Saint Chamond

Schneider

V januári 1915 vyslala francúzska zbrojovka Schneider svojho hlavného konštruktéra, Eugèna Brillié preskúmať pásové traktory americkej firmy Holt Company, ktoré sa v tom čase podieľali na testovacom programe v Anglicku. Cieľom pôvodného projektu bolo osadiť ich mechanickými strojmi na prekonávanie zátarasov z ostnatého drôtu typu Breton-Pretot. Po svojom návrate Brillié, ktorý bol predtým zapojený do konštrukcie obrnených vozidiel pre Španielsko, presvedčil vedenie zbrojovky aby zahájilo práce na vývoji vozidla označovaného ako Tracteur blindé et armé (obrnený a vyzbrojený traktor) a založeného na šasi traktora Baby Holt.
Experimenty s traktorovým podvozkom Holt začali v máji 1915 v továrni Schneider, s kolesovým modelom s výkonom 75 koní a pásovým modelom s výkonom 45 koní Baby Holt. Pásový model sa ukázal ako vhodnejší. 16. júna nasledovali nové testy priamo pred francúzskym prezidentom, 10. septembra pred veliteľom Ferrususom, dôstojníkom, ktorý bolv roku 1908 zapojený do testovania a definitívneho zamietnutia projektu Levavasseur.
Na začiatku roka 1916 bol v armádnej dielni zmontovaný prvý prototyp tanku Schneider. Bol vybavený pásovým podvozkom amerického traktora Holt, ktorý sa už vo Francúzsku využíval na presun ťažkého delostrelectva. Bojovú časť navrhol vojak Pierre Lescure. Poručík Fouché predĺžil pásy s cieľom zlepšiť schopnosť vozidla prekonávať zákopy. V tejto včasnej fáze prototypu bolo vozidlo označované ako Tracteur A - nie z bezpečnostných dôvodov, ale preto, lebo nikto presne nevedel ako volať takéto vozidlá; francúzske slovo char sa ešte nas označenie tankov nepoužívalo. Eugène Brillié, hlavný konštruktér zbrojovky Schneider, však tento Tracteur A prototyp odmietol. Namiesto toho vymyslel úpravu svojho vlastného šasi, ktoré poskytlo pri podstatne nižšej váhe a dĺžke rovnakú schopnosť prekonávať zákopy.

Organizácia

Tanky vytvárali tankovú skupinu s 12 vozidlami (AS31-AS42). Tri tankové skupiny tvorili tankový pluk.

Bojové nasadenie

Tank bol po prvýkrát nasadený do bojov 1. svetovej vojny v apríli 1917 v bitke pri Berry-au-Bac, kde sa proti Nemcom postavilo 48 vozidiel, pričom spolu s nimi útočilo i 208 stredných tankov Schneider CA-1. Saint Chamondy však paradoxne do boja vôbec nezasiahli, pretože ich ešte predtým vyradili technické problémy.
5. a 6. mája 1917 zasiahlo do boja pri Laffaux 16 tankov Saint Chamond (AS31) a 19 Schchneider CA-1. Tanky síce prelomili línie nemeckej obrany, no straty boli vysoké: 6 Chamondov a 6 Schneiderov. V tomto boji sa ukázala problematická priechodnosť ťažkého tanku, kedy strata 3 kusov bola spôsobená ich uviaznutím.
Po podpise Brestlitovského mieru v marci 1918 Nemci presunuli svoje sily na západ v pokuse od dobytie Paríža. 9. júna proti nim stála 3. francúzska armáda a na severe sa preskupovala 1. francúzska armáda. Celkovo bolo do bojov nasadených 163 tankov Schneider a Saint Chamond, straty činili 73 kusov. Tanky sa osvedčili predovšetkým v ničení guľometných hniezd, čím znižovali straty pechoty.
K poslednému zapojeniu tankov Saint Chamond do bojov, spočiatku s 16 vozidlami, sa udialo na začiatku októbra 1918. Ich úlohou bola podpora Prvej americkej divízie pri Montfaucon. Ako uviedol Ralph Jones a ďalší (1933) v odkaze na toto zapojenie, tanky Saint Chamond boli hendikepované početnými poruchami. V tom istom čase však už hlavnú úlohu francúzskych tankových síl prebrali tanky Renault FT.
Celkovo boli tanky Saint Chamond v bojoch 1. svetovej vojny nasadené 375-krát. Po podpísaní prímeria bolo 54 kusov prestavaných na nosiče munície, ostatné boli vyradené. Existujú nepotvrdené správy o tom, že Poľsko použilo jeden z tankov v boji proti Červenej armáde v roku 1920.
Do súčasnej doby sa zachoval jediný kus (vylepšená verzia z polovice 1918), ktorý bol zrekonštruovaný a je vystavený v Musée des Blindés v meste Saumur. Pôvodne bol, spolu s tankom Schneider CA1 z rovnakého roku, súčasťou zbierky Aberdeen Proving Grounds Ordnance Museum v Marylande, USA, a neskôr bol darovaný Spojenými štátmi francúzskej vláde. Hoci je veľmi dobre zachovaný, nie je ho možné reštaurovať do mobilného stavu v dôsledku nevratnej degradácie oboch elektromotorov a generátora. Súčasný kamuflážny náter je kritizovaný pre svoju nerealističnosť a prílišnú svetlosť, nezodpovedajúci rušným maskovacím náterom z čias I. svetovej vojny