google/wiki40b huggingface dataset:
Otec

Otec je samčí rodič potomka, a to biologický alebo sociálny (tzv. sociálny rodič). Samičí ekvivalent sa nazýva matka. Otcovia môžu byť rozdelení na základe ich biologického, sociálneho, alebo legálneho vzťahu k dieťaťu. Tento vzťah sa nazýva otcovstvo. Deň otcov sa slávi tretiu nedeľu v júni.
Tubize

Obyvateľstvo

Rixensart má približne 23 553 obyvateľov (2010).
Igo Kajaba

Život

V roku 1954 začal študovať na Lekárskej fakulte hygienickej Karlovej univerzity v Prahe, po ukončení štúdia v Prahe, na vtedajší Výskumný ústav výživy ľudu v Bratislave. Svoju odbornosť ďalej formoval atestáciou z vnútorného lekárstva v roku 1965, nadstavbovou atestáciou z gastroenterológie a výživy v roku 1970. V roku 1965 získal vedeckú hodnosť kandidáta vied na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1970 mu bol Slovenskou akadémiou vied v Bratislave 2. vedecký stupeň – samostatný vedecký pracovník – terajší titul PhD. a v roku 2004 dosiahol vedecko-pedagogickú hodnosť docenta. Pôsobil ako odborník na Slovenskej zdravotníckej univerzite v Bratislave v oblasti nutrície, klinickej výživy, internej medicíny, gastroenterológie a dietológie.

Prínos

Je priekopníkom v zavádzaní diagnostiky obezity, hodnotení hypercholesterolémie, hyperlipoproteinémie v klinickej praxi. Je autorom 25 záverečných výskumných správ z oblasti hygieny výživy, epidemiologických, klinických a dietetických štúdií a viac ako 350 publikovaných prác, ktoré sú známe v odborných a vedeckých kruhoch po celom svete a okolo 400 aktívnych vystúpení na kongresoch, konferenciách a sympóziách.
Nový Južný Wales

Najstaršie európske osídlenie

V roku 1770 objavil James Cook pobrežie Nového Holandska, ktoré sa neskôr stalo známe ako Nový Južný Wales (pomenované po južnom Walese). Neskôr v roku 1788 založil kapitán Arthur Phillip britskú kolóniu na území Austrálie v Port Jackson, čo je dnešný sydneyjský prístav. V roku 1813 viedli William Wentworth, Gregory Blaxland a William Lawson expedíciu naprieč Blue Mountains po ktorej sa osídlenie Nového Južného Walesu rozšírilo aj na oblasti západne od Sydney.

Geografia

Od severu na juh sú najväčšími mestami Nového Južného Walesu Newcastle, Sydney a Wollongong. Všetky tri tieto mestá sa nachádzajú na pobreží Tichého oceánu.
Štát je ohraničený zo severu Queenslandom, z juhu Viktóriou a zo západu Južnou Austráliou. Územím Nového Južného Walesu sú ohraničené dve federálne teritóriá - teritórium hlavného mesta Canberry a Jarvis Bay.
Na území Nového Južného Walesu sa nachádza najvyšší austrálsky vrchol - Mount Kosciuszko (2 229 m n. m.). Najvyššia nameraná teplota v štáte bola 50,0 °C (1939), najnižšia -23,0 °C (1994).

Vláda

Spôsob vlády v Novom Južnom Walese vychádza z ústavy Nového Južného Walesu platnej od roku 1858, no mnohokrát doplnenej. Od roku 1901 je Nový Južný Wales súčasťou Austrálskeho zväzu a federálna ústava upravuje vzťah štátu a federácie.
Nový Južný Wales je súčasťou konštitučnej monarchie. Hlavou štátu je kráľovná Alžbeta II., zastupovaná generálnym guvernérom NSW Generalom Davidom Hurley. Guvernér štátu menuje členov vlády na základe rozloženia síl v štátnom parlamente.
Na základe federálnej ústavy Nový Južný Wales poskytol niektoré legislatívne a súdne právomoci Zväzu, ponechal si však úplnú nezavislosť v ostatných oblastiach. Formálna nezávislosť austrálskych štátov od federácie však bola postupne nahlodaná postupne narastajúcou finačnou dominanciou Zväzu.
Štátny parlament NSW je dvojkomorový a hlavou výkonnej moci je predsedkina vlády, ktorou je v súčasnosti Gladys Berejiklian.

