google/wiki40b huggingface dataset:
Tetiho pyramída

Pyramída

Pyramída je veľmi poškodená ťažbou kameňa, rovnako ako celý komplex. Má päťstupňové jadro z menších vápencových kvádrov a kamennej sute. Obklad bol z jemného vápenca, ktorý je dnes možné nájsť už len na východnej stene pyramídy. Subštruktúra vychádza zo systému chodieb, ktorý bol použitý pri Džedkareho a Venisovej pyramíde, a veľmi sa od neho neodlišuje, je len trochu zväčšená. Zo severu sa vstupuje zostupnou chodbou do malej predsiene, vyrovná sa a pokračuje vodorovne pod pyramídou do stredu základne, kde vchádza do predsiene. Tá na západ pokračuje do pohrebnej komory a na východ do serdabu s tromi výklenkami. Komora a predsieň máju spoločný sedlový strop z mohutných vápencových blokov, ktoré sú kladené v troch vrstvách. Vonku pred pyramídou zastrešovala vstup v podlahe do podzemnej chodby severná kaplnka. Steny predsiene a komory zdobia poškodené Texty pyramíd, strop reliéf hviezdneho neba. Čadičový sarkofág stál pri západnej stene. Pred ním bola jama pre kanopy mŕtveho, ktorá bola rovnako prázdna ako sarkofág. Priestory boli vykradnuté už v staroveku a nenašli sa žiadne stopy po pohrebnej výbave.

Pyramídový komplex

Areál pyramídy bol obohnaný masívnym múrom z vápencových blokov. Zádušný chrám, tak isto ako samotná pyramída, nadväzoval na dispozíciu zádušného chrámu Džedkareho pyramídy. Líšil sa len väčšou symetriou a väčším počtom zásobných priestorov. Hlavné priestory boli zdobené farebnými reliéfmi, z ktorých sa zachovali len nepatrné fragmenty. Niektoré prvky vnútorného priestoru, napr. stĺpy, boli vytesané z granitu. Kultová pyramída stála tradične pri juhovýchodnom rohy pyramídy a bola obohnaná múrom. Údolný chrám a prakticky celá vzostupná cesta zatiaľ neboli odkryté.

Pyramídy kráľovien

V tesnej blízkosti severne od pyramídy sa nachádzajú dve menšie pyramídy, patriace Tetiho manželkám Iput I. a Chuit, ktoré sú dispozične autonómne. Pyramída Iput I., matky Tetiho následníka Pepiho I., bola pravdepodobne až počas panovania Pepiho I. prestavaná z pôvodnej mastaby. V pohrebnej komore sa našiel vápencový sarkofág, zlomok pohrebnej výbavy, kúsky cédrovej rakvy a časti kostry ženy stredného veku. Pri východnej stene pyramídy sa nachádzal zádušný chrám. Pyramída Inup I., možnej matky Tetiho nástupcu Veserkareho, bola pôvodne považovaná za zádušný chrám alebo kultový priestor mastaby. Výskum z polovice 90. rokov 20. storočia definitívne potvrdil, že ide o pyramídu. Subštruktúra je jednoduchá a pozostáva z chodby zostupujúcej zo severu, pohrebnej komory a zásobný priestor. Komora leží vo zvislej ose objektu. V nej sa našiel sarkofág z červenej žuly. Pred východnou stranou sa nachádzal zádušný chrám, zdobený na niektorých miestach reliéfmi.

Výskum

Tetiho pyramídu skúmalo viacero egyptológov. Najskôr Perring a Lepsius, potom napr. Maspero, Brugsch alebo Lauer. Pyramídu Iput I. objavil roku 1898 Loret, skúmal ju Firth a dnes Hawass. Pyramídu Chuit I. objavil tiež Loret v tom istom roku ako predošlú, skúmal ju Maragioglio s Rinaldim a dnes Hawass.
Herry

Poloha

Obec má rozlohu 49,87 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 006 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nová Ulice

Nová Ulice (nem. Neugasse) je bývalé moravské mesto, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Novú Ulicu obýva priližne 19 000 obyvateľov, čo z nej robí najväčšiu mestskú časť Olomouca. Katastrálne pod Novú Ulicu patrí aj Tabulový vrch.
Nachádza sa tu železničná stanica Olomouc město, železničná stanica Olomouc-Nová Ulice sa nachádza v štvrti Olomouc-město.
Mesto bolo k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími deviatimi obcami a jedným mestom pripojené k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
O zdravie obyvateľstva sa stará Fakultná nemocnica Olomouc, ktorá sídli na Novej Ulici. Duchovné vyžitie ponúka rímskokatolícka farnosť Nová Ulice s kostolom Panny Márie Pomocnice. Vzdelanie zabezpečujú Základní Škola Olomouc, Heyrovského 33, odloučené pracoviště Čajkovského, Gymnázium Čajkovského 9 a pobočka Knižnice mesta Olomouca.
Alexandra Berková

Život

Narodila sa 2. júla 1949 v Trenčíne. Jej otcom bol dirigent symfonického orchestra Bohumil Berka a matka bola novinárka. Od deviatich rokov až do vysokoškolských štúdií žila v Tepliciach. Maturovala na SUPŠ sklárskej v Kamenickom Šenove a v rokoch 1968 – 1973 študovala na FF UK v Prahe češtinu a výtvarnú výchovu. Absolvovala prácu o literárnokritických sporoch Karla Čapka v 30. rokoch, túto neskôr rozšírila na rigoróznu – titul PhDr. Získala v roku 1980.
Pracovala napríklad ako redaktorka vo vydavateľstvách Svoboda (1973 – 79) a Československý spisovatel (1979 – 81), neskôr aj ako upratovačka v kostole. Časopisecky debutovala roku 1976 v Literárnom mesačníku poviedkou Miniromán, knižne potom v roku 1986 zbierkou Knížka s červeným obalem. Stála pri zrode Obce spisovateľov, bola tiež vedúcou osobnosťou Hejna českých spisovatelů Mamut a od roku 2006 bola členkou výboru českého PEN klubu. Venovala sa písaniu televíznych scenárov, rozhlasových hier a publicistike.
Z neskôr rozvedeného manželstva s maliarom Vladimírom Novákom (1947) vzišla dcéra Nikola Nováková (1975), maliarka.
Po roku 1990 začala učiť tvorivé písanie na Gymnáziu Josefa Škvoreckého, potom na VOŠ Josefa Škvoreckého a na Literárnej akadémii – tu tiež od roku 2001 viedla katedru tvorivého písania. Patrila k priekopníkom tohto odboru v Česku a pre časopis Tvar písala "manuál na pokračovanie" O psaní.
Žila v Prahe, kde tiež 16. júna 2008 zomrela.

Dielo

Jej témou boli predovšetkým medziľudské a partnerské vzťahy, známa bola ako propagátorka feminizmu – v prozaickej tvorbe však neváhala formálne experimentovať, čo ju radilo k autorom pracujúcim s postmodernými princípmi, intertextualitou a striedaním rozprávačských perspektív. Tragický obsah, zameraný na neľútostnú psychologickú introspekciu nadľahčuje jazykovou hrou, groteskným nadhľadom, iróniou a naburávaním zažitých rozprávačských postupov. Často volí metaforický a alegorický prístup, v ktorom sa prelínajú predstavy a skutočnosť.
Jej prvotina Knížka s červeným obalem je súborom poviedok, ktoré sledujú osud českých žien od narodenia až po smrť – úloha osudu tu má blízko k severským ságam.
Lukáš Klimek

Kariéra

Lukáš Klimek prvýkrát hrá vo svojom rodnom meste v juniorskom hokejovom tíme HC Vítkovice Steel. V roku 2002 sa presťahoval do juniorského tímu HC Sareza Ostrava (dnes HC RT Torax Poruba), kde hral od roku 2002 do roku 2004 v sekcii U18 a U20. V rokoch 2005 až 2006 pokračoval v tomto tíme.
V sezóne 2005/2006 hral za Indiana Ice v americkej hokejovej lige United States Hockey League (USHL) v Indianapolise v Indiane. V roku 2006 prešiel do HC Vítkovice Steel, kde hral až do apríla 2013. Od mája 2013 hrá v HC Sparta Praha.
Čerpacia stanica pohonných hmôt

Čerpacia stanica pohonných hmôt (skratka ČS PHM), často len čerpacia stanica (skratka ČS), je miesto slúžiace na doplňovanie paliva do motorových vozidiel. Zväčša sa tento výraz používa pre verejné čerpacie stanice pohonných hmôt pre cestnú dopravu umiestnené na okraji ciest. Môže však označovať aj neverejné čerpacie stanice, napríklad na letiskách, v železničných depách alebo v areáli podnikov. Špecifickým typom sú čerpacie stanice v prístavoch, určené pre člny a lode.
Dedinská krížová procesia na Veľkú noc

Okolnosti vzniku diela

Prvé Perovovo významné dielo malo pôvodne vzniknúť ako súťažná práca. V roku 1861 získal Perov ako študent Moskovskej školy maliarstva, sochárstva a architektúry za maľbu Kázeň na dedine zlatú medailu. Posmelený týmto úspechom, rozhodol sa zúčastniť na ďalšej umeleckej súťaži, vyhlásenej Akadémiou umení. Skica ceruzkou s názvom Dedinská krížová procesia na Veľkú noc však bola odbornou komisiou odmietnutá.
Napriek tomuto neúspechu ešte v tom istom roku (medzitým dokončil obraz Kázeň na dedine) namaľoval obraz s rovnakým názvom i námetom. Dielo sa svojím satirickým obsahom stalo „najrevolučnejším“ umeleckým prejavom autora v celej jeho dovtedajšej tvorbe.

Námet a kompozícia

Perov podáva vo svojom diele obraz zastrčenej ruskej dediny polovice 19. storočia. Zachytáva veľkonočný sprievod, ale dojem z neho nie je ani zďaleka sviatočný. Na pozadí pochmúrneho jarného dňa so zatiahnutou veternou oblohou vychádza z domu na okraji dediny neveľká procesia sláviaca sviatok Kristovho zmŕtvychvstania. Pochmúrnosť dotvárajú aj kaluže vody na rozbahnenej ceste.
V centre kompozície je postava opitého popa, ktorý stojí na verande domu. Keďže sa ledva drží na nohách, opiera sa o stĺp verandy, aby udržal svoje tučné telo na nohách a zachoval tak akú-takú dôstojnosť. Pri popových nohách leží rovnako opitý starý miništrant s kadidlom. Pri páde mu do blata padla aj modlitebná knižka. Skupinu duchovných, ktorá je stredobodom Perovovej satiry, dopĺňajú osoby s druhoradým významom: žena oblievajúca muža, ktorý sa opil do nemoty, a opitý dedinčan, váľajúci sa v blate vpravo pod verandou. Perov ďalej dej rozvíja a diváka sprevádza chaotickým pochodom sedliakov nesúcich ikony. Dôležitou postavou kompozície je starec, ktorý obrátil ikonu dolu hlavou a nevšimol si, že sa mu onuce vláčia v blate.
Dedinská procesia je považovaná za dovtedajšie najvýznamnejšie Perovovo dielo. Obraz sa vyznačuje nielen ostrým až zosmiešňujúcim výrazom, ktorým umelec kritizoval vtedajšie spoločenské a sociálne pomery v krajine, alkoholizmus a biedu, ale aj svojou výpravnosťou, ktorá umožnila výtvarnými prostriedkami vecne a pútavo vyrozprávať dej. Nezanedbateľným výrazovým prostriedkom diela je krajina, ktorá pomohla maliarovi naplno zhmotniť jeho tvorivý zámer.
Perov sa obrazom obrátil na jednoduchého človeka poukázaním na nešváry v spoločnosti. Vzhľadom na to bolo od počiatku jasné, že reakčná kritika dielo odmietne.

Ďalší osud diela

Obraz sa v nasledujúcom roku objavil na stálej výstave Spoločnosti pre podporu umení v Sankt Peterburgu a okamžite upútal pozornosť obrovského počtu divákov. Zaujalo ich smelé a nemilosrdné usvedčenie duchovenstva takmer neznámym umelcom. Čoskoro však nasledoval príkaz obraz, ...„ktorého odpudzujúci obsah si nárokoval odhaľovať nemrav“, z výstavy odstrániť a zákaz reprodukovať ho v tlači. Perov obraz odniesol. Takmer vzápätí ho pre svoju rodiacu sa galériu kúpil významný zberateľ umenia Pavel Michajlovič Tretiakov.
Neornithes

Neornithes (iné názvy: Aves (sensu stricto) ; po slovensky: pravé vtáky, vtáky pravé, vtáky (v užšom zmysle)) je časť triedy vtáky, ktorá zahŕňa dnes žijúce vtáky.
Systematické členenie Neornithes (pravých vtákov) sa neustále menilo a aj dnes dochádza na základe najnovších vedeckých poznatkov k ďalším zmenám.

Tu použitá systematika odráža súčasné poznanie o vzájomnej príbuznosti jednotlivých vtáčích taxónov a opiera sa predovšetkým o najnovšie publikované články týkajúce sa tejto témy. Ale medzi jednotlivými celosvetovými zoznamami vtákov naďalej pretrvávajú isté rozdiely v počte a usporiadaní radov, čeľadí i druhov. Počet druhov vtákov podľa podstatných súčasných celosvetových zoznamov ako napr. International Ornithological Congress World Bird List 2009 (), Peterson 2010 (), The Clements Checklist of Birds of the World 2009 (), Taxonomy in Flux Checklist 2010 () sa dnes pohybuje niekde medzi 10 000 až 11 000. Koncom minulého storočia a na prelome 20. a 21. storočia boli zoznamy vtákov sveta o čosi menej početné a obsahovali približne 9 300 – 9 700 druhov. Tento vysoký nárast nespôsobujú novoobjavené druhy vtákov, ktorých je len niekoľko ročne, ale väčšie znalosti o vtáčích taxónoch už známych pre vedu a o ich vzájomnej príbuznosti, predovšetkým na základe rozborov DNA, čím dochádza k ich vzájomnému štiepeniu, spájaniu či presúvaniu, hlavne na úrovni druhov a poddruhov. Čo sa týka poddruhov, ich počet kolíše v rozmedzí 20 000 až 23 000.
Pontault-Combault (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 13,64 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 36 458 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Linka C (pražské metro)

Linka C pražského metra spája mesto v severojužnom smere, na oboch koncoch sa stáča na východ. Na mapách sa vyznačuje červenou farbou, má 20 staníc a dĺžku 22,5 km. Cesta z jednej konečnej stanice do druhej trvá 36 minút. Linka C je najvyťaženejšia linka celej siete, v špičke jazdia vlaky v intervaloch 115 sekúnd. Zároveň je to najstaršia linka pražského metra, prvý úsek I.C (Sokolovská-Kačerov) bol otvorený 9. mája 1974. Zatiaľ posledný úsek IV.C2 (Ládví-Letňany) bol otvorený 8. mája 2008. Na trase jazdí metra Siemens m1.
Marigny (Manche)

Poloha

Hudimesnil má rozlohu 18,68 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Hudimesnil má 861 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Aillon-le-Vieux

Poloha

Obec má rozlohu 21,63 km². Najvyšší bod je položený 2 040 m n. m. a najnižší bod 673 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 173 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mouchin

Poloha

Obec má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 54 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 355 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Petting

Petting alebo peting (z angl. pet – maznáčik, domáce zvieratko) je maznanie sa, bozkávanie, hladenie až jemné erotické dotyky, bez toho, aby nastala súlož; môže však dôjsť k orgazmu alebo ejakulácii, najčastejšie u zdržanlivejších mladistvých.
V prípade dotyku genitálii sa označuje ako heavy petting.
Malestroit

Poloha

Obec má rozlohu 5,81 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 483 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Najlepší hráč Corgoň ligy 2012

Najlepší hráč Corgoň ligy 2012 bol 3. ročník ocenenia pre najlepšieho futbalistu, hrajúceho v najvyššej slovenskej súťaži - Corgoň lige (pomenovanie 2003-2014). Vyhlásenie sa uskutočnilo 4. februára 2013  v trnavskom Dome kultúry. Ocenenie pre najlepších futbalistov sa odovzdáva za uplynutý rok súbežne s Cenou Jána Popluhára, Cena Petra Dubovského, Futbalistka roka, Tréner roka, Najlepší rozhodca, Najlepší asistent rozhodcu a Cena fanúšikov. S počtom 66 bodov vyhral 29-ročný stredopoliar Viktor Pečovský, pôsobiaci v klube MŠK Žilina. Na druhom mieste skončil David Depetris z klubu AS Trenčín so 40 bodmi a na treťom Miroslav Karhan z FC Spartak Trnava s 25 bodmi.
Brugairolles

Poloha

Obec má rozlohu 8,47 km². Najvyšší bod je položený 386 m n. m. a najnižší bod 184 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 251 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gueschart

Poloha

Obec má rozlohu 12,89 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 322 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Látka (fyzika)

Látka (fyzika) je jedna z dvoch základných foriem hmoty. Štruktúrnou jednotkou látky sú častice s nenulovou pokojovou hmotnosťou (molekula, atóm, ión, elektrón,protón, neutrón). Látka je forma hmoty, ktorou sa prejavuje jej štruktúra.
Bajský obvod

Bajský obvod (maď. Bajai kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Baja. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Ruisseauville

Poloha

Obec má rozlohu 3,89 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 157 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sceaux-du-Gâtinais

Poloha

Obec má rozlohu 31,72 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 633 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jiří Trnka

Život

Jeho otec bol klampiarsky majster, matka krajčírka.
 
Študoval na reálke v Plzni, kde stretol bábkara Josefa Skupu, ktorý tam vyučoval kreslenie. Skupa mu dal základy kresliarske aj ho priviedol k bábkovému divadlu, Trnka pracoval pre Divadlo feriálních osád. Reálku Trnka nedokončil, štúdia opustil v roku 1927 a začal sa učiť cukrárom, neskôr zámočníkom, aby sa nakoniec vyučil predavačom u obchodníka s umeleckými predmetmi. V roku 1929 Skupa Trnku presvedčil, aby sa prihlásil na Umprum. Trnka potom študoval v triede Jaroslava Bendy. Začal čoskoro ilustrovať knihy, navrhovať reklamy a tiež hračky pre firmu Pospíšil (neskorší Hamiro). 
Pracoval aj pre Skupovo divadlo, v roku 1935 s ním išiel na turné po Európe (Nemecko, Poľsko, Pobaltie). V roku 1936 sa Trnka osamostatnil a v pražskom divadle Rokoko založil bábkové Drevené divadlo. To však krachlo po prvej sezóne, čo ho prinútilo začať sa venovať viac knižným ilustráciám. V tejto oblasti sa presadil. Za život potom ilustroval viac ako sto kníh. V rokoch 1941 – 1944 spolupracoval s Národným divadlom v Prahe, navrhoval kostýmy aj scénu pre inscenácie Jiřího Frejku. Za vojny tiež začal spolupracovať s filmovým štúdiom na Barrandove. Rok 1945 mu priniesol veľké šance: bol menovaný umeleckým vedúcim nového štúdia kresleného filmu, ktoré bolo neskôr pomenované Bratři v triku. Najprv sa štúdio zameriavalo na kreslený film (Zasadil dědek repu; Zvieratká a Petrovští). V roku 1946 štúdio začalo pracovať aj s bábkami. Práve bábkové filmy Trnku asi najviac preslávili vo svete. Medzinárodný ohlas získali najmä celovečerné filmy: Špalíček (1947), Cisárov slávik (1948), Bajaja (1950), Staré povesti české (1952), Dobrý vojak Švejk (1955) a Sen noci svätojánskej (1959). Často pritom spolupracoval so scenáristom Jiřím Brdečkom. Spolupracoval aj s hraným filmom - vytvoril kostýmy k filmom Bol raz jeden kráľ (1954) či k husitskej trilógii Otakara Vávru. Roku 1958 sa podieľal na československej expozícii na Expe 58 v Bruseli, neskôr aj na Expe 67 v Montreale. 
V roku 1967 sa stal profesorom na Vysokej škole umeleckopriemyselnej, až do smrti viedol ateliér ilustrácie a úžitkovej grafiky. Zasiahol aj do literatúry. Napísal len jednu detskú knihu - Záhradu, ale tá zaznamenala medzinárodný úspech. Sám ju ilustroval, sfilmoval ju Břetislav Pojar.
Wambrechies

Poloha

Obec má rozlohu 15,47 km². Najvyšší bod je položený 26 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 705 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bazouge-du-Désert

Poloha

Obec má rozlohu 24,6 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 080 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rolleville

Poloha

Obec má rozlohu 7,06 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 138 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Annesse-et-Beaulieu

Poloha

Obec má rozlohu 12,12 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 485 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Klement Ptačovský

Životopis

Strednú školu vyštudoval v Prahe na Vyššej priemyselnej škole v 1905. V rokoch 1905 až 1909 pôsobil vo firme Kolben-Daněk v Prahe ako elektrotechnik. Od roku 1909 žil v Prešporku (dnešnej Bratislave) a stal sa riaditeľom elektrárne v podniku Dynamit Nobel (neskôr od 1951 bol podnik premenovaný na Závod Juraja Dimitrova, národný podnik, Bratislava), kde pracoval cez 43 rokov až do roku 1952. Venoval sa ochrane prírody, popularizácii biológie, turistike a aj filatelistike. Vo svojich odborných prácach sa zaoberá flórou v okolí Bratislavy, najmä prírodnou rezerváciou Devínska Kobyla, národnou prírodnou rezerváciou Šúr pri meste Svätý Jur a taktiež rastlinstvom na území Záhoria. Práve Ptačovský má najväčšiu zásluhu na záchrane prírodnej rezervácie Šúr (bola vyhlásená v roku 1952), keďže jej hrozil zánik. Úzko spolupracoval so známym českým botanikom prof. Karlom Dominom, s kazateľom, botanikom a etnografom Jozefom Ľ. Holubym, a tiež s botanikom Alexandrom Zahlbrucknerom. Botanik Karel Domin po Ptačovskom pomenoval aj druh jaseňa práve z lokality Jurského Šúra – Fraxinus ptacovskyi.
Napriek tomu, že bol Ptačovský botanikom – amatérom a samoukom, získal si uznanie v odborných kruhoch. Mnoho rokov bol funkcionárom botanickej sekcie Slovenského vlastivedného múzea v Bratislave. Jeho vzácny herbár sa zachoval na Botanickom ústave SAV .
Klement Ptačovský sa aktívne venoval filatelii, bol zakladajúcim členom Klubu československých filatelistov v Bratislave (založený 7. januára 1923). V dňoch 24. októbra až 2. novembra roku 1937 sa v budove Zemedelského múzea v Bratislave uskutočnila „Celoštátna výstava poštových známok Bratislava 1937“, ktorú organizoval spomínaný Klub a jej vtedajším predsedom bol práve Ptačovský .
Harbour Centre

Vyhliadková veža

Vancouver Lookout je vyhliadková veža umiestnená na streche budovy Harbour Centre. 13. augusta 1977 bola oficiálne otvorená prvým človekom na Mesiaci, americkým astronautom Neilom Armstrongom. Odtlačky jeho stôp v betóne sú vystavené na vyhliadkovom poschodí.
Z vyhliadkového poschodia je ničím nerušený výhľad na celé mesto a jeho okolie. Počas jasného dňa môžu návštevníci vlastným okom vidieť Mount Baker v americkom štáte Washington. Pod týmto poschodím je umiestnená jedna z troch kruhových vyhliadkových reštaurácií v meste.
Juraj Chladný

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, od roku 1664 na univerzite vo Wittenbergu. Od roku 1666 pôsobil ako rektor na evanjelickej škole v Španej Doline, od roku 1667 bol evanjelickým farárom v Kremnických Baniach, v rokoch 1673 – 1680 žil vo Wrocławe a v Görlitzi, a od roku 1680 pôsobil ako farár v Hauswalde, kde aj zomrel.

Tvorba

Z baníckeho prostredia Španej Doliny si na univerzitné štúdiá doniesol záujem o prírodné vedy, obhajoval dizertáciu o kovoch. Jeho cirkevná rozprava obsahuje aj stručné dejiny evanjelický cirkvi v Uhorsku, vydal i príležitostnú báseň.
Monterfil

Poloha

Obec má rozlohu 16,94 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 241 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pamätné euromince roku 2014

Andorra

Zaujímavosť: Monako nikdy nepotvrdilo tému 200. výročia okupácie francúzskom. Pravdepodobne išlo len o novinársku kačicu.
Sainte-Marie (Ille-et-Vilaine)

Poloha

Obec má rozlohu 25,28 km². Najvyšší bod je položený 68 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 239 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gorgofoné (dcéra Danaa)

Gorgofoné alebo Gorgofona (starogr. Γοργοφόνη – Gorgofoné) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Elefantidy.
Gorgofoné bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže jej otec so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Keď sa potom chystala hromadná svadba, na ktorej sa Gorgofoné mala vydať za Prótea, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Velké Družďavy

Ochrana

Predmetom ochrany je bohatý výskyt zanoväte bielej. Chránené územie je tvorené xerotermnou vegetáciou na južnom svahu kopca. Mimo územia prírodnej pamiatky sa nachádza les, v ňom sa vyskytuje agát biely, ktorý postupne invaduje do stepi, čo je spolu s absenciou akéhokoľvek manažmentu pre budúcnosť chráneného územia aktuálna hrozba.

Vyhlasovacia dokumentácia

Lokalita Veľké Družďavy bola vyhlásená štátnou prírodnou rezerváciou výnosom Ministerstva kultúry z 28. decembra 1953 a tento štatút bol potvrdený výnosom Ministerstva kultúry ČSR z 29. novembra 1988. Do kategórie prírodná pamiatka bolo toto územie preradené podľa § 22 , ods. 2 vyhlášky Ministerstva životného prostredia ČR 395/1992 Zb.