google/wiki40b huggingface dataset:
Champs-Romain

Poloha

Obec má rozlohu 20,33 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 313 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wolfgang Radnai

Životopis

Narodil sa 25. marca 1848 v Chișineu-Criș (maď. Kisjenő) v Bihárskej župe (dnešné Rumunsko). V roku 1871 si zmenil priezvisko z Rillhamer na Radnai.
Po rozpade Uhorska bol niekoľko týždňov internovaný a 25. marca 1919 ho česko-slovenská vláda vykázala do Maďarska, kde až svojej smrti v roku 1935 žil v letnom sídle vesprémskeho biskupa v Sümegu.
Cedi

Dejiny meny v Ghane

Rok po získaní nezávislosti (1958) zaviedla Ghana na svojom území miestnu ghanskú libru. Táto libra mala ekvivalentnú hodnotu s britskou librou a používala aj rovnaký systém čiastkových jednotiek: 1 libra = 20 šilingov = 240 penny.
„Prvé“ cedi nahradilo ghanskú libru v roku 1965 v pomere 1 libra = 2,4 cedi či 100 pesewa = 100 penny. Zároveň prešlo na decimálny systém a bolo rozdelené na 100 pesewa a nie na šilingy a penny. Cedi bolo až do roku 1967, kedy bolo zavedené „nové“ cedi, používane skôr ako druhé platidlo popri stále používanej libre.
„Druhé“ cedi sa do obehu dostalo v roku 1967 a vychádzalo z pôvodného cedi v pomere 1 nový cedi = 1,2 pôvodného cedi. Výmenný kurz k libre bol teda v roku 1967 1 libra = 2 cedi.
V roku 1979 vydala ghanská vláda nové bankovky cedi, existujúce bankovky vylásila za neplatné. Nové bankovky sa vymieňali za pôvodné v pomere 10 starých za 7 nových, ak čiastka bola menšia ako 5000 cedi. Ak čiastka presiahla hranicu 5000 cedi, výmenný kurz bol 10 starých za 5 nových. Vláda týmto krokom stiahla z obehu veľké množstvo obeživa, zdôvodňovala to potrebou bojovať proti inflácii.
„Tretie“ cedi sa dostalo do obehu 1. júla 2007. Vychádzalo z predchádzajúceho cedi v pomere 10 000 predošlých cedi = 1 nový cedi. Až do 1. januára 2009 kolovali spoločne druhé a tretie cedi, od tohto dátumu sa používa len tretie cedi.

Mince a bankovky

Súčasné mince tretieho cedi majú nominálne hodnoty 1, 5, 10, 20, 50 pesewa a 1 cedi. Bankovky tretieho cedi sú 1, 5, 10, 20, 50 cedi.
The Guardian

Postoj a príslušnosť

Články a komentáre v The Guardian sú vo všeobecnosti naklonené liberálnemu a ľavicovému koncu politického spektra. Toto sa odráža aj v zložení čitateľov novín: podľa prieskumu trhu, ktorý vykonala v roku 2000 spoločnosť MORI (Market & Opinion Research International) bolo až 80% čitateľov The Guardian voličmi labouristov. Podľa obdobného prieskumu, ktorý MORI vykonala v roku 2004 bolo zloženie nasledovné: 44% čitateľov volilo labouristov a 37% volilo liberálnych demokratov.

Formát a náklad

The Guardian je jediným britským denníkom, ktorý vychádza v plnofarebnej tlači (i keď severoírske vydanie je z väčšej časti ešte stále čiernobiele). Taktiež je jediným britským denníkom, ktorý vychádza v tzv. formáte Berliner (nazývanom aj midi).
V novembri 2005 bol The Guardian s priemerným nákladom 378 618 výtlačkov tretím najväčším mienkotvorným denníkom v Spojenom kráľovstve. Na porovnanie, jeho konkurencia: Daily Telegraph má 904 955 výtlačkov, The Times 692 581 výtlačkov a The Independent s 261 193 výtlačkami.

V populárnej kultúre

Noviny bývajú občas prezývané The Grauniad. Tento názov bol zavedený satirickým časopisom Private Eye, poukazujúc na časté chyby sadzby, vďaka ktorým sa noviny stali známe v ére pred počítačovou sadzbou. Existuje povera, že raz dokonca sadzači spravili chybu v samotnom názve novín v hlavičke na prvej strane a vysádzali ho ako The Gaurdian.
Égreville

Poloha

Obec má rozlohu 31,84 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 172 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pianello

Poloha

Obec má rozlohu 16,73 km². Najvyšší bod je položený 1 724 m n. m. a najnižší bod 427 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eurytos a Kteatos

Eurytos a Kteatos (iné názvy: Molioni, Molionidi, Aktorioni; starogr. Εὔρυτος και Κτέατος, Μολιονίδαι, Ἀκτορίδαι – Eurytos kai Kteatos, Molionidai, Aktoridai) sú v gréckej mytológii synovia élidskeho kráľa Aktora a jeho manželky Moliny. (podľa inej verzie synovia boha Poseidóna)
Podľa antických správ boli dvojičky Eurytos a Kteatos, spojení ako siamske dvojčatá v páse, inokedy sa zase spomínajú ako dve samostané bytosti podivuhodnej sily. Prevládajúca verzia za ich rodičov uvádza élidskeho kráľa Aktora a Molinu, ale podľa antického autora Athénaia z Naukratidy, ale aj iných, bol ich otcom boh Poseidón, ktorý ich matku zviedol v podobe vtáka a ona potom porodila strieborné vajce z ktorého sa narodili.
Obaja sa oženili s dcérami ólenskeho kráľa Dexamena. Eurytos si zobral Théraifonu, s ktorou mal syna Thalpia a Kteatos a jeho manželka Théroniké boli rodičmi syna Amfimacha.
Spolukráľ ich otca, Augeias bol známy svojim bohatstvom a nečistotou v chlieve. Vyčistiť jeho chliev sa všeobecne pokladal za čin priam nemožný a práve preto bol touto úlohou poverený mykénskym kráľom Eurystheom, hrdina Herakles, ktorý mu musel slúžiť na príkaz najvyššieho boha Dia.
Herakles si však pred splnením úlohy, aby si aj niečo zarobil, vyžiadal od Augeia odmenu a on mu ju sľúbil. Keď potom Augeias odmietol Heraklovi odmenu vyplatiť a navyše ho ešte aj s urážkami vyhnal, potupený Herakles sa mu rozhodol pomstiť. Len čo Herakles splnil všekých dvanásť úloh a dosiahol tak slobodu, postavil veľké vojsko a na Augeia zaútočil. Augeias pri obrane Élidy za veliteľov svojho vojska vymenoval synov Aktora, Euryta a Kteata.
Vojna sa však onedlho prerušila, lebo Herakles ochorel a radšej podpísal prímerie. Bratia ale pokoj zbraní využili a na Heraklovo vojsko nečakane zaútočili. Po veľkých stratách bol Herakles nútený ustúpiť, ale keď o tri roky Eurytos a Kteatos odišli na oslavy tretích isthmických hier, Herakles ich dostihol pri meste Kleónais a zabil ich. Následne po rýchlom pochode na Élidu zaútočil, Augeia usmrtil a vymenoval za kráľa Augeiovho syna Fylea.
Z mýtov sú bratia Eurytos a Kteatos známi aj tým, že sa zúčastnili lovu na kalydónskeho diviaka.
Ruský rubeľ

Ruský rubeľ je mena v Ruskej federácii. Základnou menovou jednotkou je 1 rubeľ, ktorý sa delí na 100 kopejok. Podľa ISO 4217 sa označuje skratkou RUB; ktorá nahradila predtým používané RUR. Ruský rubeľ sa okrem Ruskej federácie používa ako platidlo aj v Abcházsku a Južnom Osetsku.

História

Rubeľ je tradičným platidlom používaným na území Ruska od 18. storočia. Dnešný ruský rubeľ bol zavedený v decembri 1991 a platil spočiatku paralelne so sovietskym rubľom.

Emisia 1997

Emisia bankoviek z roku 1997 je platná dodnes. Bankovky boli niekoľkokrát modifikované.
SA-3

Ciele misie

Rovnako ako predchádzajúce misie (SA-1 a SA-2), aj SA-3 bola zameraná na testovanie prevádzkových parametrov rakety Saturn I. Druhou úlohou bolo vypustiť v rámci projektu Highwater veľké množstvo vody do vyšších vrstiev atmosféry. Opäť bola raketa vybavená maketami druhého a tretieho stupňa a niesla 109 000 litrov vody. Prvýkrát malo dôjsť k testu spätných rakiet, určených na oddelenie prvého a druhého stupňa. Telemetria bola prvýkrát odosielaná v digitálnej podobe. Prvýkrát mali byť nádrže natankované na plnú kapacitu paliva.

Priebeh letu

Štart sa konal 16. novembra 1962 na štartovacom komplexe LC 34 na Cape Canaveral. Motory boli zažihnuté o 17:45 UTC a raketa bez problémov vystúpala do výšky 166 kilometrov. Po dosiahnutí maximálnej výšky (apogea) boli odpálené nálože a náklad vody bol rozptýlený do ionosféry. Takmer všetko pracovalo správne a vďaka väčšiemu objemu paliva mali inžinieri možnosť sledovať chovanie rakety pri pomalšej akcelerácii a ďalšom zážihu. Telemetria však mala zlú kvalitu a získané údaje boli sporné.
Happening

Happening (ang. to happen – prihodiť sa) je jedna z včasných foriem akčného umenia, v ktorej sa spájajú prvky divadla, hudobného koncertu, poézie a výtvarného umenia s cieľom aktívne zapojiť diváka do akcie. Happening sa stal signifikantným prejavom hnutia Fluxus, ktorého cieľom bolo spojiť umenie s bežne prežívanou realitou. Prvý happening uskutočnil Allan Kaprow v Rueben Gallery v New Yorku roku 1959, mal názov 18 Happenings in 6 Parts.
Happening vznikol v závere 50-tych – 60. rokoch 20. storočia, k hlavným tvorcom patria Allan Kaprow, J.J. Lebel, Wolf Vostel a Tadeusz Kantor. Vostelovi sa priraďuje prvenstvo v tvorbe happeningov na európskej pôde koncom 50-tych rokov. Boli to najmä radikálne politické vystúpenia nabúravajúce pohodlie kapitalistického systému a jeho indoktrináciu. Azda najúspešnejším bol happening v Hessian State Radio v júni 1969, kde kombináciou rozličných politických sloganov, správ, erotiky a reklamy vytvoril úplne dezorientujúci – nezrozumiteľný tok slov. V domienke že štúdio obsadili neznáme radikálne živly prišla pred rádio nemecká polícia. Tvorba Tadeusza Kantora vzišla zas z podhubia alternatívnej divadelnej scény v Poľsku.
Významnými tvorcami happeningu na Slovensku boli Alex Mlynárčik,- napr. Deň radostí – Keby všetky vlaky sveta, 1971, Evina svadba, 1972, Jana Želibská – Snúbenie jari, 1971, Ján Budaj- neskorší líder novembra 89, založil počas normalizácie s Tomášom Petřivým a Vladimírom Archlebom Dočasnú spoločnosť intenzívneho prežívania DSIP, v rámci nej tvorili v uliciach Bratislavy rôzne akcie.
Pri čistých happeningoch nie je scenár presne určený, čo umožňuje vznik nečakaných udalostí v nepredvídateľnej postupnosti (predstavitelia mixmediálneho typu Josepha Beuysa).
Hoacinotvaré

Charakteristika

Hoacin chochlatý je asi 60 cm dlhý, výzorom čudný vták žijúci v močaristých lesoch v celom povodí Amazonu. Polovicu dĺžky pokrýva chvost. Takmer tretinu tela zaberá hrvoľ, ktorý slúži aj na to, na čo ostatné vtáky používajú žalúdok (hoacín má vlastný žalúdok zakrpatený). Živí sa lístim, hniezdi na nižších stromoch, spravidla nad riekou.
Jeho mláďatá sú jedinečné tým, že sa rodia na každom krídle s dvoma prstami a pazúrmi (voľné prsty na krídlach u ostatných vtákov zanikli), pomocou ktorých lozia po konároch.
Príchod vychovávateľky do kupcovho domu

Námet a kompozícia

Aby vynikla satira, umelec zvolil kompozíciu založenú na jasnom rozlíšení dvoch hlavných skupín: rodiny kupca a mladého inteligentného no nesmelého dievčaťa. Prichádza na nové pôsobisko, stojí v prijímacom salóne a akoby bojazlivo vyťahuje z malej taštičky odporúčací list. Tučný kupec si dievča prezerá presne tak ako je zvyknutý obzerať si nový tovar. Z dverí za kupcom na príchodziu mladú ženu zvedavo hľadia kupcove deti a kupcova žena sa s nevôľou díva na guvernantku, v ktorej vidí iba zbytočnú príťaž v domácnosti. Z tvárí slúžok stojacich vo dverách do vedľajšej miestnosti sa zračí úškrn a pohŕdanie. Rozdielnosť charakterov postáv dotvára aj umelcovo farebné podanie obrazu. Kým na postave vychovávateľky je jasne zreteľný farebný súlad, interiér miestnosti a oblečenie postáv kupcovej rodiny kričí krikľavými farebným kontrastami.
Dielo sa zaraďuje do skupiny Perovových obrazov, ktorým dominuje tzv. ženská otázka, t.j. postavenie ženy v súdobej spoločnosti. Ťažký údel ruskej ženy dokumentuje na postavách hlavných protagonistiek. K takýmto dielam patrí napr. Vyprevádzanie mŕtveho (pozornosť upriamuje na horký údel sedliačky-vdovy vezúcej svojho nebohého manžela), Utopená (životná tragédia ženy uprostred rušného veľkomesta) a napokon aj Príchod vychovávateľky do kupcovho domu, kde zachytáva neľahký osud mladého dievčaťa núteného kvôli obžive hľadať službu u spupného kupca.
Posledne spomenutým dielom umelec do sveta vykričal svoj hnev, nespokojnosť a protest proti surovým utláčateľom, ktorí stratili akúkoľvek ľudskosť a uznávali iba jedinú moc - moc peňazí. Tematika povyšovania mamonu nad ľudský cit dominovala aj v dielach iných autorov, ale Perovov Príchod vychovávateľky prevyšuje všetko, čo vytvorili maliari v tejto oblasti.
Obraz Príchod vychovávateľky do kupcovho domu spolu s ďalším významným dielom Trojka zabezpečili Perovovi uznanie a hodnosť akademika.
Saint-Michel-de-Plélan

Poloha

Obec má rozlohu 7,24 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 304 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jules Verne

Životopis

Detstvo Julesa Verna je spojené s ostrovom Feydau uprostred Loiry, kde vyrástol, mal kamarátov a kde prežíval dobrodružné snové cesty. Strýko Châteaubourg, ktorý bol maliarom, tieto chlapčenské sny podporoval. Jules ho navštevoval s mladším bratom Paulom. Strýko mal albumy s vlastnými kresbami z krajín, ktoré spoznal a tieto malého Julesa veľmi zaujímali.  
V roku 1839 v lete sa Jules nechal najať ako plavčík na trojsťažník Coralia do Indie, jeho rodičia to však zistili a zabránili mu odísť.
Verne vyštudoval právo a potom sa živil ako obchodník s akciami. 
10. januára 1857 sa oženil s Honorinou Hébé Morelovou, s ktorou mal syna Michela. Ten po jeho smrti dopísal rozpísané diela.
V roku 1862 sa zoznámil s nakladateľom Pierrom Julom Hetzelom, ktorý jediný zo všetkých parížskych vydavateľov sa rozhodol vydať jeho dielo Päť týždňov v balóne. Ponúkol mu zaň 10 000 frankov, na vtedajšie pomery slušnú sumu. Román mal obrovský úspech, preto Hetzel uzavrel s autorom exkluzívnu zmluvu na 20 rokov, v ktorej sa Verne zaviazal, že napíše dva romány ročne za honorár 20 000 frankov (10 000 frankov za jeden). Táto zmluva ho finančne zaistila a umožnila mu živiť sa iba písaním. Hetzel bol s Vernem ako autorom spokojný, keďže mu zabezpečoval nadštandardné príjmy a preto mu honorár postupne zvyšoval. Päťkrát zmenil zmluvu, takže si Verne mohol kúpiť vilu a jachtu. 
Verne veľa cestoval, navštívil severoafrické pobrežie, Baltské more, USA, Rusko, a tak ďalej.
Tatiana Melasová

Život

Narodila sa v máji 1982 v Senci. Absolvovala Hotelovú akadémiu Ľudovíta Wintera v Piešťanoch, ktorú úspešne ukončila v roku 2003. Od svojich pätnástich rokov bola závislá od drog, následkom čoho sa deväť rokov živila prostitúciou. V roku 2009 nastúpila na liečenie u Vladimíra Schwandtnera v Budmericiach, kde napísala autobiografický román Tovar. Podnetom bola Schwandtnerova iniciatíva počas nakrúcania jej spovedí na videokameru ako súčasť terapie. Od decembra 2009 Melasová píše o svojich skúsenostiach na blogu SME.

Tovar

Román je osobnou výpoveďou autorky najmä o skúsenostiach s drogami a prostitúciou. Vydalo ho vydavateľstvo Marenčin PT v roku 2010 a zároveň bol publikovaný aj ako zvuková kniha v Slovenskej knižnici pre nevidiacich.
Názov knihy metaforicky vyjadruje podstatu prostitúcie a postavenie prostitútky. Príbeh je rozprávaný v prvej osobe – rozprávačom je protagonistka románu Melisa, ktorá sa po nástupe na prestížnu strednú školu dostane do okruhu kamarátov, pri ktorých začala experimentovať s heroínom. Závislosť ju priviedla až k prostitúcii. Po niekoľkých neúspešných liečeniach sa opäť upadla do závislosti a zháňania financií prostitúciou. V závere sa hlavná postava dostáva do starostlivosti liečiteľa v Budmericiach. Dielo sa vyznačuje autentickosťou (najmä žargónom) a naturalistickým podaním deja.
Hospodárska a menová únia (všeobecne)

Hospodárska a menová únia je forma integračného zoskupenia štátov zahŕňajúca spoločný trh, harmonizáciu ekonomickej politiky (prípadne spoločnú ekonomickú politiku) vo viacerých oblastiach a menovú úniu (čiže spoločnú menu alebo aspoň fixované menové kurzy medzi členskými štátmi). Je to piata fáza ekonomickej integrácie.
Menová únia sa niekedy chápe buď ako východisko hospodárskej (a menovej) únie, inokedy - častejšie - ako jej zavŕšenie. Keďže existuje aj menová únia bez spoločného trhu a/alebo harmonizovanej ekonomickej politiky, pojmy "hospodárska a menová únia" a "menová únia" je potrebné odlišovať.
Typický príklad je Hospodárska a menová únia Európskej únie.
Baccon

Poloha

Obec má rozlohu 33,02 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 730 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frank Wilczek

Životopis

Narodil sa v Mineole a je poľsko - talianskeho pôvodu Navštevoval Martin Van Burenovu strednú školu v New Yorku. V tomto období si Wilczekovi rodičia uvedomili, že je výnimočný -  čiastočne aj vďaka IQ testu, ktorý absolvoval. Bol vychovávaný v katolíckej viere, ale neskôr "stratil vieru v tradičné náboženstvo". Bol označený za agnostika , ale v roku 2013 vyhlásil, že pantheizmus je mu mu bližší.
Svoj bakalársky titul získal na University of Chicago v roku 1970, kde bol aj členom spolku Phi Beta Kappa . Magisterský titul z matematiky získal v roku 1972 na Princeton University, kde o dva roky získal aj doktorát z fyziky. 
3. júla 1973 sa oženil s Betsy Devinovou, majú dve dcéry Amity a Mira.
Mont-de-l’If

Poloha

Obec má rozlohu 3,5 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 100 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rada pre rozpočtovú zodpovednosť

Rada pre rozpočtovú zodpovednosť je slovenský nezávislý 3 členný orgán orgán monitorovania a hodnotenia vývoja hospodárenia Slovenskej republiky a hodnotenia plnenia pravidiel rozpočtovej zodpovednosti. Člena rady volí Národná rada Slovenskej republiky na návrh vlády, prezidenta alebo guvernéra NBS na sedemročné funkčné obdobie. Jej činnosť upravuje ústavný zákon č. 493/2011 Z.z. zo 8. decembra 2011 o rozpočtovej zodpovednosti.

Predseda

Predsedom rady je Ivan Šramko.
Allières

Poloha

Obec má rozlohu 9,1 km². Najvyšší bod je položený 652 m n. m. a najnižší bod 347 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 62 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edita Brestenská

Život

Narodila sa 18. novembra 1920 vo Vrábloch. Stredoškolské štúdium absolvovala v Banskej Bystrici a vysokoškolské štúdia na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1952 bola promovaná za doktorku prírodných vied (RNDr.).

Kariéra

V Geologickom ústave Dionýza Štúra pracovala od roku 1948 do 1984. Od začiatku bola poverená výskumom neogénu Západných Karpát ako potenciálneho prostredia pre uhoľné ložiská. Hlavnú pozornosť venovala riešeniu stratigrafie a stavby neogénnych oblastí, najmä východnej časti Podunajskej nížiny, jej severným výbežkom a niektorým vnútorným kotlinám.
Pri zostavovaní generálnych máp ČSSR l: 200 000 bola spoluredaktorkou neogénu na liste Nitra a podieľala sa na zostavovaní geologických máp neogénu na listoch Bratislava, Nové Zámky a Žilina, bola redaktorkou štvorlistu Vráble a Levice (mapy l : 25 000), pričom sa podieľala na riešení mikrobiostratigrafických problémov na viacerých listoch východnej časti Podunajskej a Východoslovenskej nížiny, Viedenskej panvy a jej čelnej predhlbne. V rámci zostavovania geologických máp riešila stratigrafiu uhľonosných oblastí pri okrajoch juhozápadnej časti pohoria Tríbeča (Beladice - Jelenec, Horné Štitáre, Podhorany) a okolia Pukanca, kde bola aj spoluautorkou výpočtu zásob kategórie C2.
RNDr. Edita Brestenská bola priekopníčkou v štúdiu mikrofauny oligocénu a neogénu na základe foraminifer a ostrakód. Vďaka spojeniu terénneho a laboratórneho výskumu mala veľké zásluhy na stanovení stratigrafie neogénu u nás, ako aj na súčasnom ponímaní chronostratigrafických jednotiek paratetýdnej oblasti. 
O jej vysokej odbornosti svedčí aj aktívna účasť na medzinárodných korelačných programoch, v rámci medzinárodných tímov (Poľsko, Rumunsko, Maďarsko, Juhoslávia, Rakúsko), na riešení niektorých špecifických chronostratigrafických problémov, ako napr. porovnávacie štúdie mikrofauny oligocénu a neogénu Slovenska a Maďarska a stanovenie hranice oligocén/miocén podľa ostrakódov z profilov v Taliansku.
Okrem výskumnej činnosti redigovala RNDr. Edita Brestenská ústavne časopisy - ako technická alebo vedecká redaktorka, bola aj členkou redakčnej rady časopisov vydávaných Štátnym geologickým ústavom Dionýza Štúra a členkou rôznych komisií, vedeckej rady ústavu a vedúcou paleontologického oddelenia.

Ocenenie

Za svoju prácu bola v roku 1960 vyznamenaná ako „Najlepší pracovník geologickej služby“ a v roku 1968 štátnym vyznamenaním „Rad červenej hviezdy“. Pri príležitosti 60. a 70. výročia založenia ŠGÚDŠ obdržala „Medailu za rozvoj geológie a ústavu“. Za celoživotné dielo a prínos do poznania geológie Slovenska ju Slovenská geologická spoločnosť v r. 2010 poctila „Slávikovou medailou.

Publikácie

Výsledky jej biostratigrafických výskumov v mnohých ohľadoch presahujú regionálny rámec, o čom najlepšie svedčí skutočnosť, že sa podieľala na monografickom spracovaní šesťzväzkového diela o neostratotypoch neogénu centrálnej paratetýdy („Chronostratigraphie und Neostratotypen etc.“). Podieľala sa na príprave viacerých geologických máp ČSSR v mierke 1 : 200 000 (listy Wien-Bratislava, Nitra, Nové Zámky a Žilina).
Elektrochemický rad napätia kovov

Elektrochemický rad napätia kovov alebo Beketovov rad (podľa Nikolaja Nikolajeviča Beketova) je zoznam kovov, zoradených vzostupne podľa hodnôt ich štandardného elektródového potenciálu (čiže elektródového potenciálu vzťahujúceho sa na vodíkovú elektródu). Na základe týchto hodnôt rozdelil Beketov kovy na ušľachtilé a neušľachtilé (neušľachtilé kovy pri reakciách so zriedenými kyselinami vytláčajú vodík, ušľachtilé kovy nereagujú a vodík nevytláčajú).
Laubach

Poloha

Obec má rozlohu 1,69 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 302 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dobroslava (obec)

Polohopis

Nachádza sa v údolí Dobroslavského potoka, na severovýchodnom okraji Ondavskej vrchoviny. Obcou vedie cesta III/3538, ktorá ju napája na III/3537 a I/21, vedúcu do Svidníka. Okresné mesto je vzdialené 8 km juhozápadným smerom, krajské mesto leží 62 km rovnakým smerom.

Erb

V modrom štíte v zelenej pažiti stojaci, spoločne strieborný pohár držiaci dvaja zlatovlasí privrátení muži, pravý striebroodetý, čiernoobutý, v čiernom klobúku, opierajúci sa o zlatú palicu v pravici, ľavý zlatovlasý, striebroodetý, v červenej veste a čiernych topánkach, z ľavého okraja štítu vyrastajúca zlatozastrešená a striebrom podmurovaná studňa. Na znamení je žánrový motív dedinčana a pútnika, podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Erb bol prijatý  obecným zastupiteľstvom 3. februára 2004 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: D-147/2003. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 modrej, 1/6 bielej, 3/6 modrej a 1/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Dejiny

V severnej časti Nízkych Beskýd, v doline prítoku potoka Kapišovky, leží dedina Dobroslava. Obec bola pravdepodobne založená v 70.-80. rokoch 16. storočia usadlíkmi so šoltýsom podľa zákupného práva. Najstaršia písomná zmienka o obci je z r. 1570, keď boli po prvýkrát zdanené najmenej 4 sedliacke domácnosti daňou kráľovi. Obec je doložená z roku 1600 ako Dobroszla, neskôr ako Dobroszlaw (1618), Dobroslava (1773), Dobroslav (1920), Dobroslava (1927); maďarsky Dobroszlava, Dobroszló. Názov obce je podľa F. Uličného odvodený od mena prvého šoltýsa Dobroslava.
Obec bola založená na území panstva Makovica a jeho majetkovou súčasťou bola až do zrušenia poddanstva. V r. 1712 sa obec útekmi poddaných takmer vyľudnila, ale postupne počet obyvateľov narastal. Podľa sčítania obyvateľstva z r. 1787 bolo v obci 23 domov a 154 obyvateľov a v r. 1828 to bolo 33 domov a 241 obyvateľov. V súčasnosti v obci je 37 domov, v ktorých žije 34 obyvateľov.
V r. 1705 bol postavený drevený chrám (cerkev) v barokovom slohu, ktorý v r. 1880 bol reštaurovaný a v r. 1932 rozšírený o prístavbu bočných kaplniek . Zrubový chrám s pôdorysom tvaru gréckeho kríža, s troma kopulovitými vežami a cenným ikonostasom z 18. storočia bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Obecný úrad sídli v kultúrnom dome postavenom v r. 1960. v roku 1996 sa nanovo vyasfaltovala hlavná cesta do obce, v r. 2000 sa obec splynofikovala a takisto v tomto roku bolo ustanovené slávnostné ktitorstvo gréckokatolíckeho chrámu sv. Paraskievy, ktoré prijali Michal Kováč – exprezident SR a Anna Galovičová.