Ekonómia

Hrubý domáci produkt Nového Južného Walesu bol v roku 2003 takmer 266 miliárd austrálskych dolárov. V prepočte na obyvateľa je to 39,950 dolárov (približne 30,277 amerických dolárov), čo je viac ako vo väčšine štátov Európskej únie.
Tromelin

Tromelin (po francúzsky Île Tromelin) je neobývaný ostrov na východ od Madagaskaru (súradnice: 15 52 j. š., 54 25 v. d.). Bol preskúmaný Francúzmi v roku 1776, dnes je súčasťou Îles Éparses. 1814-2004 bol spravovaný z Réunionu, dnes je spravovaný Generálnym správcom Francúzskych južných a antarktických území. Na ostrov si robí nárok aj Maurícius.
Je rezerváciou morských korytnačiek a je na ňom meteorologická stanica.
Ostrov nemá prístav. Je tu nespevnená pristávacia plocha dlhá 914 m. Terén je plochý, piesčitý, s osamotenými stromami. Najvyšší bod má výšku 7 m.
Železničná trať Plešivec – Slavošovce

História

Rozvoj železníc koncom 19. storočia umožnil rozvoj mnohých oblastí Slovenska. Bolo snahou miest a obcí vybudovať spojenie s centrom regiónu alebo k dopravným uzlom a takto sa spojili i obce v povodí riečky Štítnik. V septembri 1893 založili akciovú spoločnosť Miestna železnica v údolí Štítnice, ktorej cieľom bolo vybudovať železničnú trať cez Štítnik až k slavošovskej papierni.
Stavebné práce začali ešte v lete 1893 a väčšina robotníkov prišla z dobudovanej trate Plešivec - Muráň. Trať odbočovala v Plešivci z hlavnej trate do Rožňavy a sledovala tok Štítnika cez rovnomennú obec až k Slavošovciam. Pomerne náročná stavba si vyžiadala vybudovať 4 dlhšie (18 a 10 m) a množstvo krátkych mostov, 70 priepustov, až 6 metrové zárezy a 4 m vysoké násypy. Prvý vlak vyšiel na dokončenú trať 13. novembra 1894.
Od roku 2003 je tu zastavená osobná doprava.
Saint-Vincent-de-Durfort

Poloha

Saint-Vincent-de-Durfort má rozlohu 12,52 km². Najvyšší bod je položený 829 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Vincent-de-Durfort má 233 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Baleyssagues

Poloha

Obec má rozlohu 8,18 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 182 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cianový potok

Prameň

Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, kde pramení v geomorfologickej časti Priehyba na severozápadnom svahu Doliniek (1 273,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 075 m n. m.

Opis toku

Od prameňa tečie severovýchodným smerom, zľava najprv priberá krátky prítok z východo-juhovýchodného svahu Milkova (1 243,9 m n. m.), potom sprava dva prítoky zo severovýchodného svahu Doliniek a opäť zľava krátky prítok zo severovýchodného svahu Milkova. Následne sa esovito ohýba, na krátkom úseku tečie severoseverovýchodným smerom, sprava priberá prítok prameniaci severne od kóty 1 060,0 m a zľava prítok (804,8 m n. m.) zo severovýchodného svahu Milkova. Napokon sa postupne stáča najprv na východ, sprava ešte priberá dva krátke prítoky a východo-severovýchodným smerom pokračuje k ústiu. Do Svarínky sa vlieva v strednej časti Svarínskej doliny, južne od osady Svarín, v nadmorskej výške cca 748 m n. m.
Obvod (Francúzsko)

Obvod (franc. arrondissement) je jednotka administratívneho členenia Francúzska. Je časťou departementu a zahŕňa niekoľko kantónov. Na čele obvodu stojí podprefekt a jeho územie zodpovedá podprefektúre. 
Na rozdiel od regiónov, departementov, kantónov a obcí nemá svoju volenú reprezentáciu a nie je ani právnickou osobou. 
Obvody boli zriadené v roku 1800 a v istých obdobiach fungovali aj ako volebné okrsky pre celoštátne voľby. V roku 2007 malo Francúzsko 342 obvodov (330 v metropolitnom Francúzsku, 12 v zámorskom Francúzsku), spravidla tri až štyri v každom departemente. Departement Paríž má len jeden, kým Moselle deväť.
Atlanteié

Atlanteié alebo Atlanteia (starogr. Ἀτλαντείη – Atlanteié) je v gréckej mytológii manželka líbyjského kráľa Danaa.
Atlanteié, manželka líbyjského kráľa Danaa, bola jednou z jeho dvoch manželiek Hamadryád, o ktorých antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že boli matkami jeho dcér, Hippodameie, Rhodie, Kleopatry, Asterie, Hippodameie, Glauky, Hippomedousy, Gorgy, Ifimedousy a Rhody. Danaos bol však otcom až päťdesiatich dcér, lebo mal aj iné manželky, alebo družky. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Dcéram Hamadryád Atlanteie a Foiby potom vybrali za manželov synov Aigypta a jeho arabskej manželky. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Albert Pavol Mamatej

Biografia

Narodil sa v rodine Pavla Mamateja a jeho manželky Judity rodenej Rolkovej. Mamatej bol vyučeným zámočníkom, svoje vzdelanie si však ešte počas života na Slovensku dopĺňal súkromne. V roku 1893 sa vysťahoval do USA, kde spočiatku takisto pracoval ako robotník (New York, Boston) a neskôr ako výskumný pracovník v priemyselnej výrobe a od roku 1907 aj na vysokej škole Carnegie Technical Schools (dnes Carnegie Mellon University) v Pittsburghu.
Krátko po svojom príchode do Spojených štátov sa začal aktívne podieľať na živote exilových Slovákov vrátane oponentúry na protislovenskú propagandu, ktorú v Amerike organizoval maďarský politik gróf Mihály Károlyi. Od roku 1911 do svojej smrti bol predsedom Národného slovenského spolku a spoluzakladateľom a redaktorom časopisu Národné noviny (tlačového orgánu tohto spolku). Založil aj spolok pre slovenskú mládež Kruh mládeže. Bol spoluzakladateľom (1907) a predsedom Slovenskej ligy v Amerike (1911 - 1920). Inicioval založenie „Kancelárie práce pri Slovenskej lige“, ktorá pomáhala slovenským prisťahovalcom. Snažil sa aj o nadviazanie a udržiavanie vzájomnej spolupráce s predstaviteľmi národného hnutia na Slovensku.
Podporoval snahy o vytvorenie spoločného štátu Čechov a Slovákov, ktoré vyvrcholili počas 1. svetovej vojny. Po vzniku ČSR sa stal československým konzulom v Pittsburghu. Odmietal teóriu jednotného československého národa, ale aj snahy o autonómiu Slovenska zo strany Slovenskej ligy, čo viedlo až k jeho vylúčeniu z tohto združenia v roku 1922. Mamatey sa dostal do nemilosti slovenských predstaviteľov v USA (reprezentovaných Slovenskou ligou v Amerike) a zomrel v biednych pomeroch v sanatóriu Brooklyne v štáte Massachusetts. Na jeho náhrobný kameň prispeli členovia Národného slovenského spolku. Pochovali ho na slovenskom cintoríne v Braddocku v Pensylvánii.
Vďaka svojej aktivite a mnohostrannosti je Albert Mamatey považovaný za jedného z najvýznamnejších predstaviteľov slovenského hnutia v USA. Sú po ňom pomenované ulice v Bratislave (Mamateyova) a v Martine (A. Mamateja).
Big Five model

Big Five model (alebo aj veľká päťka) je model, ktorý sa v psychológii používa na popísanie osobnosti človeka. Tvrdí, že osobnosť každého človeka sa dá popísať prostredníctvom piatich charakteristík. Využíva pri tom zložité štatistické metódy.
Táto teória sa rozvíja už 50 rokov. Na začiatku bol výskum, ktorý uskutočnil D. W. Fiske (1949), ďalej ho rozvíjali (1967), Smith (1967), 
Goldberg (1981), a McCrae & Costa (1987)
. V deväťdesiatych rokoch sa stal jedným z najúspešnejších konceptov modernej psychológie osobnosti.
Autormi slovenskej verzie päťfaktorového inventára NEO-FFI sú profesor Ruisel a profesor Halama.
Prúžkované teleso

Prúžkované teleso alebo striatum (lat. corpus striatum – doslova prúžkované/záhybovité teleso) je hlboká oblasť sivej hmoty vo vnútri hemisfér koncového mozgu.
Je to zrejme rozsahom najvýznamnejšia súčasť tzv. bazálnych ganglií. Každá učebnica však vymedzuje oblasť striata trochu odlišne. Podľa jednej (v tomto článku použitej) definícia zahrnuje nucleus caudatus a nucleus lentiformis, iné učebnice však do striata nepočítajú globus pallidus. Striatum sa zúčastňuje hlavne kontroly pohybov.

Anatómia

Pod súhrnným pojmom prúžkované teleso (striatum) sa skrýva v skutočnosti niekoľko oblastí šedej hmoty, pričom konkrétne vymedzenie závisí na autorskom poňatí. Pretože sa dve hlavné oblasti nachádzajú v dorzálnej oblasti (relatívne k ostatným jadrám), označujú sa dorzálne pallidum a dorzálne striatum. K dorzálnemu striatu patrí nucleus caudatus a putamen, k dorzálnemu pallidu zase globus pallidus. Nucleus lentiformis je obyčajne definované ako putamen a globus pallidus dohromady, no tieto štruktúry nič významného zo štruktúrneho alebo funkčného hľadiska nespája. Histologický sa skladá striatum predovšetkým z GABA-ergných stredne veľkých projekčných neurónov s veľkým množstvom dendritov.

Funkcie

Do striata smerujú dráhy nielen z mozgovej kôry, ale aj z niektorých subkortikálnych (podkôrových) centier, talamu a z mozgového kmeňa. Z bazálnych ganglií je to zrejme vôbec najvýznamnejší príjemca signálov z iných častí mozgu. Naopak zo striata smerujú dráhy do globus pallidus (ak ho nezahŕňame do striata), ale aj napr. do substantia nigra.
Oblasť globus pallidus (niekedy považovaná za samostatné jadro šedej hmoty stojace mimo striatum) hrá dôležitú úlohu v ovládaní pohybu, pretože z neho smerujú dráhy do retikulárnych formácií v mozgovom kmeni a (cez talamus) aj do pohybových centier v mozgovej kôre. Poškodenie ľudského striata môže vyústiť v tzv. choreu, ktorá sa prejavuje trhavými nekoordinovanými pohybmi končatín a tvárových svalov. Poškodenie neurónov nucleus caudatus je typické napr. pre genetickú chorobu Huntingtonovu choreu.
Montbeugny

Poloha

Montbeugny má rozlohu 32,65 km². Najvyšší bod je položený 287 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Montbeugny má 662 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Montreuil (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 2,85 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 233 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Croix (Tarn)

Polohopis

Sainte-Croix má rozlohu 7,22 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Sainte-Croix má 348 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Iveta Škripková

Životopis

Po absolvovaní VŠMU pôsobí od roku 1985 v Krajskom bábkovom divadle v Banskej Bystrici, kde kladie dôraz na pôvodnú tvorbu a metaforické prehĺbenie inscenačných postupov.
Hirohito

Meno

Pred svojou smrťou bol v Japonsku označovaný ako Tennó Heika (Jeho Výsosť Syn nebies), v zahraničí zas (cisár) Hirohito. Posmrtné oficiálne meno (v Japonsku) znie Šówa-tennó, teda "cisár Šówa".

Mladosť

Narodil sa v paláci Aojama v Tokiu. Ako prvorodený syn cisára Jošihita bol 2. novembra 1916 ustanovený za korunného princa. Dňa 29. novembra 1921 sa stáva regentom a preberá vládu namiesto svojho ťažko chorého otca. V roku 1922 Hirohito podnikol šesťmesačnú cestu do Spojeného kráľovstva a ďalších európskych krajín (Francúzsko, Taliansko, Vatikán, Holandsko a Belgicko). Stal sa tak vôbec prvým japonským vládcom, ktorý kedy vycestoval do zahraničia.

Začiatok vlády

25. decembra 1926 zomiera jeho otec. Hirohito je korunovaný za cisára 10. novembra 1928. Začiatok Hirohitovej vlády (medzi rokmi 1926 až 1945) je poznamenaný silnou pozíciou japonských armádnych kruhov vo vláde. V roku 1932 došlo k faktickej strate civilnej kontroly nad armádou. Tá ovládla takmer všetku politickú moc v krajine, začala sa pripravovať na agresívnu vojnu vo východnej Ázii a postupne zatiahla Japonsko do 2. svetovej vojny. Hirohito mal ale počas celej vojny faktickú moc a podporoval armádu tak vo vojne s Čínou, ako aj v konflikte proti USA a Veľkej Británii. Zodpovednosti za svoje činy sa ale okrem Hirohita vyhli aj všetci príslušníci jeho rodiny, ktorí boli zodpovední za rôzne vojnové zločiny – napríklad aj princ Jasuhiko Asaka, zodpovedný za Nankinský masaker (viac ako 300 000 mŕtvych čínskych civilistov a zajatcov za 6 týždňov po obsadení vtedajšieho hlavného mesta nacionalistickej Číny). Cisárskej rodine po skončení druhej svetovej vojny pomohli USA, pretože prostredníctvom jej vplyvu mohli lepšie kontrolovať Japonsko a po vypuknutí studenej vojny bolo Japonsko dôležitým spojencom USA v boji proti komunizmu v Ázii. Imunita cisárskej rodiny sa vzťahovala aj na Medzinárodný vojenský tribunál v Tokiu, pred ktorý predstúpilo množstvo Japoncov podozrivých zo spáchania vojnových zločinov – dokonca nik z nich nebol predvolaný ani ako svedok. 19. január 1946 začal Medzinárodný vojenský tribunál v Tokiu svoju činnosť a súdne konania proti vojnovým zločincom boli začaté od 3. mája 1946.
Zaessingue

Poloha

Obec má rozlohu 4,99 km². Najvyšší bod je položený 412 m n. m. a najnižší bod 338 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 313 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Bois-Hellain

Poloha

Obec má rozlohu 3,2 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Horvátsky jarok

Vznik

Vzniká, podobne ako protiľahlý Vajnorákov jarok sútokom zdrojníc, ktoré sú v tomto prípade obidve dlhšie ako samotný tok Horvátskeho jarku, v nadmorskej výške 466 m n. m. Sútok zdrojníc sa nachádza na severovýchodnom svahu vrchu Hviezda (568 m n. m.), v katastrálnom území obce Borinka, v Pezinských Karpatoch (časť Malých Karpát).
Prvá, dlhšia zdrojnica má dĺžku 1109 metrov, pramení vo výške 538 m n. m., v trávnatom poraste na východnom svahu vrchu Hviezda (568 m n. m.). Tečie počas celej svojej dĺžky na severovýchod, v dorastenom listnatom lese, iba pred sútokom sa nepatrne stáča na sever.
Druhá, kratšia zdrojnica je dlhá 961 metrov, pramení v listnatom lese (v ktorom pokračuje po celú dĺžku), nadmorskej výške 509 m n. m., na západnom svahu kopca Človečia hlava (547 m n. m.). Sprvu tečie na severozápad, potom vytvára oblúk vydutý na sever, a opäť smeruje severozápadným smerom k sútoku s prvou zdrojnicou.
V tomto prípade sa nedá jednoznačne určiť hlavná a sekundárna zdrojnica.

Opis toku

Po vzniku potok tečie takmer severným smerom, dorasteným listnatým lesom. Podteká miestnu účelovú komunikáciu, oblúkom sa stáča na severovýchod a následne, v nadmorskej výške 430 m n. m. pravostranne ústi do Cúrskeho potoka.
Ústav politických vied Slovenskej akadémie vied

Ústav politických vied Slovenskej akadémie vied (ÚPV SAV) je vedecké pracovisko Slovenskej akadémie vied.

Vznik a vývoj

Ústav politických vied SAV vznikol 1. marec 2002 transformáciou Politologického kabinetu SAV, ktorý pôsobil v rámci SAV od roku 1990. Sídli v areáli SAV na Dúbravskej ceste 9 v Bratislave. Prvým riaditeľom bol významný slovenský disident, historik Jozef Jablonický, zaoberajúci sa problematikou protifašistického odboja na Slovensku a politickými perzekúciami po roku 1948. Od roku 1998 je riaditeľom ústavu (predtým kabinetu) PhDr. Miroslav Pekník, CSc.

Činnosť

Poslaním Ústavu politických vied SAV je základný výskum politických vzťahov a procesov vo vnútornej i zahraničnej politike. Osobitnou úlohou je aj výskum moderných slovenských politických dejín. Ústav bol riešiteľom niekoľkých vládnych úloh a od roku 2002 vydal viacero odborných monografií.

Pracovníci ústavu

Medzi pracovníkov ústavu patrí, resp. patrilo viacero významných českých a slovenských politológov, historikov, právnikov a odborníkov na medzinárodné vzťahy (napr. Marián Hronský, Jozef Jablonický, Eva Jaššová, Jozef Kiss, Norbert Kmeť, Zuzana Poláčková,  Oskar Krejčí, Juraj Marušiak, Miroslav Pekník, Daniel Šmihula, Peter Dinuš).
Bratislava – mestská časť Nové Mesto

Časti

Mestská časť Nové Mesto má tieto neoficiálne časti: Ahoj, Jurajov dvor, Koliba, Kramáre, Mierová kolónia, Pasienky/Kuchajda.

Vznik a pôsobnosť mestskej časti

Mestská časť Bratislava-Nové Mesto vznikla v dôsledku spoločenských zmien po roku 1989 podľa Zákona SNR č. 377/1990 z 13. septembra 1990 o hlavnom meste Slovenskej republiky Bratislava. Zákon ustanovil v Bratislave okrem samosprávnych a výkonných orgánov mesta (primátor, mestské zastupiteľstvo, magistrát a i.) 17 mestských častí, ktorým boli zákonom a následne podrobnejšie aj Štatútom hl. m. SR Bratislava vymedzené kompetencie a územie.
Mestská časť Bratislava-Nové Mesto vznikla rozdelením územia bývalého III. obvodu, ktoré bolo v územnej pôsobnosti vtedajšieho Okresného národného výboru Bratislava III a Miestnych národných výborov v Rači a Vajnoroch, na tri samosprávne celky – Nové Mesto, Rača a Vajnory. Územie mestskej časti Bratislava-Nové Mesto vzniklo z dvoch katastrálnych území Nové Mesto a Vinohrady. Presné vymedzenie územia schválilo mestské zastupiteľstvo úpravou jednotlivých mestských obvodov 11. júla 1991.
Samospráva Mestskej časti Bratislava-Nové Mesto bola ustanovená po voľbách do orgánov samosprávy 23. – 24. novembra 1990. Prvým starostom mestskej časti sa stal RNDr. Miloš Lampert (koalícia VPN-KDH). Nový poslanecký zbor mestskej časti, ktorý mal 44 poslancov, zriadil svojím uznesením z 20. decembra 1990 Miestny úrad Bratislava-Nové Mesto. Za jeho prvého prednostu vymenovalo miestne zastupiteľstvo na návrh starostu Štefana Cifru.
Miestne zastupiteľstvo ustanovilo a zvolilo podľa zákona a štatútu mesta aj poradné orgány – miestnu radu a komisie, miestneho kontrolóra a zástupcu starostu (z radov poslancov).
Kompetencie miestneho samosprávneho orgánu MČ BNM, ktoré vymedzuje štatút mesta, podrobne vymedzil Organizačný poriadok samosprávy mestskej časti Bratislava-Nové Mesto, schválený jej miestnym zastupiteľstvom 29. októbra 1991 a s novou úpravou 29. júna 1993.
Podľa uznesenia poslaneckého zboru z 22. 6. 2010 má vo volebnom období 2010 – 2014 Miestne zastupiteľstvo Bratislava-Nové Mesto 25 poslancov, ktorí boli zvolení v 4 volebných obvodoch a 42 volebných okrskoch.
Podľa sčítania ľudu (1991) v období vzniku mestskej časti Bratislava-Nové Mesto na jej území trvalo žilo 40 125 obyvateľov, z toho na katastrálnom území Nové Mesto 31 712 a na katastrálnom území Vinohrady 8 413 obyvateľov.

Zaujímavosti

Na križovatke Krížna – Karadžičova sa nachádza staničná budova prvej konskej železnice v Uhorsku, ktorej prvý úsek do Svätého Jura bol otvorený v roku 1840. Budova je aj v erbe Mestskej časti Bratislava-Nové Mesto.
V rokoch 1999 – 2001 na Vajnorskej ulici pri jazere Kuchajda postavili prvé moderné nákupné centrum na Slovensku – Polus City Center.

Zdroje – literatúra

DOŠEK, Otto, Ing. – BOROVSKÝ, Štefan, RNDr.: Monografia Mestskej časti Bratislava-Nové Mesto. Bratislava: Miestny úrad Bratislava-Nové Mesto, 1998. ISBN 80-967854-4-3.
SnatchBot

Dejiny

Společnost založili Henri Ben Ezra a Avi Ben Ezra v roce 2015 v Herzliya Pituach v Israelu.
V Červenci 2017, Snatchbot sponzoroval Chatbot Summit v Berlíně v Nemecku. Na konci Decembra 2017, se nĕco přes 30 milionú koncových uživatelů zapojilo do vývoje chatovacího robota pomocí platformy SnatchBot.

Služby

SnatchBot pomáhá uživatelům se stavbou chatovacího robota pro služby Facebook Messenger, Skype, Slack, SMS, Twitter a jiné sociální služby. Tiež poskytuje bezplatné modely spracovanie prirodzeného jazyka (Natural Language Processing). Spolu s nástrojem Machine Learning od stejné společnosti, je možné vytvářet chatovací roboty, kteřý dokážou rozeznat záměry uživatelů.