Milan Uhde

Životopis

Narodil sa v rodine právnika a advokátky, vzdelanie nadobudol v Brne: chodil tu do obecnej školy, roku 1953 maturoval na gymnáziu v Králově Poli a v roku 1958 absolvoval Filozoficku fakultu Moravskej univerzity (neskôr Jana Evangelisty Purkyně, dnes Masarykova univerzita), odbor čeština a ruština. Potom pracoval ako redaktor významného brnianskeho mesačníka pre literatúru, umenie a kritiku Host do domu (vychádzal 1954–1970) a zároveň pôsobil ako externý učiteľ na Janáčkovej akadémii múzickych umení (1967 – 1971). V roku 1971 dosiahol titulu doktora filozofie.
Po zákaze časopisu sa stal spisovateľom z povolania, ale roku 1972 sa po zverejnení článku v Rudom práve dostal na zoznam zakázaných spisovateľov a jeho tvorba sa nesmela publikovať až do nežnej revolúcie v roku 1989. Jeho knihy boli odstránené z verejných knižníc a bolo mu bránené vykonávať akékoľvek zárobkové povolanie. Písal pod inými menami divadelné hry (najčastejšie pre Divadlo na provázku), publikoval v samizdate, spolupracoval so zahraničnými divadlami a rozhlasovými a televíznymi stanicami.
Podpísal Chartu 77, v roku 1988 sa stal aj signatárom Hnutia za občiansku slobodu. V roku 1989 založil spolu s inými disidentami nakladateľstvo Atlantis a stal sa jeho šéfredaktorom. V nasledujúcom roku po ňom túto pozíciu prevzala jeho manželka, aby sa mohol plne venovať politickej kariére.
V roku 1990 sa stal po Milanovi Lukešovi druhým ponovembrovým ministrom kultúry, v roku 1992 sa na JAMU habilitoval ako docent. V období od 6. júna 1992 do 6. júna 1996 bol za ODS najprv poslancom Českej národnej rady a po jej premenovaní v súvislosti s rozdelením štátu 1. januára 1993 poslancom Poslaneckej snemovne. V rovnakom období bol od 29. júna  1992 zvolený za predsedu Poslaneckej snemovne.
V nasledujúcom volebnom období, od 1. júna 1996 do 19. júna 1998, bol zase zvolený do Poslaneckej snemovne, od 16. júla 1996 do 9. júna 1997 bol predsedom poslaneckého klubu ODS. Po páde koaličnej vlády ODS sa vďaka svojmu kritickému postoju ocitol medzi tými, ktorí boli vyzvaní na odchod zo strany, prestúpil teda do poslaneckého klubu Únie slobody, ktorého členom bol od 20. januára 1998 do konca skrateného volebného obdobia. Bol iniciátorom niekoľkých poslaneckých návrhov zákonov, z ktorých bol schválený iba jeho Návrh novely zákona o mimosúdnych rehabilitáciách (78/1998 Sb.), ktorý inicioval spolu s Jiřím Karasom. Zákon sa snažil zrovnoprávniť nútené práce príslušníkov vojenských banských oddielov s nútenými prácami príslušníkov PTP.
V roku 1998 opustil aktívnu politiku a stal sa znova spisovateľom z povolania. Vydáva pre nakladateľstvo Atlantis v zborníkoch svoje skoršie práce, ale neváha ani zahajovať nové projekty.
S časom sa zdá, že sa jeho názory opäť zbližujú s názormi ODS. Ľutuje, že problémy ODS otvorene nekritizoval už skôr, ale ozval sa až v čase, kedy sa neriešené rozrástli do takej šírky, že sa ich kritika stala nástrojom iných snáh než len snahy o nápravu vecí (jeho list Václavovi Klausovi k 60. narodeninám). V názore na udalosti v ČT v roku 2000 sa stavia na stranu ODS proti vzbúrencom (http://www.blisty.cz/art/9758.html)
V roku 2002 bol za ODS navrhnutý a stal sa miestopredsedom Rady Českého rozhlasu.
Žije v Brne, od roku 1963 je jeho manželkou Jitka Uhdeová, v súčasnej dobe jednateľka a riaditeľka nakladateľstva Atlantis. Má dve deti: Michala (podnikateľ) a Janu (pracuje v nakladateľstve Atlantis).