google/wiki40b huggingface dataset:
Zákon (právo)

Formálny zákon na Slovensku

(Formálny) zákon na Slovensku je všeobecne záväzný právny predpis prijatý zákonodarným zborom (parlamentom), teda Národnou radou SR. Z hľadiska právnej sily sa zákon nachádza pod ústavou SR a niektorými medzinárodnými zmluvami, ale nad podzákonnými predpismi ako sú napr. nariadenie vlády alebo vyhláška.
Zákonodarca je pri tvorbe zákonu obmedzený len ústavou a medzinárodnými zmluvami so silou vyššou ako zákon, s ktorými sa nemôže dostať do rozporu, inak môže zákonom upraviť akúkoľvek oblasť spoločenských vzťahov. Na základe Ústavy SR platí, že povinnosti možno fyzickým a právnickým osobám ukladať len zákonom. Podzákonným predpisom možno ukladať povinnosti len na základe zmocnenia zákona, ale takýmto spôsobom napr. nemožno obmedziť základné práva a slobody.
Zákony sa uverejňujú v Zbierke zákonov Slovenskej republiky a nadobúdajú platnosť dňom ich vyhlásenia. O všetkom, čo bolo v Zbierke zákonov uverejnené, platí domnienka, že dňom uverejnenia sa stalo známym každému, koho sa to týka; domnienka o znalosti vyhlásených všeobecne záväzných právnych predpisov je nevyvrátiteľná.
Účinnosť nadobúdajú zákony pätnástym dňom po ich vyhlásení v Zbierke zákonov, ak nie je v nich ustanovený neskorší deň nadobudnutia účinnosti. Ak je to odôvodnené naliehavým všeobecným záujmom, môže sa v zákone výnimočne ustanoviť skorší začiatok jeho účinnosti, najskôr však dňom vyhlásenia v Zbierke zákonov.
Kláštor Beaulieu-sur-Dordogne

Kláštor sv. Petra v Beaulieu-sur-Dordogne (franc. L'Abbatiale saint-Pierre de Beaulieu-sur-Dordogne) je benediktínske opátstvo v dedine Beaulieu-sur-Dordogne vo francúzskom departemente Corrèze.
Kláštor založil v rokoch 840 - 841 Raoul z Turenne, arcibiskup z Bourges. Najväčší rozkvet zažil v 11. storočí, kedy sa tunajšie osadenstvo pridalo ku clunyjskej reforme. Dodnes dochované časti kláštornej budovy pochádzajú z 11. až 13. storočia a sú dôkazom o bohatstve románskej architektúry. Opátstvo bolo jednou zo zastávok na pútnickej ceste do Santiaga de Compostela.
Véron

Poloha

Obec má rozlohu 15,91 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 951 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monteignet-sur-l’Andelot

Poloha

Monteignet-sur-l'Andelot má rozlohu 9,38 km². Najvyšší bod je položený 345 m n. m. a najnižší bod 305 m n. m.

Obyvateľstvo

Monteignet-sur-l'Andelot má 237 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Sénarens

Poloha

Obec má rozlohu 6,93 km². Najvyšší bod je položený 345 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 118 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belloy-Saint-Léonard

Poloha

Obec má rozlohu 6,55 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Európsky dvor audítorov

Európsky dvor audítorov (v niektorých oficiálnych textoch prekladané ako Európsky účtovný dvor) je jedna z inštitúcií Európskej únie.Bola založená v roku 1975 a sídli v Luxemburgu. Úlohou Dvora audítorov je kontrolovať, či finančné prostriedky EÚ, ktoré pochádzajú od daňových poplatníkov, sú riadne vyberané a vynakladané zákonným a hospodárnym spôsobom na určený účel. Má právo kontrolovať akúkoľvek osobu alebo organizáciu, ktorá nakladá s finančnými prostriedkami EÚ.
Dvor audítorov má po jednom členovi z každého štátu EÚ, ktorého vymenúva Rada na obnoviteľné obdobie šiestich rokov. Členovia si spomedzi seba volia predsedu na obnoviteľné obdobie troch rokov. Hubert Weber z Rakúska bol zvolený za predsedu v januári 2005.

