google/wiki40b huggingface dataset:
Anatómia človeka

Anatómia človeka alebo antropotómia alebo teloveda je časťou všeobecnej anatómie. Skúma stavbu orgánov a orgánových sústav ľudského tela. Ľudské telo, tak ako ostatné živočíšne telá, je tvorené anatomickými sústavami, tie sú tvorené orgánmi. Orgány sú tvorené tkanivami, ktoré sa skladajú z jednotlivých buniek a nebunkových štruktúr. Tkanivá skúma histológia, bunky zase cytológia.
Anatómia skúma štruktúry zdravého ľudského tela, preto sa tiež niekedy označuje aj ako „normálna“ anatómia. Patologickými zmenami ľudského tela sa zaoberá patologická anatómia.

Výskum

Najčastejším a zároveň najstarším spôsobom štúdia anatómie je pitva. V súčasnosti anatómia využíva pri výskume aj rôzne zobrazovacie techniky s využitím rtg žiarenia, ultrazvuku i techník magnetickej rezonancie. Pri štúdiu drobných a mikroskopických detailov bežne používa lupu a mikroskop. Keďže stavba ľudského tela je úzko spätá z jeho funkciou, anatómia má veľmi blízko k fyziológii.
Koloman Mikula

Životopis

Starosta Banskej Bystrice (1. marca 1923 - 30. októbra 1923); počas jeho pôsobenia bol Župný úrad Zvolenskej župy premiestnený z Banskej Bystrice do Zvolena (1. júna 1923) a Banskú Bystricu navštívil T.G. Masaryk.
Veľký Lapáš

Polohopis

Obec Veľký Lapáš leží v západnej časti Žitavskej sprašovej pahorkatiny v nadmorskej výške 160 m n. m., na hlavnej ceste medzi mestami Nitra a Vráble, 7 km východne od okresného mesta Nitra.

Dejiny

Prvá zmienka o obci pod názvom Lapas je v Zoborskej listine  z roku 1113, Lapas ako časť majetku zoborského kláštora. V roku 1156 ostrihomský arcibiskup prepustil desiatky z tejto obce Ostrihomskej kapitule. V 13. storočí získal majetky v obci Peter z janíkovskej vetvy Ludanických. V 70. rokoch 16. storočia obec zničili Turci. Obyvatelia obce odvádzali Turkom dane a desiatky. Za každý obývaný dom 50 akčí. V tomto období bol v obci jednokolesový mlyn. Daňový súpis z rokov 1663-64, keď bola obec poplatná Turkom, ju spomína pod názvom Nagy Lapás. Vo Veľkom Lapáši bolo vtedy 55 zdanených rodín a 39 obývaných domov. V 18. storočí boli časté vzbury proti zemepánom . Po zrušení poddanstva sa skončil poddanský vzťah Lapášanov voči zemepánom. Bývalí poddaní prijímali nové polofeudálne záväzky voči bývalým zemepánom. Za prepustenú pôdu, požičané obilie, peniaze, či náradie, za dovolenie pásť dobytok, splácali podĺžnosť voči svojim veriteľom tak, že sa zaviazali určitý počet dní odpracovať na ich majetku. Takto poddanské roboty vystriedali rozličné formy odrábania a námedzná práca. Niekdajší poddaní sa stávali poľnohospodárskymi robotníkmi. Majitelia pôdy vo Veľkom Lapáši roku 1864 boli títo roľníci: Adler, Baják, Balla, Barča, Bartoš, Beňuš, Brindza, Časný, Čurgaly, Dobiš, Duchoň, Egyud, Fintor, Gábriš, Gugh, Herceg, Horňák, Chromý, Karabinoš, Kiš, Lekvár, Moravčík, Potočka, Pilka, Radecký, Roško, Sáraz, Ševčík, Šmitala, Šrank, Uharček, Záhorka, Zahumenický, Zelenák. V 19. storočí  pozemkové podiely vlastnili viaceré šľachtické rodiny Gici, Tahy, Dezseo a iní. Na choleru zomrelo v roku 1831 11 ľudí. JRD vzniklo vo Veľkom Lapáši v roku 1957. V rokoch 1960-1990 tvorila obec s Malým Lapášom veľkú obec Lapáš.

