google/wiki40b huggingface dataset:
HK Poprad

História oddielu

Hokejový odbor v rámci Popradského Atletického Clubu(PAC) vznikol v Poprade v závere roka 1930. Prvé zmienky o vzniku hokejového odboru v tomto klube pochádzajú z prvej polovice decembra 1930. Prvý "cvičný" zápas odohrali popradskí hokejisti 22. januára 1931 vo Vysokých Tatrách proti miestnemu Športovému Klubu Vysoké Tatry (ŠKVT), ktorý Popradčania prehrali 14:0. Nasledovala odveta na domácom ľade 29. januára, ktorú Poprad prehral 0:6. Prvý, už oficiálny zápas, odohrali Popradčania pod hlavičkou Karpathenvereinu na domácom ľade 1. februára 1931 proti LTC Plzeň. Zápas skončil výsledkom 1:6. V prvej sezóne 1930/31 pôsobili Popradčania pod hlavičkou PAC i Karpathenvereinu. Už nasledujúcu sezónu 1931/32 ich definitívne prichýlil Popradský Atletický Club, resp. Atletický Club Poprad, ako jeden zo svojich odborov. Od tejto sezóny vystupovali popradskí hokejisti pod názvom Hockey Club Poprad. Poprad bol v predvojnovom období najlepším slovenským mužstvom. Získal titul majstra Slovenska v sezóne 1932/33 a tento úspech niekoľkokrát zopakoval aj v nasledujúcich sezónach 1933/34 , 1934/35 a v sezóne 1935/36 už pod hlavičkou HC Tatry. V sezóne 1936/37 prvýkrát odštartovala v Československu celoštátna hokejová liga. Ešte pred sezónou 1935/36 došlo k dohode o zlúčení hokejových odborov PAC Poprad a ŠK Vysoké Tatry a vznikol nový klub Hockey club Tatry so sídlom v Poprade a v Starom Smokovci. Celoštátnej ligy sa zúčastnilo 8 družstiev a HC Tatry bolo medzi nimi. Udržalo sa v najvyššej súťaži až do rozpadu Československej republiky.
Po obnovení celoštátnej ligy po skončení vojny Poprad po dvoch sezónach 1945/46 a 1946/47 z najvyššej ligy vypadol. V tomto období sa stal majstrom Slovenska v sezónach 1947/48, 1948/49 a 1950/51. Do najvyššej ligy sa Poprad vrátil v sezóne 1951/52, ale už sezóna 1953/54 znamenala koniec prvoligového hokeja v Poprade na dlhé desaťročia. V druhej najvyššej lige - Slovenskej národnej hokejovej lige získal Poprad titul v sezónach 1969/70, 1980/81, 1984/85 a 1990/91. Posledné víťazstvo v SNHL zabezpečilo Popradu v sezóne 1991/92 opäť účasť v celoštátnej najvyššej súťaži. Popradčania sa v nej umiestnili na 13. mieste, čo znamenalo účasť v baráži o udržanie v súťaži. V barážovej sérii zvíťazili nad Plastikou Nitra 3-1 na zápasy a zachránili sa. O rok neskôr v poslednom ročníku spoločnej česko-slovenskej hokejovej ligy skončili na 12. mieste. Nasledujúcu sezónu sa rozbehla najvyššia slovenská hokejová súťaž - Slovenská hokejová extraliga a Poprad sa stal jej stabilným účastníkom. K najúspešnejším sezónam v tomto období patrí finálová účasť Popradu v sezóne 2005/06 a 2010/11 a bronzové medaily zo sezóny 1996/1997 a 1997/1998.

Športové úspechy

Extraliga:
 2005/06 2010/11
 
 1996/97 1997/98
Majster Slovenska: 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1935/36, 1947/48, 1948/49, 1949/50, 1950/51
Kysucké bradlá

Vymedzenie

Zaberá južnú časť Kysuckej vrchoviny, od údolia Kysuce po Oravskú Maguru. Severným smerom pokračuje pohorie podcelkom Vojenné, západným smerom nadväzujú Nízke Javorníky. Južný okraj klesá do málo zvlnenej Žilinskej kotliny s podcelkami Žilinská pahorkatina a Varínske podolie, nasleduje Krivánska Fatra a na juhovýchode susedí krátkym úsekom s Oravskou vrchovinou. Na východe Kysucké bradlá nadväzujú na Oravskú Maguru a jej podcelky Kubínska hoľa a Paráč.
Soulanges (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,37 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plavno (národná prírodná rezervácia)

Polohopis

Národná prírodná rezervácia sa nachádza nad Šalkovou v približnej nadmorskej výške 450 – 600 metrov, pri ceste medzi Salkovou a Ponikmi, približne 1,7 km juhovýchodne vzdušnou čiarou od železničnej stanici v Šalkovej,

Prírodná rezervácia

Rozloha rezervácie je 280 800 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 5. Pamiatka bola vyhlásená Výnosom Ministerstva kultúry SSR č.1160/1988-32 z 30. júna 1988. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko CHKO Poľana.
Účelom prírodnej rezervácie je ochrana „zachovalých lesných spoločenstiev s tisom obyčajným (Taxus baccata L.) vo Zvolenskej kotline. Hoci nejde o pôvodný prirodzený les, NPR je územím s vyzretou fytocenózou a zoocenózou nadobúdajúcou charakter prirodzenej štruktúry..“ V NPR sa nachádzajú aj jedľovo-bukové lesy.
Justičný palác (Brusel)

Justičný palác (franc. Palais de Justice, hol. Justitiepaleis) je jednou z dominantných stavieb belgickej metropoly Brusel. Nachádza sa v juhovýchodnej časti mesta, a ide o najväčšiu stavbu vybudovanú na účely súdnej moci na svete. Nachádza sa na vrcholku Galgenberg, kde boli v stredoveku popravovaní bruselskí kriminálnici.
Budova dosahuje so svojou kupolou výšky 105 m. Štvorcový pôdorys objektu má rozmery 160x150 m; všetky priestory vo vnútri paláca majú spolu rozlohu 26 000 m².

Dejiny

Palác bol vybudovaný v rokoch 1866 až 1883 v eklektickom štýle podľa návrhu architekta Josepha Poelaerta. Suma za výstavbu ohromného paláca a jeho vybavenie sa pohybovalo zhruba okolo výšky 45 miliónov vtedajších belgických frankov. Taká suma prostriedkov, ktorú belgický štát na justičný palác vynaložil, zodpovedala ročnému rozpočtu na verejnú správu. Po dokočení sa často diskutovalo o tom, že Justičný palác je najväčšou budovou, ktorá bola vystavaná v 19. storočia.
V predvečer oslobodenia Bruselu za druhej svetovej vojny zapálila ustupujúca nemecká armáda palác s cieľom ho zničiť. Zrútila sa tak kupola stavby. Po skončení konfliktu sa uskutočnila rekonštrukcia a nová kopula bola 2,5 m vyššia, než originál. O päťdesiat rokov neskôr sa však ukázala potreba ďalšej rekonštrukcie. Už v roku 1980 bol palác v havarijnom stave a následne ho musel rad úradníkov opustiť, nielen kvôli zlému stavu, ale aj preto, že stavba nevyhovovala aktuálnym potrebám. Súčasná prebieha už od roku 2003; stavebné práce postupujú veľmi pomaly a v roku 2013 bolo nevyhnutné obnoviť samotné lešenie, ktoré časom skorodovalo natoľko, že hrozilo jeho zrútenie. World Monuments Fund označil Justičný palác ako ohrozenú kultúrnu pamiatku.
Branoux-les-Taillades

Poloha

Obec má rozlohu 15,02 km². Najvyšší bod je položený 900 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 336 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
DNA (raper)

Začiatky, Názov Stavby (1995-2003)

Okolo roku 1995-1996 DNA, Šegy 100 (bývalý spolužiak zo základnej školy) a neskôr aj Bacil, s ktorým vtedy chodil DNA na strednú školu, založili trio Vandali. V roku 1997 sa k nim pridal Viktor Hazard (vtedy ako rapper, neskôr pôsobiaci ako DJ v skupine AMO) a skupina sa premenovala na Drvivá Menšina. Viktor Hazard neskôr odchádza zo skupiny. Skupina začala vystupovať na diskotékach a baroch a nahrala demo kazetu Zakázané ovocie. Neskôr skupina spoznáva členov L.U.Z.Y. a v roku 1999 zakladajú spolu skupinu Názov Stavby. Skupiny začali spolu koncertovať ako Názov Stavby, objavili sa aj na pár výberovkách. V roku 2000 vydávajú prvý vinyl, v roku 2001 LúzaDrviváMenšina Demo CD a v roku 2003 album Reč naša.

Tretí sólo album, projekt 4D (2012-súčasnosť)

Koncom roka 2012 sa začali objavovať informácie o ďalšom projekte DNA, takisto sa 18. decembra objavil v relácii "Beat it", kde spomínal nové projekty. 31. decembra mal premiéru videoklip "Zelený dym" od štvorice 4D, ktorú tvorí Čistychov, DNA, Mišo Biely a G-Bod. Vo videu taktiež spomenuli pripravovaný album od 4D, ktorý vyšiel v apríli 2013.
V roku 2018- 8 rokov po poslednom sólovom albume začína DNA pracovať na nových nahrávkach, ktoré by mali odzrkadliť jeho poslednú hudobnú, ale aj personálnu premenu.
Labyrint (film z roku 1986)

Dej

Pätnásťročná Sarah Williams (Jennifer Connelly) je introvertné dievča s bohatou fantáziou. Žije so svojím otcom a nevlastnou matkou, s ktorou sa neznáša. Lezie jej na nervy, že sa musí starať o svojho nevlastného brata Tobyho, keď sú rodičia preč. V jeden taký večer, keď zase stráži Tobyho, nahnevaná vysloví Sarah čarovné slová z knižky Labyrint; želá si, aby Kráľ goblinov vzal Tobyho preč. Na jej veľké prekvapenie sa tak aj stane.

Keď Sarah pochopí, že urobila veľkú chybu, snaží sa presvedčiť kráľa Goblinov, Jaretha (David Bowie), aby jej brata vrátil, no on to odmieta. Nakoniec však dá Sarah šancu; musí prejsť cez bludisko až do Mesta goblinov. Počas cesty prekonáva Sarah množstvo nástrah, náchádza si priateľov medzi obyvateľmi Labyrintu a vyvíja sa jej osobnosť.

Po viacerých skúškach a lákadlách Jaretha, ktoré ju majú zviesť z cesty, sa Sarah s priateľmi dostáva do Mesta goblinov, kde sa odohrá boj, aby sa vôbec dostali do zámku. Vo finále stojí Sarah proti Jarethovi sama, objaví spôsob, ako ho poraziť a zachráni Tobyho.

Soundtrack

Hudbu k filmu zložili David Bowie a Trevor Jones a všetky piesne naspieval David Bowie.
Notre-Dame-du-Bec

Poloha

Obec má rozlohu 3,99 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 422 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Serres (Hautes-Alpes)

Poloha

Serres má rozlohu 18,57 km². Najvyšší bod je položený 1 431 m n. m. a najnižší bod 633 m n. m.

Obyvateľstvo

Serres má 1308 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Epistrofos (syn Euéna)

Epistrofos (starogr. Ἐπίστροφος – Epistrofos) je v gréckej mytológii syn Euéna, kráľa mesta Lyrnéssos v maloázijskej Dardanii.
Epistrofos bol brat Mynea, manžela Briseidy, ktorej sa pri dobývaní Lyrnéssa zmocnil achájsky hrdina Achilles. Mesto napadol, aby pred Trójou zaobstaral achájskej armáde jedlo a korisť. Briseis sa neskôr do Achillea zaľúbila, hoci jej zabil manžela i jeho brata.
Epický básnik Homér túto udalosť zaznamenal v druhom speve Iliady: ... „Briseis, ktorú si po veľkých strastiach v Lyrnéssu za korisť vybral: Lyrnéssos zničil celý a Tébanom zbúral hradby, oštepom usmrtil Epistrofa a Mynéta, synov slavného Euéna kráľa, ktorý bol z rodu Selépia."
Drew Stafford

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 bol hráčom univerzitného klubu University of North Dakota.Od 5.11.2006 je hráčom Buffalo Sabres.

Reprezentácia

Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosí číslo 19.
Mlynský kameň

Mlynský kameň alebo žarnov je kameň, ktorý je súčasťou mlyna či mlynčeka na mletie múky, a to vždy ako jeden z kameňov tzv. zloženia pozostávajúceho z dvoch kruhových kameňov na sebe. Horný kameň sa volal behúň; pri mletí sa otáčal nad spodným, ktorý sa nazýval ležiak. Behúň neležal celkom na ležiaku, a to vďaka tzv. ľahčidlu. Ľahčidlo nepatrne nadvihovalo či spúšťalo behúň podľa toho, ako jemne sa malo mlieť.

Opis funkcie

Behúň ručného mlynčeka bol na okraji vybavený drevenou rukoväťou alebo len jamkou, do ktorej sa opieral kolík. Behúň vodného a veterného mlyna mal pri vnútornom otvore dva protiľahlé záseky, do ktorých zapadala priečka, sprostredkúvajúca otáčanie. Niekedy bol stredový otvor štvorhranný. Otvorom v strede behúňa sa vysypávalo obilie, ktoré prepadávalo do priestoru medzi kamene, kde bolo drvené respektíve trhané. Na umletie múky však nestačilo len jedno zomletie, ale mlelo sa opakovane niekoľkokrát za sebou. Obilky sa trhali o ostré hrany na povrchu kameňov. Na kameňoch boli vysekané šikmé lúčovité drážky, smerom od stredu stále plytšie, ktoré usmerňovali pohyb obiliek od stredu k obvodu. Po zomletí asi päťdesiatich mechov obilia odobrali mlynári behúň a zvláštnymi zaostrenými kladivkami obnovovali otupené ostré hrany mlecích plôch. Materiálom pre mlynské kamene boli predovšetkým tvrdé druhy pieskovca, ryolitu, trachytu alebo aj vhodne zatmelené drte kremeňa a kremenca do cementu. Obvod mlecích kameňov niekedy chránili proti prasknutiu a roztrhnutiu železné obruče.

Dejiny

Ručné mlynčeky na obilie poznali všetky obilnárske kultúry už od praveku. V rímskej armáde nosil každý desiaty vojak mlynček v batohu. Pri mletí kameňmi sa do múky dostával piesok, čo spôsobovalo rýchle obrusovanie zubov, nápadné pri pravekých nálezov kostier. Nálezy mlynských kameňov rôzneho veku na území Česka sú možné okolo bývalých mlynov alebo hradísk. Od konca 19. storočia nahradili mlynské kamene valcové mlyny s oceľovými valcami.

Význam

Slovo žarnov, praslovanské žornov, mohlo označovať tak jednotlivý kameň, ako aj celé zloženie. Žarnov sa ako motív často vyskytuje aj v heraldike a vo výtvarnom umení.
Altviller

Poloha

Obec má rozlohu 4,85 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 246 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 565 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villedieu-la-Blouère

Poloha

Obec má rozlohu 14,24 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 457 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Szentendriansky obvod

Szentendriansky obvod (maď. Szentendrei kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szentendre.
Surin (Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 11,91 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eva Jiřičná

Životopis

Narodila sa krátko pred vypuknutím druhej svetovej vojny v Zlíne. Kvôli nedostatku liekov, prekonala detskú obrnu. Jej otec pracoval ako architekt u známeho zlínskeho podnikateľa Tomáša Baťu. V roku 1940 sa jej rodina musela presťahovať bližšie k Prahe.
Dostala sa na ruské gymnázium a potom sa podľa vzoru svojho otca prihlásila na architektúru. Vyštudovala ČVUT v Prahe a neskôr AVU, najstaršiu a najprestížnejšiu umeleckú školu v Česku, v ateliéri Jaroslava Fragnera.
Po štátniciach začala učiť cudzincov históriu architektúry. Neskôr odišla pracovať do ÚBOKu, kde sa prvýkrát viac priblížila k navrhovaniu interiérov. V roku 1963 sa vydala a v roku 1968 odišla za manželom do Londýna, neskôr sa rozviedli. V Anglicku bola Eva až do augusta 1969, ale komunistický režim zrušil jej výjazdnú doložku s tým, že jej návrat do vlasti je nežiaduci. V jej neprítomnosti ju odsúdili na tri roky väzenia za nelegálny útek z vlasti, rozsudok však nikdy nevidela. V tom čase bol zhodou okolností v Anglicku aj jej mladší, vtedy len sedemnásťročný, brat Josef, ktorý s ňou nakoniec zostal. Spolu s bratom sa museli o seba postarať. Ako mladá architektka odpisovala na všetky inzeráty a zháňala si prácu. Prvé miesto získala v Ateliéry Louis de Soisson, kde projektovala prístav v Brightone. Keď projekt lodeníc skončil, nedarilo sa jej nájsť nové miesto, preto sa rozhodla rozširovať si svoje schopnosti. Spolupracovala s renomovaným architektom Richardom Rogersom. Na vernisáži obchodu navrhnutého ďalším nemenej známym architektom Normanom Fosterom sa zoznámila s manželkou svojho budúceho významného klienta, Josepha Ettudguiho, ktorý sa zaoberal módou. 
Titul diplomovanej architektky získala v roku 1973 a stala sa členkou Kráľovského inštitútu britských architektov. O tri roky neskôr získala britské občianstvo. S krajanom Janom Kaplickým, ktorý bol určité obdobie aj jej životným partnerom, spolupracovala na návrhu obchodného domu Harrods. V roku 1986 si v Londýne založila vlastný ateliér Eva Jiricna Architects. Preslávili ju najmä interiéry londýnskych a newyorských módnych obchodov a butikov. Interiéry obchodov pre Huga Bossa, Josepha Joana a Davida v New Yorku, Londýne a Paríži odrážajú mohutnosť tejto integrovanej stratégie dizajnu.
Do Prahy sa Eva Jiřičná vrátila až v roku 1990, kedy prišla s BBC natočiť dokument o architektúre. Vznikla tak napríklad originálna oranžéria u Jeleního příkopu na Pražskom hrade. S Václavom Havlom spolupracovala aj na rekonštrukcii kostola Sv. Anny v Prahe. K ďalším projektom Evy Jiřičnej patria aj interiéry Tancujúceho domu, pražská kaviareň Čierna Labuť, pešia lávka v Brne alebo Hotel Josef na Rybnej Ulici v Prahe. Za svoju architektonickú prácu získala Rad britského impéria a vymenovali ju za členku niekoľkých kráľovských akadémií. Bola v mnohých medzinárodných porotách, prednášala na medzinárodných sympóziách a pôsobila na mnohých fakultách architektúry vo Veľkej Británii (Sheffield, Leicester, Oxford) a USA (Harvard, Pensylvánia). V roku 1996 bola vymenovaná za profesorku a vedie ateliér architektúry na VŠUP (Vysoká škola umělecko-průmyslová) v Prahe. V súčasnosti má architektonické štúdio v Prahe a Londýne.
Ressons-sur-Matz

Poloha

Obec má rozlohu 9,23 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 580 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Autingues

Poloha

Obec má rozlohu 2,97 km². Najvyšší bod je položený 45 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 293 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
HC Košice v sezóne 2001/2002

Herný systém

Základná časť sa hral systémom, kde každý s každým odohral 3 zápasy vonku a 3 zápasy doma. Prvých 8 celkov po základnej časti postupovalo do play-off, posledný hral baráž. Všetky série vrátane barážovej sa hrali na 4 víťazné stretnutia.

Štatistiky hráčov

Zdroj: eurohockey.com
1899 na Slovensku

Udalosti

Slovensko bolo v roku 1899 súčasťou Rakúsko-Uhorska.
Leptanie

Prostriedky a technológie leptania

Poznáme dva základné typy leptania: tekuté („mokré“) a plazmové („suché“). Existujú rôzne variácie ich prevedenia.

Mokré leptanie

Prvý proces leptania používa tekutú formu leptadla. Substrát môže byť ponorený v kúpeli s leptadlom, ktoré musí byť premiešané, aby dosiahlo dobré riadenie procesu leptania. Napríklad, ochranná kyselina fluorovodíková sa bežne používa na leptanie kysličníka kremičitého na kremíkovej podložke.
Na leptanie rôznych povrchov môžu byť použité rôzne špecializované leptadlá.
Tekuté leptadlá sú obyčajne izotrópne, ktoré spôsobujú veľké odklony, keď sa leptá hrubá vrstva. Taktiež vyžadujú likvidáciu veľkého množstva jedovatého odpadu. Z týchto dôvodov sú v technologických procesoch zriedkavo používané. Fotografické vývolávanie používa foto rezistívnu vrstvu podobnú mokrému leptaniu.
Alternatívou ponorenia je jednoduchý mechanizmus substrátu, ktorý používa Bernoulliho princíp využitia plynov, na zmiernenie a chránenie jednej strany substrátu ,kým je leptadlo aplikované na druhej strane.Môže to byť dané buď pre prednú alebo zadnú stranu. Lept pôsobí na vrchnú stranu ešte pokiaľ je v stroji a na spodnú stranu nemá vplyv. Táto metóda je účinná práve pred procesom „ oneskorenia“ (BEOL), kde sa po brúsení substrát veľmi stenčí a je veľmi citlivý na tepelný a mechanický tlak. Leptanie tenkej vrstvy, dokonca len niekoľko mikrometrov, odstráni mikroskopickú trhlinu spôsobenú spätným brúsením, čo má za následok dramatické zvýšenie pevnosti a pružnosti substrátu bez jeho poškodenia.

Plazmové leptanie

Moderné VLSI procesy sa vyhýbajú mokrému leptaniu a namiesto toho používa plazmové leptanie. Tieto leptadlá môžu pracovať v niekoľkých módoch prispôsobenia v závislosti na parametroch plazmy. Štandardné plazmové leptanie pôsobí medzi 0.1 a 5 tor.(Táto jednotka tlaku, zvyčajne použitá vo vákuu sa rovná približne 133,3 paskala.) Plazma produkuje energeticky voľné radikály, neutrálne nabité, ktoré reagujú na povrch substrátu. V prípade, že neutrálne čiastočky útočia na substrát zo všetkých uhlov, tento proces je izotropný.
Pôvodný plyn pre plazmu obyčajne obsahuje malé molekuly bohaté na chlór a fluór. Napríklad, chlorid uhličitý (CCL4) leptá kremík a hliník, a fluóroform leptá kysličník kremičitý a nitrid kremičitý. Plazma obsahujúca kyslík je používaná na okysličenie fotorezistivity a uľahčuje jej odstránenie. Iónové vŕtanie alebo leptanie rozprašovaním, používa nižšie tlaky, často nížšie ako 10-4 tor (10mPa). Toto ostreľuje substrát s pevnými iónmi vzácnych plynov, často Ar+, ktoré narážaju na atómy zo substrátu prenesením hybnosti. Pretože leptanie je vykonávané pomocou iónov, ktoré približujú substrát približne z jedného smeru, tento proces je vysoko anizotropný. Na druhej strane to smeruje k zobrazeniu nízkej selektivity. Leptanie reaktívnym iónom (RIE) pracuje podľa okolností medzi naprašovaním a plazmovým leptaním (medzi 10-3 a 10-1 tor). Hĺbka leptania reaktívnym iónom (DRIE) modifikuje RIE techniku k výrobe hĺbky, blízkej ryhe.
Bruniquel

Poloha

Bruniquel má rozlohu 33,2 km². Najvyšší bod je položený 382 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Bruniquel má 594 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Athaumazia

Athaumazia (starogr. αθαυμασια [athaumasia] – nečudovanie sa ničomu) je nečudovanie sa ničomu, čo bolo podľa stoikov podmienkou duševného pokoja.
Mayrac

Poloha

Obec má rozlohu 7,86 km². Najvyšší bod je položený 287 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 267 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wielka Rawka

Výhľad

Hôľnatý vrchol poskytuje nádherné panoramatické výhľady na všetky svetové strany. Výhľad sa naskytá na slovenské Bukovské vrchy s najvyšším vrchom Kremenec (1 221,0 m n. m.), Vihorlatské vrchy s najvyšším vrchom Vihorlat (1 075,5 m n. m.), Slanské vrchy s najvyšším vrchom Šimonka (1 092,0 m n. m.), na poľské vrchy ako napr. poľ. Smerek (1 222,5 m n. m.), pohoria poľ. Połonina Wetlińska, Połonina Caryńska, najvyšší vrch poľských bieščad poľ. Tarnica (1 346 m n. m.), na ukrajinské vrchy Polonina Runa (ukr. Полонина Руна) (1 482 m n. m.), Ostrá Hora (ukr. Гостра Гора) (1 405 m n. m.) a pohoria Polonina Boržava (ukr. Полонина Боржава) s najvyšším vrchom Stoj (ukr. Стой) (1 681 m n. m.), Bukovska Polonina (ukr. Букуська Полонина) s najvyšším vrchom Pikuj (ukr. Пікуй) (1 408 m n. m.).
Za dobrých poveternostných podmienok je z vrcholu vidno vyše 170 km vzdušnou čiarou vzdialené Vysoké Tatry a vyše 180 km vzdušnou čiarou vzdialený vrch Nízkych Tatier – Kráľovu hoľu (1 946,1 m n. m.). Na opačnú stranu je možné dovidieť do vnútrozemia Ukrajiny na vyše 100 km vzdušnou čiarou vzdialené ukrajinské vrchy ako Negrovec (ukr. Негровець) (1 707 m n. m.), Strimba (ukr. Стримба) (1 719 m n. m.), Jajko Ilemskie (ukr. Яйко-Ілемське) (1 680 m n. m.), Mołoda (ukr. Молода) (1 724 m n. m.), Grofa (ukr. Ґрофа) (1 748 m n. m.), Parenkie (ukr. Паренки) (1 737 m n. m.) a Popaďa (ukr. Попадя) (1 740 m n. m.) nachádzajúce sa v pohorí Gorgany (ukr. Ґорґани).

Turizmus

Wielka Rawka je pre svoju výšku a atraktivitu obľúbený vrch vyhľadávaný turistami. Nachádza sa tu významná križovatka turistických trás. Z Wielkej Rawky sa možno rýchle dostať na trojhraničný vrch Kremenec (1 221,0 m n. m.), ktorý je hraničným uzlom medzi Poľskom, Slovenskom a Ukrajinou. Z Wielkej Rawky je to taktiež len kúsok na nižší vrch Mała Rawka (1 271,5 m n. m.), pod ktorým sa nachádza turistická horská chata Bacówka PTTK Pod Małą Rawką (930 m n. m.).
Zo slovenskej strany je najľahší výstup z najvýchodnejšej obce na území Slovenska Novej Sedlice po  červenej turistickej značke cez vrch Kremenec (1 221,0 m n. m.), odkiaľ sa pokračuje po poľskej  modrej a následne  žltej turistickej značke.
Obec Nová Sedlica predstavuje východiskový bod do Národného parku Poloniny – na hlavný karpatský hrebeň – na trojhraničný vrch Kremenec, do oblasti Stužice a Jarabej skaly. Je tu možnosť ubytovania a stravovania v zariadeniach Penzión Kremenec a Hostinec Beskyd.

Možnosti dopravy do turistických východísk

Do obce Nová Sedlica je možné dopraviť sa prímestskou dopravou autobusovými linkami SAD Humenné. Vzdialenosť: Humenné-Nová Sedlica 65,9 km, Snina-Nová Sedlica 44,6 km. Pre vyhľadanie spojenia možno použiť internetový cestovný poriadok.

Najvzdialenejšie pozorované územie Ukrajiny z poľského územia

Aktuálny rekord je z Wielkej Rawky pozorovaný vrch Tempa (ukr. Темпа) 1 634 m n. m. v hlavnom hrebeni Svidovca, vzdialenosť: 141,6 km.
Clavans-en-Haut-Oisans

Poloha

Obec má rozlohu 15,58 km². Najvyšší bod je položený 3 464 m n. m. a najnižší bod 1 024 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE