google/wiki40b huggingface dataset:
Polesská štátna radiačno-ekologická rezervácia

Polesská štátna radiačno-ekologická rezervácia (biel. Палескі дзяржаўны радыяцыйна-экалагічны запаведнік) je prírodná rezervácia v Bielorusku, zriadená na území ktoré bolo najviac zasiahnuté rádioaktívnym spadom z jadrovej elektrárne Černobyľ po jej havárii. Rezervácia susedí s ukrajinskou zónou, ktorá bola vytvorená z rovnakého dôvodu.

História

Dva roky po černobyľskej havárii bola bieloruská časť černobyľskej zóny rozšírená o ďalšie, vysoko kontaminované územie. V Bielorusku následne vznikla uzavretá prírodná rezervácia o rozlohe 1 313 km². Rezervácia bola založená 18. augusta 1988 a jej oficiálny názov znie Polesská štátná radiačno-ekologická rezervácia (PSRER). Vykonávajú sa v nej rôzne opatrenia, aby sa minimalizoval prenos rádioaktívnych látok mimo rezerváciu a tiež tu prebieha výskum a štúdium ionizujúceho žiarenia a jeho vplyv na faunu a flóru. V roku 1993 bola rozšírená o ďalších 849 km² na celkových 2 150 km², po čom sa stala najväčším bieloruským územím chrániacim prírodu a jednou z najväčších rezervácií v celej Európe.

Vznik rezervácie

Rezervácia vznikla v najviac postihnutých oblastiach pri obciach Brahin, Naroŭlja a Chojniki v Homeľskej oblasti. Pred haváriou tu bývalo viac ako 22 tisíc obyvateľov v 96 obciach. Správa PSRER sa nachádza v meste Chojniki, zamestnáva viac ako 700 ľudí a ročné náklady na správu sa pohybujú okolo 4 miliónov dolárov (2,95 miliónov eur).

Fauna a flóra

Uzavretá rezervácia je pod stálym dohľadom vedcov a biológov. Ľudský zásah je minimálny a prebiehajú tu iba najnutnejšie práce spojené s ochranou lesov pred škodcami a požiarmi. Od svojho založenia vzniklo v rezervácií približne 5 000 ha nových lesov, ktoré boli vysadené mladými dubmi, borovicami a pod. Svojou uzavrenosťou a obmedzeným prístupom ľudí sa stala rezervácia domovom mnohých vzácnych a ohrozených druhov fauny a flóry.
Správa PSRER uvádza, že tu žije približne 7 druhov plazov, 11 druhov obojživelníkov, 46 druhov cicavcov, 213 druhov vtákov a 25 druhov rýb. Z tohto celkového množstva je viac ako 70 druhov vzácnych a sú uvedené v bieloruskej, alebo svetovej červenej knihe ohrozených druhov a sú teda chránené medzinárodnými dohodami. Vyskytujú sa tu napríklad medvede, líšky, jazveci, kone Przewalského, slimáky, bizóni, bociany čierne, korytnačky bahenné, orly skalné a tiež orly morské. Je tu tiež zaznamenaných cez 1 250 druhov rastlín, z ktorých 18 je vzácnych.
Mulcey

Poloha

Obec má rozlohu 8,34 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 222 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
MISRA

MISRA (z angl. The Motor Industry Software Reliability Association) je organizácia zaoberajúca sa vytváraním štandardov na vývoj softvéru v oblasti automobilového priemyslu (Development Guidelines for Vehicle Based Software, MISRA C atď.)
MISRA definuje okrem iného štandard pre kódovanie programov v C jazyku (MISRA C). Cieľom je zvýšiť bezpečnosť kódu, prehľadnosť, lepšiu udržovateľnosť a pod..
Linka na oficiálnu stránku MISRA :
25 Canada Square

25 Canada Square (známy aj ako Citigroup Centre 2) je mrakodrap, ktorý je súčasťou komplexu Citigroup Centre nachádzajúceho sa v londýnskej obchodnej štvrti Canary Wharf. Má 45 poschodí a s výškou 201 metrov je 5. najvyššou budovou mesta a Veľkej Británie. Mrakodrap bol postavený v rokoch 1998 - 2001 podľa návrhu talianskeho architekta Césara Pelliho. V budove je 43 výťahov a takmer 112 000 m² priestorov.
Július Pázmán

Život

V roku 1917 začal študovať na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, zmaturoval roku 1925. Študoval na Vysokej škole obchodnej v Prahe, ktorú ukončil štátnou skúškou zo súkromnej ekonomiky a národného hospodárstva a stal sa komerčným inžinierom. Do októbra 1929 pôsobil na tejto škole ako pomocný asistent. Od jesene roku 1931 až do konca leta roku 1933 si dopĺňal vzdelanie najprv na parížskych školách, kde sa venoval štúdiu francúzštiny, matematiky, psychológie a súčasne získal diplom na odbornej škole pre bankových úradníkov, neskôr sa zdokonaľoval v anglickom jazyku v Londýne. Odtiaľ sa vrátil späť do Paríža, kde popri štúdiu pôsobil aj ako predseda spolku československých študentov. Po návrate na Slovensko 1. februára 1934 nastúpil ako úradnícky ašpirant do Hlavného ústavu NBČS v Prahe. O pár dní neskôr, zrejme vďaka svojmu vzdelaniu i jazykovým schopnostiam bol pridelený do devízového oddelenia a 1. júla 1935 menovaný definitívnym úradníkom. V januári 1936 ho preložili do filiálky v Tepliciach. Od roku 1938 pracoval ako samostatný referent v oddelení pre platobný styk s cudzinou. V roku 1939, na tretí deň po etablovaní Slovenského štátu požiadal riaditeľ NBČS Martin Kollár na základe príkazu slovenskej vlády o preloženie rezidenta Ing. Júliusa Pázmana do Bratislavy, kde už ako 32-ročný dosiahol post riaditeľa Národnej banky. Od tej doby žil a pôsobil v Bratislave, kde napokon zomrel 15. júna 1982.

Dielo

Pázman vytvoril devízový odbor Slovenskej národnej banky (SNB ). 25. augusta 1939 sa stal jeho riaditeľom. S guvernérom Karvašom, viceguvernérom Jozefom Fundárkom a s riaditeľom úverového odboru Jozefom Tmovcom realizovali úverovú a devízovú politiku SNB, ktorej cieľom bolo zmiernenie nemeckého ekonomického a finančného tlaku na vojnové Slovensko. Jeho odbor vypracovával a uskutočňoval rôzne opatrenia zamerané na zníženie obchodného obratu s Nemeckou ríšou a naopak uprednostňoval slovenský export do neutrálnych krajín, resp. krajín obchodujúcich vo voľných devízach. V roku 1945 pracoval na úlohách súvisiacich s jednotnou úpravou pomerov v obidvoch dovtedy oddelených častiach štátu, a to predovšetkým pri obnove československej meny. V roku 1946 pôsobil ako zástupca predsedu kuratória Fondu pre vyrovnanie devízových obchodov a zástupca československého guvernéra Medzinárodnej banky pre rekonštrukciu a rozvoj. V marci 1946 sa z poverenia vlády zúčastnil ako predstaviteľ Československej republiky na konferencii o Medzinárodnom menovom fonde a Medzinárodnej banke pre rekonštrukciu a rozvoj. Pázmán sa popri výkone funkcie riaditeľa banky venoval aj pedagogickej činnosti. Od roku 1940 prednášal účtovníctvo na Vysokej škole obchodnej v Bratislave a neskôr tu pôsobil ako člen profesorského zboru i skúšobnej komisie. Ku dňu 1. júla 1946 bol vymenovaný za riadneho profesora na Vysokej škole obchodnej – od roku 1949 bol tento názov zmenený na Vysoká škola hospodárskych vied a od roku 1952 na Vysoká škola ekonomická (VŠE) – dnes Ekonomická univerzita v Bratislave, kde pôsobil dvadsaťpäť rokov, teda až do roku 1972, pričom v rokoch 1948 – 1949 vykonával aj funkciu rektora.
Tautavel

Poloha

Obec má rozlohu 53,47 km². Najvyšší bod je položený 566 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 928 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Broeltoorns

Broeltoorns (hol. Broeltorens, doslova veže Broel) je dvojica veží v belgickom meste Kortrijk. Veže sú známe ako jedny zo symbolov mesta.
Prvá veža, zvaná Speyetoorn bola postavená v roku 1385 na riadenie dopravy na rieke Leie. Bola súčasťou hradieb z 12. storočia, ktoré boli zničené v 17. storočí. V roku 1415 bola na druhej strane rieky pristavaná veža Ingelborchtoorn využívaná ako zbrojnica.
Spolu s vežou Artillerietoorn sú jedinými dodnes zachovanými časťami mestských hradieb. Väčšina hradieb bola zničených Vaubanom v r. 1683. Ostatné časti boli zničené v 18. storočí alebo počas svetových vojen.
Na moste medzi vežami sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého. Pôvodný most bol zničený počas svetových vojen.
Hvizdák veľký

Výskyt a stav na Slovensku

Hvizdák veľký sa na Slovensku objavuje pravidelne počas migrácie, vzácne prezimuje pri Dunaji. Ako hniezdič sa objavil v 20. storočí v nížinách riek Morava a Dunaj.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 3 - 30, zimujúcich jedincov 0 - 15. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú výrazný pokles viac ako o 50%. Ekosozologický status v roku 1995 E - ohrozený druh. V roku 1998 CR:A1,B2d - kriticky ohrozený. V roku 2001 CR - kriticky ohrozený. V roku 2014 CR A2ac; C2a(i); D - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.

Ochrana

Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220,00 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
St. Kilda

Obyvateľstvo

Predpokladá sa, že ostrovy boli osídlené od doby bronzovej. Malá miestna populácia prakticky až do 18. storočia nemala veľa príležitostí stretnúť sa s ostatnými národmi a tak ich životné návyky zostávali dlho bez akýchkoľvek zmien. Obstarávanie potravy spočívalo v zbere a v love morských vtákov, jednoduchom rybolove, neskôr chove ovcí. V roku 1697, kedy St. Kildu navštívil Martin Martin činila populácia 180 ľudí. Neskôr sem návštevné lode zavliekli choleru a kiahne, čo zapríčinilo úbytok populácie. V roku 1727 prišlo na ostrovy niekoľko rodín z ostrova Harris, aby úbytok nahradilo. Okolo roku 1758 bol počet miestnych tesne pod stovkou, čo viac-menej platilo ďalších sto rokov. Emigrácia 36 obyvateľov do Austrálie v roku 1851 bola tak drastická, že už sa počet obyvateľov nikdy nezvýšil. Po prvej svetovej vojne opustilo územie 36 ostrovčanov a ostalo tu len 37 ľudí v roku 1928. 29. augusta 1930 opustilo posledných 36 obyvateľov St. Kildy ostrovy a presídlilo na škótsky polostrov Morvern.

Fauna

Ostrovy sú domovom mnohých morských vtákov, vrátane suly, ktorých tu žije 24 percent svetovej populácie – celkom 30 000 párov. Vedľa ostrova Bass Rock ide o jednu z najväčších svetových kolónii. Okrem slúk sa na St. Kilde nachádza asi 49 000 párov víchrovníčka malého, čo je celkom 90 percent európskej populácie. Známa severská alka bielobradá sa tu vyskytuje vo veľkej stotridsaťtisícovej kolónii a to predstavuje 30 percent britskej kolónie. Na ostrovoch je možné nájsť orieška hnedého a naturalizovaný druh ryšavky krovinnej, ktorá sa prispôsobila miestnym ostrovným podmienkam a získala počas dlhého obdobia prispôsobovania niekoľko odlišností, rovnako ako Myš domová. Tá sa tu vyvinula v originálny poddruh Mus musculus muralis. Ďalším ojedinelým zástupcom fauny je Soayská ovca, anglicky Soay sheep (Ovis aries), pomenovaná podľa kildského ostrova Soay. Teraz však väčšia časť populácie z 2000 kusov žije na susednej Hirte, kam boli prepravené.

Pôvod mena

Existuje niekoľko teórii o pôvode mena. Žiadny svätec nie je známy pod menom Kilda. Haswell-Smith (2004) konštatuje, že meno St Kilda sa prvý raz objavilo na nizozemskej mape v roku 1666. Predpokladá sa, že bol názov odvodený z mena Norse sunt kelda. Martin Martin, ktorý ostrov navštívil v roku 1697 tvrdil, že je St. Kilda meno po jednom miestom obyvateľovi.

Geografia

Súostrovie predstavujú zvyšky zaniknutého prstenca sopky vyrastajúcej z morského dna približne 40 metrov pod hladinou. Jednotlivé ostrovy sú zložené z magmatu, v ktorom má výrazné zastúpenie gabro a žula.
Hirta (670 ha) je najväčší ostrov a zaberá viac než 78% celkovej rozlohy tohto súostrovia. Nasleduje Soay ('ostrov ovcí') s 99 hektármi (247 akrov) a Boreray, ktorý má 77 hektárov (190 akrov). Soay je 0,5 kilometra severozápadne od Hirty, Boreray 6 kilometrov na severovýchode.
Carrouges

Poloha

Obec má rozlohu 8,58 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 729 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Laupie

Poloha

Obec má rozlohu 9,68 km². Najvyšší bod je položený 510 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 715 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexanderplatz

Alexanderplatz je jedno z najznámejších a najväčších námestí v hlavnom meste Nemecka Berlín. Leží v centrálno-východnej časti mesta a je významným dopravným uzlom, kde sa stretáva niekoľko hlavných tepien cestnej dopravy, tri linky metra, trasa mestskej rýchlodráhy S-Bahn, železnica a tri trasy električky.
 
Alexanderplatz v rokoch 1945 – 1990 tvoril centrum Východného Berlína.
Nachádza sa tu tehlový gotický evanjelický kostol Marienkirche, štvrtá najvyššia voľne stojaca stavba v Európe televízna veža Fernsehturm, obrovský nákupný dom Galeria Kaufhof, výšková budova hotela Park Inn, Berolinahaus, Hodiny sveta, Dom učiteľa s kongresovou sálou, fontána, Dom cestovania, Dom elektropriemyslu.
Lavincourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,7 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovné spojenie

Vzťah lexikálneho a gramatického významu

Sú od seba závislé a od seba neoddeliteľné, možno to najlepšie pozorovať pri zámernom porušení kolokability (napr. zo štyl. dôvodov): all the sun long - all the day/night/week long - zovšeobecnenie štrukturálneho významu časovej jednotky. 
Čím je gramatická štruktúra jednoduchšia tým je sémantická zložitejšia a naopak.
David Mareček

Životopis

Vyštudoval brnianske konzervatórium v odboroch klavír (1996) a dirigovanie (1998), magisterské štúdium na Janáčkovej akadémii múzických umení v odbore klavír (2002) a doktorandské štúdium v odbore interpretácia a teória interpretácie tamtiež (2007).
V rokoch 1998–2006 sa venoval pedagogickej činnosti na ZUŠ, umeleckom gymnáziu a brnianskom konzervatóriu ako profesor riadneho klavíra a kde bol v rokoch 2005–2006 tiež zástupcom riaditeľa. Od roku 2005 pôsobil vo Filharmónii Brno, najprv ako dramaturg, o dva roky neskôr sa stal jej riaditeľom. Počas svojho pôsobenia pri brnianskych filharmonikoch sa usiloval získať priazeň nových (mladých) poslucháčov vážnej hudby, okrem iného aj zmenou jej vizuálneho štýlu, angažovaním tridsaťtri ročného Srba Aleksandara Markovića na pozíciu šéfdirigenta alebo organizovaním netradičných koncertov v areáli bývalej továrne Vaňkovka.
V októbri 2010 zvíťazil v konkurze na generálneho riaditeľa Českej filharmónie, funkcie sa ujal 1. februára 2011. Ešte pred oficiálnym nástupom do funkcie sa spolupodielal na výbere Jiřího Bělohlávka ako nástupcu doterajšieho šéfdirigenta Elijahua Inbala, ktorému končí zmluva pri orchestri v roku 2012.
Paulhe

Poloha

Obec má rozlohu 4,72 km². Najvyšší bod je položený 846 m n. m. a najnižší bod 366 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suchovská hus

Suchovská hus je plemeno husy domácej, ktoré bolo vyšľachtené v 80-tych rokoch 20. storočia z miestnych husí chovaných v okolí Suchej nad Parnou za prikríženia tulúzskej husi, landeskej husi a pomoranskej husi. Ako samostatné plemeno bola Suchovská hus oficiálne uznaná v roku 1995. Je to národné plemeno Slovenska.

Opis

Je to hus stredného telesného rámca (hmotnosť gunára 6,5 – 7,5 kg, samice 5,5 – 6,5 kg), tvrdej konštitúcie, kompaktného pevne stavaného, skoro vodorovne držaného tela, pastevného typu, nenáročná, sedavá, vhodná pre drobnochovateľov zo znáškou 14 – 16 vajec s hmotnosťou 140 g a veľmi dobrým pudom kvokavosti. Je to hus žltodivokého sfarbenia, stredného, skôr menšieho typu, so stredne hrubým krkom, kompaktným hlbokým trupom s výrazným dvojitým podbruškom.
Vlajka Belize

Vlajka Belize je tmavo modrá, pri hornom a dolnom okraji má úzke červené pruhy (ich šírka sa rovná desatine šírky vlajky) a v prostriedku veľké biele kruhové pole, v ktorom je štátny znak vo venci 50 zelených vavrínových lístkov. Znak má štít rozdelený obrátenou vydlicou. Vpravo hore je drevená palica a pádlo, vľavo sekera a dvojručná píla. Je to pripomienka ťažby a transportu dreva, hlavne mahagonového (mahagonovník je tiež v pozadí znaku), predtým základu ekonomiky zeme. Dopravu dreva do Európy pripomína trojsťažňová plachetnica. Strážcovia štítu sú mestic (zo sekerou) a kreol (s pádlom). Na stuhe je heslo SUB UMBRA FLOREO (V tieni rozkvitám). Počet lístkov vavrínového venca symbolizuje rok 1950, kedy sa aktivizovalo hnutie za oslobodenie zeme z britskej nadvlády.
Vlajka sa používa od vyhlásenia nezávislosti v roku 1981 a nadväzuje na vlajku zavedenú polooficiálne už v roku 1950 a viac rozšírenú od roku 1965, ktorá však bola vlastne vlajkou Zjednotenej ľudovej strany. Preto bola na žiadosť Zjednotenej demokratickej strany doplnená červenou farbou tejto opozičnej strany, a to vo forme vodorovných prúžkov.
Hrabovčík

Erb

V modrom štíte na striebornej kamennej zemi je stojaca strieborná žena s vlasmi upravenými do drdola, pravicou s pridŕžajúca o bok zlatu misu, s ľavicou opretou vbok. Je to erb vyhotovený podľa obecnej pečate z roku 1868. Erb bol prijatý  obecným zastupiteľstvom 10. februára 1997 a je  zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom, HR: H-70/1997.  Autorom erbu je Ladislav Nagy.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva z troch  pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej,  bielej a modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Henriette Avramová

Životopis

V roku 1952 začala pracovať pre Národnú bezpečnostnú agentúru USA, kde pôsobila sedem rokov. Po intermezze v súkromnej sfére bola zamestnaná bez predchádzajúceho knižničného vzdelania v Library of Congress. Tu mala vyvíjať formát dát pre výmenu knižničných dát. Vyvinula pre tento účel dodnes využívaný štandard MARC. V roku 1992 opustila kongresovú knižnicu a odsťahovala sa so svojím mužom do Californie v Marylande. Po smrti Herberta Avrama sa presťahovala do Miami, kde v roku 2006 zomrela.
Administratívne členenie Číny

Administratívne členenie Číny predstavuje správne rozdelenie Čínskej ľudovej republiky.
Sanfermines

Sanfermines (názov vznikol z výrazu fiesta de San Fermín = slávnosť svätého Fermína) sú od roku 1591 každoročné oslavy v meste Pamplona (v Španielsku) konajúce sa od 6. júna do 14. júla. Stredobodom pozornosti je Encierro, býčie zápasy známe na celom svete.
Obručné

Poloha

Obec sa nachádza v severozápadnej časti Šariša, priamo pri hranici s Poľskom. Severným okrajom prechádza cesta I/77, ktorá tu prekonáva horský hrebeň Čergova.

Dejiny

Obručné vzniklo na území panstva Plaveč v 2. polovici 14. storočia. Historické názvy boli v roku 1636 Obruczno, v roku 1773 Obrucžno a v roku 1920 Obručné. Živobytie ľuďom poskytovalo poľnohospodárstvo a chov dobytka, no najmä po vzniku prvej Česko-slovenskej republiky časť obyvateľov odchádzala za prácou do Česka.

Pamiatky

Kostol sv. Demetria, /gréckokat./ postavený r.1892, neoklasicistický, jednoloďový, s polkruhovým uzáverom a do priečelia situovanou predstavanou vežou.
Hlavný oltár stanového typu s predstavaným ikonostasom od rezbára D. Ozoróczyho z Kurimy je z r. 1925.
Renaison

Poloha

Obec má rozlohu 23,04 km². Najvyšší bod je položený 820 m n. m. a najnižší bod 327 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 818 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kirrwiller

Poloha

Obec má rozlohu 4,89 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 514 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sokratovský dialóg

Sokratovský dialóg (gr. Σωκρατικὸς λόγος alebo Σωκρατικὸς διάλογος) je literárny štýl prózy, ktorý sa vyvinul v Grécku na prelome 5. a 4. storočia pred Kr. Zachoval sa nám v dialógoch Platóna a niektorých dielach Xenofóna, v ktorých rečníci diskutujú o morálnych a filozofických problémoch používajúc pri tom sokratovu metódu. Sokrates je v nich často hlavnou postavou.
Okrem Platóna a Xenofóna písali sokratovské dialógy aj Antisténes, Aeschines z Fétosu, Faidón z Elidy, Eukleides z Megary, Šimon obuvník, Teokritos a Aristoteles. Cicero napísal v latinčine podobné dialógy rozoberajúc v nich filozofické a rečnícke problémy (napríklad De re publica).
Detská práca

Detská práca je pracovná činnosť vykonávaná dieťaťom, ktoré negatívne ovplyvňuje jeho zdravie a duševný rozvoj a znemožňuje mu dosiahnuť vzdelanie. V roku 2004 bolo na svete podľa údajov Medzinárodnej organizácie práce (ILO) 280 miliónov pracujúcich detí. Táto štatistika však započítava len tie deti, ktoré za svoju prácu dostávajú, i keď minimálne zaplatené. Niekoľkonásobne viacej detí však pracuje v domácnosti či na poliach zadarmo, do školy však chodiť nemôžu. Detskú prácu obmedzujú dve hlavné konvencie ILO, ale nie všetky štáty sa k nim pripojili. Pretože väčšina veľkých firiem dnes vyrába v rozvojových krajinách, je treba si uvedomiť, že deti sa podieľali na výrobe veľkej časti produktov v európskych obchodoch.
Európska cesta 36

Priebeh

E36 sa začína v Berlíne, kde začína diaľnicou A13, odkiaľ smeruje cez Lübben, prechádza po A15 cez mestá Lübbenau, Cottbus a Forst do Poľska. V Poľsku nadväzuje na A15 štátna cesta 18 a končí pri meste Bolesławiec, kde sa napája na E40.
Gorenflos

Poloha

Obec má rozlohu 6,17 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Lavandou

Poloha

Obec má rozlohu 29,65 km². Najvyšší bod je položený 485 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 356 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sauvelade

Poloha

Obec má rozlohu 11,86 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frontenac (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 2,84 km². Najvyšší bod je položený 370 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 76 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vernoux-en-Vivarais

Poloha

Vernoux-en-Vivarais má rozlohu 30,55 km². Najvyšší bod je položený 949 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Vernoux-en-Vivarais má 1899 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
T-28

Vznik a vývoj

Prototyp tanku bol dokončený v roku 1931. Išlo o prvý viacvežový tank v sovietskej armáde. Výzbroj bola inštalovaná v troch vežiach, v hlavnej bol kanón a dva guľomety. V dvoch menších vežiach sa nachádzalo po jednom guľomete. Vyrábať sa začal v októbri 1932. Vyrábal sa v Putilovskej továrni v Leningrade. Tank slúžil od roku 1933 v súlade s vtedajšou koncepciou tankového boja na priamu podporu pechoty a bol navrhnutý ako útočný tank k vytváraniu prielomov v nepriateľskej obrane, najmä na ničenie nepriateľských opevnených bodov. V boji mal spolupracovať s ťažkými tankmi T-35, s ktorými zdieľal veľké množstvo súčiastok. V roku 1938 bol tank modernizovaný inštaláciou silnejšieho kanóna L-10 kalibru 76,2 mm do hlavnej veže a bol vyrábaný do roku 1940. Stroj prekonával svah so sklonom 43°, priekopu širokú 270 cm, stenu vysokú 97 cm a brod hlboký 80 cm.
2 tankové brigády vyzbrojené strojmi T-28 boli nasadené v sovietsko-fínskej vojne na prelome rokov 1939 a 1940. Stroje utrpeli pri bojoch s fínskymi protitankovými oddielmi silné straty. Ako nedostatočné sa ukázalo slabé pancierovanie strojov. Konštrukčná kancelária následne na základe bojových skúseností prikročila k modernizácií strojov a nové tanky vyrábané od roku 1940 pod označením T-28E a M niesli silnejší pancier a novú kónickú vežu z tankov T-35. Modernizované verzia mali pancier o sile 23 až 80 mm. Maximálna rýchlosť týchto tankov však klesla len na 23 km/h. Celkovo však bolo vyrobených iba niekoľko desiatok kusov tejto modernizovanej verzie. V továrni Charkovského traktorového závodu na modernizácii tohto typu súbežne pracoval tím mladých konštruktérov pod vedením Barykova a Cietsa. Súčasťou tohto tímu bol v tej dobe ešte neznámy M. Koškin, budúci hlavný konštruktér stredného tanku T-34.
Celkovo bolo vyrobených 500 až 600 tankov tohto typu. T-28 a viacvežové konštrukcie všeobecne sa v boji neosvedčili, typ však bol významným medzníkom v produkcii sovietskych stredných tankov. Viacero nových myšlienok, ku ktorým viedol typ T-28 boli neskôr použité na nových konštrukciách neskôr nasadených počas druhej svetovej vojny.

Nasadenie

Okrem zimnej vojny sa tanky zúčastnili úvodnej fázy bojov medzi ZSSR a Nemeckom. Z prvej línie boli tanky vyradené v roku 1942.