Politika

Starostom obce je od volieb v roku 2014 Ján Medáček.

Kultúra a zaujímavosti

V obci pôsobí dychová hudba Lapášanka a folklórny súbor Rapkáčik.

Stavby

rímskokatolícky kostol, škola, obecný úrad, pošta, kultúrny dom, potraviny Jednota, penzión a pohostinstvo U Bosorky, penzión Hoffer

Pamiatky

V obci sa nachádza rímskokatolícky gotický kostol Nepoškvrneného počatia Panny Márie. Zbarokizovaný bol v roku 1715, v roku 1750 bol opravený. V roku 2012 bola zrealizovaná prístavba kostola.

Parky

Pri kultúrnom dome a pri kostole.

Pravidelné podujatia

Každoročne sa tu konajú Zoborské slávnosti dychových hudieb, Dni obce, stavanie mája, výstava vín spojená s verejnou ochutnávkou a iné kultúrne podujatia.

Hospodárstvo a infraštruktúra

Cez obec prechádza cesta prvej triedy I/51 spájajúca mestá Nitra a Vráble.
Počet obyvateľov

Počet obyvateľov je určitý počet ľudí, ktorých trvalým bydliskom je daná lokalita.
Leigneux

Poloha

Obec má rozlohu 4,53 km². Najvyšší bod je položený 581 m n. m. a najnižší bod 389 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Epvre

Poloha

Obec má rozlohu 4,67 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 162 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Hubert (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 16,04 km². Najvyšší bod je položený 353 m n. m. a najnižší bod 204 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štola Mořic

Ochrana

Predmetom ochrany je samotná baňa a v nej zimujúce kolónie netopierov. Odborníkmi tu bolo zaznamenaných 5 druhov netopierov, z ktorých najvýznamnejší je vzácny netopier veľký (Myotis myotis). Ďalšími druhmi sú netopier vodný (Myotis daubentoni), netopier svetlý (Plecotus auritus), netopier sivý (Plecotus austriacus) a  netopier riasnatý (Myotis nattereri).
Baňa bola zaradená do zoznamu európsky významných lokalít pod kódovým číslom CZ0213620.

Prírodné pomery

Územie leží vo Vlašimskej pahorkatine. Podklad územia tvoria migmatity a biotitické pararuly moldanubika.
Štôlňa sa nachádza vo svahu nad Bořkovickým potokom v kopcovitom teréne. Je stabilne zatopená do výšky asi 1 metra. Tvorí ju asi 300 metrov dlhá a priama chodba s dvomi krátkymi odbočkami. Štôlňa vyúsťuje na brehu potoka pri okraji lesa. Priemerná svetlosť štôlne je 1,6 x 2 m.
Astaffort (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 35,17 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 058 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Hríb

Životopis

Štefan Hríb sa narodil 9. januára 1965 v Bratislave a vyrastal v bratislavskej Petržalke. V rokoch 1979 – 1983 študoval na gymnáziu, potom v rokoch 1984 – 1988 na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, odbor mikroelektronika. Po skončení školy pracoval tri roky ako výskumný pracovník v Elektrotechnickom ústave Slovenskej akadémie vied.
Od roku 1991 bol korešpondentom českých Lidových novín. V rokoch 1993 – 1998 bol moderátorom a komentátorom Rádia Slobodná Európa v Mníchove a v Prahe a v rokoch 1999 – 2004 pôsobil ako šéfredaktor týždenníka Domino fórum. Od konca roku 2004 je šéfredaktorom a spoluzakladateľom časopisu .týždeň.

Dielo

V novembri 2013 vyšla kniha Hríbových rozhovorov s bývalým arcibiskupom Róbertom Bezákom Medzi nebom a peklom.
Vincent Malý

Život

Vincent bol najstarším synom Vincenta a Viktórie Malých a sviatosť krstu prijal v pondelok 4. septembra 1922 vo farskom kostole v Zlatých Moravciach, krstnými rodičmi boli Martin Malý a jeho manželka Helena. Študoval na zlatomoraveckom gymnáziu, v kňazskom seminári študoval v rokoch 1942 - 1947. Jeho spolužiakmi zo seminára boli aj kardinál Jozef Tomko, Anton Bagín (1923 - 1992). V nedeľu 22. júna v roku 1947 bol Mons. Vincent Malý vysvätený za kňaza spolu sním aj ďalší bohoslovci, medzi ktorými bol aj Anton Bagín. Primičná svätá omša sa konala v rodnej obci Čierne Kľačany v nedeľu 29. júna 1947. Špecializoval sa na liturgiu a jeho pozornosť bola zameraná najmä na Druhý vatikánsky koncil a konštitúciu Sacrosanctum Concilium. Jeho najbližšími spolupracovníkmi boli Ferdinand Javor a Vladimír Filo. K tomuto záujmu koncom 20. storočia sa pripájajú aj ďalšie činnosti: zostavovanie vlastných kníh, recenzie.

Pastoračná činnosť

Pastoračné pôsobenie začal v roku 1947 ako kaplán. V tejto pastoračnej činnosti zotrval vyše šesťdesiat rokov, na viacerých miestach bratislavsko-trnavskej arcidiecézy. Jeho prvým pôsobiskom bola obec Pribeta kde pôsobil ako kaplán (1947-1948). Druhým pôsobiskom Mons. Vincenta Malého bolo kaplánske miesto v Leviciach kde pôsobil šesť rokov (1948-1954). Ďalším pôsobiskom bola terajšia časť Bratislavy Trnávka kde pôsobil ako administrátor (1955-1959). Jeho predposledným pôsobiskom bola Trnava časť Kopánka (1959-1969). Biskup Július Gábriš ho vymenoval za asesora. Jeho najdlhším a zároveň aj posledným pastoračným pôsobiskom bola obec Lužianky. S príchodom Mons. Vincenta Malého do obce Lužianky sa viaže utvorenie farnosti v obci. Od roku 1969 až do svojej smrti v roku 2008 bol v tejto obci ako správca farnosti a neskôr správca dekanátu. Plných 39 rokov svojho života prežil v tejto obci ako správca farnosti. V roku 2007 mu bolo udelené vyznamenanie pri príležitosti 85 rokov života a 60 rokov kňazskej služby dostal ocenenie ktoré ešte nikto pred nim nedostal Čestný občan obce Lužianky.
Piket

Piket (fr.) je v textilníctve: tkanina, ktorá má na lícovej strane väzbu a výplnkovým útkom vytvorený efekt podobný stehom, a to alebo ako vrúbkovanie alebo ako geometrické obrazce.
Mers-sur-Indre

Poloha

Obec má rozlohu 25,45 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 164 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 650 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fondamente

Poloha

Obec má rozlohu 50,58 km². Najvyšší bod je položený 844 m n. m. a najnižší bod 422 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 308 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ráztoka (prítok Oravy)

Prameň

Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, na severozápadnom svahu Priehýb (978,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 915 m n. m.

Opis toku

V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, po pribratí pravostranného prítoka prameniaceho východne od kóty 1 058,6 m sa postupne stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Vteká do Oravskej vrchoviny, zľava priberá prítok z južného svahu Priehýb, sprava prítok z východného svahu Budína (1 221,4 m n. m.) a ďalej opäť zľava postupne tri prítoky: krátky prítok (686,8 m n. m.) z lokality Črchľa, prítok z južného svahu Javorového vrchu (1 076,1 m n. m.) a prítok prameniaci severozápadne od kóty Vrch (717,7 m n. m.). Následne preteká cez Zemiansku Dedinu, z pravej strany priberá svoj najvýznamnejší prítok, Hldočín a potok sa stáča na východ, pričom vytvára oblúk prehnutý na juh. Ďalej priberá Suchý potok zľava, mení smer toku na juhovýchod, preteká chatovou oblasťou a medzi Nižnou a Tvrdošínom ústi v nadmorskej výške cca 563 m n. m. do Oravy.
Ján Svetoň

Životopis

Pochádzal z rodiny lesného úradníka, ktorého predkovia sa pravdepodobne v 19. storočí vysťahovali z Čiech do Rumunska. Rodina žila vo Ferdinandsbergu (dnešnom Otelu Rosu, v Krašovsko-severinskej župe v rumunskej časti Banátu) a okolo roku 1910 v rumunskej horskej osade Poiana Marului. Jeho otec Štefan Schweinert nemal prácu. Po dlhom hľadaní mu ponúkla zamestnanie istá debrecínska drevárska firma na Slovensku (vtedajšom Hornom Uhorsku) v Novákoch . V roku 1911 sa rodina vysťahovala do Novák a odtiaľ v roku 1920 do Janovej Lehoty. Dňa 11.2.1926 Štefan Schweinert, občan Rumunského kráľovstva, vo Zvolene zložil "štátno-občiansku" prísahu. V tom istom roku Ministerstvo vnútra v Prahe všetkým členom rodiny udelilo československé štátne občianstvo. V roku 1930, počas sčítania ľudu, sa Ján Svetoň (Schweinert) jeho rodičia a súrodenci prihlásili k národnosti slovenskej. Na tomto základe Povereníctvo vnútra v Bratislave dňa 1.12.1930 vydalo osvedčenie o slovenskej národnosti. Potvrdil to aj pri sčítaní ľudu v roku 1940.
Strednú školu absolvoval na Reálnom gymnáziu v Prievidzi v roku 1925. V roku 1931 ukončil dizertáciou zo sociológie štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1933 – 1934 bol archivárom grófa Harracha vo Velkom Meziříčí. V roku 1934 bol riaditeľom Štefánikovho kolégia pre slovenských vysokoškolákov v Prahe. V rokoch 1937 – 1939 bol tajomníkom v Československom ústave zahraničnom v Prahe. V roku 1937 mu na základe žiadosti Zemský úrad v Prahe povolil zmeniť priezvisko Schweinert na Svetoň. Po návrate na Slovensko v roku 1939 pracoval vo Vedeckej spoločnosti pre zahraničných Slovákov. V septembri 1944 začal pracovať v Štatistickom úrade v Bratislave a zúčastnil sa Slovenského národného povstania.
V roku 1946 bol vyslaný Slovenským plánovacím a štatistickým úradom ako štatistický expert do presídľovacej komisie v Maďarsku a v tom istom roku bol ako demografický expert na Mierovej konferencii v Paríži. V roku 1952 bol vymenovaný za predsedu Slovenského štatistického úradu. V rokoch 1952 – 1966 vedúci Katedry štatistiky na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. V rokoch 1955 – 1958 prorektor Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V roku 1957 docent Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V januári 1958 bol Predsedníctvom vlády menovaný za člena populačnej komisie, kde bol do roku 1963. V roku 1964 profesor. Po celý čas pôsobenia na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave bol vedúcim katedry štatistiky. V roku 1964 spoluzakladal Slovenskú demografickú a štatistickú spoločnosť. V roku 1964 vyznamenaný Za vynikajúcu prácu.
Empora

Empora je galéria v sakrálnom priestore, ktorá oddeľuje spevákov kostolného zboru alebo určitú skupinu veriacich (ženy, šľachtu, mníšky). Zvyčajne je umiestnená pod oknami hlavnej loďe rovnako ako trifórium.
Emporou je aj priestor vyhradený pre kostolný zbor a organ, ktorý sa častejšie nazýva chór alebo chórus. Empora pre kostolný zbor je zvyčajne umiestnená nad hlavným kostolným vchodom resp. v západnej časti chrámu.
Cudzí kľúč

Cudzí kľúč (ang. Foreign Key) je v prostredí relačných databáz integritné obmedzenie, ktoré vytvorí spojenie jedného alebo viacerých stĺpcov tabuľky (odkazujúca tabuľka) so stĺpcom (stpĺcami) inej tabuľky (odkazovaná tabuľka). Stĺpec, na ktorý odkazujeme pomocou cudzieho kľúča, musí byť primárnym kľúčom tabuľky. Hodnota cudzieho kľúča musí odkazovať na existujúci riadok odkazovanej tabuľky (výnimku tvorí hodnota NULL). Cudzí kľúč môže odkazovať aj do rovnakej tabuľky.
V tabuľke môže byť aj viacero cudzích kľúčov a každý z nich môže odkazovať do inej tabuľky.

Vytvorenie cudzieho kľúča

Pridanie cudzieho kľúča do existujúcej tabuľky je podľa normy SQL:2003 definované takto:
ALTER TABLE <označenie odkazujúcej tabuľky> 
   ADD [ CONSTRAINT <označenie cudzieho kľúča> ] 
      FOREIGN KEY ( <označenie odkazujúceho stĺpca> {, <označenie odkazujúceho stĺpca>}... )
      REFERENCES <označenie odkazovanej tabuľky> [ ( <označenie odkazovaného stĺpca> {, <označenie odkazovaného stĺpca>}... ) ]
      [ ON UPDATE <vykonaná akcia> ]
      [ ON DELETE <vykonaná akcia> ]
Bollène (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 54,03 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 14 040 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gorges (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 4,87 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ségoufielle

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 011 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Luart

Poloha

Obec má rozlohu 12,23 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 336 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Colincamps

Poloha

Obec má rozlohu 4,38 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boulevard de l’Amiral-Bruix

Boulevard de l’Amiral-Bruix je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno admirála Étienna Eustacha Bruixe (1759 – 1805), ministra námorníctva v roku 1798.
Tento bulvár je jedným z troch Maršalských bulvárov, ktoré nie sú pomenované po maršalovi Francúzska.

Dejiny

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 1932 bola severná časť Boulevard Lannes medzi Porte Dauphine a Porte Maillot vyčlenená a vznikol z nej Boulevard de l’Amiral-Bruix.
DVB-T na Slovensku

DVB-T na Slovensku zabezpečuje digitálne vysielanie televíznych programov.
Pilotné vysielanie DVB-T na území Slovenska začalo v roku 2004. Ku koncu roka 2008 bolo (stále iba v rámci pilotného vysielania) z vysielačov s nízkym výkonom pokryté územie v oblasti Bratislavy, Košíc, Banskej Bystrice a Zvolena, Prešova a Malaciek. Dňa 22. decembra 2009 bol takmer na celom Slovensku spustený 1. multiplex (prechodový). Podľa plánov Európskej únie sa má vo všetkých členských štátoch vypnúť analógové televízne vysielanie v priebehu rokov 2010 – 2012.

Lokálne multiplexy

Okrem celoplošných multiplexov začali vysielať aj niektoré lokálne multiplexy, napr v Žiline, Leviciach, Jaslovských Bohuniciach, Bratislave a inde. V nich sú obsiahnuté prevažne lokálne televízie.
Po skúšobnom vysielaní v štandarde DVB-T2 boli v druhom polroku 2019 postupne preladené viaceré vysielače.
Zámok Duchcov

Zámok Duchcov je barokový zámok s klasicistickou úpravou zo začiatku 19. storočia v Duchcove na severe Českej republiky.

Dejiny

Zámok bol postavený v 13. storočí ako pevnosť hrabišickej dynastie, ktorá sídlila na hrade Osek. Okolo roku 1527 Lobkovicovci prestavali pevnosť na renesančný palác s jedným krídlom.
Po roku 1570 bola pre Václava Popela z Lobkovic prestavaná stará sulevická tvrdza na zámok, v ktorom býval až do svojej smrti v roku 1584. Zámok vybudoval Talian Filip podľa plánov Ulrica Aostaliho. V rokoch 1675 – 1685 sa podľa plánov architekta Jeana-Baptista Matheya vykonali ďalšie prestavby. Ďalšie úpravy prebiehali v čase, keď panstvo prevzal Jan Josef Valdštejn. Práce najskôr viedol Marc Antonio Canevalle (od ktorého pochádza aj stavba priľahlého zámockého kostola Zvestovania Panny Márie).
Sochárska výzdoba kostola bola zničená pri požiari v máji 1945, kedy kostol vypálili sovietske vojska. Pochádzala z dielne Matyáša Bernarda Brauna a patrila k jeho významným dielam. Jej kvality dnes dokladajú iba dochované fotografie.
Podobu trojkrídlovej budovy, ktorú má zámok v súčasnosti, vytvorila až významná prestavba v roku 1707 financovaná arcibiskupom Janom Bedřichom z Valdštejna, ktorý z Duchcova vytvoril základ nového Valdštejnského fideikomisu.
Od leta 1714 viedol prestavby František Maxmilián Kaňka. Kaňka upravil taktiež vzhľad hlavnej sály, do ktorej Václav Vavřinec Reiner namaľoval fresku s námetom „Jindřich z Valdštejna privádza Přemyslovi Otakarovi II. v roku 1254 svojich dvadsaťštyri synov“.
Nadväzujúci zámocký francúzsky park s bazénmi, vodotryskami, ornamentálne riešenými záhonmi a množstvom mytologických sôch z dielne Matyáša Brauna, navrhol Jan Ferdinand Schor. V priestore parku bol vybudovaný tiež pozoruhodný barokový panský špitál s ústrednou osembokou kaplnkou Nanebovzatia Panny Márie, ktorá bola vyzdobená cennou stropnou maľbou V. V. Reinera. Špitál bol pre značnú schátranosť a pod zámienkou nikdy nerealizovanej ťažby uhlia v roku 1958 demolovaný. Reinerovu maľbu však preniesli do novovybudovaného pavilónu, ktorý projektoval Jan Sokol.
Začiatkom 19. storočia bol zámok klasicisticky upravený. Park zmenili na romantický anglický park. Rodina Valdštejnovcov predala panstvo štátu a opustila zámok v roku 1921. Zámok je v súčasnosti otvorený pre verejnosť.

Zaujímavosti

Medzi rokmi 1785 a 1798 tu ako knihovník pôsobil Giacomo Casanova, ktorý tu i zomrel.
Pri zámku funguje Galeria Giacomo. V historickej zbrojnici sú erby rodov, ktoré na zámku žili, od Hrabišicov po Valdštejnovcov.
V prvej polovici septembra 2008 sa tu natáčala scéna z filmu Henrich IV.
Filozofia kultúry

Filozofia kultúry je súbor filozofických snáh o objasnenie fenoménu kultúry, jeho členenie podľa kultúrnych oblastí. Je to učenie o podstate, hodnote, idei, predpokladoch, cieli, hybných silách kultúry. Filozofia kultúry od svojich zárodkov v učení sofistov tematizuje kultúru v kontrapozícii k prírode, kontrapozícia thesei a fysei.
Keďže kultúra existuje iba v dejinách (resp. ako dejiny), prelína sa filozofia kultúry v nejednom ohľade s filozofiou dejín, či dokonca sa niekedy považujú za totožné.
Počnúc Rousseauom vystupuje filozofia kultúry ako kritika kultúry.
Steropé (dcéra Porthaóna)

Steropé alebo Steropa (starogr. Στερόπη  – Steropé) je v gréckej mytológii dcéra Portaóna a jeho manželky Euryty.
Steropé bola dcérou kalydónskeho kráľa Porthaóna a sestrou Oinea, Agria, Alkathoa, Mela a Leukópea.
Podľa antického autora Apollodora z Atén, Steropé a riečny boh Achelóos, splodili Sirény. Keď na trón po jej otcovi Porthaónovi zasadol brat Oineus, po krátkodobej vláde ho z trónu zosadil a uväznil Agrios so svojimi šiestimi synmi a následne v krajine prevzal moc. Oinea ale po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil.
Apollodoros z Atén zaznamenal, že sa tieto udalosti odohrali pred trójskou vojnou, zatiaľ čo iní autori uvádzajú, že Diomédes oslobodil Oinea po návrate z Tróje.
Juraj Kolominský

Juraj Kolominský - pre entomologickú komunitu prakticky neznámy amatérsky slovenský entomológ, člen prvej Slovenskej entomologickej spoločnosti v Žiline. V čase svojho členstva v tejto spoločnosti bol študentom na neznámej škole. Je uvedený v „Zozname členov“ z roku 1945 - z posledného valného zhromaždenia spoločnosti zo dňa 19.10.1945. Entomológii sa venoval ako svojmu koníčku. V ďalšom období sa s jeho menom pri aktivitách slovenských entomológov nestretávame. Zbieral hlavne chrobáky (Coleoptera).
O osude jeho zbierky hmyzu nemáme žiadne údaje.
Nie je známe, že by bol publikoval práce s entomologickou problematikou.
Union Station (Los Angeles)

Los Angeles Union Station (v skratke LAUS, v minulosti známa ako Los Angeles Union Passenger Terminal alebo LAUPT) je hlavnou železničnou stanicou v Los Angeles´v Kalifornii. Železničná doprava je prevádzkovaná spoločnosťami Amtrak a Metrolink; rýchlodráhu a metro prevádzkujú spoločnosti Metro Rail Red Line, Purple Line a Gold Line. Spoločnosť Silver Line prevádzkuje autobusovú dopravu. Od februára 2011 je vo vlastníctve dopravného oddelenia okresu Los Angeles (Los Angeles County Metropolitan Transportation Authority).

História

Stanica bola otvorená v roku 1939 ako jedna zo staníc, nesúcich názov union station (pôvodný názov znamenal označenie stanice, z ktorej sú vypravované vlaky viac ako dvoch železničných spoločností). Budova bola navrhnutá architektmi Johnom Parkinsonom a Donaldom B. Parkinsonom, rovnakými architektmi, ktorí navrhli radnicu v Los Angeles. Stanica prebrala služby, prevádzkované staršou La Grande Station. Bola poslednou veľkolepou stanicou postavenou v USA. Je postavená v štýle španielskej koloniálnej architektúry a v roku 1980 bola zaregistrovaná v zozname historických miest USA (National Register of Historic Places).

Plány do budúcnosti

Autobusová spoločnosť Silver Line stavia nový autobusový terminál, ktorý bude súčasťou staničného komplexu. Hotový má byť v roku 2015. V plánoch je rozšírenie počtu koľají, ktoré skráti cestovný čas najmä pri diaľkovej železničnej doprave. Stanica je plánovaná ako hlavná losangeleská zastávka kalifornskej vysokorýchlostnej železnice, ktorej výstavba sa má začať v roku 2012.
Kotlový štít

Topografia

V smere k najvyššiemu vrcholu Tatier ho od Gerlachovského zuba delí Štrbina za Kotlovým štítom. Leží v uzlovom bode, kde sa zbiehajú ďalšie dva hrebene, uzatvárajúce zhora Gerlachovský kotol: Dromedárov chrbát a hrebeň Kotlový štít – Lavínová lávka – Čertova veža – tri Čertove zuby - Kvetnicová veža – Kvetnicové hrby. Na západe spadá stenou do Batizovskej, na východe do Velickej doliny.
Montégut-Arros

Poloha

Obec má rozlohu 15,29 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 298 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE