google/wiki40b huggingface dataset:
Cheers (Drink to That)

Vydanie

Vydanie piesne ako singel potvrdila speváčka na Twitteri 24. júla 2011. Rihanna dlho chcela aby bola pieseň „Cheers (Drink to That)“ vydaná ako singel, no nakoniec ju vybrali až ako posledný. V piesni boli tiež použité úryvky z piesne „I'm With You“ kanadskej speváčky Avril Lavigne.
Chariez

Poloha

Obec má rozlohu 7,66 km². Najvyšší bod je položený 426 m n. m. a najnižší bod 212 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 219 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blanzy-la-Salonnaise

Poloha

Obec má rozlohu 12,13 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 334 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Európy v hokejbale do 18 a 16 rokov 2004

Majstrovstvá Európy v hokejbale do 18 a 16 rokov 2004 boli v poradí 3. majstrovstvá Európy v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa v dňoch od 21. – 23. mája 2004 v Kaufbeurene, v Nemecku, za účasti 4 mužských tímov. Víťazom v kategórii U18 a v kategórii U16 sa stali hokejbalisti Česka.
Lezay

Poloha

Obec má rozlohu 45,63 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 118 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 056 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
LESY Slovenskej republiky

Ochrana lesov

Víziou podniku je „trvalo udržateľný rozvoj štátnych lesov, ktorý vytvorí základ pre uspokojovanie potrieb prírody, spoločnosti, ekonomiky a optimálne zhodnotí lesný majetok štátu.“  Poslanie LESOV SR vyjadril podnik takto: „Svojou podnikateľskou činnosťou chceme dosahovať primeraný zisk, ale zároveň aj uspokojovať verejnoprospešné záujmy, potreby a ochranu prírodného prostredia s cieľom trvalo udržateľného rozvoja lesa.“ Celá plocha obhospodarovaných lesov je certifikovaná v strategickom programe Trvalo udržateľné obhospodarovanie lesov (TUOL) podľa schémy PEFC. Z toho ďalších 84 968 ha je certifikovaných schémou FSC. V posledných rokoch narástla ťažba oproti plánovanej ťažbe hlavne v dôsledku smrekových kalamít. Časti výmery slovenských národných parkov, chránených krajinných oblastí ako aj menších chránených oblastí a Karpatských bukových pralesov patriacich do Svetového dedičstva UNESCO patria pod správu LESOV SR.

Hospodárske využitie

Predaj surového dreva je hlavnou obchodnou činnosťou LESOV SR. Ročne sa vyťažia v súlade s plánom približne 4 milióny m³ dreva, v roku 2017 to bolo 4 309 666 m³. Za účelom zvýšenia transparentnosti a dostupnosti predaja dreva zaviedla spoločnosť elektronické aukcie dreva (EAD), prístupné cez internet.
V LESOV SR funguje trojstupňová forma riadenia. Prvým stupňom sú jednotlivé lesné správy, skladajúce sa z lesných obvodov. Lesné správy priamo riadia bezprostrednú výrobu. Celkovo ich je 129, lesných obvodov 969 .Tieto sú združené do 23 odštepných závodov plus 2 špecializovaných, ktoré sú samostatne hospodáriace jednotky. Tretí stupeň, generálne riaditeľstvo riadi odštepné závody priamo ako aj nepriamo (metodicky). Okrem toho majú LESY SR ešte niekoľko špecializovaných pracovísk a účelových zariadení. Odštepný závod Semenoles sa zaoberá pestovaním a predajom semien a sadeníc lesných drevín. V roku 2009 rozpracovali výrobu 83,101 miliónu sadeníc.

Pre verejnosť

LESY SR prevádzkujú viacero aktivít pre verejnosť. Lesnícky skanzen vo Vydrovskej doline pri Čiernom Balogu navštívilo v roku 2009 viac než 50 tisíc návštevníkov. Súčasťou skanzenu je aj 1,5 km náučný chodník. Spojenie s Čiernym Balogom zabezpečuje Čiernohronská železnica. Stredisko Lesnícke a drevárske múzeum vo Zvolene je od januára 2008 tiež súčasťou LESOV SR. Jeho celoslovenskou úlohou je dokumentovať lesníctvo a drevárstvo. Venuje sa tiež dokumentácii ochrany prírody a spoločnosti vo zvolenskom regióne. LESY SR spravujú aj 840 tis. ha poľovníckych a 70 rybárskych revírov. LESY SR tiež ponúkajú ubytovanie v kategóriách zrub až poľovnícky zámok na mnohých miestach Slovenska.
Štefanovce (okres Vranov nad Topľou)

Príroda

Štefanovce ležia na južnom okraji Nízkych Beskýd v doline pravostranné ho prítoku Ondavky. Nadmorská výška v strede obce je 215 m n. m. a v chotári 170 – 391 m n. m. Mierne členitý povrch chotára tvoria horniny bradlového pásma a centrálnokarpatský flyš. Svahy a zarovnané chrbty sú pokryté svahovými hlinami.

Dejiny

Obec je doložená z roku 1479 ako Sthefanocz, neskôr ako Stefanowcze 1773; po maďarsky Stefanovce, Stefanóc, Istvántelke.
Patrila panstvu Humenné, v roku 1557 mala 4 porty. Koncom 16. storočia ju dosídlili na zákupnom práve. V roku 1715 mala z 18 domácností 6 obývaných, v roku 1787 mala obec 38 domov a 273 obyvateľov, v roku 1828 mala 36 domov a 250 obyvateľov. V 18. storočí boli zemepánmi Szirmayovci i Barkóczyovci, ktorí si tunajšie majetky udržali do 20. storočia.
Za kapitalizmu sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom. V rokoch 1944-45 sa zúčastnili v partizánskych bojoch. Boli zamestnaní v Strážskom, Humennom, Hencovciach a Košiciach. Časť pracovala ako súkromne hospodáriaci roľníci.

Pamiatky

Gréckokatolícky chrám (cerkev) barokovo-klasicistický z roku 1783.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov k 31.12.2009 bol 107, z toho 50 mužov a 57 žien.

Občianska a technická vybavenosť

Knižnica, futbalové ihrisko
Saint-Nazaire-de-Ladarez

Poloha

Obec má rozlohu 28,27 km². Najvyšší bod je položený 690 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 341 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mukačevská eparchia

Dejiny

Dátum vzniku Mukačevskej eparchie ostáva nejasný, až do 19. storočia sa zvykol dávať do súvisu s kniežaťom Teodorom Koriatovičom. Prvý biskup so sídlom v monastieri svätého Mikuláša na Černečej hore v Mukačeve je Ján, potvrdený kráľom Vladislavom II. - doložený v písomnostiach v roku 1491. 
Významným medzníkom v živote eparchie bolo uzavretie Užhorodskej únie s Rímskou cirkvou, ktoré sa uskutočnilo na zámku v Užhorode 24. apríla 1646.
V 18. storočí si rímskokatolícki biskupi z Jágru začali nárokovať moc nad mukačevskými biskupmi, ktorých považovali za svojich obradových vikárov. Na presadenie svojich nárokov sa neštítili použiť ani vojenskú silu. Situáciu vyriešil až zásah Márie Terézie, na jej podnet rímsky pápež Klement XIV. vydal bulu 19. septembra 1771 Eximia Regalium, ktorou "kanonicky erigoval" Mukačevskú eparchiu.
V roku 1780 biskup Andrej Bačinský preniesol sídlo eparchie do Užhorodu. Na konci 18. storočia sa z Mukačevskej eparchie začali postupne vyčleňovať nové biskupstvá, keďže jej pôvodné územie bolo mimoriadne rozsiahle. V roku 1815, resp. 1818 bola z nej odčlenená aj Prešovská eparchia. Značná časť slovenských farností na Zemplíne však stále ostávala pod správou Mukačevskej eparchie. Po druhej svetovej vojne boli tieto farnosti dané pod správu Prešovskej eparchie, ale definitívne sa ich právny status vyriešil až zriadením Košického apoštolského exarchátu 21. februára 1997. 
1. novembra 1947 bol agentmi NKVD zavraždený mukačevský biskup Teodor Romža a 28. augusta 1949 prišlo k úplnej násilnej likvidácii gréckokatolíckej cirkvi na Podkarpatskej Rusi. Majetok cirkvi bol odovzdaný do rúk pravoslávnych. V roku 1989 bola gréckokatolícka cirkev na Ukrajine opätovne legalizovaná, ale neprišlo k reštitúcii majetku. Táto otázka ostala nedoriešená podnes a je príčinou pretrvávajúceho napätia medzi týmito dvoma cirkvami. 
Súčasným mukačevským gréckokatolíckym biskupom je Milan Šášik.
Étraye

Poloha

Obec má rozlohu 7,99 km². Najvyšší bod je položený 373 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 45 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Blaise (Haute-Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 2,55 km². Najvyšší bod je položený 1 188 m n. m. a najnižší bod 760 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 272 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pierric

Poloha

Obec má rozlohu 27,3 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 918 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Unitárny štát

Unitárny štát (alebo jednotný štát) je vo štátovede označenie pre štát s jednotnou sústavou štátnych orgánov, s jednotným právnym poriadkom a nedeliteľným územím. Ide o koncepčný protiklad federácie.
Unitárna povaha štátu nevylučuje vnútornú decentralizáciu (napríklad existencia krajov v Česku) ani územnú autonómiu jednej z častí (napríklad postavenie Škótska v rámci Spojeného kráľovstva), taký štát je potom označený ako unitárny štát s miestnou autonómiou. Vymedzenie právomocí miestnych orgánov aj autonómneho územia je stanovené v ústave a je tu uplatnený princíp subsidiarity.
Ondřejov (Rýmařov)

História

Obec sa spomína prvýkrát v roku 1398 ako súčasť rabštejnského panstva.
Juraj Sagan

Začiatky

Juraj Sagan začínal so svojím bratom Petrom. Zo začiatku sa orientoval na horskú cyklistku. Z horskej cyklistiky prestúpil na cestnú, dôvodom bola aj horšia ekonomická perspektíva.

Profesionálna kariéra

Svoju prvú zmluvu podpísal s tímom Dukla Trenčin.
Jeho úlohou v súčasnom tíme Tinkoff Saxo je podpora vrchárov. Ako povedal v rozhovore pre .týždeň: „Som ten typ jazdca, ktorý vyhrá možno jedny preteky za celú kariéru. Som teda viac-menej robotník, ale bez takých ako som ja by nebolo ani tých najväčších úspechov jednotlivcov.“ V tíme bol nespokojný, že ho neposielali na viacej pretekov.
Počas leta (a Tour de France) 2014 sa začalo hovoriť o odchode súrodencov z tímu Cannondale. Podľa Juraja kladie podmienky Peter, Juraj prestúpi s ním. V roku 2015 sa Juraj stal spoločne s Petrom členom Ruského tímu Tinkoff-Saxo pod Vedením Olega Tinkova
Lamberville (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 7,12 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 175 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rue des Rosiers

Rue des Rosiers (doslova ulica ružových krov) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. Ide o hlavnú ulicu v tradičnej židovské štvrti Marais. Nachádza sa tu preto veľa obchodov a reštaurácii najmä sefardských Židov.

Poloha

Ulica je orientovaná z východu na západ. Vedie od Rue Malher a končí pri Rue Vieille du Temple.

Dejiny

Ulica pravdepodobne vznikla už v 13. storočí pozdĺž mestských hradieb postavených Filipom II. Augustom. Ruže, ktoré sa vinuli po stenách hradieb, dali ulici meno, ktoré je doložené v roku 1230. Zvyšky hradieb sú dodnes viditeľné vo dvore domov č. 10, 14 alebo 82.
Pôvodne mala Rue des Rosiers inú trasu. Začínala pri Rue du Roi-de-Sicile, pokračovala dnešnou ulicou Rue Ferdinand-Duval a potom sa stočila doprava k Rue Vieille-du-Temple. Ulica na ľavú stranu (dnešnú východnú časť Rue des Rosiers) medzi Rue Ferdinand-Duval a Rue Pavée bola slepá ulička s rôznymi názvami: Rue de la Quoquerée (1292), Cul-de-sac de la Lamproie (1400), Rue Coquerée (1415), Rue Coquerrie (1540), Cul-de-sac Coquerelle aj. V rokoch 1848 – 1850 bola ulica postupne prerazená až k dnešnej Rue Mahler a 5. novembra 1850 bola pomenovaná po celej svojej dĺžke. Súčasná Rue Ferdinand-Duval sa oddelila od Rue des Rosiers už v 15. storočí a nazývala sa Rue des Juifs (Židovská ulica). V roku 1900 získala súčasný názov.
Židovská komunita sa tu vytvorila už v stredoveku a bola často ovplyvnená politickými udalosťami vo Francúzsku i v zahraničí, či už to bolo vyhnanie Židov Karolom VI. v roku 1394, alebo naopak v rokoch 1881 – 1914 veľký príliv obyvateľov, ktorí utekali pred perzekúciou v Rumunsku, Rakúsku, Maďarsku a Rusku. Táto imigrácia vysvetľuje dominanciu aškenázskych židov v prvej polovici 20. storočia.
Rue des Rosiers bola tiež miestom kresťanského kultu. Na rohu Rue des Rosiers a Rue Ferdinand-Duval stávala socha Panny Márie. Bola zničená v roku 1528 pri perzekúcii proti protestantom. Miesto nej dal kráľ František I. zhotoviť strieborný obraz, ktorý bol ukradnutý v roku 1545. Nahradila ho opäť kamenná socha Panny Márie, ktorá existovala do roku 1789, kedy bola za Francúzskej revolúcie odstránená.
Ulice rovnakého mena bola i na Montmartri. Po jeho pripojení k Paríži v roku 1860 bola táto ulica premenovaná na Rue du Chevalier-de-la-Barre.
V roku 2007 boli v ulici vykonané stavebné práce (nová dlažba, výsadba, osvetlenie), ktoré sú súčasťou programu na upokojenie ulíc vo štvrti Marais. Od roku 2006 je Rue des Rosiers každú nedeľu premenená na pešiu zónu.

Ulica v kultúre

Vo filme Maigret kladie pascu (1958) sa v Rue des Rosiers stane vražda, ktorú komisár Maigret vyšetruje.
Jedna zo scén vo filme Dobrodružstvá rabína Jákoba z roku 1973 sa odohráva na tejto ulici. I keď kamera zaberá ceduľu s nápisom ulice, exteriéry boli natočené v Saint-Denis a interiéry v synagóge v štúdiu.
Jeden z románov Léo Maleta, o detektívovi Nestorovi Burmovi s názvom Du rébecca rue des Rosiers sa odohráva v tejto štvrti. Román vyšiel v roku 1958 a v roku 1992 bol sfilmovaný v rámci televízneho seriálu.
Román Le Schnorrer de la rue des Rosiers, ktorý napísal Michèle Kahn, popisuje pravdivý príbeh muža, ktorý prežil väznenie v koncentračnom tábore.
Estal

Poloha

Obec má rozlohu 6,04 km². Najvyšší bod je položený 480 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žralok čiernocípy

Charakteristika

Vyskytuje sa v pobrežných vodách tropického a subtropického pásu po celom svete vrátane brakického prostredia. Genetické analýzy potvrdili veľké rozdiely v rámci jedného druhu; do istej miery izolovaná populácia v západnom Atlantiku vykazuje isté rozdiely oproti jedincom žijúcim v iných oblastiach. Žralok čiernocípy má mohutné vretenovité telo, špicatý rypec a pretiahnuté žiabrové štrbiny. Charakteristické je sfarbenie cípov plutiev čiernou farbou. Tento druh dorastá do priemernej dĺžky 1,5 metra.
Ide o energický druh žraloka, známy tým, že pri útoku na húfy malých rýb vyskakuje nad hladinu. Jeho chovanie však bolo v porovnaní s ostatnými zástupcami čeľade Carcharhinidae popísané ako plaché. Rovnako ako ostatní zástupcovia čeľade je tento druh živorodý, samice rodia 1 až 10 mláďat každý druhý rok. Mladí žraloci trávia prvé mesiace svojho života na plytčinách, samice sa vracajú porodiť do oblastí, kde sa samy narodili. Pri absencii samcov sú samice schopné nepohlavného rozmnožovania. Žraloci čiernocípy tvoria počas obdobia dospievania skupiny rôznych veľkostí.
Tento druh nepredstavuje za bežných okolností pre potápačov riziko, ale je zodpovedný za radu útokov na ľudí v prítomnosti svojej prirodzenej potravy. Hospodársky sa žralok čiernocípy využíva skôr pre svoje mäso, plutvy, kožu a pečeň, z ktorej sa získava olej. Medzinárodný zväz ochrany prírody (IUCN) ho hodnotí ako takmer ohrozený pre jeho nízku mieru reprodukcie a vysokú hodnotu pre rybárov.
Rudolf Hrušínský

Osobný život

Ide o potomka významného hereckého rodu Červíčkov a Budínských. Matka Hermína Červíčková, otec Rudolf Hrušínský (vlastným menom Rudolf Böhm). Narodil sa v juhočeskom Novom Etynku (dnes Nová Včelnice) doslova za javiskom po predstavení Taneček panny Márinky. Cestoval s kočovnou spoločnosťou svojej babičky Anny Budínskej-Červíčkovej. Už v detstve hral niekoľko rolí v divadle. Neskôr sa rodina usadila v Prahe.
Študoval na gymnáziu, ale pre časté absencie kvôli divadelnej činnosti bol vylúčený. Uvažoval o rôznych povolaniach (napr. právnik), ale nakoniec sa stal hercom. Jeho prvým profesionálnym pôsobiskom sa stala holešovická Uranie (1935) a Burianove Déčko. V tej dobe začal vystupovať v prvých filmoch, do svojich 25 rokov hral v 17 filmoch. V období 1940-1943, 1945-1948 a znova potom v rokoch 1949-1950 pôsobil v Divadle na Vinohradoch, v rokoch 1950-1960 v Mestských divadlách pražských. Od roku 1960 bol v angažmán v Národnom divadle v Prahe.
V roku 1968 bol medzi prvými päťdesiatimi signatármi článku Ľudovíta Vaculíka 2000 slov. Pretože ani po silnom nátlaku v čase normalizácie svoj podpis neodvolal, bol niekoľko rokov bez práce a mal zakázanú činnosť. Prišiel tým nielen o rad filmových a televíznych rolí, ale aj o miesto pedagóga na DAMU, o významné zahraničné filmové ponuky a mal aj zákaz pracovať v rozhlase a režírovať v divadlách.
Do filmu ho vrátil František Vláčil úlitbou režimu, kedy s ním nakrútil (veľmi odlišne od miestami trochu naivne pôsobiacej predlohy "Doktor Meluzin") podľa románu Bohumila Říhu snímku Dým bramborové natě.
V roku 1977 podpísal antichartu (zoznam signatárov bol uverejnený v denníku Rudé právo).
Po prevrate v roku 1989 sa krátko zapojil aj do politiky. Vo voľbách roku 1990 zasadol do Snemovne ľudu za Občianske fórum (volebný obvod Stredočeský kraj). Po rozklade Občianskeho fóra v roku 1991 pôsobil v parlamentnom klube NOF (Nezávislí poslanci Občianskeho fóra). Vo Federálnom zhromaždení zotrval do volieb roku 1992. Podľa jeho syna nemal pôvodne o aktívnu politickú kariéru záujem a na kandidátku Občianskeho fóra nastúpil s tým, aby bol zaradený na jej zadnej pozícii. Lenže vo voľbách získal tak veľké množstvo preferenčných hlasov, že po zvolení za poslanca nechcel rezignovať na mandát a tak vo Federálnom zhromaždení strávil celé volebné obdobie. Ako uvádza jeho syn, z parlamentu odchádzal po dvoch rokoch sklamaný aktívnou politikou.
Oženil sa v decembri 1945, v roku 1946 sa narodil syn Rudolf, v roku 1955 Jan, obaja sa stali tiež hercami, herci sú aj jeho vnuci Kristýna Hrušínská a Rudolf Hrušínský najmladší.
Bukovohorská kultúra

Slovensko

Táto kultúra osídlila už aj hornatý Slovenský kras, Spiš (tu popri želiezovskej skupine; lokality Poprad-Matejovce, Gánovce, Žehra-Dreveník) a Šariš; ďalej prvýkrát vysoké kopce (Slanec, Veľký Šariš) a bohato osídlili aj jaskyne (napr. Domica-Aggtelek, Praslen, Ardovská jaskyňa, Jasovská jaskyňa, Čertova diera). V jaskyni Domica sú okrem iného nástenné kresby uhľom tejto kultúry. Ojedinele prenikla aj na juhozápadné Slovensko (Branč, Horné Lefantovce, Šarovce).
Bukovohorská kultúra je známa najmä bohato zdobenými hrnčiarskymi výrobkami (napr. osada v Šarišských Michaľanoch). Z územia východného Slovenska poznáme asi 120 nálezísk bukovohorskej kultúry.
Ku koncu bukovohorskej kultúry badať prítomnosť severných (skupina Samborzec) a juhovýchodných vplyvov (skupina Szakálhát), ktoré sa zistili v troch objektoch v Malých Raškovciach (nálezy dostali názov postbukovohorský zemplínsky typ).
Sauze

Poloha

Obec má rozlohu 27,77 km². Najvyšší bod je položený 2 502 m n. m. a najnižší bod 780 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lonely Day

Hudobné video

Hudobné video ukazuje skupinu System of a Down v autobuse na turné spolu so zábermi Hollywoodu a sekciami s ohňom. Približne v čase 0:45 je odkaz na obal albumu Wish You Were Here od skupiny Pink Floyd, ktorý je na odraze kúsku skla.
Bailleau-Armenonville

Poloha

Obec má rozlohu 17,46 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 406 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hansz Ziegler

Životopis

Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1633).
Oheň

Názory na oheň

V stoicizme je oheň všeprenikajúci jemný živel, ktorý riadi chod sveta. Nič neuniká spod jeho vlády. Je to neodvratný osud sveta. Jeho aktívnou stránkou je pneuma.
Podľa Herakleita je oheň prírodná pralátka, z ktorej vznikol svet, jednotlivé veci v ňom i duša. Podľa Herakleita je večne živý a neustále nadobúdajúci nové formy. Oheň je nositeľom rozumu vo svete i v človeku.
Veľká okružná ulica (Žilina)

Priebeh

Začína na križovatke s Predmestskou a ulicou 1. mája a pokračuje juhozápadným smerom. Križuje ulicu Vojtecha Spanyola, Komenského, Hálkovú (ktorá preberá hlavný dopravný prúd) a Legionársku. Končí na križovatke s Murgašovou ulicou.

Dejiny

V minulosti bola Veľká okružná dôležitým dopravným koridorom, ktorým viedla doprava od Strečna (dnešná cesta I/18) a po Hálkovej ulici ďalej na Rondel a estakádu, kde sa pripájali cesty od Prievidze, Čadce a Bratislavy.
Niki (letecká spoločnosť)

Letisko Viedeň-Schwechat

Antalya [sezónne], Barcelona, Belehrad, Bukurešť-Otopeni, Cagliari [sezónne], Kodaň, Korfu [sezónne], Frankfurt, Fuerteventura, Funchal, Heraklion [sezónne], Hurghada, Ibiza [sezónne], Innsbruck, Jerez de la Frontera [sezónne], Kos [sezónne], Lanzarote, Las Palmas, Malaga [sezónne], Marsa Alam, Miláno-Malpensa, Moskva-Domodedovo, Mníchov, Nice, Norimberg, Olbia [sezónne], Palma de Mallorca, Paríž-Charles de Gaulle, Reykjavík-Keflavík [sezónne], Rhodos [sezónne], Rím-Fiumicino, Samos [sezónne], Shannon [sezónne], Sharm el Sheikh, Sofia, Štokholm-Arlanda, Tenerife-Sur, Zakynthos [sezónne], Zürich
Inuiti

Inuiti alebo Eskimáci sú skupiny domorodých obyvateľov a ich potomkov, ktoré sídlia v severnej časti Severnej Ameriky a Ázie. Predkovia Inuitov pochádzajú zo Sibíri, presnejšie z Čukotského polostrova. Asi pred 12-tisíc rokmi prešli cez Aljašku pozdĺž kanadského pobrežia Severného ľadového oceánu do Grónska. Ich jazyk je eskimácko-aleutský. Eskimáci Kanady a severnej Aljašky sa sami nazývajú Inuiti, čo v preklade znamená ľudia. Na Sibíri a južnej Aljaške sa nazývajú Juiti a v Grónsku Kulaiti. Žijú čiastočne polokočovným spôsobom života, v lete pod stanmi z kože a v zime v iglu alebo v obydliach z dreva. Na prežitie v arktických podmienkach vynašli kajak, olejovú lampu, iglu, anorak a parku. Ich prirodzeným zdrojom potravy je mäso, väčšinou tulene alebo veľryby, ktoré uviazli v plytčine, soby a pižmone, vtáčie vajcia. Odev si vyrábali z kožušín, nástroje z kostí a kameňa. Charakteristickými znakmi sú čierne rovné vlasy, žltá až svetlohnedá pleť, mongoloidné rysy a malý vzrast. Často obchodovali s fajkami. Okrem iných materiálov ich vyrábali aj z veľrybích kostí. Dnes žijú v sídlach v domoch s elektrinou a ďalšími vymoženosťami. S príchodom novej technickej doby nastala problematická sociálna situácia. Jej dôsledkami je zánik pôvodných tradícií, alkoholizmus, negramotnosť a nezamestnanosť. Až v súčasnosti sa Kanada snaží zvýšiť ich životnú úroveň. Eskimáci uznávajú mnohomužstvo.