google/wiki40b huggingface dataset:
Cukrovar

Cukrovar je potravinársky závod, ktorý sa zaoberá výrobou cukru. Cukrovar vyrába cukor spracovaním cukrovej trstiny alebo cukrovej repy. Na Slovensku, ako aj v ďalších štátoch Európy sa cukor vyrába z cukrovej repy.

Výroba cukru

Cukrová repa sa po privezení a vykládke splavuje prúdom vody a čistí sa, najprv od hrubých nečistôt (kamene, burina a pod.) a následne sa čistí od hliny v „repnej práčke“. Očistená cukrová repa sa reže na rezky, z ktorých sa lúhovaním v teplej vode (asi 68 °C) získava šťava putujúca na ďalšie spracovanie. Rezky sa ďalej v procese nespracovávajú. Získaná šťava ďalej prechádza trojstupňovým procesom čírenia, za prítomnosti „vápenného mlieka“, a „saturačného plynu“ (získaných z vápenky, ktorá je súčasťou cukrovaru) a následnou filtráciou vzniká tzv. „ľahká šťava“. Ľahká šťava sa ďalej zahusťuje odparovaním na tzv. „ťažkú šťavu“, z ktorej sa získava cukor varením - kryštalizáciou. Zmes kryštálov a sirupu sa oddeľuje horúcou vodou v odstredivkách. Mokrý cukor sa suší a odstredený sirup sa vracia naspäť na kryštalizáciu. Cukor sa následne uskladňuje, balí a pripravuje na expedíciu.

Cukrovary na Slovensku

Na Slovensku v minulosti existovalo niekoľko desiatok cukrovarov, z ktorých do dnešnej doby zostali funkčné dva cukrovary - cukrovar v Seredi a cukrovar v Trenčianskej Teplej.
Horní Blatná

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1518.
Od 23. januára 2007 bol obci vrátený status mesta.
Miličský potok

Prameň

Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Milič, na východnom svahu Veľkého Miliča (895,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 780 m n. m.
Camila Cabellová

Detstvo

Cabello sa narodila v Cojímare, časti mesta Havana matke Sinuhe Estrabao a Alejandrovi Cabellovi, ktorý pochádza z Mexika. Dlhú časť detstva žila prechodne v Havane a Mexiku, no keď mala 5 rokov presťahovala sa do Miami. Navštevovala Miami Palmetto High School, ale školský rok 2012 – 2013 vynechala, keď bola v 9. ročníku, kvôli speváckej kariére. Napriek tomu školu dokončila.
Strategický manažment

Strategický manažment alebo strategické manažérstvo (z angl. strategic management) je prístup, skladajúci sa z formulovania stratégie, jej implementácie a kontroly.

Vývoj teórie a praxe strategického manažmentu

Prvá fáza sa začala v 50-tych a 60-tych rokoch a bolo pre ňu príznačné využívanie metód dlhodobého plánovania. Vyznačovala sa pomerne stabilnými vonkajšími podmienkami a dostatkom zdrojov. Prosperita podnikov závisela najmä od efektívneho využívania vnútorných zdrojov, a preto bolo plánovanie zamerané najmä na interné procesy a ich racionalizáciu.
Druhá vývojová fáza sa objavila koncom 60-tych a začiatkom 70-tych rokov a nazýva sa strategické plánovanie. Je dôsledkom prudko sa meniacich vonkajších podmienok (energetické krízy, ekologické hrozby, ...). Podnik začína byť chápaný ako otvorený systém, ktorý závisí od svojho okolia. Strategické plánovanie je založené na podrobnom skúmaní vonkajšieho a vnútorného prostredia, stanovuje strategické ciele a formuluje stratégiu podniku ako spôsob dosahovania cieľov.
Tretia vývojová fáza vzniká v druhej polovici 70-tych rokov a je chápaná ako široko založený systém strategického riadenia. V predchádzajúcej fáze sa malá pozornosť venovala skúmaniu spoľahlivosti a realizovateľnosti stratégie. Strategické riadenie doplnil stratég. Plánovanie o implementáciu, hodnotenie a kontrolu stratégie a chápe sa ako súvislý proces so spätnou väzbou.
Štvrtá vývojová fáza sa objavila na začiatku 90-tych rokov a jej najčastejšie pomenovanie je strategické riadenie založené na zmene, alebo spolupracujúce stratégie, alebo superkonkurencia. Strategické riadenie založené na zmene – prechod od jednoduchého a stabilného k zložitému a dynamickému podnikateľskému prostrediu sa stal pre mnohé podniky vážnou hrozbou. Podstatou takto chápanej stratégie je schopnosť prispôsobovať sa neustále sa meniacemu prostrediu. Spolupracujúce stratégie sa prejavujú v zakladaní strategických aliancií, partnerstiev a sietí. Superkonkurencia je založená na výraznej konkurenčnej výhode, ktorá podniku umožní dosiahnuť poprednú pozíciu v odvetví a od nej sa odvíjajúci mimoriadny zisk.
Brusno (obec)

Dejiny

Brusno vzniklo spojením dvoch pôvodne samostatných obcí: Brusno a Svätý Ondrej. Už v roku 1424 boli spomenuté ako obe obce svätoondrejské. Boli poddanské obce Ľupčianskeho hradu na majetku ktorého ležali. Počas stredoveku bol Svätý Ondrej významnejší. Typickým zamestnaním v obciach bol podomový obchod, obchodníkov nazývali podľa tovaru čipkármi aj keď neskôr predávali aj iný tovar. Čipkárstvo začalo v 18. storočí, v 19. zažilo najväčší rozmach. Od roku 1860 bol Svätý Ondrej sídlom slúžnovského okresu. V rokoch 1892 až 1941 bola v obci aj žandárska stanica. V roku 1884 bola v časti Brusno vybudovaná zastávka na trati Banská Bystrica - Podbrezová. Obyvatelia obcí sa zúčastnili SNP, v svätoondrejskej časti Bukovec (dnes samostnatná obec Pohronský Bukovec) zajali generálov Jána Goliana a Rudolfa Viesta. Táto časť obce bola za spoluprácu s povstalcami nacistami celá vypálená. K zlúčeniu obcí došlo v roku 1960. Nová obec dostala meno Hronov, ale v roku 1974 sa vrátila k názvu Brusno.
Cuxac-d’Aude

Poloha

Obec má rozlohu 21,54 km². Najvyšší bod je položený 48 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4395 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Hérie-la-Viéville

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 241 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hedonizmus

Hedonizmus (po grécky hedone – rozkoš) je filozofický smer, etické učenie, podľa ktorého je dobro to, čo ľuďom poskytuje rozkoš alebo ich zbavuje utrpenia. Podľa tohto učenia je ľudské konanie motivované výlučne snahou získať slasť a vyhnúť sa strasti. Prax je motivovaná príjemnosťou alebo nepríjemnosťou.
Uspokojenie zmyslových afektov, sklonov, inštinktov má povahu slasti. Slasť určuje hodnotu konania. Mravne dobré je to, čo prináša slasť. Zmysel praxe spočíva v realizovaní kalkulu slasti a strasti.
Rozum podľa hedonizmu slúži tomuto kalkulu slasti a strasti – má ho optimalizovať.
Úlohou etiky je podávať pravidlá, ktoré v zmysle pozitívneho kalkulu slasti a strasti umožňujú čo možno najslastiplnejší život.

Filozofický hedonizmus

Hedonizmus ako filozofický smer založil v antike Aristippos z Kyrény.

Kresťanský hedonizmus

Kresťanský hedonizmus je kresťanská doktrína, učená najmä v kruhoch protestantských cirkví, obzvlášť vo vyznávajúcich kalvinizmus. Pomenovanie vytvoril reformovaný, baptistický teológ John Piper v knihe Desiring God, ktorú vydal v roku 1986.
Kresťanský hedonizmus anachronicky opisuje teológia Jonathana Edwardsa, a John Piper zhrňuje toto učenie slovami, „Boh je v nás najviac oslávený, keď sme najviac potešení a nasýtení [ v angličtine, v origináli iba "satisfied" ] v ňom".
Niektorí kresťania však kritizujú Piperove pomenovanie tohoto učenia, pretože hedonizmus ako taký, uprednostňuje slasť/šťastie pred Bohom, a to je proti prvému z Desiatich Božích prikázaní: „Nebudeš mať iných bohov okrem mňa!" Piper na to odpovedá v knihe Desiring God, že "Kresťanským hedonizmom, my nemyslíme, že naše šťastie je najväčšie dobro."
Hádzaná na Arabských hrách

Hádzaná bola prvýkrát zaradená do programu Arabských hier v Casablance 1961. Hralo sa len v mužskej kategórii, podobne ako počas nasledujúcich ôsmich hier. Ženy sa prvýkrát predstavili až v Rabate 1985. Arabské hry organizuje Arabská olympijská únia (UANOC).
Vergies

Poloha

Obec má rozlohu 8 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ambrières-les-Vallées (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 38,78 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 794 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vieuvy

Poloha

Obec má rozlohu 7,11 km². Najvyšší bod je položený 220 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boris Pahor

Životopis

Boris Pahor sa narodil v Terste roku 1913, kde v rokoch 1919 až 1923 študoval na slovinskej základnej škole. V roku 1920 bol svedkom podpálenia slovinského Národného domu v Terste talianskymi fašistami a taktiež iných zločinov páchaných na slovinskom obyvateľstve žijúcom na území vtedajšieho Talianska. Po zrušení všetkých slovinských a chorvátskych škôl Gentilovou školskou reformou pokračoval v štúdiu v taliančine a zapísal sa do rímskokatolíckeho semináru v Koperi. Pokračoval v štúdiu teológie v Gorizii do roku 1938. V období 2. svetovej vojny po páde Mussoliniho vlády sa vrátil do Terstu, ktorý už bol pod nadvládou nacistov. Po pár týždňoch v Nemcami okupovanom meste sa rozhodol pridať k juhoslovanským partizánom. Posledný rok vojny prežil v troch koncentračných táboroch (Natzweiler-Struthof, Dachau a Bergen-Belsen). Po vojne bránil potreby slovinského demokratického štátu.
Jeho literárne diela sú uznávané vo Francúzsku, Nemecku, USA, Španielsku a vo Fínsku. Najznámejšie dielo je Nekropola, román o spisovateľovom živote v koncentračnom tábore Natzweiler-Struthof. Veľmi známa je aj trilógia o slovinskej menšine v Taliansku, preložená do nemčiny a francúzštiny. Taktiež veľa ďalších diel je preložených do francúzštiny, nemčiny, srbochorvátčiny, maďarčiny, angličtiny, španielčiny, taliančiny, katalánčiny a fínčiny.
Roku 1992 získal za svoje literárne dielo Prešernovu cenu, v máji 2007 mu bol udelený rád čestnej légie, najvyššie francúzske štátne uznanie. Rozličné inštitúcie ho už viackrát nominovali na Nobelovu cenu za literatúru. Roku 2009 sa stal riadnym členom Slovinskej akadémie vied a umenia.
Po vydaní už tretieho výtlačku knihy Nekropola (cez 30 000 výtlačkov v taliančine) bol v nedeľu, 17. februára 2008, pozvaný do relácie štátnej televízii RAI (má cez 4,5 milióna divákov), v ktorej predstavil svoje dielo a upozornil na zločiny, ktoré boli páchané na Slovincoch talianskymi fašistami na území Terstu a inde.
Quartier de Rochechouart

Quartier de Rochechouart (štvrť Rochechouart) je 36. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 9. obvodu.
Má rozlohu 50,1 ha a ohraničujú ju ulice Rue Lamartine a Rue de Montholon na juhu, Rue des Martyrs na západe, Boulevard Rochechouart na severe a Rue de Faubourg-Poissonnière na východe.
Štvrť nesie názov podľa ulice Rue de Rochechouart, ktorá prechádza jej stredom a rovnomenného bulváru, ktorý tvorí jej severnú hranicu. Tieto ulice sú pomenované podľa opátky Marguerite de Rochechouart Montpipeau (1665 - 1727).
Letné olympijské hry mládeže

Letné olympijské hry mládeže sú súťaže v športových odvetviach, ktoré nevyžadujú sneh alebo ľad.
Sópatros z Argosu

Sópatros (starogr. Σώπατρος) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 28 pred Kr..
Sópatros z Argosu si na 188. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Sópatros dal 188. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.
Olympijské víťazstvo Sópatra uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Ľubomír Pichoňský

Klubový hokej

S hokejom začal v HK Poprad, v klube odohral niekoľko sezón v česko-slovenskej lige a slovenskej extralige. Pôsobil aj v MHC Martin a MHk 32 Liptovský Mikuláš (tri sezóny). Po ukončení profesionálnej kariéry hral hokej v rámci Podtatranskej hokejovej ligy za klub Lumi Tatry.

Reprezentácia

Zúčastnil sa prvého turnaja novodobej slovenskej reprezentácie vo francúzskom Rouene. Mužstvo kvôli nepriaznivému počasiu pricestovalo do dejiska turnaja až tesne pred začiatkom prvého zápasu s Francúzskom, ktorý sa skončil remízou 2:2. Ďalšie dve stretnutia s B-výbermi Ruska a Švédska Slovensko prehralo, na turnaji obsadilo posledné miesto. Pichoňský hral v útočnej formácii s Habartom Witlingerom a Pavlom Paukovčekom. Celkovo v slovenskej reprezentácii odohral 5 zápasov, strelil 1 gól – v prípravnom zápase proti Taliansku.

Trénerské pôsobenie

Od sezóny 2009/10 trénuje francúzsky klub HC Amnéville, s ktorým sa prebojoval do 2. najvyššej súťaže.
Morainvilliers

Poloha

Obec má rozlohu 7,24 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 400 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Geneviève (Meurthe-et-Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 7,14 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fasáda

Fasáda (z francúzskeho face tvár, líc) je vonkajšia stena budovy. Je perforovaná okennými, dvernými, vetracími otvormi.
Ďalej môže byť členená horizontálne rímsami, vertikálne pilastrami, zapustenými stĺpmi alebo napríklad bosážou, lisénami, atikou, tympanónom a pod. Tieto prvky sa na fasáde objavujú zväčša v historických slohoch z antiky, baroka, rokoka. Hovoríme o historickej fasáde.
Riešenie fasády môže byť nielen pomocou vystupujúcej štruktúry ale aj pomocou kompozície z farieb. Z hľadiska orientácie rozoznávame priečelné fasády, nádvorné fasády, záhradné fasády. Od polovice 20. rokov 20. storočia sa začala zavádzať zavesená fasáda, ktorá je oddelená od nosných prvkov budovy. Tento typ sa rozvinul v dvojitú fasádu, v ktorej dobre prúdi vzduch. Týmto spôsob sa dajú dobre vetrať alebo ohrievať priestory. V high-tech veku je tendencia využívať fasády sekundárne – na výrobu elektriny: fotovoltaická fasáda, inteligentná fasáda.
Leonard Peltier

Životopis

Narodil sa v Severnej Dakote vyrastal v indiánskej rezervácii Turtle Mountain. Na konci 60. rokov sa stal aktivistom za indiánske práva a vstúpil do AIM. 8. marca 1970 sa zúčastnil protestnej okupácie Fort Lawton pri Seattli.
Udalosti, ktoré viedli k uväzneniu Peltiera súviseli s dianím v  siouxskej rezervácii Pine Ridge v Južnej Dakote. Tam od začiatku 70. rokov narastalo napätie medzi chudobne žijúcim indiánskym obyvateľstvom a americkou vládou. To sa vyostrilo vo februári 1973, keď členovia AIM začali 71 dní okupovať historicky významné mestečko Wounded Knee, aby vyjednali pre indiánov lepšie životné podmienky a prinútili vládu dodržovať staré územné dohody. Po tomto incidente sa však napätie medzi obyvateľmi a federálnymi úradmi ešte viac zvýšilo, konflikty navyše začali narastať aj medzi provládnymi kmeňovými náčelníkmi a členmi AIM. Vedenie AIM poslalo v r. 1975 Peltiera do Pine Ridge, aby tam obhajoval ich záujmy a aby pomohol utíšiť medzikmeňové konflikty. 26. júna 1975 sa na ranči Jumping Bull v rezervácii Pine Ridge odohrala prestrelka medzi bezpečnostnými silami a bližšie neznámimi ozbrojencami, pravdepodobne členmi AIM. Pri prestrelke zahynuli špeciálny agenti FBI Jack R. Coler a Ronald A. Williams a tiež indiánsky mladík Joe Stuntz, ktorý bol podľa FBI jedným z ozbrojencov. Zo zabitia agentov obvinila FBI Peltiera a jeho dvoch spoločníkov, Dina Butlera a Roberta Robideaua. Peltier utiekol do Kanady, kde bol zadržaný 6. februára 1976. Zatiaľ čo prebiehali rokovania o jeho vydaní do USA, Robideau a Butler boli súdení samostatne, pričom obaja boli pre nedostatok dôkazov uznaní za nevinných.16. decembra 1976 Kanada Peltiera vydala do USA, kde ho v apríli 1977 v meste Fargo odsúdili na dva doživotné tresty väzenia.
Rozsudok bol od začiatku veľmi kontroverzný, pretože predložené fyzické dôkazy sa zdali rovnako nedostatočné ako v prípade Robideaua a Butlera a tak sa očakávalo Peltierovo prepustenie. Pre odsúdenie Peltiera sa však stali kľúčové výpovede troch očitých svedkov, hoci si navzájom odporovali a v priebehu procesu boli viackrát zmenené. Neskôr všetci títo svedkovia potvrdili, že svedčili pod nátlakom FBI. Po sérii odvolaní bol však rozsudok v júli 1993 potvrdený.
Vzhľadom na tieto a ďalšie kontroverzné aspekty prípadu sa po celom svete aktivizovalo mnoho jednotlivcov a organizáci požadujúcich Peltierovo prepustenie, resp. aspoň opätovné preskúmanie jeho prípadu, mnohý z nich ho pritom označujú za politického väzňa. Podporu mu vyjadril napr. aj Nelson Mandela, Dalajláma, Bono Vox,  Amnesty International, či Európsky parlament. Amnesty International doslova uviedla, že "hoci nie je uvedený ako väzeň svedomia, existuje znepokojenie nad spravodlivosťou procesu vedúce k presvedčeniu, že politické faktory mohli mať vplyv na spôsob, akým bol Peltier stíhaný."
La Ville-aux-Dames

Poloha

Obec má rozlohu 8 km². Najvyšší bod je položený 52 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 042 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Châtrices

Poloha

Obec má rozlohu 19,53 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 34 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Defekcia

Defekcia (lat. defectio – odpadnutie, vzbura, odboj; ubúdanie, miznutie) je latinský výraz, ktorý môže byť použitý vo význame ubúdanie síl, alebo vo význame odpadlíctvo, odboj, čo sa týka najmä zbehnutia k nepriateľovi.
Ako politická defekcia (čes. politická defekce) sa v českom prostredí označuje hlasovanie mimo stanovenú stranícku líniu.
Cuguen

Poloha

Obec má rozlohu 23,54 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 788 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Príbeh princa Gendžiho

Príbeh princa Gendžiho (jap. 源氏物語 – Gendži monogatari) je romantický román, v ktorom sa opisuje život a lásky fiktívneho hrdinu, princa menom Gendži Hikaru. Za autorku románu sa považuje dvorná dáma Šikibu Murasakiová, ktorá ho napísala niekedy v rokoch 1000 až 1008.

Dej

Gendži patril do vysoko postavenej spoločenskej triedy, bol synom cisára a aj keď hlavnou témou tohto romantického románu je Gendžiho skúsenosť so ženami, jeho vedľajšie vzťahy s mužmi sú vykreslené nie veľmi dobre. Gendži prechádza citovým svetom, postupne objavuje v ženách i v sebe samom zložitosť ľudskej osobnosti. Jeho cestovanie nikdy nekončí, ale premení ho z ľahkovážneho dobrodruha na hľadača určitého druhu pravdy. Autorka sa naozaj zaujímala o vzťah mužov k ženám, a to nie len v roli ctiteľov - verných či príležitostných - ale aj v roli synov, otcov, manželov, priateľov či ochrancov. Román je skôr zmesou romantického idealizmu, ako úzkoprsého realizmu.
Ďalšou veľkou témou príbehu je aj vzťah Gendžiho s dámou rovnakého mena, ako je autorka príbehu, Murasaki, ktorá vyrástla ako princova zverenkyňa, po čase sa stala jeho druhou ženou a neskôr ochorela a zomrela. Gendži bol viac a viac skľúčený a postupne sa pripravoval na úplné prerušenie stykov so svetom, v ktorom už nenachádzal žiadne potešenie.
Okrem obsahu je tento príbeh významný aj z toho dôvodu, že je pravdepodobne prvým vyzretým románom, ktorý bol napísaný. Rané "romány" totiž pripomínali skôr rozprávky - aj keď realistické, nemali zmysel pre spletitosť a chýbala im schopnosť rozvíjať svoje postavy.

Aj keď je tento román fikciou, je ako z hľadiska popisného, tak psychologického zo života.
Saulx-lès-Champlon

Poloha

Obec má rozlohu 7,81 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Drago Jančar

Životopis

Drago Jančar ukončil základnú školu a Technickú školu s chemickým zameraním v Rušah. Zapísal sa na mariborskú Vyšiu právnickú školu, kde sa stal taktiež  hlavným  redaktorom študentského časopisu Katedra. Kvôli rozširovaniu nepriateľskej kultúry« ho v roku 1974 zatkli. Podnetom k obvineniu bola zakázaná kniha V Rogu ležimo pobiti, ktorú Jančar priniesol z Rakúska. Stratil prácu v novinách Večer a bol odsúdený na jeden rok odňatia slobody. Po podaní žiadosti ho predčasne prepustili po 3 mesiacoch a ešte toho istého roku bol povolaný na vojenskú službu do Srbska, kde zažil ponižovanie zo strany nadriadených. Po skončení vojenskej služby sa rozhodol venovať iba písaniu. Keďže to nestačilo na pokrytie mesačných výdavkov, opätovne sa zamestnal v novinách Večer, kde dal čoskoro výpoveď, pretože namiesto písania článkov vykonával iba administratívnu prácu. Presťahoval sa do Ľubľany a zamestnal sa vo Viba filmu. Po dvoch rokoch túto spoločnosť pre nezhody opustil. Získal miesto sekretára a tajomníka vo vydavateľstve Slovenska matica a od vtedy sa jeho cesta spisovateľa začala rozbiehať. Medzi rokmi 1987 a 1991 sa stal predsedom  Slovinského centra PEN klubu,  v rámci ktorého prispel k slovinskej nezávislosti.

Dielo

Získal viac slovinských a medzinárodných ocenení, medzi inými Prešernovu cenu za celoživotné dielo (1993), európsku cenu za krátku prózu mesta Augsburg (1994), Herderovu cenu za literatúru (2003) a cenu Jeana Améryho za esej (2007). Je taktiež dvojnásobným držiteľom Kersnikovej ceny za romány Katarina, pav in jezuit ter Zvenenje v glavi.
Dnes je zamestnaný v Slovinskej matici ako úradník a tajomník a je jedným z najplodnejších slovinských spisovateľov. Známy je tiež ako esejista; vo svojich esejách sa veľakrát venoval politickým a spoločenským problémom. Veľký ohlas zaznamenala výstava Temna stran meseca, ktorú pripravil spolu s Vaskom Simonitijem. Táto výstava vypovedá o charakteristikách autoritatívnej vlády v Juhoslávii po druhej svetovej vojne.
Monestier-Merlines

Poloha

Obec má rozlohu 9,48 km². Najvyšší bod je položený 774 m n. m. a najnižší bod 614 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 312 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Challement

Poloha

Obec má rozlohu 9,52 km². Najvyšší bod je položený 317 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 61 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trenčianska Turná

Poloha a prírodné pomery

Obec sa nachádza uprostred Trenčianskeho podolia severne od masívu Považského Inovca v južnej časti Trenčianskej kotliny. V podloží obce možno nájsť druho- a treťohorné horniny, pomerne veľkú hrúbku majú štvrťohorné naviate sedimenty a alúviá potokov. Prevládajú rendziny a hnedé lesné pôdy. Súvislý lesný porast sa nachádza len na území priľahlom k pohoriu.
Obcou preteká Turniansky potok, do ktorého priamo v obci vteká Hukov potok. Na severných svahoch Považského Inovca sa nachádzajú 4 pramene minerálnych vôd. Ich prítomnosť je podmienená cirkuláciou vody v blízkosti inoveckého zlomu, ktorý zo severu obmedzuje hrast Považského Inovca.
Cez Turnú prechádza cesta I/9 spájajúca Trenčín a Bánovce nad Bebravou.

Dejiny

Najstarišie archeologicky doložené osídlenie je z neolitu. Patrí volútovej kultúre.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z rokov 1269, 1281 až 1331. Obec patrila trenčianskemu panstvu. Od roku 1406 bola v obci kaplnka a už pred rokom 1588 aj kostol. V roku 1598 tu bolo 59 domov.
V katastrálnom území obce sa 3. augusta 1708 odohrala bitka medzi habsburskými vojskami generála Heistera a kuruckou armádou Františka II. Rákociho.
V roku 1784 mala 73 domov, 110 rodín a 587 obyvateľov. Väčšina obyvateľstva sa zaoberala poľnohospodárstvom, najmä chovom dobytka. V roku 1910 tu žilo 968 obyvateľov. V medzivojnovom období sa tu rozvíjalo hospodárstvo trnavského cukrovaru.
Súčasná Trenčianska Turná vznikla spojením s blízkou obcou Hámry v roku 1976. K 31. decembru 2013 mala obec 3 144 obyvateľov.

Zaujímavosti

Dňa 13. decembra roku 1971 sa bez stopy stratila mladá 17 ročná obyvateľka obce Anička Mikušová. 24. mája bola v Leviciach zadržaná slečna O.V. z Liptovského Mikuláša, ktorá sa vydávala za nezvestnú A. Mikušovú. Nezvestná, napriek obrovskému úsiliu rodičov a intenzívnemu celoštátnemu pátraniu, nebola dodnes nájdená.