google/wiki40b huggingface dataset:
U Thant

Osobný život

U Thant sa narodil na severe Barmy (teraz Mjanmarsko). Bol najstarší zo štyroch detí, jeho rodičia boli roľníci a obchodníci s ryžou. Vyštudoval Národnú strednú školu v rodnom Pantanawe, neskôr študoval dejiny na univerzite v Rangúne. Jeho otec bol jeden zo zakladateľov Barmskej výskumníckej spoločnosti. Keď mal Thant štrnásť rokov, jeho otec zomrel, čím sa jeho rodina dostala do finančných ťažkostí. Po doštudovaní na univerzite, vrátil sa do rodného Pantanawu aby vyučoval na Národnej strednej škole, neskôr sa v 25 rokoch stal jej riaditeľom. Prispieval do rôznych novín a magazínov a prekladal knihy.

Kariéra

V roku 1947 bol barmskou vládou menovaný riaditeľom tlače, o rok neskôr riaditeľom rozhlasu a v roku 1949 sa stal tajomníkom vlády pre ministerstvo informácii. V rokoch 1951 až 1957 bol tajomníkom predsedu vlády U Nua, s ktorým sa zoznámil už počas svojho pôsobenia na Národnej škole. Bol taktiež tajomníkom prvého Ázijsko-Afrického summitu roku 1955, ktorý položil základy Hnutia nezúčastnených krajín. V rokoch 1957 až 1961 bol stálym predstaviteľom Barmy pri OSN. Aktívne sa zapájal do jednaní o nezávislosti Alžírska. V roku 1960 mu barmská vláda udelila honorárny titul Maha Thray Sithu.
3. novembra 1961 bol jednomyseľne zvolený do pozície zastupujúceho generálneho tajomníkom OSN, aby naplnil funkčné obdobie Daga Hammarskjölda. 30. novembra bol jednomyseľne zvolený za plnohodnotného generálneho tajomníka OSN na štvorročné obdobie, v ktorom sa aktívne podieľal na ukončení Kubánskej krízy a ukončenie občianskej vojny v Kongu.
Po skončení jeho prvého obdobia, bol na odporúčanie Bezpečnostnej rady OSN zvolený na druhé obdobia. Počas tejto doby vstúpilo do OSN mnoho nových afrických a ázijských krajín. U Thant bol odporcom apartheidu v JAR a ostro proti nemu vystupoval. Podieľal sa taktiež na rokovaniach v Jemene v roku 1962 a v Bahrajne roku 1968, ktoré zabránili vypuknutiu konfliktov. Bol kritizovaný zo strany USA a Izraela, kvôli jeho rozhodnutiu stiahnuť jednotky zo Sinajského polostrova, ktoré tam boli od ukončenia Suezskej krízy.
U Thant kritizoval Spojené štáty americké, kvôli vojne vo Vietname. Pokúšal sa sprostredkovať mierové rokovania medzi Washingtonom a Hanojom, ktoré však boli odmietnuté zo stran USA. V januári roku 1971 vyhlásil, že už nebude kandidovať na tretie funkčné obdobie a 31. decembra rezignoval.
Zomrel 25. novembra 1974 na rakovinu pľúc v New Yorku. Vojenská správa v Barme odmietla pochovať U Thanta s poctami. Jeho telo bolo prevezené do Rangúna, kde bolo v deň jeho pohrebu ukradnuté študentmi, ktorí nesúhlasili s dehonestujúcim pohrebom U Thanta. Po sérii nezhôd medzi barmskou vládou a demonštrujúcimi študentmi, vláda tvrdo potlačila demonštrácie a pochovala U Thanta pri pagode v Rangúne.
Quincy-sous-Sénart

Poloha

Obec má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 888 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wes Brown

Klubová kariéra

Brown začal svoju futbalovú kariéru ako žiak na Burnage High School a v klube Fletcher Moss Rangers. Bol študentom FA School of Excellence v Lilleshalle. V 12 rokoch sa pripojil k akadémii Manchestru United. Brown ukazoval talent a vyzretosť už v mladšom veku, v 17 rokoch podpísal prvý profesionálny kotrakt z klubom Manchester United. (Jeho mladší brat Reece podpísal zmluvu s United v deviatich rokoch.)
Brown pokračoval úspešne v rezerve a v mládežníckych výberoch, vyhral FA Youth Cup a Lancashire Division One z rezervou. Tiež pridal do zbierky ocenenie Denzil Haroun Young Player of the Year.
4. mája 1998 zažil Brown svoj debut v prvom tíme v zápase Premier League proti Leedsu United, keď nastúpil ako striedajúci hráč. V nasledujúcej sezóne zaznamenal niekoľko štartov na pozícii pravého obrancu ako aj na pozícii stopéra. Vytvoril dobrú spoluprácu z Jaapom Stamom v srdci defenzívy United. Sezóna nemohla pre Browna skončiť lepšie, United vyhrali legendárny treble. Brown utrpel pri tréningu na sezónu 1999 – 2000 zranenia. Jeho silný návrat v nasledujúcom roku bol chválený zo všetkých strán, manažér Sir Alex Ferguson vyhlasoval Browna za jedného z najtalentovanejších obrancov United.
Po dobrej sezóne 2000-01 nasledovala odlišná sezóna 2001-02. Jeho reputácia rástla počas sezóny 2002-03, ale jeho výkonnosť zastavilo zranenie. Brown si roztrhol kolenné väzy v posledný deň sezóny a nemohol sa vrátiť do polovice sezóny 2003-04. Brown ukončil sezónu v dobrej forme, obzvlášť v semifinále FA Cupu proti Arsenalu, kedy sa stal mužom zápasu. Po tomto skvelom výkone Ferguson zopakoval svoje presvedčenie že Brown je najlepší prirodzený obranca v Anglicku. Uznávaný odborník Alan Hansen súhlasil. Navzdory tomu, si Brown nedokázal zaistiť miesto v anglickej zostave na Eure 2004.
18. apríla 2008, Brown podpísal nový päťročný kontrakt, spolu s obrancom Rio Ferdinandom a záložníkom Michaelom Carrickom, ktorý ho udrží na Old Trafforde do roku 2013 a vyvrátil tak špekulácie okolo jeho odchodu.

Reprezentačná kariéra

Brown získal miesto v anglickom kádri na MS 2002.
V sezóne 2005-06 bol znova povolaný do reprezentácia na priateľky zápas proti Uruguaju. Aj keď nehral, dúfal že sa dostane do kádra pre MS 2006, márne.
Znova ho povolal do národného mužstva až tréner Steve McClaren a hral pri výhre proti Andorre 2. septembra v kvalifikačnom zápase na EURO 2008. Partnerom v strede anglickej obrany mu bol John Terry, na mieste zraneného Ria Ferdinanda. 1. júna 2007 v priateľskom zápase proti Brazílii nahradil Terryho, ale už pri svojom prvom dotyku s loptou sa pošmykol a takmer vsietil vlastný gól.
Fabio Capello ho povolal do zostavy na obidva priateľské zápasy proti Švajčiarsku a Francúzsku.
Fillières

Poloha

Obec má rozlohu 14,21 km². Najvyšší bod je položený 410 m n. m. a najnižší bod 265 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 491 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cravant (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 22,54 km². Najvyšší bod je položený 289 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 817 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Motte-Ternant

Poloha

Obec má rozlohu 21,32 km². Najvyšší bod je položený 476 m n. m. a najnižší bod 333 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 168 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lantignié

Poloha

Obec má rozlohu 7,4 km². Najvyšší bod je položený 841 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 778 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Olley

Poloha

Obec má rozlohu 9,48 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sagnat

Poloha

Obec má rozlohu 11,81 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quartier de la Place-Vendôme

Quartier de la Place-Vendôme (štvrť Námestie Vendôme) je 4. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 1. obvodu.
Má rozlohu 26,9 ha a je vymedzená ulicami Rue de Rivoli na juhu, Rue Saint-Florentin a Boulevard Madelaine na západe, Rue des Capucines a Rue Danielle Casanova na severe a Rue Saint-Roch na východe.
Štvrť nesie meno významného námestia Place Vendôme, ktoré dal v rokoch 1685 - 1699 postaviť Ľudovít XIV. Vendôme je mesto v departemente Loir-et-Cher.
Jansenizmus

Jansenizmus bol nábožensko-politický smer rozšírený v Holandsku a vo Francúzsku v 17. storočí a 18. storočí, ktorého základné myšlienky sformuloval Cornelius Jansen.
Jansenizmus sa mnohými svojimi tvdeniami prikláňal k protestantizmu (uznanie spasenia na základe požehnania, predurčenie, popieranie slobody vôle).
Ťažba dreva

Ťažba dreva je proces získavania drevnej hmoty stromov ich porazením. Ťažba sa môže vykonávať sekerou, pílou, motorovou pílou, alebo strojom zvaným harvestor.
Kmeň stromu sa odrezáva vo výške asi 20 cm od povrchu zeme, no záleží pri tom o aký druh stromu ide a aké má proporcie. Kmene stromov sa následne zbavia konárov a rozrežú na menšie časti, tzv. kuláče, alebo sa odtiahnu na jedno miesto k lesným cestám. Orezané konáre sa väčšinou pália priamo v lese. Kuláče sa k cestám dopravujú špeciálnymi lesnými traktormi, alebo s využitím ťažných koní. Niekedy sa už priamo v lese odstraňuje aj kôra stromu.
Väčšie spoločnosti, ktoré sa zaoberajú ťažbou dreva dopredu označujú stromy určené na výrub farebným sprejom, alebo farbou. Z lesa sú potom kmene odvážané špeciálnymi nákladnými autami na pílu, alebo do celulózky.
Zvyšné pne sa buď ponechajú v lese, alebo sa vytrhnú a spália.

Ťažba na Slovensku

Na Slovensku je približne 1 500 firiem a živnostníkov, ktorých primárna činnosť je ťažba dreva. Celkovo je na Slovensku vyše 14 000 firiem, ktorých primárnou činnosťou podľa Nace klasifikácie je lesníctvo a ťažba dreva. Z nich je 3 580 v Banskobystrickom kraji, menej ako 300 v Bratislavskom, cez 2 000 v Košickom kraji, približne 500 v Nitrianskom kraji, cez 4 500 v Prešovskom kraji, 1 400 v Trenčianskom kraji, 400 v Trnavskom kraji a približne 1 200 v Žilinskom kraji.
Heiltz-le-Maurupt (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 16,27 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 402 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Entraunes

Poloha

Obec má rozlohu 81,45 km². Najvyšší bod je položený 2 880 m n. m. a najnižší bod 1 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čerešňa vtáčia

Čerešňa vtáčia (iné názvy: čerešňa planá vtáčia, vtáčnica; lat. Cerasus avium, Prunus avium, Cerasus dulcis, Cerasophora dulcis) je strom z čeľade ružovité (Rosaceae).
Opadavý strom. Dorastajúci asi do výšky 30 m, s pravidelne guľovitou korunou a hrubým kmeňom. Má červeno-hnedo-sivú olupujúcu sa borku. Listy sú striedavé, nepravidelne zúbkaté. Kvety sú dlhostopkaté, zoskupené do okolíkov. Kôstkovice sú guľaté a tmavočervené. Kvitne v apríli až v máji. Obľubuje hlboké, na živiny bohaté pôdy. Pestuje sa pre chutné plody, ale aj pre dekoratívne vlastnosti.
Slivník

Symboly obce

Podľa Heraldického registra  má obec tieto symboly prijaté 31. októbra 2003. Na erbe je prírodný ovocinársky motív a zároveň aj hovoriaci symbol podľa odtlačku pečatidla z roku 1786.

Erb

V striebornom štíte modrá slivka na krátkej zelenej vetvičke s dvoma zelenými sklonenými listami.

Vlajka

Vlajka má podobu šiestich pozdĺžnych pruhov bieleho, modrého, zeleného, bieleho, modrého, zeleného. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Beaufort-sur-Gervanne

Poloha

Obec má rozlohu 9,48 km². Najvyšší bod je položený 836 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 394 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Robert Ľudvigovič Bartini

Biografia

Bartini sa stal členom talianskej komunistickej strany v roku 1921. Dôstojnícku školu ukončil v roku 1916, pilotnú školu 1921 a milánsky polytechnický inštitút v roku 1922.
Po fašistickom prevrate v Taliansku v roku 1923, emigroval do ZSSR. Pracoval na niekoľkých inžinierskych a veliteľských pozíciach v sovietskom letectve a Červenej armáde . V roku 1928 sa stal vedúcim vývoja experimentálneho obojživelného lietadla.
V roku 1938 (niekde sa uvádza rok 1937), bol uväznený a v rámci čistiek prebiehajúcich v tridsiatych rokoch, prepustený bol až v roku 1946.V priebehu druhej svetovej vojny pracoval v konštrukčných kanceláriach TsKB 29 a OKB-86 (obe boli pod správou NKVD) tu vytvoril dva projekty raketových prepadových stíhacích lietadiel označené ako „R“ a „R-114“, pričom obe mali projektovanú rýchlosť cez 1 Mach, realizácia neprekročila štádium projektu. Bartini bol rehabilitovaný v roku 1956.
Je tiež autorom viacerých prác z odborov ako: aerodynamika, dynamika letu, a teoretická fyzika.

Vedec

Venoval sa kozmológii, fyzike elementárnych častíc, filozofii vedy.
Grosbois-lès-Tichey

Poloha

Obec má rozlohu 4,85 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Breuschwickersheim

Poloha

Obec má rozlohu 5,06 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 240 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Drouville

Poloha

Obec má rozlohu 7,12 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 170 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mespuits

Poloha

Obec má rozlohu 9,95 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miroslav Abrahám

Životopis

V rokoch 1937-1943 navštevoval ľudovú školu v Repišti, v Banskej Štiavnici a v Kozárovciach, 1943-1950 študoval na gymnáziu v Zlatých Moravciach a v Leviciach, 1950-1954 absolvoval štúdium na VŠE v Bratislave, 1979 CSc., 1983 doc. Pracoval na KNV v Bratislave, v Stredoslovenskej cementárni v Banskej Bystrici, na VŠE v Bratislave ako odborný asistent (1956-1961). Od roku 1972 pôsobil na VŠE (dnes EF UMB) v Banskej Bystrici. Dva roky bol veľvyslancom Česko-Slovenska v Holandsku (1990-1991). Je autorom odborných monografií, publikoval množstvo učebných textov a štúdie v odborných časopisoch zo štatistických metód a demografie.
Sársky plebiscit

Sársky plebiscit bolo referendum o územnom štatúte Sárskeho územia, ktoré sa konalo 13. januára 1935.
Po skončení prvej svetovej vojny bolo územie Sárska (bohaté na ložiská uhlia) na základe versaillskej zmluvy odčlenené od územia Nemecka a spravované Francúzskom (ako mandátne územie Spoločnosti národov). Po 15 rokoch sa podľa zmluvy malo na území konať referendum o jeho ďalšom smerovaní. Voliči sa v ňom mohli vyjadriť či by mal byť zachovaný status quo alebo či si želajú opätovné pripojenie k Nemecku alebo spojenie s Francúzskom. Vyše 90 % sa v referende v januári 1935 vyjadrilo za pripojenie k Nemecku, čo bolo v samotnom Nemecku prijaté veľkými oslavami nacistickej vlády. Pripojenie k Ríši bolo zavŕšené 1. marca toho roku a Sársko sa tak opäť stalo súčasťou Nemecka.
Po druhej svetovej vojne bolo územie Sárska opäť odtrhnuté od Nemecka a stalo sa francúzskym protektorátom. K Nemecku bolo opäť pričlenené v roku 1955.
Tatranské múzeum doktora Tytusa Chałubińského v Zakopanom

Tatranské múzeum doktora Tytusa Chałubińského v Zakopanom (poľ. Muzeum Tatrzańskie im. Dra Tytusa Chałubińskiego w Zakopanem) je múzeum histórie, kultúry, prírody a etnografie poľských Tatier, ktoré vzniklo v roku 1889. Pomenované je po lekárovi a milovníkovi tatranskej prírody Tytusovi Chałubińskom (1820 – 1889), ktorý daroval múzeu svoje herbáre a zbierku minerálov, ako aj pozemok, na ktorom dnes stojí hlavná budova. Sídlo múzea sa nachádza v juhopoľskom meste Zakopané.

História

Múzeum bolo založené Spoločnosťou Tatranského múzea (Towarzystwo Muzeum Tatrzańskiego) v roku 1889 a patrí medzi najstaršie regionálne múzeá v Poľsku. Medzi hlavných zakladateľov patrili varšavský podnikateľ Adolf Scholtze (1833 – 1914), lekár Ignacy Baranowski (1833 – 1919) a lekár Władysław Maryan Florkiewicz (1834 – 1902).
Hlavná budova múzea, s adresou na ulici Krupówki č. 10, do dnešných čias slúži svojmu účelu. Budova bola navrhnutá v roku 1913 architektmi Stanisławom Witkiewiczom a Franciszkom Mączyńskim. Dostavaná bola až v roku 1924. Budova je pekným príkladom tehlovo-kamennej architektúry z prelomu 19. a 20. storočia, typickej pre oblasť Zakopaného. Stavebný materiál bol darovaný grófom Władysławom Zamoyskim (1853 – 1924), ktorý bol členom Spoločnosti Tatranského múzea. Po prvej svetovej vojne na dostavbu budovy poskytla pôžičku Maria Skłodowska-Curie. V roku 1949 bolo múzeum premenené na národné múzeum. Múzeum má vlastnú knižnicu, ktorá obsahuje okolo 30 000 zväzkov. Nepravidelne tiež vydáva periodikum „Rocznik Podhalański“.
Okrem hlavnej budovy na ulici Krupówki č. 10 v Zakopanom má Tatranské múzeum v meste ešte šesť ďalších budov a štyri ďalšie objekty v lokalitách Czarna Góra, Jurgów, Chochołów a Łopuszna.

Expozícia a zbierkový fond

Jednotlivé časti múzea obsahujú zbierkové predmety, ktoré sa dotýkajú najmä geológie, fauny, flóry, histórie, kultúry a každodenného života obyvateľov poľskej strany Vysokých Tatier (teda oblasti Podhalia). Etnografická kolekcia Tatranského múzea je jednou z najväčších v Poľsku a obsahuje približne 10 750 predmetov. Zbierkový etnografický fond obsahuje najmä ľudové umelecké výrobky, historické odevy, nábytok a predmety bežne používané z domácnostiach.
V hlavnej budove múzea sa nachádza expozícia dejín poľských Tatier so zameraním na osídlenie Podhalia a dejiny mesta Zakopané, ktoré bolo jeho prirodzeným centrom. Expozícia obsahuje najmä fotografie, archívne dokumenty a publikácie.
Etnografická expozícia prezentuje aj zaujímavé interiéry typických goralských dreveníc z konca 19. storočia, ktoré boli typické pre región Podhalia. Etnografická expozícia približuje každodenný život Goralov v týchto drevených domoch, ktoré mali dve hlavné izby: „bielu“, v ktorej sa spávalo, a „čiernu“, ktorá bola kuchyňou a zároveň sa v nej stolovalo. Čierne zafarbenie stien bolo spôsobené dymom z otvoreného ohniska.
Artičoka

Artičoka (Cynara) je rod trvaliek podobných bodliaku z čeľade astrovité (Asteraceae).
Tourville-la-Chapelle

Poloha

Obec má rozlohu 7,71 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 556 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Neufour

Poloha

Obec má rozlohu 0,92 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
All I Ever Wanted (Basshunter)

Hudobné video

Videoklip bol natočený v Malage v Španielsku a objavili sa v ňom nórska modelka Aylar Lie a herec Lucas Thorheim.
Líška hrdzavá

Opis

Líška sa príliš nelíši od pôvodných psov, vlkov, šakalov a ich príbuzných a od psov domácich stavbou svojho chrupu, zato sa však odlišuje pretiahnutým telom, dlhým hustým chvostom a mierne prehĺbeným výstupkom čelnej kosti. Jej dĺžka je 1,3 metra, z čoho 40 centimetrov pripadá na chvost, výška v záhlaví je naproti tomu len 35 cm, nanajvýš 38 centimetrov, váha 7 až 10 kilogramov. Hlava je široká, čelo ploché, papuľa, ktorá sa náhle zužuje, dlhá a tenká, oči sú šikmé a uši, ktoré sú pri koreni širšie a navrchu zašpicatené, sú vzpriamené. Telo sa zdá tučné pre dosť hustú srsť, ale v skutočnosti je veľmi štíhle, pritom však veľmi svalnaté a schopné najrozmanitejších pohybov. Nohy sú tenké a krátke, chvost dlhý a huňatý, kožušina veľmi hustá, bohatá a mäkká. Sfarbenie je plavo šedastočervené, čo sa úplne zhoduje s farbou pôdy. Hodí sa práve tak pre les listnatý, ako ihličnatý, pre les nízky alebo vysoký a rovnako pre pastviny ako polia a skaliská alebo kamenistú pôdu. Opatrne sa blížiacu líšku nemožno ani spozorovať, práve preto, že celé jej okolie je podobne sfarbené ako ona, takže s ním splýva.
Jednotlivé druhy líšok sa líšia od seba sfarbením. Líška žije v najväčšej časti severnej Afriky, v západnej a severnej Ázii. V mnohých krajinách sa vyskytuje hojne. Brloh si volí vždy s najväčšou opatrnosťou. Sú to hlboké, obyčajne rozvetvené dutiny, medzi koreňmi alebo na iných vhodných miestach.

Potrava

Hlavnou potravou líšky v každom ročnom období sú menšie cicavce, hlavne rod hraboš. Tento poznatok prináša rozbor 300 žalúdkov (Bethlenfalvy 1935). Okrem hrabošov to boli len krt obyčajný, chrček poľný a syseľ pasienkový. Hlavný podiel drobných cicavcov potvrdzujú aj ďalšie rozbory žalúdkov líšok (120 - 34 prázdnych spracoval Soviš 1967 a 163 žalúdkov vyhodnotili Soviš & Jedlovská 2005), kde z celkovej hmotnosti prijatej potravy tvorili malé druhy cicavcov 42,2 až 74,4 %.  
Vtáky sú ďalšou významnou zložkou potravy, spomínané rozbory žalúdkov uvádzajú 10 až 30,9 %. Ostatné druhy stavovcov (obojživelníky, plazy a ryby) tvoria len malý podiel od 0,8 až 2,1 %. 
Rastliny a ich plody tvoria dôležitú súčasť ich jedálneho lístka. Rozbory preukázali 9.1 až 18,7 %.
Líšky sa živia v malej miere aj bezstavovcami. V rozboroch žalúdkov boli zastúpené takto: hmyz od 1,6 až 7 %, mäkkýše a dážďovky od 0,5 po 2,9 %.
Boulevard Lefebvre

Boulevard Lefebvre je bulvár v 15. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Françoisa-Josepha Lefebvra (1755 – 1820), maršala Francúzska.

Dejiny

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2006 bola v stredovom pruhu bulváru uvedená do prevádzky električková linka T3.
Enchastrayes

Poloha

Enchastrayes má rozlohu 44,19 km². Najvyšší bod je položený 2 775 m n. m. a najnižší bod 1 151 m n. m.

Obyvateľstvo

Enchastrayes má 430 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pirou

Poloha

Obec má rozlohu 29,11 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 556 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magnirostris

Dejiny

Typový a jediný druh tohto rodu Magnirostris dodsoni (pomenovaný na počesť paleontológa Petera Dodsona) bol opísaný podľa takmer kompletnej lebky v roku 2003, objavenej v púšti Gobi (súvrstvie Bayan Mandahu) v rámci spoločnej čínsko-kanadskej expedície. Môže však ísť o jedinca rodu Bagaceratops.