď zápas trval priveľmi dlho, rozhodcovia so súhlasom súperov nariadili tzv. klimax (vystupňovanie), vtedy sa žrebom určený boxer postavil pred svojho súpera a prijal jeho úder bez krytia, keď ho vydržal, zasadil úder za rovnakých podmienok súperovi. To sa opakovalo tak dlho, pokiaľ zo súboja nevzišiel víťaz.
Chantenay-Saint-Imbert

Poloha

Obec má rozlohu 41,69 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 256 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lamorlaye

Poloha

Obec má rozlohu 15,34 km². Najvyšší bod je položený 110 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 279 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE