google/wiki40b huggingface dataset:
Bachledova štrbina

Názov

Jan Fischer, Michał Siedlecki a Józef Gąsienica Gładczan, boli prvými známymi horolezcami, ktorí prešli touto štrbinou 24. augusta 1893. Viedol ich známy zakopanský kráľ horských vodcov Klemens Bachleda. Poliaci nazvali štrbinu podľa jeho krstného mena.

Prvý zimný výstup

Prvý zimný prechod štrbinou urobili 27. decembra 1924 Poliaci Wanda Czarnocka a Adam Karpiński.

Turistika

Bachledova štrbina nie je prístupná pre turistov. Je však vyhľadávaná skialpinistami.
Toucy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 34,85 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 647 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tatomir Anđelić

Tatomir Anđelić (* 11. november 1903, Bukovica, Srbsko – † 7. august 1993, Belehrad) bol srbský matematik a expert na mechaniku.
Les Trois-Moutiers

Poloha

Obec má rozlohu 35,94 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 058 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bulharská dobrovoľnícka armáda

Bulharská dobrovoľnícka armáda bola samostatná dobrovoľná bulharská armáda, ktorá bojovala počas Rusko-tureckej vojny (1877 – 1878) na strane Ruska. S nápadom založiť takúto armádu prišiel ruský generál. Medzi bulharskými občanmi sa táto myšlienka veľmi rýchlo ujala. Všetky charitné organizácie začali okamžite masovo nakupovať zbrane pre nových vojakov.
Dátum začiatku bulharského odboja bol stanovený na 13. novembra 1876 v meste Kišiňov v Macedónsku. Členmi odboja boli najmä bulharskí dobrovoľníci, ktorí bojovali v národnooslobodzovacom boji a v Srbsko-tureckej vojne v roku 1876.

Úloha bulharskej dobrovľníckej armády

Podľa plánu vypracovaného v októbri roku 1876, prvoradou úlohou bulharskej dobrovoľníckej armády bolo slúžiť ako peší konvoj hlavnému vodcovi kniežaťu Nikolajovi Nikolajevičovi. Najskôr boli založené len tri družiny, neskôr však ich vznikalo ešte viac, pretože dobrovoľníkov stále pribúdalo. Na začiatku vojny v roku 1877 bolo celkovo v dobrovoľníckom vojsku zapísaných 7444 vojakov a 81 dôstojníkov, ktorí boli rozdelení do 6 družín. 17. apríla 1877 si už oficiálne zvolili názov – Bulharská dobrovoľnícka armáda. Ich vodcom sa stal Nikolaj Grigorievič Stoletov. Vojsko bolo vycvičené pod dohľadom ruských dôstojníkov. Od 6. mája 1877 mali aj svoju bojovú vlajku, ktorú dostali od obyvateľov mesta Samara.

Postup armády v rusko-tureckej vojne (1877 - 1878)

Z Macedónska sa armáda presunula do Ploeštu, kde sa pripojila k prvej bojovej družine, ktorej velil Josif Vladimirovič Gurko. Spolu bojovali v Târnove, Starej Zagore a v známom boji na vrchu Šipka, kde 9. augusta – 11. augusta 1877 odvážne a hrdo bránili Šipčenský priesmyk. Voči mnohokrát prevyšujúcej osmanskej armáde sa bránili spolu s ruskými vojskami zubami nechtami, aby nepustili vojská Sulejmana pašu ďalej na Balkán do Severného Bulharska. Akcia bola úspešná, Sulejman paša sa na Balkánsky polostrov nedostal. Koncom decembra roku 1877 porazili armádu pašu Vejsela pri meste Šejnovo.

Osud Bulharskej dobrovoľníckej armády

Zdalo sa, že armáde svitá na lepšie časy, ale podpísaním Sanstefanskej zmluvy sa dobrovoľnícke vojská od ruskej armády oddelili, a tak sa stali základom pre rozvoj samostatnej novej a mladej bulharskej armády.
Poisat

Poloha

Obec má rozlohu 2,56 km². Najvyšší bod je položený 724 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 083 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Othmar Zeidler

Othmar Zeidler (* 29. august 1859 – † 26. jún 1911) bol rakúsky chemik.
V roku  1874 Zeidler ako prvý syntetizoval dichlórdifenyltrichlóretán ktorý sa o 65 rokov neskôr stal známy ako insekticíd pod skratkou DDT. Pod vedením Adolfa von Baeyer získal doktorský titul na univerzite v Štrasburgu.
Pilum

Opis

Pilum bolo približne dva metre dlhé. Koniec pila, dlhý približne 40 až 60 centimetrov, bol vyrobený zo železa a mal štvorcový prierez. Na konci bol malý štvorhranný hrot. Pri úchyte kovovej hlavice na drevené ratisko bolo ratisko zvyčajne rozšírené do tvaru zrezaného ihlanu a železná časť bola k drevenej pripevnená po vylepšení pripisovanom Gaiovi Mariovi dvomi kolíkmi, jedným zo železa a druhým z dreva, ktorý sa po dopade ľahko zlomil. To zabránilo tomu, aby mohol nepriateľ vrhnutý oštep hodiť späť, no samotný oštep sa nepoškodil. Na opačnom konci pila bol bodec, vďaka ktorému sa oštep mohol použiť z oboch strán alebo zapichnúť do zeme. Pilum bolo značne zložité na výrobu oproti haste, ktorú používali pomocné zbory.

Použitie

Vrhnutím pila legionári začínali útok, dostrel bol do 30 metrov. Až po vrhnutí tasili meč gladius a útočili zblízka. Pilum bola veľmi účinná zbraň, ktorú vďaka svojej váhe neodrazili ani štíty. Používalo sa aj pri bojových formáciách najmä na ochranu pred jazdou. V 4. storočí sa podobne ako aj iné tradičné rímske zbrane úplne prestali používať a boli nahradené jednoduchšími oštepmi.
Vatreno ludilo (skladba)

Vatreno ludilo je chorvátska futbalová hymna. Naspievala ju skupina Rawbau. Slová i text napísal člen skupiny Slaven Bilić, ktorý je reprezentačným trénerom. Hymna sa stala v Chorvátsku hitom počas Majstrovstiev Európy vo futbale 2008. Vatreno ludilo v preklade do slovenčiny znamená Ohnivé šialenstvo.

Text hymny

Zajedno smo bili '98
Svijet je čuo za nas
I još nam sjaji bronce sjaj
Kada padali su Japan
Nizozemska
Rumunjska
Njemačka
I sada deset godina poslin
Opet ista nada
Isti imamo san
I spremam stvari,
Ruksak, rebe, a na prsima
Šahovnica, šahovnica, šahovnica
Refrén:
Vatreno ludilo kad krene
Vatreno
Sve neka gori kad kroz vene
Crven bijeli plavi krene
Crven bijeli plavi krene
Koniec refrénu
I sada deset godina poslin
Opet ista nada
Isti imamo san
I imam karte, ruksak, rebe
A na prsima
Šahovnica, šahovnica, šahovnica
Refrén (4x)
Saint-Germain-du-Teil (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 22,58 km². Najvyšší bod je položený 1 122 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 795 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monfaucon (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 24,74 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 31 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 271 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Generálna prokuratúra Slovenskej republiky

Generálny prokurátor

Podľa odborníčky na trestné právo, Lucie Kurilovskej, prokurátor je vo všeobecnosti „pánom predsúdneho trestného konania do chvíle, kým nepodá obžalobu“. Prokuratúry na Slovensku fungujú v hierarchickom princípe, a tak má generálny prokurátor možnosť kontroly a riadenia nad všetkými trestnými konaniami. Nemôže však už podriadenému prokurátorovi prikázať nezačať stíhanie, alebo nepodať obžalobu. Vyhlasuje však pokyny, ktoré sú pre všetkých prokurátorov záväzné. Sedemročné funkčné obdobie generálneho prokurátora sa dá skrátiť odvolaním prezidentom, vlastným odstúpením alebo smrťou. Prezident môže odvolať len na základe vyhlásenia GP za nesvojprávneho, straty občianstva, odsúdenia, staním sa členom strany či spáchania disciplinárneho previnenia.

Voľba a vymenovanie generálneho prokurátora v rokoch 2011 až 2013

V júni 2011 bol do funkcie Národnou radou SR zvolený Jozef Čentéš, prezident Ivan Gašparovič ho však do úradu nevymenoval. O dva roky neskôr bol zvolený Jaromír Čižnár.

Vymenovanie generálneho prokurátora v júli 2013

Prezident Ivan Gašparovič napokon za generálneho prokurátora 17. júla 2013 vymenoval Jaromíra Čižnára. Ceremónia bola pred novinármi do poslednej chvíle tajená, niektorí ju preto nestihli.
Prezident mal podľa svojej stránky „dôkladne zvážil všetky okolnosti“, medzi nimi aj tie „ktoré by mohli namietať [Čižnárovo] vymenovanie. Zistil som, že niet takého dôvodu a preto som sa takto rozhodol.“ „Okrem zmien personálnych, organizačných mienim zintenzívniť činnosť prokuratúr v takých základných oblastiach, napríklad ochrana maloletých a žien pred akýmkoľvek násilím alebo zneužívaním.“ povedal o svojom pôsobení Čižnár. Chce tiež riešiť daňové úniky. Po vymenovaní potom polhodinu debatoval s prezidentom, ministrom spravodlivosti Tomášom Borecom, Ladislavom Tichým a Štefanom Harabinom. Opozícia prezidentovi vyčíta, že s vymenovaním nepočkal do rozhodnutia Ústavného súdu.

Členenie

Prvý námestník generálneho prokurátora má na zodpovednosti netrestný odbor a dohľad nad štátnymi orgánmi. Námestník pre trestný odbor má zodpovednosť za trestné veci, organizačný a kontrolný výbor a za medzinárodné vzťahy. GP obsahuje aj Odbor osobitného určenia, register trestov a Úrad špeciálnej prokuratúry. Prvým námestníkom GP je od decembra 2005 Ladislav Tichý. Ďalšími námestníkmi sú Ctibor Košťál (od februára 1999) a Dobroslav Trnka (od roku 2011) Špeciálnym prokurátorom je od 1. septembra 2009 opäť Dušan Kováčik.
Hamel (Nord)

Poloha

Obec má rozlohu 3,59 km². Najvyšší bod je položený 67 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 753 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Katedrála svätého Ľudovíta (Plovdiv)

Charakteristika

Katedrála je jedným z najvýznamnejších katolíckych svätostánkov v Bulharsku. Je konkatedrálou (spolu so sofijskou katedrálou svätého Jozefa) Sofijsko-Plovdivského biskupstva. V areáli sa nachádza samotná budova kostola, zvonica a budova biskupstva. Chrámový sviatok sa slávi 25. augusta.

Dejiny

Skupina rímskokatolíckych veriacich existovala v Plovdive preukázateľne už v roku 1768, ale v tom období na území mesta a okolia neexistoval rímskokatolícky svätostánok a misionári slúžili liturgie po domoch, často aj tajne. V roku 1836 biskup Ivan Ptaček z rádu redemptionistov získal oficiálne povolenie na výstavbu malého katolíckeho kostola a tento bol postavený v roku 1839. Neskôr Vatikán odvolal z Plovdivu a okolia Rád redemptionistov a nahradil ich kapucínmi. Jednému z nich, talianskemu biskupovi Andreovi Canovovi sa podarilo docieliť výstavbu mnohých rímskokatolíckych svätostánkov v Plovdive a všade v okolí, kde žili katolícke menšiny. Výstavba súčasnej budovy katedrály, vedená bracigovským majstrom Ivanom Bajaninom, začala v roku 1858 a bola ukončená roku 1861. Katedrála bola vysvätená biskupom Andreom Canovom 25. marca 1861. Zvonica bola postavená v roku 1898 vo florentínskom štýle podľa projektu architekta Mariana Pernigoniho. Budova katedrály bola poškodená zemetrasením v roku 1928 a následným požiarom v roku 1931. Bola však opravená a opätovne vysvätená 8. mája 1932. V roku 2002 katedrálu navštívil v rámci svojej návštevy Bulharska pápež Ján Pavol II.
Železničná trať Lhasa – Žikace

Železničná trať Lhasa – Žikace spája hlavné mesto Tibetskej autonómnej oblasti (TAO), Lhasu, s druhým najväčším mestom TAO, Žikace.
Výstavba trate s dĺžkou 253 km začala v roku 2010 a celá sa nachádza v nadmorskej výške 3600 - 4 000 m n. m. Železnica bola slávnostne otvorená 15. augusta 2014 a prvá vlaková súprava z Lhasy vycestovala o deň neskôr. Následné predĺženie počíta s ďalším približovaním k hraniciam s Indiou a Nepálom a následným medzinárodným prepojením.
Na úseku bolo vybudovaných 96 mostov v celkovej dĺžke 45 km a 29 tunelov s celkovou dĺžkou 70 km. Celkom tunely a mosty predstavujú 45% z celkovej dĺžky úseku. Trať má 14 zastávok, z toho osobné vlaky obsluhujú len 6 staníc. Ostatné zastávky slúžia iba nákladným vlakom. Počas výstavby železnice bolo pozdĺž úseku vyťažené množstvo nerastných surovín a odvezených do čínskeho vnútrozemia. Vlaky z Lhasy do Žikace a späť jazdia len raz denne a cesta trvá tri hodiny.
Condat (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 40,24 km². Najvyšší bod je položený 1 266 m n. m. a najnižší bod 672 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 011 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mennevret

Poloha

Obec má rozlohu 11,89 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 654 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lanques-sur-Rognon

Poloha

Obec má rozlohu 13,12 km². Najvyšší bod je položený 436 m n. m. a najnižší bod 329 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 216 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dolina za Mnichem

Poloha

Z pohľadu od Morského oka ju sprava ohraničuje Miedziane, Hrubý štít, Čubrina, štátna hranica a Mních, ktorý leží na poľskej strane Tatier. Dolina je terasovitá. Najväčšia terasa leží pod Čubrinou. Na dolnej terase je jej najväčšie, z času na čas sa objavujúce, pleso Staw Staszica. Na vyšnej bočnej terase je deväť malých pliesok – Wyżnie Mnichowe Stawki (Vyšné Mníchove plieska). Nemajú samostatné názvy. V hornej juhovýchodnej časti doliny, medzi Mníchovou kopou a Druhým Mníchom leží Zadni Mnichowy Stawek (Zadné Mníchovo pleso), ktoré je najvyššie položeným plesom na poľskej strane Vysokých Tatier. Je vo výške približne 2 070 m n. m.. V juhozápadnej časti doliny, pod Szpiglasowým sedlom (Szpiglasowa Przełęcz) je ešte jedno malé pliesko Stawek na Kôpkach.

Prví v doline

Dávnejšie tu boli bane. Dolinu v minulosti navštevovali pastieri. Prví, ktorí po sebe zanechali písomnú zmienku o návšteve doliny, boli Maximilián Durdyk Darlewski, Zygmund Klemensiewicz, Roman Kordys a S. Pręgowski 8. januára 1907.

Zaujímavosť

Pod skalami Miedzianeho Towarzystvo Tatrańskie postavilo v roku 1894 malú drevenú chatu – útulok. Zničila ju lavína. Keď ju opravili, v roku 1900, opäť ju zničili masy snehu. Na úbočiach Miedzianeho, asi 80 metrov nad plesom Staw Staszica, je malá skalná jaskynka, do ktorej sa zmestí 4 až 5 osôb.
Bellegarde (Tarn)

Poloha

Bellegarde má rozlohu 11,1 km². Najvyšší bod je položený 386 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Bellegarde má 404 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Čata (okres Levice)

Polohopis

Obec leží vo východnej časti Podunajskej nížiny a v južnej časti Ipeľskej pahorkatiny na nízkej pravobrežnej nive a terasách rieky Hron.

Dejiny

Staršie osídlenie v chotári obce potvrdzujú archeolgické nálezy sídlisk z neolitnej volútovej kultúry, eneolitnej s kanelovanou keramikou, maďarovskej kultúry zo staršej doby bronzovej, žiarových hrobov z halštatskej doby, sídlisk z laténskej, rímsko-barbarskej a slovanskej po dobu veľkomoravskú. Prvá písomná zmienka o obci (Chatka) je z roku 1386. Patrila kláštoru paulínov v Máriacsaláde, časť obce benediktískemu opátstvu v Čajakove. Po zrušení paulínskej rehole pripadla správe verejných základín. Obyvatelia sa zoberali hlavne poľnohospodárstvom a vinohradníctvom, za prvej ČSR pracovali ako robotníci na veľkostatkoch a zaoberali sa aj košikárstvom a tkáčstvom. V rokoch 1938-45 obec pripojili k Maďarsku. V roku 1947 presídlili časť maďarského obyvateľstva do Maďarska. Miestna časť Gen (Guen, Gen) sa písomne uvádza v roku 1247, osada patrila prepoštsvu v Šahách, rodine Hunt-Poznanovcov, neskôr kláštoru v Máriacsaláde.
Sainte-Colombe-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 16,16 km². Najvyšší bod je položený 283 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 924 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Idomeneus (syn Priama)

Idomeneus alebo Ídomeneus (starogr. Ἰδομενεύς – Idomeneus/iný prepis:Ídomeneus, lat. Idomeneus) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priamosa a jednej z jeho mnohých manželiek.
Jeho otec Priamos mal päťdesiat synov a mnoho dcér, niektoré s Hekabou a mnohé ich mal s inými manželkami, alebo konkubínami. Podľa antického autora Apollodora z Atén, bol Idomeneus synom Priama a niektorej jeho manželky.
Attignéville

Poloha

Obec má rozlohu 14,61 km². Najvyšší bod je položený 450 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 218 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Mesnilbus

Poloha

Obec má rozlohu 4,98 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Créac (Hautes-Pyrénées)

Poloha

Obec má rozlohu 2,2 km². Najvyšší bod je položený 825 m n. m. a najnižší bod 416 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arsure-Arsurette

Poloha

Obec má rozlohu 12,56 km². Najvyšší bod je položený 1 205 m n. m. a najnižší bod 875 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hotel Adlon

Prvý Hotel Adlon 1907–1945

Prvý Hotel Adlon bol postavený v roku 1907 Lorenzom Adlonom, úspešným Berlínskym obchodníkom s vínom a reštauratérom. Adlon chcel postaviť svoj hotel na Pariser Platz, v srdci Berlína. Cisár Viliam II. mu osobne pomohol získať a zdemolovať Palais Redern, budovu navrhnutú Karlom Friedrichom Schinkelom, ktorá stála na mieste, ktoré si Adlon vybral. Na stavbe spolupracovali architekti Robert Leibnitz a Carl Gause, ktorý sa dokončenia nedožil.
Adlon bol v medzivojnovom období jedným z najznámejších hotelov v Európe a navštevovali ho celebrity ako Louise Brooks, Charlie Chaplin, Herbert Hoover, Josephine Baker a Marlene Dietrich. Bol tiež obľúbeným miestom stretávania sa novinárov, situovaný v srdci vládnej štvrte, vedľa Britskej ambasády, na tom istom námestí ako Francúzska a Americká ambasáda a iba pár ulíc vzdialený od Úradu kancelára a iných vládnych sídiel.
Hotel zostal otvorený aj počas Druhej svetovej vojny, aj keď počas posledných dní bitky o Berlín bol sčasti prerobený na vojenskú poľnú nemocnicu. Hotel prežil vojnu bez vážnych poškodení, keďže bombardovanie a ostreľovanie sa mu vyhlo. Avšak v noci na 2. mája 1945 vypukol v hotelovej vínnej pivnici požiar spôsobený opitými sovietskymi vojakmi, a tento zanechal hlavnú budovu v ruinách.

Hotel Adlon v časoch Východného Nemecka 1945–1984

Po skončení vojny, vláda Východného Nemecka znovuotvorila nepoškodené zadné krídlo pod menom Hotela Adlon. Zničená hlavná budova hotela bola zdemolovaná spolu s ostatnými budovami na Pariser Platz. Námestie bolo ponechané ako opustený, trávou zarastený priestor medzi Východom a Západom, s Brandenburskou bránou stojacou osamotene pri Berlínskom múre.
V roku 1964, bola ostatná časť budovy zrenovovaná a bola jej prerobená fasáda. Avšak v 70-tych rokoch bol zvyšok pôvodného Hotela Adlon zatvorený pre verejnosť a bol zmenený na ubytovňu pre východonemeckých učňov. Nakoniec bola budova v roku 1984 zdemolovaná.

Druhý Hotel Adlon 1997–súčasnosť

Po zjednotení Nemecka bol pozemok kúpený západonemeckou investičnou firmou. Bola tu navrhnutá budova čiastočne inšpirovaná originálom, a 23. augusta 1997 otvoril prezident Nemeckej Spolkovej Republiky nový Hotel Adlon, znovupostavený na tom istom mieste ako pôvodný hotel. Momentálne funguje ako Hotel Adlon Kempinski Berlin, súčasť hotelovej siete Kempinski. Vďaka svojmu úspechu bol dvakrát rozšírený s novými krídlami pozdĺž Behrenstrasse. Tieto sú známe ako Adlon Palais a Adlon Residenz.
Arménsko

Prírodné podmienky

Povrch Arménska je hornatý. Priemerná nadmorská výška je 1 800 m n. m. Prevažná väčšina územia leží vo výškach nad 1 000 m. Republika sa rozprestiera v Arménskej vysočine - pokračovaní Anatólskej plošiny, obkolesenej horami Malého Kaukazu. Horské chrbty sa striedajú s plošinami ležiacimi vo výške 1 400 - 2 000 m n. m., respektíve s nižšie položenými rovinami. Podobne ako okolité oblasti je súčasťou alpsko-himalájskej sústavy.
Krajina je bohatá na medené a medeno-molybdénové rudy, nefelíny (surovina na výrobu hliníka) a pyrit. Bohaté sú aj zásoby stavebných surovín. Podnebie je kontinentálne a suché. Poľnohospodárska pôda sa musí umelo zavlažovať. Hlavnou riečnou tepnou je rieka Araks, tvoriaca hranicu s Tureckom. Významné jazero Sevan je dôležitým rezervoárom vody pre priemysel a poľnohospodárstvo.

Obyvateľstvo

Podľa odhadov OSN z roku 2016 tu žilo asi 2 924 816 obyvateľov. Etnickí Arméni tvoria asi 98,1% obyvateľstva. Významnejšie menšiny tvoria Jezídi - asi 1,2%, a Rusi 0,4%.
Väčšina obyvateľov sa hlási ku kresťanstvu (arménskej cirkvi).

Hospodárstvo

Pričlenenie Arménska k ZSSR malo výrazný vplyv na rozvoj priemyslu. Z krajiny sa pomaly stal rozvinutý priemyselno-poľnohospodársky štát. Arménsko vyvážalo stroje, textil a spotrebný tovar. Po rozpade ZSSR roku 1991 krajina zrušila poľnohospodárske družstvá, o poľnohospodársku výrobu sa starajú drobní farmári. Priemysel prešiel začiatkom 90. rokov obdobím stagnácie, ale nová vláda začala s liberalizáciou ekonomiky. Tá od roku 1995 zaznamenáva rast. V krajine je napriek tomu vysoká nezamestnanosť a chudoba. Pod jej hranicou sa nachádza až polovica obyvateľstva.

Doprava

Doprava železničná, cestná, potrubná, letecká.
Venon (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 4,34 km². Najvyšší bod je položený 921 m n. m. a najnižší bod 298 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 711 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Polypoites (syn Odysea)

Polypoites alebo Polypoités (starogr. Πολυποίτης – Polypoites/iný prepis: Polypoités) je v gréckej mytológii syn ithackého kráľa Odysea a jeho manželky Kallidiky.
Z epického básnickeho diela "Télegoneia" pripisovaného gréckemu básnikovi Eugammonovi z Kyrény zo 6. storočia pred Kr., sa do súčasnosti zachovali len fragmenty. Báseň bola pôvodne epilógom k Homérovej Odysee a bola tak posledným článkom cyklu starých eposov o trójskej vojne. Zachovaný fragment tohto diela a aj fragment pripisovaný antickému autorovi Apollodórovi z Atén opisuje Odyseov príchod do Ithaky, kde sa za pomoci Eumaia, Filoitia a syna Télemacha vysporiadal so spupnými nápadníkmi svojej manželky Pénelopy.
Neskôr po obetách bohom a návštevy Élidy odišiel do Thesprótie, kde vykonal obetu tentoraz na uzmiernenie boha Poseidóna. Následne mu miestna kráľovná Kallidiké dala ponuku, že ak sa s ňou ožení, dostane jej kráľovstvo. Odyseus neváhal, oženil sa s ňou a manželom sa narodil syn Polypoites, ktorý keď dospel, prevzal v Thesprótii kráľovské žezlo a Odyseus sa vrátil do Ithaky.
Dejan Dražić

OFK Belehrad

Dražić ako malý hrával za mládežnícke tímy klubov FK Teleoptik a FK Partizan. Pred podpisom prvej profesionálnej zmluvy s OFK Belehrad bol aj na skúške v ruskom Rubine Kazaň, kde ale neuspel.
Debutoval 21. septembra 2013, keď vystriedal svojho neskoršieho spoluhráča zo Slovana Bratislava, Aleksandara Čavrića. OFK Belehrad vonku prehralo s FK Partizan 0–2. Prvý gól dal 19. októbra pri domácej prehre 2–3 s FK Radnički 1923.
9. novembra 2013 Dražić dvoma gólmi rozhodol o víťazstve 3–2 nad FK Jagodina. Prvú sezónu ukončil so 4 ligovými gólmi v 23 odohraných zápasoch.

Celta Vigo

7. augusta 2015 Dražić podpísal 5-ročný kontrakt so španielskym tímom Celta Vigo. Debutoval pri remíze 1–1 s Eibarom, keď vystriedal Thea Bongondu.

Real Valladolid

30. augusta 2016 išiel Dražić na rok hosťovať do druholigového Realu Valladolid.

Slovan Bratislava

V lete 2018 prišiel Dražić do bratislavského Slovana. Debutoval v zápase predkola Európskej ligy UEFA proti Milsami Orhei, kde odohral 9 minút. Slovan vyhral 4–2. V lige debutoval pri výhre 4–1 v Zlatých Moravciach. Sezónu ukončil so 7 gólmi v 31 odohraných zápasoch a so Slovanom získal ligový titul.