Úloha Dvora audítorov

Hlavnou úlohou Dvora audítorov je kontrolovať, či sa správne spravuje rozpočet EÚ - inými slovami, či príjmy a výdavky EÚ sú legálne a čestné - a zabezpečiť riadne finančné riadenie. Jeho práca preto pomáha zaručiť, aby systém EÚ fungoval efektívne a otvorene. Dvor audítorov pri výkone svojich úloh skúma doklady akejkoľvek osoby, alebo organizácie, ktorá má na starosti príjmy, alebo výdavky EÚ. Často vykonáva kontroly priamo na mieste. Závery zapisuje vo forme správ, ktoré upozorňujú Komisiu a vlády členských štátov na akékoľvek problémy.
Aby Dvor audítorov vykonával svoju prácu účinne, musí zostať úplne nezávislý od ostatných inštitúcií, ale súčasne s nimi musí byť v stálom kontakte. Jednou z hlavných funkcií je pomáhať Európskemu parlamentu a Rade tým, že každy rok im predloží správu za predchádzajúci rozpočtový rok. Parlament podrobne preskúma správu Dvora audítorov predtým, než rozhodne, či schváli alebo neschváli nakladanie Komisie s rozpočtom. Ak je spokojný, Dvor audítorov zasiela Rade a Parlamentu aj vyhlásenie o vierohodnosti, že peniaze európskych daňových poplatníkov boli použité správne. Dvor audítorov ďalej vydáva stanoviská k návrhom finančných právnych predpisov EÚ a opatreniam EÚ zameraným na boj proti podvodom.

Organizácia práce Dvora audítorov

Dvor audítorov má približne 800 zamestnancov, vrátane prekľadateľov a administratívnych pracovníkov, ako aj audítorov. Audítori sú rozdelení do „audítorských skupín“. Vypracúvajú návrhy správ na základe, ktorých Dvor audítorov prijíma rozhodnutia.
Audítori často vykonávajú kontroly v iných inštitúciách EÚ, členských štátoch a akomkoľvek štáte, ktorý dostava pomoc z EÚ. Hoci práca Dvora audítorov sa v skutočnosti týka najmä peňazí, za ktoré zodpovedá Komisia, v praxi 90 % týchto príjmov a výdavkov riadia národné orgány.
Dvor audítorov nemá vlastnú právomoc. Ak audítori zistia podvod alebo porušenie predpisov, informujú OLAF.
Fiodor Ivanovič Ťutčev

Život a dielo

Ťutčev je generačne najstarším predstaviteľom čistej poézie. Spája ho s ňou slavianofilsky ladený svetonázor a romantická estetika. Presadil sa ako lyrik introvertne reflexívneho založenia. Narodil sa vo vsi Ovstug na statku svojho otca, rodom statkára. Detstvo a chlapčenstvo Ťutčev prežil v prostredí typickom pre slobodnú ruskú šľachtu na začiatku 19. storočia. V roku 1821 ukončil štúdium na Moskovskej univerzite a o rok odišiel ako úradník do Mníchova. Tam sa začala jeho diplomatická kariéra.
Najaktívnejšie obdobie mal v päťdesiatych rokoch 19. storočia. V roku 1854 mu zásluhou Turgeneva vyšla prvá zbierka básní. Predtým mu vyšlo len niekoľko básní v Puškinovom Sovremenniku.
Dlhé obdobie svojho života prežil v zahraničí v diplomatických službách v Mníchove a Turíne, kde sa zoznámil s nemeckou romantickou poéziou a estetikou. Ovplyvnil ho hlavne Schelling, v duchu jeho filozofie prírody Ťutčev orientoval svoju prírodnú lyriku. U Heinricha Heineho ho zaujal odraz spoločenských pomerov vtedajšej Európy, ktorý uplatnil vo svojej neskoršej politickej poézii písanej v slavianofilskom duchu.
Jeho poézii bola cudzia bezstarostnosť. Vo veršoch kládol otázky a spochybňoval v nich panujúci poriadok sveta. Hľadal zmysel života súčasného človeka, vo veršoch sa zračí romantický nepokoj lyrického subjektu. Vyznačujú sa vnútorným napätím a dynamickosťou. Sú aforisticky zhustené. K hlbšiemu a dramatickejšiemu videniu sveta pravdepodobne prispeli aj niektoré fakty z jeho biografie – smrť jeho prvej ženy a neskorá láska k A. Denisjevovej, s ktorou mal deti. Tento pomer spôsoboval básnikovi nemálo ťažkostí, no obohatil svetovú ľúbostnú lyriku o tzv. denisjevovský cyklus. Bol dvakrát ženatý.
Jeho verše nie sú vypovedaním veľkej životnej koncepcie, ale citlivými glosami na margo jedného večne hľadajúceho ľudského života, básnickým seizmografom. Písal predovšetkým ľúbostnú a prírodnú lyriku. Príroda je v jeho poézii nemým účastníkom, kruto ironickým svedkom ľudského utrpenia, príroda žije svojím dynamickým životom, bohatým a večne mladým. Najsilnejším zážitkom človeka bola Ťutčevovi hrôza z dotyku s priepastnými hlbinami smrti a zla, skrývajúcimi sa pod povrchom života. Sily kozmu, večná príroda zostávajú ľahostajné k snahám a utrpeniu človeka. Z fatálnej osamelosti človeka vyplýva tragický pocit nevysloviteľnosti sveta a nezdeliteľnosť myšlienky.
Ťutčev novátorsky uvoľňuje pravidelný pôdorys sylabotonického verša a naznačuje cestu, ktorá neskôr vyústila v dolniku, umelom tonickom verši básnikov 20.storočia.

Básne

Medzi jeho najznámejšie básne patrí Rusko rozumom nepochopíš (Умом Россию не понять, 1866).
Умом Россию не понять,
Аршином общим не измерить:
У ней особенная стать —
В Россию можно только верить.
Voľný preklad:
Rusko rozumom nepochopíš,
Nemožno ho zmerať metrom:
Rusko je odlišné svojím charakterom —
V Rusko je možné len veriť.
V básni Silentium! vyslovuje myšlienku, že vypovedaná myšlienka je lož. Мысль изреченная есть ложь.
Saint-Paul-de-Baïse

Poloha

Obec má rozlohu 10,1 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 96 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chrám Nanebovstúpenia Pána (Alma-Ata)

Chrám Nanebovstúpenia Pána je chrámom Ruskej pravoslávnej cirkvi v kazašskom meste Alma-Ata.

Dejiny

Chrám bol postavený v rokoch 1904 až 1907 podľa plánov známeho ruského architekta A. P. Zenkova. Slúžil a slúži početnej komunite pravoslávnych kresťanov, ktorí žijú v tomto mnohonárodnom meste Kazachstanu. V rokoch 1927 až 1995 bol násilne odňatý pravoslávnej cirkvi a využívaný na iné účely (múzeum, výstavná a koncertná sieň). V roku 1995 ho prezident Nursultan Nazarbajev vrátil Ruskej pravoslávnej cirkvi. V súčasnosti sa tu denne konajú pravoslávne liturgie. Chrám je vyobrazený aj na kazašskej minci v hodnote 500 tenge a aj na poštovej známke z roku 2003. Je zaradený medzi štátne a kultúrne pamiatky štátu Kazachstan.

Architektúra

Chrám je vybudovaný v eklektickom architektonickom štýle, ktorý nesie prvky viacerých starších architektonických štýlov. Ide hlavne o staroruské štýly, ktoré boli typické pre ruskú pravoslávnu architektúru. Možno tu nájsť aj prvky neobarokového a neoklasicistického štýlu. Chrám dosahuje výšku 54 metrov. Súčasti interiéru (ikonostas, ikony) boli vytvorené v majstrovských dielniach v Moskve a v Kyjeve.
Bages (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 12,53 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 843 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Mali

Vlajka Mali – je trikolóra v afrických farbách zo zeleným, žltým a červeným zvislým pruhom. Tieto farby symbolizujú nádej aj rastlinstvo, slnko s nerastným bohatstvom, statočnosť aj revolučnú minulosť ľudu. Boli tiež farbami politickej strany Africké demokratické združenie, ktorá viedla krajinu k nezávislosti.
Vlajka je v platnosti od roku 1961 a je odvodená zo štátnej vlajky Federácie Mali z roku 1959 (združujúca niekdajší Francúzsky Sudán a Senegal v rokoch 1959-1961), v jej strede však bol ešte do roku 1961 čierny ideogram – štylizovaná rituálna postava človeka (kanaga). Na naliehanie moslimov, ktorý odmietajú zobrazovanie človeka, musela byť táto figúra z vlajky odstranená.
Sulfid kademnatý

Použitie

Sulfid kademnatý sa používa solárnych článkoch, fotodetektoroch, laseroch,
svetloemitujúcich diódach, a pod.
Meštiansky dom

Tento článok je o meštianských domoch.

Obdobie baroka

V 17. a najmä v 18. storočí nastal zvýšený záujem šľachty o pobyt v meste, čo súviselo s jej funkciami v župnej, príp. vojenskej administratíve. Šľachta skupovala vedľa seba stojace domy- niekedy dve až tri parcely- a prebudovávala ich na reprezentačné sídla.
Mestský palác- hlavným znakom bolo upravené predné nádvorie. V prednej časti poschodia boli spoločenské priestory, ku ktorým viedli pohodlné, architektonicky aj výtvarne zvýraznené schodiská.

Obdobie 19. storočia

Narastal počet obyvateľov v mestách. Obytné nájomné domy zabezpečili oveľa vyššiu mieru hustoty osídlenia. Nadväzovali na tradície mestského paláca tektonikou, tvaroslovím a vstupmi do prejazdov, ktoré bývali často opatrené honosnými kovovými bránami. Pôsobili dojmom mestských palácových stavieb.
Pavlačové domy- boli charakteristické uzatvorenou dispozíciou štvorkrídlového bloku s centrálnym dvorom, prístupným cez dva protiľahlé prejazdy, do ktorého boli otvorené troj- až štvorpodlažné fasády s obiehajúcimi pavlačami, sprístupňujúcimi jednotlivé byty. Na konci pavlače boli umiestnené spoločné hygienické zariadenia. Domy chudoby, železiarske domy - boli na okraji mesta, často tvorili súčasť priestoru pri hradbách. Predstavovali existenčné minimum.

Architektúra 19. a 20. storočia

Pôvodné objekty sa modernizovali najmä v parteri. Mnohé si zachovali pôvodné funkčné využitie ( obchod ), spôsob predaja sa však viac orientoval na reklamu. Funkcia bývania sa v pôvodne obytných meštianskych domoch zachovala dodnes, zmenili sa len požiadavky na štandard bývania.
Grauspitz

Prístup

Na vrchol nevedia žiadna turistická značka. Výstup začina od údolnej stanice lanovky Alpli Bahn vo švajčiarskom meste Malans.
Najlahší výstup je zo švajčiarskej strany zo salaša Ijes. Odtiaľto sa stúpa po trávnatom povrchu až na skalnatý Vordergrauspitz.
Pri výstupe na tento vrchol je lepšie podísť Hintergrauspitz z južnej strany a pretraverzovať do sedla, ktoré sa nachádza medzi Hintergrauspitz a Vordergrauspitz. Zo sedla sa potom pokračuje po úzkom skalnatom hrebeni.
Hora je vzhľadom k obtiažnosti málo navštevovaná.
Alexandr Alexandrovič Bestužev

Život

Zúčastnil sa dekabristického povstania v čele jedného zo vzbúrených plukov. Spolupracoval s Rylejevom ako spoluautor agitačných piesní a vydavateľ almanachu Poljarnaja zvezda. V roku 1820 vstúpil do Spoločnosti milovníkov ruskej slovesnosti (Общество любителей российской словесности). Zaoberal sa literárno-kritickou a publicistickou činnosťou; písal články o ruskej literatúre a prehľady ročnej literárnej produkcie (v rokoch 1823, 1824 a 1825). Keď sa po dlhšej nedobrovoľnej prestávke (väzenie, vyhnanstvo na Sibíri) vrátil k literárnej činnosti, zameral sa na prózu. Nadviazal na svoje poviedky z preddecembrového obdobia, rozvil ich silne vypätú emocionálnu romantickú stránku a začal písať novely pod pseudonymom Marlinskij (podľa obce Marli pri Petrohrade). Od roku 1829 slúžil ako radový vojak na Kaukaze, kde aj v boji zomrel.

Tvorba

Próze sa venoval už v období pred dekabristickým povstaním. Napísal cestopisnú črtu v listoch Cesta do Reveľu (Поездка в Ревель, 1820, 1823), boli to texty s historickými námetmi. poviedky Roman a Oľga (1824) a Zradca (Изменник, 1824) sa obracali do dávnej ruskej minulosti. S využitím tradície tzv. gotického románu zobrazil pomery v stredovekom Pobaltsku ovládanom prevažne nemeckými rytiermi; Hrad Wenden (Замок Венден, 1823), Hrad Neuhausen (Замок Нейгаузен, 1824, 1825), Hrad Eisen (Замок Ейзен, 1825, 1827), Reveľský turnaj (Ревельский турнир, 1825) a ďalšie. Vyznačovali sa pútavým dejom, dobrodružnými zápletkami, konfliktami, zradami, tajomstvom. Charakteristická bola pre ne tiež neskrývaná náklonnosť k bojovníkom za národnú nezávislosť a sociálnu spravodlivosť.
V Bestuževovej tvorbe tridsiatych rokov patrí významné miesto pozorovaniam z Kaukazu. Kaukazské dojmy sú zachytené v Listoch z Dagestanu (Письма из Дагестана, 1832) a v črtách Rozlúčenie s Kaspickým morom (Прощание с Каспием, 1834). Najznámejšími z tohto obdobia sú jeho hrdinsko-bojovnícke prózy predchnuté divokou romantikou Ammalat-Bek (1834) a Mulla Nur (1836). Protiklad vnútorne bohatých ľudí a utilitarizmu súdobého sveta sa objavuje v prózach Skúška (Испытание, 1830) a Strašná veštba (Страшное гадание, 1831). V emocionálnej tragédii veľkej lásky Fregata Nádej (Фрегат Надежда, 1832) ústi v protišľachtický protest bojovnej demokratickej orientácie. Z podobne ladených próz sú ešte známe dva príbehy z obdobia protikontinentálnej blokády a protinapoleonskej vojny, Poručík Belozor (Лейтенант Белозор, 1831) a Moreplavec Nikitin (Мореход Никитин, 1834).
Saint-Hilaire-sous-Charlieu

Poloha

Obec má rozlohu 13,51 km². Najvyšší bod je položený 464 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 536 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Formozus

Biskup

Podnikol diplomatické misie do Bulharska (866) a Francúzska (869 a 872).
Vo februári 868 vysvätil v Ríme za kňazov Metoda a troch žiakov solúnskych bratov (z dnešného Slovenska pochádzajúceho Gorazda a Juhoslovanov Klimenta a Nauma), Angelára a Sávu urobili diakonmi.
Neskôr ho obvinili z velezrady a v roku 876 bol zosadený. V roku 878 bol však rehabilitovaný.

Pápež

V Bazilike svätého Petra 15. februára 896 korunoval za cisára východofranského panovníka Arnulfa. Formozus bol vegetariánom a nosil kajúci odev. Údajne tiež nikdy nepil víno. Po smrti sa Formozovo mŕtve telo stalo obžalovaným v bizarnom procese, ktorý vošiel do dejín pod názvom Synoda s mŕtvolou.
Slovník české literární fantastiky a science fiction

Slovník české literární fantastiky a science fiction je kniha encyklopedického charakteru, ktorej autorom bol Ivan Adamovič. Knihu vydalo nakladateľstvo R3 v roku 1995.

O knihe

Knihu napísal a svojimi fotografiami zaobstaral Ivan Adamovič, úvodným slovom ju doplnil Ondřej Neff, niektoré state pripísal Jaroslav Olša, jr. Grafickú úpravu navrhol Oldřich Pošmurný. Vydalo ju v roku 1995 nakladateľstvo R3 z Prahy 1 ako svoju 60. publikáciu v náklade 3000 výtlačkov. Kniha má 352 strán, je viazaná s tmavou obálkou. Odporúčaná cena vtedy bola 190 EUR.

Náplň knihy

Na začiatku knihy je krátky úvod od vydavateľa Richarda Knota. Potom je úvodné slovo na štyri stránky od autora knihy, kde objasňuje systém radenia hesiel, svoje zdroje. Ďalší úvod napísal Ondřej Neff s dejinami SF literatúry a rozčlenil ich do šiestich kapitol (strany 11 - 23).
Hlavnou časťou knihy sú heslá o 400 spisovateľoch. Heslá sú rôzne dlhé a podrobné, obsahujú životopis a bibliografiu, malé fotografie sú včlenené do hesiel. Radenie autorov je abecedné a na konci každého hesla sú uvedené zdroje.
Ku koncu knihy je súpis autorov s neistou národnosťou, výpočet kníh so sporným zaradením, údaje o anketách a cenách. Potom je tu na troch stranách článok Jaroslava Olšu jr. o českej SF v krajanských a exilových vydaniach. Na úplnom závere knihy je obsah a tiráž.
Globálny rámec pre migráciu

Globálny rámec pre migráciu alebo Globálny pakt OSN o migrácii (celý názov Globálny rámec o bezpečnej, riadenej a legálnej migrácii alebo Globálny kompakt pre bezpečnú, riadenú a legálnu migráciu ; (anglicky Global compact for safe, orderly and regular migration)) je pripravovaná globálna dohoda v rámci OSN pre medzinárodnú spoluprácu v otázke migrácie, zaoberajúca sa všetkými jej podstatnými aspektmi.
Migračný pakt by mal byť prijatý na medzivládnej konferencii v marockom Marrákeši, ktorá sa bude konať 10.–11. decembra 2018.

Opozícia

Rakúsko,  Austrália, Bulharsko, Česko, Izrael, Maďarsko a Poľsko už vyhlásili, že dohodu nepodpíšu. 
Rovnako je proti Globálnemu rámcu kritika v Nemecku (stranou AfD)  či v Estónsku. Rakúsky kancelár, Sebastian Kurz, vyhlásil, že rámec by redukoval rakúsku suverenitu a urobil zmätok medzi nelegálnou a legálnou migráciou a tiež medzi ekonomickou a humanitárnou migráciou. Na podnet prezidenta USA Donalda Trumpa,  sa USA ani nezúčastnili na rokovaní o dohode. Na migračnom pakte sa všetkých 193 členských štátov OSN s výnimkou USA dohodlo ešte v septembri 2016 . Slovenský minister zahraničných vecí Miroslav Lajčák vyhlásil, že odstúpi zo svojej pozície, ak Národná rada neschváli Globálny rámec. Väčšina vládnej koalície na Slovensku, najmä strany SMER-SD vrátane premiéra Petra Pellegriniho a SNS, dokument kritizujú. Text odmietajú aj opozičné strany SaS a SME RODINA.
Čerepovecká gubernia

Čerepovecká gubernia (rus. Череповецкая губерния) bola jedna z gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky v rokoch 1918 - 1927 zriadená po rozpade Novoruskej gubernie 13. mája 1918. Hlavným mestom gubernie bol Čerepovec. Podľa údajov z roku 1926 v gubernii žilo 735 800 obyvateľov.
Gubernia sa delila na 5 okresov, Zanikla 19. júla 1927, keď sa z jeho územia vytvoril Čerepovecký rajón Leningradskej oblasti, ktorý tiež zanikol 23. júla 1930.
Renault Samsung SM3

Prvá generácia (B10)

Prvá generácia je založená na modeli Nissan Sunny/Bluebird G10. Vyrábať sa začal v septembri 2002 v Pusane. Má 4 verzie a 2 motorizácie: 1,5 l QG15DE a t 1,6 l s CVTC systémom QG16DE. Oba motory sú benzínové od Nissanu.
V roku 2006 bol SM3 uvedený ako Nissan Almera Classic v Ukrajine a Rusku. V rovnakom roku bol model uvedený v strednej a Južnej Amerike ako Nissan Almera, čím nahradil model Sentra po tom, ako sa stal automobilom strednej triedy.
Samsung SM3 sa predáva aj ako Nissan Sunny v krajinách Stredného východu a ako Renault Scala v Mexiku a Kolumbii.
V júli 2009 bol premenovaný na SM3 CE (Classic Edition). Produkcia prvej generácie bude pokračovať tak dlho, ako po nej bude dopyt.

Druhá generácia (L38)

Druhá generácia bola uvedená v apríli 2009 na Seoul Motor Show. Je to prakticky Mégane 2 so stupňovitou zadnou časťou, predáva sa aj ako Renault Fluence.
Eydoche

Poloha

Obec má rozlohu 5,58 km². Najvyšší bod je položený 629 m n. m. a najnižší bod 493 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 459 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Patria (vrch vo Vysokých Tatrách)

Topografia

Od Malej Bašty ju oddeľuje Sedlo nad Skokom.  V hrebeni, ktorý klesá k magistrále, je nevýrazná vyvýšenina Plece Patrie. Ešte nižšie, v pásme kosodreviny sa nachádza hrb zvaný Trigan, tak je označené aj miesto v lese, kde magistrála v úseku Štrbské pleso – Popradské pleso prechádza cez hrebeň. V strmom žľabe pod Plecom smerom do Mengusovskej doliny sa týči štíhla veža Ihla v Patrii. V masíve Patrie nad Mlynickou dolinou sú dve okrajové steny vysoké 100 až 120 metrov, Veža pod Skokom (1 860 m n. m.) a Stena pod Skokom.

Horolezectvo

Niekoľko ciest existuje z Mengusovskej doliny, v zime lavinózne. Zaujímavá je naklonená Ihla v Patrii. V r. 1929 na ňu vystúpila Vlasta Štáflová a A. Škarvan, jeden čas sa nazývala Veža Vlasty. Najviac lezenia poskytuje Veža a Stena pod Skokom, „nemožno sa ubrániť myšlienke, že pripomínajú cvičné skaly, i keď vo vysokohorskom prostredí“ (Puškáš).
Kompas

Kompas je zariadenie určené na zisťovanie smeru ku severnému magnetickému pólu. Klasický kompas ukazuje smer pomocou zmagnetizovanej ihly (magnetka, strelka), vyvážene otočne podopretej v ťažisku ktorá sa voľne otáča dookola. Strelka sa otočí rovnobežne s magnetickými siločiarami zemského magnetického poľa, pričom jej magnetické póly sú voči zemským orientované opačne.
Kompas neukazuje na zemepisný pól, ale na magnetický pól, ktorý je oproti zemepisnému posunutý. V dostatočnej vzdialenosti od pólu je však táto odchýlka zanedbateľná, a preto sa zemepisný a magnetický pól stotožňujú. Priamo nad pólom (kde je výchylka významná) sa používa prístroj nazývaný inklinačná magnetka, ktorý ukazuje pól vo vertikálnom smere.
Prvým kompasom bol pravdepodobne kus magnetitu, plávajúci na drevenej podložke v nádobe s vodou. Kompasy sú známe už z starovekej Číny. Prvá zmienka o kompase pochádza zo 4. storočia.
Dnešné moderné kompasy sú často elektronické, avšak princíp magnetického telieska orientujúceho sa podľa siločiar magnetického poľa zeme je zakomponovaný aj v nich. Pre praktickú orientáciu sa dnes viac využívajú zariadenia pre presné určenie polohy pozičným systémom, napr. GPS. Na tejto báze existujú aj digitálne kompasy.
Zdokonalenou verziou kompasu je buzola.
Prvé ČÍNSKE kompasy pravdepodobne vôbec neslúžili na to, aby ľuďom pomohli s orientáciou v teréne či na mori. Mali skôr poslúžiť harmónii, aby čínske stavby boli v súlade s princípmi feng šuej. Je totiž dokázané a písomne podložené, že prístroj z magnetického materiálu slúžil ako "zameriavač".
Najstarší písomný záznam použití vynálezu na navigáciu pochádza z roku 1102, avšak opisy využitia pri budovaní stavieb s geometrickými princípmi feng šuej, sú aj o stovky rokov staršie. Vďaka kompasu sa výrazne zlepšila bezpečnosť a efektívnosť dopravy vo svete a vynález veľmi pomohol najmä navigácii na mori.
Noreuil

Poloha

Obec má rozlohu 4,79 km². Najvyšší bod je položený 110 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 135 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE