google/wiki40b huggingface dataset:
Rick and Morty

Dej

Rick Sanchez je vedecký génius a alkoholik, ktorý sa prisťahoval ku svojej dcére, veterinárke Beth. Väčšinu svojho času trávi so svojím vnukom Mortym, prípadne aj s vnučkou Summer, výletmi naprieč multiverzom.

Filozofia

Seriál často volí existencialistický pohľad na život, čo je zrejmé hlavne z Rickovho správania a zo spôsobu, akým seriál zobrazuje svet. Zem je neustále zobrazovaná ako bezvýznamná v kontraste s rozsiahlym vesmírom.

Hra

Adult Swim Games vydali začiatkom roka 2016 hru s názvom Pocket Mortys, ktorá je koncipovaná na štýl chytania pokémonov, no úlohou je chytať divokých Mortyov a bojovať s nimi proti rôznym mimozemšťanom, Rickom a Jerrym. Hra je dostupná zadarmo na iOS a Android.

Hodnotenie

Seriál je na väčšine portálov vysoko hodnotený. Portál Rotten Tomatoes ohodnotil seriál na 100% a Metacritic ohodnotil prvú sériu na 85%. Na ČSFD má seriál 92% a v rebríčku nejlepších seriálov je umiestnený na 10. mieste (stav k októbru 2016).
Zajsan (jazero)

Zajsan (kaz. Зайсан - Zajsan) je jazero v medzihorskej kotline medzi výbežkami chrbátov južného Altaja, Tarbagataja a Sauru vo východnom Kazachstane. Jazero je prietokové, ústi do neho Čierny Irtyš a odteká Irtyš.
Pred postavením Buchtamirskej hydroelektrárne na Irtyši bola rozloha jazera 1 800 km², dĺžka 111 km a šírka približne 30 km. Priemerná hĺbka bola 4 až 6 m a maximálna 10 m. Po postavení priehrady stúpla hladina o 7 m a jazero sa rozprestrelo až do vzdialenosti 100 km po Čiernom Irtyši. Plocha jazera tvorí veľkú časť vodnej hladiny Buchtamirskej priehrady, ktorá má rozlohu 5 500 km². Je tu rozvinuté hospodárstvo trenia rýb. Od novembra do apríla jazero zamŕza.
Viazaná premenná

Viazaná premenná je individuová premenná, na ktorú sa vzťahuje nejaký kvantifikátor. Napríklad v predikátovej formule
A (x) (Fx -> Gy)
je x viazaná premenná (je viazaná všeobecným kvantifikátorom), kým y, ktorá nie je viazaná nijakým kvantifikátorom, je voľná premenná.
Temse

Obyvateľstvo

Obec má približne 28 147 obyvateľov (2010).
Karelsko

História

Karélia bola osídlená už v dobách okolo 1. tisícročia. V 12. storočí oblasť obsadila Novgorodská republika, nakoniec sa dostala pod vplyv Moskvy v polovici 15. storočia. V 17. storočí sa stala častým terčom útokov Švédov, ktorí odkrajovali z jej územia, to sa však po čase zasa ustálilo do pôvodného stavu - Karélia sa vrátila Rusku. V posledných dobách cárskeho Ruska sa v zemi rozvíjala výroba dreva a železa. Po októbrovej revolúcií (1917) vznikla Karelská ASSR, ale po sovietsko-fínskej vojne bola preorganizovaná ako samostatná, šestnásta sovietska republika, Karelsko-fínska SSR. V roku 1956 bol štatút územia opäť zmenený na ASSR. Súčasné postavenie má oblasť od roku 1991, kedy sa rozpadol Sovietsky zväz.

Prírodné pomery

Karélia je severská krajina, jej severnou hranicou prebieha severný polárny kruh. Na jej území sa nenachádzajú takmer žiadne hory, ale zato veľa jazier. Na východe má prístup k moru, a to k Bielemu moru. Najväčšie jazerá sú Ladožské a Onežské. Väčšina územia je zalesnená ihličnatými lesmi.

Obyvateľstvo

V Karélii žijú asi dve tretiny Rusov, Karelov je iba 12% menšina, je tu ešte aj 9% menšina Bielorusov. Väčšina obyvateľov vyznáva ortodoxné kresťanstvo, Karélia je známa svojimi drevenými kostolmi s cibuľovitými vežičkami.

Ekonomika

Výroba je založená na ťažbe dreva a surovín, poľnohospodárstvo nie je pre prírodné podmienky vôbec možné. V Karélii, a hlavne v Petrozavodsku, je zastúpené veľké množstvo drevospracujúcich podnikov a papierní. Ďalej sa ťažia rudy a sľuda.
Uttner

Životopis

Sochár a kamenár činný v Banskej Bystrici (1772-1779); tesal hlavice na hlavnom oltári a bočných oltároch kostola Nanebovzatie Panny Márie, tzv. farského, v Banskej Bystrici.
Kylón z Atén

Kylón (starogr. Κύλων – Kylón) bol aténsky štátnik, v roku 640 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na dve stadiá.
Kylón pochádzal z vplyvnej aténskej aristokratickej rodiny. Na 35. olympijských hrách zvíťazil v behu na dve stadiá. Keďže v starovekom Grécku olympijské víťaztvo zaujímalo na stupnici výkonov dosiahnutých človekom rovnaké miesto ako víťazstvo vojvodcu vo vojne, Kylón už mal potom v spoločnosti Atén vyhradené miesto medzi najpoprednejšími občanmi. Okolo roku 632 pred Kr. zneužil svoju popularitu a pokúsil sa o štátny prevrat.
Antický historik Thukydides uvádza, že Kylón sa oženil s dcérou tyrana Theagena z Megary. Keď sa potom Kylón radil v delfskej veštiarni, vyveštili mu, aby sa zmocnil Akropoly v Aténach počas najväčšieho Diovho sviatku. Od svojho svokra Teagena dostal následne vojsko a so svojimi spoločníkmi sa v deň olympijských hier zmocnil Akropoly, vo viere, že sa mu veštba splní a stane samovládcom. O tom však, že o akom Diovom sviatku sa vo veštbe hovorilo, Kylón nerozmýšľal. V Atike sa konávali tzv. diasie, sviatky na počesť Dia Meilichia, ktoré sa pokladali za najväčšie sviatky Dia Milostivého. Celý okolitý ľud počas sviatkov prinášal do Atén obete, nie krvavé, ale posvätené domáce pečivo. Keď sa potom Aténčania dozvedeli, že vidiečania prišli do mesta a obsadili Akropolu, Kylóna a jeho spojencov obkľúčili a ochranu Akropoly zverili deviatim archontom (pod vedením archonta Megakla z rodu Alkmeónovcov). Kylón a jeho stúpenci začali onedlho trpieť nedostatkom potravín a vody. Kylónovi a jeho bratovi sa nakoniec podarilo ujsť, ale ostatní, ktorým hrozila smrť hladom začali prosiť pri oltári bohyne Atény o záchranu. Keď sa aténski strážcovia dozvedeli, že obliehaní môžu zomrieť na posvätnom mieste, odviedli ich odtiaľ so sľubom, že sa im nič nestane, ale vzápätí ich všetkých pobili. Podľa historika Herodota medzi obeťami tejto vraždy bol aj Kylón. Dôsledkom toho privolali na seba Alkmeónovci dedičnú kliatbu, ktorá sa v Aténach často pripomínala pri politických roztržkách.
Juraj Bartoš (tenista)

Juraj Bartoš (* 11. december 1916 – † 4. apríl 1983) bol slovenský tenista.

Kariéra

S tenisom začínal v tenisovom klube v Košiciach. Svoj talent prejavil už ako junior, bol v semifinále juniorského majstrovstvá ČSR (Pardubickej juniorky), tituly získaval na Slovensku. Počas druhej svetovej vojny boli Košice v území pridelenom Maďarsku a Bartoš reprezentoval Maďarsko v medzištátnom stretnutí s Talianskom.
Po oslobodení opäť hral za svoj košický klub. V rokoch 1948 a 1951 získal tituly majstra Slovenska v dvojhre. Získal aj viacero titulov vo štvorhre. Ešte počas svojej hráčskej kariéry sa začal venovať trénerskej činnosti, ktorú najprv vykonával najmä v Košiciach ale pôsobil aj vo Vranove, Spišskej Novej Vsi a Prešove.
V druhej polovici sedemdesiatych rokov a začiatkom osemdesiatych rokov pôsobil ako predseda Východoslovenského tenisového zväzu.
Châtillon-sous-les-Côtes

Poloha

Obec má rozlohu 10,68 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baudrecourt (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 5,07 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 180 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Herzog & de Meuron

Herzog & de Meuron je švajčiarska architektonická kancelária založená v roku 1978 so sídlom v Bazileji. Jej zakladateľmi sú Jacques Herzog a Pierre de Meuron.
Jacques Herzog a Pierre de Meuron sú súčasní švajčiarski architekti. Sú nositeľmi Pritzkerovej ceny, najvyššieho svetového ocenenia za architektúru. Laureátmi sa stali v roku 2001. Len po druhý raz v histórií bola Pritzkerova cena udelená naraz dvom architektom.
Obidvaja sa narodili v roku 1950 v švajčiarskom Bazileji. Študovali na ETH (Eidgenossische Technishe Hochschule) v Zurichu – u Alda Rossiniho a Dolfa Schnebliho. Diplom architekta získali v roku 1975. O tri roky neskôr spoločne založili architektonickú kanceláriu Herzog & de Meuron v Bazilej.

Projekty Herzog & de Meuron

Projekty známeho švajčiarskeho dua počas dvadsaťročnej existencie nie sú len v domácom Švajčiarsku, ale aj v Anglicku, Francúzsku, Nemecku, Španielsku, Japonsku a USA. Najznámejším projektom z poslednej doby je známa Tate Modern Gallery. Podľa dostupných štatistík a turistických sprievodcov ide v prípade tejto galérie moderného umenia o najnavštevovanejšiu stavbu nového milénia. K ďalším známym stavbám patrí Vínny dom Dominus v Napa Valley v Kalifornii, New de Young Museum v San Franciscu, Extension for the Walker Art Centre v Minneapolis, knižnica Technickej univerzity v Eberswalde v Nemecku a mnoho ďalších. Známa je tiež ich prestavba bývalej elektrárne Mediodía z roku 1899, dnes nazývaná Caixa Forum v Madride.
Hardifort

Poloha

Obec má rozlohu 6,14 km². Najvyšší bod je položený 130 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 383 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Česko-Slovensko na Festival international du film

Účasť Česko-Slovenska na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes od roku 1946 po rozdelenie krajiny na samostatné štáty roku 1993.
David Popper

Život

David Popper sa narodil v Prahe, do rodiny Ester Kischovej a Angelusa Poppera, pražského vrchného židovského kantora Cikánovy synagógy. Študoval hru na violončelo na Pražskom konzervatóriu, kde bol žiakom Julia Goltermanna. Zaujal už počas štúdií svojou mimoriadnou technikou. Zdokonaľoval sa štúdiom metód husľovej hry. Čoskoro sa stal vyhľadávaným sólistom. V roku 1872 sa oženil s vynikajúcou klaviristkou Sofiou Menterovou a spoločne žali úspechy na koncertných cestách. Manželstvo však vydržalo len do roku 1886.
Popri sólovej dráhe bol Popper v rokoch 1868 – 1873 koncertnom majstrom a sólistom Dvornej opery vo Viedni a od roku 1886 pôsobil ako profesor na Hudobnej akadémii v Budapešti. Za svoje majstrovstvo bol vyznamenaný Radom Františka Jozefa.
Zomrel 7. augusta 1913 vo Viedni. Spopolnený však bol v Drážďanoch.
Jeho mladší brat Wilhelm (1846 – 1915) hral tiež na violončelo. Pôsobil v orchestroch vo Viedni a v Londýne a ako pedagóg v New Yorku.

Dielo

David Popper komponoval prevažne pre svoj nástroj. Okrem iného zložil 4 koncerty pre violončelo a orchester, 3 suity a rad drobnejších prednesových skladieb. Zvlášť pozoruhodné je Requiem pre 3 violončelá a orchester.
Zanechal tiež zbierku 40 violončelových etúd vysokej obťažnosti: Hohe Schule des Violoncellspiels.
Pirate Station

Pirate Station (rus. Пиратская станция) je najväčší drum and bassový hudobný festival na svete. Koná sa každoročne od roku 2003 a jeho prvý ročník sa konal v Petrohrade. V nasledujúcich rokoch sa rozšíril do najväčších ruských miest (napr. Moskva, Jekaterinburg, Novosibirsk, Samara) a tiež sa konal v Estónsku a na Ukrajine, čo z neho robí najväčší dance projekt vôbec. Takmer pol milióna ľudí navštívilo festival v týchto rokoch. Hlavnú akciu v Petrohrade každoročne navštívi viac ako 25 000 fanúšikov. Pirate Station ale nie je len o hudbe – je mixom unikátnych vystúpení a špeciálnych efektov spojených do prevedenia, ktoré sa mení každý rok.
Vodárenské múzeum

Vodárenské múzeum je špecializované technické múzeum s hlavným zameraním na vodárenstvo sídliace v Bratislavskej mestskej časti Karlova Ves.
Múzeum sídli v objekte prvej parnej čerpacej stanice v Bratislave. Verejnosti bolo sprístupnené v roku 2006 pri príležitosti 120. výročia vzniku mestskej vodárne.

Exteriér

Budova, v ktorej múzeum prezentuje svoju expozíciu je vo funkcionalistickom štýle, možno v nej obdivovať pôvodnú, na Slovensku ojedinelú terazzovú podlahu. Na vstupnej fasáde je osadený štít so zakomponovaným erbom mesta. Areál múzea disponuje niekoľkými pozemnými parkovacími miestami, pod múzeom je rozľahlá Vodárenská záhrada lemovaná cyklistickým chodníkom vedúcim popri karloveskej lodenici.

Čerpacia stanica v Karlovej Vsi

Stála expozícia Vodárenského múzea sa nachádza v historickej budove prvej čerpacej stanice bratislavskej vodárne. Ponúka pohľad do histórie vodárenstva od 12. storočia až po súčasnosť. Kolobeh vody od jej čerpania, výroby a distribúcie, cez jej odvedenie a čistenie až po návrat do prírody tvorí jej základnú časť. Prezentovaná je na výstavných paneloch a na vystavených exponátoch. Návštevníci tu nájdu širokú škálu technických pamiatok, od skleneného potrubia a ozdobných vodovodných uzáverov, cez meracie prístroje až po hydranty, rezy studní a čerpadlá

Ostrov Sihoť

Na ostrove Sihoť sa nachádza vysunutá expozícia Vodárenského múzea. Pozostáva z prvej elektrickej čerpacej stanice, ktorá bola postavená v rokoch 1910 – 1912 v podzemí secesného zámočku, tunela, ktorý vedie z čerpacej stanice popod Karloveské rameno Dunaja a prvej studne postavenej v roku 1884. Význam týchto technických pamiatok v celoslovenskom rozsahu bol ocenený roku 1985, keď boli vyhlásené za národné kultúrne pamiatky.

Exkurzie

Vo Vodárenskom múzeu možno absolvovať vopred dohodnuté exkurzie so slovenským a anglickým výkladom.
Jozef Baláž (kultúrny pracovník)

Životopis

Jozef Baláž (Jozsef III. Balazs, pochádzal zo zemianskej rodiny slob. pánov z Ondrašoviec, barónov Balas de Villa Bala [Volya]. Bol posledný richtár a prvý starosta Ondrašoviec. Kultúrny dejateľ a buditeľ, spisovateľ a mysliteľ. Humanista a politik, kandidát Republikánskej strany, stúpenec Tomáša Garrigua Masaryka, no najmä Milana Rastislava Štefánika. Podporovateľ vzniku ČSR, humanista.
Od skorej mladosti veľa cestoval, čo mu umožnilo poznávať rôznorodé kultúry. Ako 22-ročný bol zvolený za starostu a kvôli otcovej chorobe musel prebrať starostlivosť o rodinný majetok. Po prvej svetovej vojne, v ktorej bojoval ako dôstojník a v Rusku padol padol do zajatia, v roku 1918 podľa vzoru svojho prastarého otca obnovil lóžu „Slobodný pútnik“ ako pokračovanie lóže „K cnostnému cestovateľovi“, ktorú v roku 1769 založili poľskí šľachtici v Prešove. Založil obecnú rímskokatolícku školu v Ondrašovciach, ktorú nechal rokoch 1947 – 1949 postaviť českými majstrami na vlastnom pozemku v centre obce. Pozemok darovali aj ďalší dvaja bratia z obce (ŠA Prešov: Zápisnica z obecného zasadnutia 1947). Po druhej svetovej vojne založil knižnicu, folklórny súbor, a s priateľom F. Hagyarim i ochotnícky divadelný súbor. Zakladal kultúrne a humanitné spolky na Šariši, Above a Zemplíne. Udržiaval tradíciu Sziniy-Merse bálov v kaštieli v Chminianskej Novej Vsi napriek perzekúciám komunistickému režimu. Tu sa stretávala nobilita a inteligencia Šariša, Spiša, Zemplína a Abova. Bol priateľom a poradcom biskupa J Čárskeho. Zaslúžil sa o prísun financií do Šariša po druhej svetovej vojne z UNHCR a súkromných zdrojov, ktoré slúžili na výstavbu ciest a obnovovanie infraštruktúry. V roku 1948 bol na základe Výnosu povereníka vnútra SR zbavený verejných funkcii a väčšina jeho majetku bola zoštátnená. Starobu strávil ako radca biskupa, písal rodovú kroniku a pamäti a básne. Cieľavedome sa venoval vysádzaniu ovocných sadov a okrasných stromov. Pochovaný je v hrobke v Ondrašovciach s manželkou Máriou.

Tvorba

Pokračoval v písaní rodinnej kroniky Historia gentiles de Villa Bala (1612) a obecnej kroniky Ondrašoviec (prvá zhorela pri požiari evanjelického chrámu). Bol autorom príležitostných básní a cirkevných piesní. Písal po slovensky, nemecky, maďarsky a latinsky. Taktiež prekladal aj anglické politické texty a prejavy republikánov i demokratov.
Nangeville

Poloha

Obec má rozlohu 8,59 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 116 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
TV Vega

Pokrytie

Vega šírila svoj signál terestriálne na 52. kanáli z vysielača ktorý bol umiestený v centre mesta. Signálom pokrývala územie mesta Prešov vrátane niekoľkých priľahlých obcí (Ľubotice, Veľký Šariš, Petrovany, Záborské). Lokálne káblové pripojenie šírila prostredníctvom káblovej spoločnosti Tatra Temex, ktorá poskytovala pripojenie na najväčších sídliskách v meste. Káblový príjem vtedy vlastnilo približne 7 100 domácností v Prešove. Na káblovke bola televízia umiestnená na kanáli E3. Výhodou tohto kanálu bolo že bol zaradený aj v Spoločných anténnych rozvodoch v obytných blokoch, týmto spôsobom sa teda signál dostával aj ku divákom ktorý nevlastnili televíznu prípojku. Televízií to vtedy umožnilo pokrývať až 150 tisíc divákov, v okolí ako aj v meste Prešov.
Libuše Havelková

Život

Narodila sa ako Libuše Drboutová dňa 11. mája 1924 v Českých Budějoviciach, kde tiež vyrastala. Mala dvoch oveľa starších bratov. V rokoch 1941 – 1944 a 1945 – 1946 študovala na dramatickom oddelení konzervatória v Prahe. Pokračovala v štúdiu na DAMU v rokoch 1946 – 1948, kde patrila k zakladateľom školského Divadla DISK, s ktorého súborom potom hrala aj v divadle Alhambra. Od roku 1948 hrala v Štátnom divadle v Ostrave, v rokoch 1951 až 1959 potom v pražskom Divadle E. F. Buriana. Od roku 1960 do roku 1991 bola členkou činohry Národného divadla v Prahe. Okrem divadla sa často uplatňovala v rozhlase, televízii, dabingu a vo filme.
Vyučovala v Štúdiu E. F. Buriana a na Pražskom konzervatóriu. Na DAMU vyučovala externe od roku 1952 javiskovú reč a hovorený prejav, v roku 1959 sa tu stala odbornou asistentkou a od roku 1975 docentkou. Vykonávala tiež funkciu prodekana DAMU.
Jej manželom bol hudobný skladateľ Svatopluk Havelka. Ich syn Ondřej Havelka je známy herec, spevák, moderátor a režisér.
Velislavova biblia

Velislavova biblia je ojedinelá obrazová biblia vytvorená v rokoch 1325 až 1349.
Súbor perokresieb jemne kolorovaných základnými farbami vznikol asi na objednávku Velislava, scestovaného notára v kancelári českého kráľa Karola IV., a je doprevádzaný stručným textom. Velislavova biblia patrí k najrozsiahlejším obrazovým knihám stredoveku, pretože i po strate niekoľkých listov obsahuje 747 ilustrácií zobrazujúcich začiatok Starého zákona, časť evanjelií a Skutkov apoštolov, celú Apokalypsu a tiež Legendu o svätom Václavovi.
V roku 2008 vyšli faksimile Velislavovej biblie na ručnom papieri, maximálne napodobňujúce pôvodnú knihu, v cene 149.000.-Kč.
Thoury-Férottes

Poloha

Obec má rozlohu 16,49 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 644 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mliečnik chvojkový

Opis

Menšia, trváca bylina s drevnatým podzemkom a byľou husto porastenou úzkymi čiarkovitými listami. Vysoká 10 – 30 cm. Kvetné žľazy sú voskovožlté, listenec v súkvetí je často sfarbený do červena. Rastliny napadnuté hrdzou hrachovou (Uromyces pisi) sú často mylne považované za iný druh. Celá rastlina obsahuje biele jedovaté mlieko.

Rozšírenie

Druh je rozšírený v nížinách až alpínskych polohách, na lúkach, medziach a svetlých lesných porastoch. Vo vyšších polohách indikuje vápenaté pôdy (vápno nahrádza nedostatok svetla). Kvitne v júni a júli.
THRAK

Popis albumu a jeho história

Prvým počinom King Crimson po tejto pauze bolo EP VROOOM vydané v roku 1994, po ktorom nasledoval o rok neskôr album THRAK. Skupina sa z kvarteta, ktoré vystupovalo v 80. rokoch, pretransformovala do tzv. dvojitého tria: dvaja gitaristi – dvaja basgitaristi (hráči na Chapman Stick) – dvaja bubeníci. K pôvodným členom Robertovi Frippovi, Adrianovi Belewovi, Tonymu Levinovi a Billovi Brufordovi sa pridali Trey Gunn a Pat Mastelotto, ktorých spoznal Fripp v medziobdobí, kedy spolupracoval s inými hudobníkmi. Skupina začala vystupovať s novým materiálom už na jeseň 1994 (turné v Argentíne). Ďalšie série koncertov začala po vydaní albumu v máji 1995.
Doska THRAK sa svojim charakterom výrazne odlišuje od albumov, ktoré King Crimson vydali v 80. rokoch a ktoré čiastočne mierili skôr do oblastí pop rocku. THRAK naopak nadväzuje na dosku Red, ktorú skupina nahrala v roku 1974. Album obsahuje väčšinu skladieb vydaných už na EP VROOOM, ktoré však boli upravené a znovu nahrané. Na THRAK sa nachádza 15 piesní rôznej povahy. Úvodná „VROOOM“ je industriálna inštrumentálka, v piesni „Dinosaur“ text odkazuje na starnutie rockerov a ich skupín, vo „Walking on Air“ prejavil svoj lyrický cit Adrian Belew. Nasledujúca „B'Boom“ je neobvyklý bubenícky duet, na ktorý nadväzuje titulná experimentálne skladba „THRAK“. Druhú polovicu albumu tvoria piesne „People“, „One Time“ a „Sex Sleep Eat Drink Dream“ poprekladané drobnými skladbami. V závere sa nachádza, ako protiklad úvodu, inštrumentálka „VROOOM VROOOM“ s nadväzujúcou codou.
BRICS

BRICS je označenie spoločného hospodárskeho zoskupenia krajín Brazília, Rusko, India, Čína a Južná Afrika. Prvýkrát toto označenie použila investičná banka Goldman Sachs v roku 2001, vtedy ešte ako BRIC. Južná Afrika pristúpila až v decembri 2010 a formálne bola uvedená 18. februára 2011.
Joan Baezová

Diskografia

Joan Baezová má podľa RIAA šesť zlatých albumov a jeden zlatý singel – „The Night They Drove Old Dixie Down“ (1971).
Euro Players Tour Championship 2010/2011 – Turnaj 1

Euro Players Tour Championship - Turnaj 1 sa konal od 26. do 29. augusta 2010 vo Fürthe v Nemecku. Tento turnaj nahradil turnaj Paul Hunter Classic, ktorý sa organizoval v predchádzajúcich rokoch. Vo finále Judd Trump porazil Anthonyho Hamiltona 4-3.
Roquettes

Poloha

Obec má rozlohu 3,36 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 561 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vasilios N. Tatakis

Stručný životopis

Tatakis sa narodil v roku 1896 v Synetí na gréckom ostrove Andros. Vyštudoval literatúru na univerzite v Aténach (1919-1922) a filozofiu na Sorbonne (1928-1930). V roku 1939 získal doktorát z filozofie v Solúni. Z tohto obdobia pochádzajú viaceré štúdie a preklady niektorých Platónových dialógov. V rokoch 1947-1956 posobil ako prednášajúci gréckej, byzantskej a novšej anglickej filozofie a logiky. V roku 1958 sa stal profesorom na univerzite v Solúni. Venoval sa mysleniu troch kapadóckych otcov (Bazil Veľký, Gregor Naziánsky, Gregor Nysský) a vo všeobecnosti kresťanskej filozofii. Počas pobytu v Benátkach spracoval život a dielo Gerasimosa Vlachosa (gr. Γεράσιμος Βλάχος).
V roku 1982 dostal cenu Αριοστεἰο ιστορικων και Κοινωνικων Επιστημων (dosl. Cena za historické a spoločenské vedy). Zomrel v roku 1986.

La philosophie byzantine

Kniha La philosophie byzantine (Paríž, 1949) bol prvý všeobecný úvod do byzantskej filozofie vôbec. Vyšla ako príloha k Histoire de la philosophie od Émila Bréhiera, ktorému chýbali dve časti ktomu, aby jeho dejiny boli úplné: myslenie Ázie a Byzancie. Prvé spracoval Paul Masson-Oursel a o spracovanie filozofie v Byzancii požiadal V. Tatakisa. Jeho spracovanie siaha od 6. do 15. storočia. Pred touto monografiu sa v západnej historiografii existencia filozofického myslenia v Byzancii vo všeobecnosti popierala.
Napriek tomu, že v dobe keď práca vznikla, existovalo len veľmi málo kritických vydaní byzantských filozofických autorov „pre štúdium byzantskej filozofie je to veľmi dôležitá práca, pretože Tatakis v nej prvýkrát synteticky predstavil byzantskú filozofiu a systematicky analyzoval kontinuálne pokračovanie gréckej filozofie v období trvania Byzantskej ríše.“ Platí, že „hoci sa odvtedy na tomto poli vykonalo mnoho práce, myslím, že stále nie sme pripravení nahradiť Tatakisov úvod novým, vyčerpávajúcim spracovaním dejín byzantskej filozofie“.
Kniha vyšla vo francúžštine, španielčine (1952), gréčtine (1977, s bibliografiou súvisiacich prác z rokov 1949-1976 od Linosa Benakisa), slovinčine (2001), srbčine (2002), angličtine (2003), rumunčine (2010), poľštine (2012).
Sthaviraváda

Sthaviraváda (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: स्थविरवाद; význam: "doktrína/reč sthavirov") alebo sthaviravádah (-sanskritský nominatív) je najstaršia škola hínajánového budhizmu.
Sthavirovia (thérovia) zorganizovali prvý budhistický koncil. Na treťom koncile vo Pátaliputre sa proti nim postavila veľká skupina mníchov (mahásangha - veľká obec), ktorí uznávali heretických päť Mahádévových zásad o povahe arhata - tak došlo k prvej budhistickej schizme. Asi v polovici 3. storočia pred Kr. sa sthaviraváda rozpadla na tri školy: vátsíputríja, sarvástiváda a vibhadžjaváda. Na sthaviravádu a jej odnož vibhadžjavádu nadväzuje aj dnešná théraváda.