google/wiki40b huggingface dataset:
Vrbas

Priebeh toku

Rieka pramení v centrálnej časti Bosny a Hercegoviny v masíve Vranica. Tečie prevažne severným smerom údolím Dinárskych hôr. Na dolnom toku preteká južným okrajom Stredodunajskej roviny.

Vodný režim

Vodný režim na rieke je snehovo-dažďový s vyššími prietokmi na jar a v jeseni. Priemerný prietok dosahuje v ústí 70 m³/s (niektoré zdroje uvádzajú 105 m³/s). Na Vrbase sa nachádza niekoľko vodných elektrární.

Osídlenie

Vrbas preteká pustými údoliami, no i dôležitými mestami Uskopolje, Bugojno, Gornji Vakuf, Donji Vakuf, Jajce a Banja Luka.
Felix Wankel

Prof.hc.Dr.Ing.e.h. Felix Heinrich Wankel (* 13. august 1902, Lahr – † 9. október 1988, Heidelberg) bol nemecký mechanik a konštruktér. Je po ňom pomenovaný Wankelov motor.
Felix Wankel bol konštruktér bez vyššieho vzdelania. Zaoberal sa problémom utesnenia strojových častí, ktoré sa pohybujú v prostredí s vysokým tlakom a teplotou. Napriek nedostatku vzdelania sa v tomto odbore stal špecialistom.
V období medzi prvou a druhou svetovou vojnou vyrástla v Lindau jeho súkromná dielňa v ozajstný závod, ktorý niesol názov Wankel-Versuchs-Werkstätten (Wankelove pokusné dielne). V tomto závode prebiehal v spolupráci s leteckým ústavom počas druhej svetovej vojny vývoj rozvodových posúvačov leteckých motorov. Rotačný posúvač, ktorý Wankel navrhol, umožňoval lepšie plnenie motora a zvýšenie jeho otáčok a výkonu. Koniec vojny a pokles záujmu o piestové spaľovacie motory v letectve bol príčinou prerušenia prác.
Wankel sa zaoberal aj motormi s rotujúcimi piestami, ktoré čelia ťažkostiam súvisiacim s utesnením ich piesta v skrini motora. Dokladom jeho záujmu sú patenty z rokov 1929 a 1934. Ku koncu druhej svetovej vojny bol Wankelov závod zničený.
O niekoľko rokov po vojne bol za podpory Združenia nemeckých priemyselníkov vybudovaný v meste Lindau nový ústav a Wankela poverili jeho vedením. Od roku 1951 došlo ku kontaktom medzi Wankelovým ústavom a firmou NSU Motorenwerke. Výsledkom spoločného vývoja je aj Wankelov motor
Parazitická rastlina

Parazitická rastlina (iné názvy:parazitná rastlina, cudzopasná/cudzopasnícka rastlina, fytoparazit, rastlinný parazit, rastlinný cudzopasník, zriedkavo príživná rastlina, zriedkavo príživnícka rastlina) je rastlina, ktorá časť alebo všetky živiny získava z iného organizmu. Parazitizmus, alebo cudzopasníctvo je vzťah medzi dvoma organizmami. Parazitický organizmus, teda rastlina, parazituje na hostiteľskej rastline. Parazitická rastlina čerpá živiny, čo sú organické i anorganické látky potrebné pre správny chod parazitujúcej rastliny z hostiteľskej rastliny. Vo väčšine prípadov platí, že parazitujúca rastlina je menšieho vzrastu ako hostiteľ.
Parazity parazitujú obyčajne na jednom hostiteľovi, ale v prírode sa stretávame aj s prípadmi, kde parazitická rastlina parazituje striedavo, pravidelne na viacerých druhoch rastlín.

Pozadie

Rastliny majú viaceré spôsoby získavania výživy pre svoj správny rast a žitie. Výživu získavajú dvoma základnými spôsobmi. Sú to heterotrofia a autotrofia, v niektorých prípadoch sa stretávame aj s kombináciou oboch týchto typov získavania živín. Táto kombinácia sa odborne nazýva mixotrofia.
V prípade heterotrofie hovoríme o spôsobe získavania živín z iných živých alebo mŕtvych organizmov, teda si potrebné organické živiny nevedia vytvárať samostatne. Tento spôsob získavania dôležitých látok pre život sa nazýva parazitizmus a saprofytizmus.
Saint-Laurent (Côtes-d’Armor)

Poloha

Obec má rozlohu 8,96 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 502 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mondelange

Poloha

Obec má rozlohu 4,1 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 960 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Filippos z Krotónu

Filippos (starogr. Φίλιππος) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 6. storočí pred Kr.
O olympijskom víťazstve Filippa nám zanechal správu staroveký historik Herodotos, ktorý o ňom uvádza: „Po boku Dóriea (spartský veliteľ) padol taktiež Filippos, syn Butakidov z Krotónu. Bol zasnúbený s dcérou Télya sybaritského a pretože zo svadby vzišlo, utiekol z Krotónu a odplával do Kyrény. Odtiaľ sa vypravil na vlastnej vojenskej lodi, opatrenej posádkou na vlastný náklad, a pripojil sa k Dórieovi. Bol olympijským víťazom a vo svojej dobe najkrajším zo všetkých Grékov. Svojou krásou dosiahol u Egejčanov toľko, ako nikto iný. Nad jeho náhrobkom postavili chrám a prinášali mu obetné dary.“
Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho Filippos dosiahol toto olympijské víťazstvo pravdepodobne na 65. hrách v roku 520 pred Kr. Historik Luigi Pareti vo svojich historických štúdiach (Studi siciliani ed italioti) spochybňuje Herodotov záznam o olympijskom víťazstve uvedeného Filippa.
Appelle

Polohopis

Appelle má rozlohu 3,87 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Appelle má 64 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Rad Andreja Hlinku

Rad Andreja Hlinku je slovenské vyznamenanie pomenované po Andrejovi Hlinkovi. Udeľuje ho prezident Slovenskej republiky na návrh vlády. Návrh prezident nemusí rešpektovať. Rad Andreja Hlinku sa zapožičiaval do 1. januára 2003 vrátane.
Rad Andreja Hlinku sa zapožičiava občanom Slovenska, ktorí sa mimoriadnym spôsobom zaslúžili o vznik samostatnej Slovenskej republiky.
Rad Andreja Hlinku má tri triedy, z ktorých najvyššia je I. trieda. Pri zapožičiavaní jednotlivých tried sa vychádza z miery zásluh toho, komu sa rad zapožičiava.
Vyznamenanie sa zapožičiava pri príležitosti výročia vzniku samostatnej Slovenskej republiky.
Živa (bohyňa)

Živa (iné názvy: Šiva, Živena, Šiwa, Sieba alebo Razivia) je v slovanskej mytológii bohyňou života. Jej meno je odvodené od slova žiť. Po prvýkrát Živu spomína historik Helmoldus z Besau v druhej polovici 12. storočia v diele Slovanská kronika (Siwa dea Polaborum).

Miesto v panteóne

V slovanskom panteóne je dcérou bohyne Mokoše a ženou Dažboga. Protikladom je jej sestra Morena, bohyňa zimy a smrti.

Charakteristika

Bohyňa dáva rastlinám i živočíchom silu, prebúdza ich do života, dáva liečivú silu rastlinám, vode v prameňoch a kameňom, preto je tiež bohyňou liečiteľstva, má moc uzdravovať, prebúdzať k životu, či dokonca kriesiť. Vo všetkom živom prúdi jej sila. Je bohyňou leta, úrody, plodnosti, hojnosti. Často sa stotožňovala so zemou, bola vysoko ctená a vážená.

Sviatok a uctievanie

Sviatok Živy sa slávi na jar, keď sa po zime všetko prebúdza. Bola veľmi uctievaná nielen hospodármi, ale aj mladými nevestami, ktoré jej vzdávali obety a modlili sa za blaho rodiny. Niekedy je zobrazovaná s klasmi v jednej ruke a kvetmi v druhej. Zobrazuje sa ako deva v bielom rúchu so zlatými vlasmi, v jednej ruke drží kvety a v druhej klasy. Jej kult bol rozšírený medzi všetkými Slovanmi. Podľa južných Slovanov to bola víla, ktorá naučila ľudí orať a pásť stádo. Na jej počesť plietli vence z kvetov. Jej chrám stál na vrchu Živiec, kam začiatkom mája chodili ľudia, aby prosili Živu o zdravie a dlhý život. Do zeme sa nesmelo svojvoľne biť, na Slovensku sa hovorievalo: „Nebi zem, nedá ti chleba“.
Publier

Poloha

Obec má rozlohu 8,92 km². Najvyšší bod je položený 721 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 191 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hot Fuss

Pozadie

Album bol ovplyvnený New Wave a Post-punkovými skupinami 80-tych rokov ako New Order, The Cure, Morrissey, Duran Duran, Smiths, The Cars. Ostatné vplyvy patria skupinám Lou Reed, U2, David Bowie a Oasis.
Bernard Agré

Kňaz

Pokrstený bol v šiestich rokoch, 2. septembra 1932. Kňazskú vysviacku prijal 20. júla 1953. Prvé roky duchovnej služby pôsobil v Dabou, kde bol učiteľom a riaditeľom školy, v roku 1956 sa stal riaditeľom nižšieho seminára v Bingerville. V rokoch 1957 až 1960 študoval v Ríme na Pápežskej univerzite Urbaniana, kde získal doktorát z teológie. Od roku 1963 bol generálnym vikárom Abidjanu pre katolícku výchovu a semináre.

Biskup

Dňa 8. júna 1968 bol menovaný biskupom diecézy Man, biskupské svätenie mu udelil 3. októbra toho istého roku vtedajší arcibiskup Abidjanu Bernard Yago. V rokoch 1985 až 1991 stál na čele Regionálnej Biskupskej konferencie Západnej Afriky. 6. marca 1992 bol menovaný biskupom diecézy Yamoussoukro. V decembri 1994 sa ujal riadenia arcidiecézy Abidjan kde nahradil kardinála Yaga.

Kardinál

Na konzistóriu 21. februára 2001 ho pápež Ján Pavol II. menoval kardinálom. Na funkciu arcibiskupa Abidjanu rezignoval v máji 2006, jeho nástupcom sa stal arcibiskup Jean-Pierre Kutwa.
Zomrel po dlhej chorobe 9. júna 2014 v Parížskej nemocnici.
Connigis

Poloha

Obec má rozlohu 5,46 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 329 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ambróz Lazík

Životopis

Po maturite v malom seminári v Trnave nastúpil v roku 1917 vojenskú službu, z ktorej sa vrátil v roku 1919 a pokračoval v bohosloveckých štúdiách v Nitre. Kňazské svätenie prijal 29.júna 1922 v Nitre. Kaplánom bol v Dvoroch nad Žitavou a v Nových Zámkoch. V roku 1925 sa stal biskupským archivárom - tajomníkom, potom kancelárom. V roku 1933 získal doktorát z teológie. V rokoch 1936 – 1940 bol generálnym vikárom Trnavskej apoštolskej administratúry. V roku 1938 dostal tituly apoštolského protonotára, kanonika Bratislavskej družnej kapituly a bol vymenovaný za rektora Kňazského seminára v Bratislave. V roku 1942 bol menovaný za trnavského farára. V roku 1945 bol opätovne menovaný za generálneho vikára.
Po smrti Pavla Jantauscha bol 8. júna 1947 menovaný za administrátora Trnavskej apoštolskej administratúry. Za titulárneho biskupa appijského bol menovaný 25. júla 1949. Biskupské svätenie prijal 14. augusta 1949 v Trnave z rúk olomouckého arcibiskupa Jozefa Matochu. V rokoch 1950 – 1951 bol izolovaný orgánmi komunistickej štátnej bezpečnosti vo svojej rezidencii v Trnave.
Zomrel 20. apríla 1969 v Trnave. Bol pochovaný v Trstíne, svojom rodisku.
Bratislavská ješiva

Bratislavská ješiva (hebrejské: ישיבה הרמה פרעשבורג; oficialny: verejná rabínska škola v Bratislave) bola najstaršia ješiva na Slovensku. Bola založená pravdepodobne už začiatkom 18. storočia. Najväčší rozkvet dosiahla v 19. storočí za pôsobenia rabína Chatama Sófera, kedy sa stala najvýznamnejšou ješivou v Uhorsku. Bratislavská ješiva vyprodukovala celú generáciu významných rabínskych učencov a náboženských mysliteľov. Fungovala až do druhej svetovej vojny.
Genainville

Poloha

Obec má rozlohu 10,5 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 549 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Strabizmus

Strabizmus alebo škuľavosť alebo škúlenie je chyba zraku – stav, pri ktorom dochádza k strate koordinovaného pohybu oboch očí a jedno sa odchyľuje od smeru pozorovaného predmetu. Touto chybou zraku sa zaoberá tyflopédia – odbor špeciálnej pedagogiky.
Chmúra (potok)

Chmúra je potok na Kysuciach, vo východnej časti okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Vychylovky, má dĺžku 5,1 km a je tokom VI. rádu. Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Ošust, na juhovýchodnom svahu Svitkovej (1 082,5 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 000 m n. m. Najprv tečie na juh, potom sa stáča na juhozápad a tečie po hranici medzi Oravskými Beskydami na severe a Kysuckou vrchovinou na juhu. Z pravej strany priberá štyri prítoky spod Hankinej poľany, zľava viacero prítokov, najmä prítok (733,8 m n. m.) spod Drabírovca, dva spod Mrvovej Kykule (1 040,2 m n. m.) a od osady Sajdovia. Do Vychylovky ústi pri osade Vychylovka v nadmorskej výške okolo 610 m n. m. Údolím potoka vedie Kysucká lesná železnica a pri osade Chmúrovci stojí skanzen (Múzeum kysuckej dediny).
Petr Průcha

Petr Průcha (* 14. september 1982, Chrudim) je český reprezentant v ľadovom hokeji.

Klubový hokej

Petr Průcha je útočník. Je 178 cm vysoký a váži 73 kg (údaj z roku 2005). V sezónach 2001/02 hral za HC Moeller Pardubice v českej hokejovej extralige. V sezóne 2005/06 sa dostal prvýkrát na ľad NHL. Hrá s dresom číslo 25 za New York Rangers a má ročný príjem 525 tisíc dolárov.

Reprezentácia

Reprezentoval Česko na majstrovstvách sveta v roku 2005 a dostal sa aj do reprezentačného výberu Česka na zimné olympijské hry 2006 v Turíne. Pre zranenie kolena však 10 dní pred začatím olympiády z nominácie vypadol.
Markos Vamvakaris

Biografia a kariéra

Narodil sa v roku 1905 v meste Ano Chora na ostrove Syros. Pochádzal z chudobnej roľníckej, katolíckej rodiny. Už keď mal 12. rokov odišiel do Pirea. Tu vystriedal viaceré zamestnania ako mäsiar či predavač novín. Zoznamoval s ťažkým životom chudobných ľudí, predovšetkým s Maloázijskými Grékmi, od ktorých sa naučil hrať ich piesne a aj hrať na nástroj buzuki. Neskôr začal aj skladať rôzne piesne v populárnom modernom štýle nižšej vrstvy-rembetiko. Zoznámil sa s viacerými spevákmi rembetika. V roku 1933 vydal svoj prvý disk-Na rchosouna re manga mou (Keby si tak prišiel, frajer). Vamvakaris hrával v rôznych rembetiko kluboch v Aténach a jeho popularita rástla. Jeho najznámejšie piesne boli S´afto ton kosmo ton kako (V tomto zlom svete), Ta matoklada sou lamboun (Tvoje oči žiaria), Diazigio (Rozchod), Mes to ononta enos pasa (V sále jedného pašu), no najslávnejšia pieseň je určite Frangosyriani (Katolícke dievča zo Syrosu). Vamvakaris, tak ako aj iní rembetiko speváci spieval o ťažkej dobe a krivdách. Jeho pieseň S´afto ton kosmo ton kako (V tomto zlom svete) hovorí že nečaká pomoc od nikoho a netreba sa spoliehať ani na priateľov či príbuzných, ktorí ťa podvedú. V Roku 1942 sa po druhý raz oženil so svojou ženou Evangeliou, s ktorou mal 5 detí, no dve z nich zomreli. Po vojne rembetiko postupne zanikalo a preto aj Vamvakarisova popularita klesala, jeho piesne boli nanovo obiavené až koncom 50. rokoch, za pomoci známych gréckych spevákov Tsitsanisa a Bithikotsisa, ktorí začali s Vamvakarisom spolupracovať, nahrali jeho piesne, niektoré naspievali oni a tak ich znovu spopularizovali. V 60. rokoch začala druhá éra Vamvakarisovej kariéry, spoločnosť Columbia vydala jeho piesne a Vamvakaris konečne začal na svojej kariére zarábať. Vamvakaris zomrel v roku 1972 ako 66 ročný. Jeho piesne ďalej spieva jeho syn, Stelios Vamvakaris, ale aj slávny spevák Jorgos Dalaras.
Novsko ždrilo

Novsko ždrilo (doslova Novská úžina) je prieliv v Chorvátsku na Jadranskom mori, ktorý spája Novigradské more s Velebitským kanálom. Je dlhá 4 kilometre, široká 400 metrov a jej maximálna hĺbka je 60 metrov.
Cez úžinu sú postavené dva mosty - cestný Maslenický most a diaľničný Maslenický most. Počas vojny v Juhoslávii to bolo strategické miesto pre chorvátske i srbské jednotky. Dôsledkom bojov bolo zničenie starého cestného mosta (obnovený v roku 2005).
Oportunistická infekcia

Oportunistická infekcia je infekcia spôsobená patogénmi (baktérie, vírusy, plesne, alebo prvoky), ktoré využívajú príležitosti inak nevyskytujúce sa, ako napríklad oslabený imunitný systém hostiteľa, upravený mikrobióm (napr. narušená črevná mikroflóra), či priama infekcia cez trhliny v krycej sústave (v koži). Mnohé z týchto patogénov nie sú príčinou ochorenia u zdravého hostiteľa s funkčným imunitným systémom.

Profylaxia (Prevencia)

Keďže oportunistické infekcie môžu spôsobovať rôzne choroby, kladie sa veľa dôrazu na prostriedky na zabránenie infekcii. Takáto stratégia zvyčajne zahŕňa obnovu imunitného systému ihneď ako je to možné, zabránenie vystaveniu infekcii a používanie antimikrobiálnych liekov ("profylaktické lieky") zamierené na špecifické infekcie.

Liečba

Liečba závisí od typu infekcie, ale zvyčajne zahŕňa rôzne antibiotiká.
Wallace Spearmon

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 400 metrov pôvodne na treťom mieste výkonom 19,95 s. Krátko po pretekoch ho však za údajne vkročenie do súperovej dráhy diskvalifikovali.
Lucia Žitňanská

Voľby 2012

Pred parlamentnými voľbami v marci 2012 preferencie SDKÚ-DS v prieskumoch klesali. Po zverejnení prieskumu dávajúcemu strane len 5%-tnú podporu voličov predseda strany Mikuláš Dzurinda povedal, že na svoj odchod nevidí dôvod, o možných nástupcoch sa začalo špekulovať. V samotných voľbách dostala SDKÚ-DS len 6,09% hlasov, čo ju odsunulo na 5. miesto. Dzurinda, kandidujúci na 1. mieste kandidátky SDKÚ-DS, získal 27 242 preferenčných hlasov čím klesol na tretie miesto. Lucia Žitňanská získala takmer štvornásobok hlasov (103 517) čím predbehla predsedu strany ako aj Ivana Mikloša, ktorý získal 56 771 preferenčných hlasov.
Niekoľko dní po voľbách Dzurinda oznámil, že sa nebude uchádzať o miesto v predsedníctve strany a vyslovil podporu predsedníckej kandidatúre Žitňanskej, ktorú do kongresu poveril vystupovaním za stranu. Na kongrese SDKÚ-DS 19. mája 2012 Lucia Žitňanská neuspela vo voľbách predsedu keď ju v 2. kole porazil Pavol Frešo. 27. novembra 2012 nahradila Ľudovíta Kaníka vo funkcii predsedu poslaneckého klubu SDKÚ.
12. december 2013 – spoločne s Miroslavom Beblavým a Magdou Vášáryovou vystúpila z SDKÚ-DS

Pokračovanie právnej kariéry

V januári 2013 oznámila advokátska kancelária TaylorWessing e/n/w/c advokáti, že Lucia Žitňanská sa stala jej „novou posilou“. Žitňanská chcela obnoviť svoju advokátsku licenciu a pokračovať v „živom“ práve. Od júna 2013 je Žitňanská na zozname rozhodcov Viedenského arbitrážneho súdu. Bude riešiť obchodné spory.

Návrat do stranickej politiky

8. apríla 2014 predsedníctvo strany MOST – HÍD potvrdilo že dovtedy nezávislá Žitňanská sa stane členkou strany. Prisľúbený jej bol aj post podpredsedníčky strany. Žitňanská vtedy vyhlásila „Post podpredsedníčky nebol pre mňa rozhodujúci. Ak by som neverila, že Most-Híd je pripravený urobiť vážny krok dopredu, tak by to nebolo zaujímavé“.

Voľby v roku 2016

Vo voľbách v marci 2016 bola dvojkou na kandidátke MOST – HÍD.

Volebné obdobie po roku 2016

23. marca bola prezidentom Andrejom Kiskom menovaná do úradu ministerky spravodlivosti. Zároveň je podpredsedníčka vlády. Od 11. mája 2016 je tiež predsedníčkou Legislatívnej rady vlády SR. V júni 2017 kritizovala kandidatúru štátnej tajomníčky Ministerstva spravodlivosti Moniky Jankovskej do Súdnej rady. Žitňanská presadzuje nezávislosť súdnej rady od politických vplyvov. Jankovská je bývalá sudkyňa, na Ministerstvo ju nominoval SMER-SD. Žitňanská jej nezvolením podmieňuje zotrvanie vo vláde.
Po vrátení do Parlamentu bola zvolená za členku ľudskoprávného výboru a Výboru NR SR na preskúmavanie rozhodnutí Národného bezpečnostného úradu.
V rozhovore pre Denník N v máji 2018 povedala, že v nasledujúcom volebnom období už nechce kandidovať do parlamentu, ale súčasný mandát dokončí. Dôvodom je jej cieľ viacej sa venovať právnickej profesii a lepšie skĺbiť profesijný a súkromný život. V parlamente sa chce naďalej venovať súdnictvu, obchodnému právu a ľudským právam.
20. septembra 2018 oznámila, že sa rozhodla vystúpiť z poslaneckého klubu Most-Híd, a teda aj zo strany Most-Híd.
Petrovka (potok)

Prameň

Tečie v juhozápadnej časti Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, pramení na juhovýchodnom svahu Trubárky (670,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 585 m n. m.
Ján Thurzo (prachár)

Životopis

Prachársky majster, zakladateľ prachárstva v Banskej Bystrici-Radvani. Od radvanského zemepána Fraňa Radvanského vymohol cechové artikuly (3. mája 1633).
Autrans

Poloha

Obec má rozlohu 44,02 km². Najvyšší bod je položený 1 711 m n. m. a najnižší bod 1 005 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 676 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
STS-61-A

Priebeh letu

Raketoplán odštartoval z rampy 39-A Kennedyho vesmírneho strediska 30. októbra 1985 v čase 17.00 UT. Pred štartom sa vyskytla chyba na palivovej batérii č. 1, v ktorej poklesla teplota mimo povoleného rozsahu. Vzhľadom na to, že ostatné dve batérie dokázali zabezpečovať energiu pre všetky experimenty, však bol štart aj napriek chybe povolený.
Krátko po navedení na suborbitálnu dráhu v čase T+11 minút sa vyskytol ďalší problém: zlyhal regulátor tlaku hélia v pravom module zadných motorov RCS a prevádzkový tlak začal klesať. Posádka Challengera však problém vyriešila prechodom na druhú nezávislú prívodovú vetvu. V čase T+45 min bol raketoplán navedený na operačnú, takmer kruhovú obežnú dráhu okolo Zeme.
Posádka raketoplánu sa rozdelila na dve zmeny. Prvá, nazývaná "modrá" nastúpila do práce 3 hodiny 30 minút po štarte a začala s oživovaním Spacelabu. Riadenie oživeného laboratória potom prevzalo západonemecké stredisko. V Nemeckej spolkovej republike mohli sledovať experimenty v priamom prenose. Druhá zmena sa označovala ako "červená". Počas sedemdňovej misie sa uskutočnilo asi 80% plánovaného programu. Počas letu posádka zápasila s technickými problémami, medzi ktoré patrilo aj unikanie vzduchu zo Spacelabu.
Posledný experiment sa uskutočnil 6. novembra počas pristávania. Bola to skúška riadenia pomocou ovládateľného predného podvozku. Túto zmenu v konštrukcii si vynútili problémy počas pristávania misie STS-51-D. Challenger napokon bezpečne pristál v čase 17:44 UT na dráhe 17 Edwards AFB.
Vittorio Gassman

Životopis

Narodil sa v Janove, jeho otec bol Nemec a mama mala židovský pôvod. Vyštudoval herectvo na Accademia Nazionale d'Arte Drammatica.
V divadle sa presadil najprv v divadelnej spoločnosti Luchina Viscontiho (upozornil na seba predovšetkým rolou Stanleyho Kowalskiho vo Williamsovej hre Električka zvaná Túžba), potom prešiel do talianskeho národného divadla (tal. Teatro Nazionale), kde stvárnil veľa klasických rolí (Hamlet a pod.). Ako jeden z prvých hercov začal pravidelne hrať v talianskej televízii. Už v roku 1956 ho preslávil televízny cyklus Il Mattatore, a označenie Il Mattatore sa aj stalo jeho celoživotnou prezývkou (zhruba v zmysle Pán Herec).
K jeho najslávnejším talianskym filmom patria I soliti ignoti (1958), Il sorpasso (1962), La Grande Guerra (1962), Strašidlá (1963), L'Armata Brancaleone (1966), Vôňa ženy (1974) alebo C'eravamo tanto amati (1974). Presadil sa však aj v Hollywoode – Rhapsody po boku Elizabeth Taylorovej, War and Peace, Cry of the Hunted, Glass Wall, Dirty game, Nude bomb, Sharky's Machine, Sleepers. Venoval sa aj filmovej réžii (Kean, L'Alibi, Senza famiglia, nullatenenti cercano affetto, Di padre in figlio). Vo Florencii založil vlastnú divadelnú školu.
Lesches-en-Diois

Poloha

Obec má rozlohu 20,08 km². Najvyšší bod je položený 1 549 m n. m. a najnižší bod 642 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Chels

Poloha

Obec má rozlohu 17,86 km². Najvyšší bod je položený 394 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Croix-Valmer

Poloha

Obec má rozlohu 22,28 km². Najvyšší bod je položený 369 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 498 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Châtenois (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 5,75 km². Najvyšší bod je položený 413 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Royal Suspension Chain Pier

Royal Suspension Chain Pier (známy aj ako Chain Pier alebo Brighton Chain Pier) je názov zničeného móla, ktoré stálo v anglickom meste Brighton.
Autorom móla bol Samuel Brown, ktorý je známy najmä kvôli návrhu reťazového mosta Union Bridge na rieke Tweed. Výstavba sa začala v októbri 1822 a po dokončení v novembri 1823 sa stalo prvým veľkým mólom v Brightone. Celková dĺžka móla bola 346 m. Štyri hlavné visuté rozpätia boli 78 m dlhé a 4 m široké. Pylóny boli 8 m vysoké. Mólo bolo viackrát poškodené, napr. v rokoch 1833 a 1836. V roku 1896 bolo mólo vyhlásené za nebezpečné a namiesto neho malo byť postavené nové (dnes Brighton Pier). Nakoniec bolo zničené 4. decembra 1896 počas búrky.
V súčasnosti sú počas nízkych prílivov viditeľné základy pilierov.