The Stone Roses (album)

O albume

Hoci The Stone Roses vznikli už v roku 1984, trvalo ešte päť rokov kým vyšiel ich prvý štúdiový počin v  štandardnej albumovej dĺžke (skupina už predtým vydala niekoľko singlov v rôznych vydaveteľstvách). The Stone Roses sa síce nepovažovali za madchester-kapelu, no ako manchesterská skupina aj oni boli ovplyvnení vtedajším hnutím (podobne ako Inspiral Carpets či Happy Mondays). Svoj debut nahrali pod producentským vedením Johna Leckieho, ktorý svojho času spolupracoval aj s Pink Floyd na albume Meddle. The Stone Roses vyšiel v roku 1989 pod značkou Silvertone Records (súčasť Zomba Records - ako divízia pre nové rockové skupiny).
Skupina počas svojho následného turné odohrala množstvo koncertov z ktorých niektoré vošli do dejín ako "legendárne". Najmä predstavenie v klube The Haçienda (občas považovaného za centrum "Baggy / Madchester" scény). Andrew Collins pre NME neskôr napísal: "Zabudnite na Morrisseyho vo Wolverhamptone, The Sundays v The Falcon či PWEI v Brixtone - už teraz si chystám list pre svoje vnúčatá, v ktorom im poviem, že som mohol vidieť The Stone Roses naživo v The Haçienda!" Neskoršie vystúpenie na Spike Island v roku 1990 si skupina zorganizovala sama a účasť dosiahla asi 27 000 ľudí. V roku 1999 vyšla pri príležitosti desiateho výročia tohto koncertu dvojdisková výročná edícia The Stone Roses, ktorá skupinu po niekoľkých rokoch navrátila do britského hudobného rebríčka (edícia sa vyšplhala až na 9. miesto).

Obal albumu

Tak ako pre väčšinu vydaných nahrávok od The Stone Roses aj pre obal tohto albumu vytvoril návrh John Squire. Je inšpirovaný prácou Jacksona Pollocka a udalosťami v Paríži v roku 1968 (študentské demonštrácie). Magazín Q ho zaradil do svojho rebríčka "100 najlepších obalov všetkých čias". Pozadie albumu bolo vytvorené na základe prírodnej scenérie v Severnom Írsku - Giant's Causeway (Cesta obrov), ktorú skupina navštívila počas svojho koncertu v Coleraine. Cez maľbu sú uložené kúsky citrónov a francúzska trikolóra. Squire o tom povedal: "Ian sa stretol tým francúzskym chlapíkom, keď stopoval po Európe, ten muž sa zúčastnil nepokojov a rozprával Ianovi ako používali citróny na zmiernenie účinkov slzného plynu. Je aj jeden dokument - na začiatku je skvelý záber na muža, ktorý hádže kamene na políciu. Mne sa fakt sa mi páčil jeho postoj."

Prijatie kritikmi

Už v dobe svojho vydania sa album stretol s prevažne pozitívnymi odozvami a časom sa z neho stala "hudobná legenda". V roku 1997 bol vymenovaný za 2. najlepší album všetkých čias v hlasovaní  (HMV, Channel 4, The Guardian a Classic FM). Q magazín ho v roku 1998 vyhlásil za 4. najlepší a v roku 2000 ho opätovne dosadil na 29. miesto v rebríčku "100 najlepších britských albumov". Neskôr v roku 2008 ho magazín spoločne s HMV vymenoval za 5. najlepší britský album.
Hudobný týždenník NME, ktorý album pôvodne ohodnotil len ako mierne nadpriemerný (7/10), neskôr nešetril chválou pri akejkoľvek ďalšej zmienke o ňom. V roku 2000 ho na NME Premier Awards  vyhlásil za najlepší album hudobnej histórie.
Ďalší magazín, ktorý The Stone Roses umiestnil medzi najlepšie svetové albumy bol SPIN v roku 2005 (78. najlepší album vydaný za posledných 20 rokov). V tom istom roku mu bolo dvojtýždenníkom Rolling Stone pridelené 497. miesto v rebríčku "500 najlepších album všetkých čias" (v knižnej verzii rebríčku). Time v roku 2005 pridal album do svojho zoznamu najlepších hudobných nahrávok a Pitchfork Media ho v roku 2003 vyhlásil za 39. najlepší album 80-tych rokov.

Zoznam skladieb

Všetky skladby boli napísané Ianom Brownom a Johnom Squireom.