google/wiki40b huggingface dataset:
La Pléiade

Umelecký manifest La Pléiade

Na manifest skupiny „Pléiade“ mal copyright Joachim du Bellay, názov bol „La Défense et illustration de la langue française 1549“. Du Bellay v ňom upresnil literárny program literárnej obnovy a revolúcie. Skupina sa zamerala na zanechanie starších tradícií francúzskej poézie (špeciálne Marot a starší rétori) a usúdila, že francúzština je vhodný jazyk pre literárne vyjadrovanie, ktorý môže dosiahnuť ďalšie svoje zušľachtenie napodobňovaním antických autorov. 
Du Bellay odporúčal v manifeste miestne inovácie gréckych a latinských poetických foriem, nasledovanie určitých modelov a vytvorenie neologizmov založených na gréčtine a latinčine. Medzi tieto modely favorizované skupinou „La Pléiade“ patrili Pindaros, Anakreón, Alcaeus, Vergílius, Horatius a Ovídius.
Ideálom tohto nového prístupu nebola otrocká imitácia ale imitácia básnikov, ktorých verše boli v rámci Antickej literatúry výberové, preto aby mohli prebrať nový a bohatý básnický jazyk do hovorovej francúzštiny. Pre niektorých z členov skupiny La Pléiade bol akt tvorenia poézie otázkou božskej inšpirácie (napríklad Pontus de Tyard), posadnutia múzami čo bolo podobné romantickému vytrženiu, vešteckej horlivosti alebo alkoholovému delíriu.
  
Formy, ktoré dominovali básnickej tvorbe tejto skupiny boli petrarkovský sonet (rozvíjaný okolo ľúbostného stretnutia alebo idealizovanej predstavy ženy) a horátiovsko-anakreontská óda  (na víno, ženy a spev, často užívané horátiovské príslovie „Carpe diem topos“). Členovia skupiny si osvojili druh verša nazvaný alexandrín a filozofický smer platonizmus.
Ronsard sa najprv pokúsil adaptovať Pindarovu ódu pre francúzsky jazyk, napíšuc nacionalisticky ladenú epickú poéziu v štýle Homéra a Vergília nazvanú „Franciade“, ktorú však nikdy nedokončil. V tomto literárnom období bolo tematické využívanie antickej mytológie veľmi časté, ale takisto časté bolo aj opisovanie sveta prírody – lesov a riek.

Kritika názvu skupiny

Pojem La Pléiade, ktorý má označovať skupinu francúzskych básnikov okolo Ronsarda a Bellaya je často kritizovaný. Ronsard pravidelne zverejňoval zoznam tých, ktorých považoval za najlepších básnikov jeho generácie, ale tento zoznam bol často menený. Boli to: Ronsard, du Bellay, de Baïf, Pontus de Tyard a Étienne Jodelle; posledné pozície na ňom zaujímali Rémy Belleau, Jacques Pelletier du Mans, Jean de la Péruse a Guillaume des Autels.
V básni z roku 1556 Ronsard oznámil, že Brigade sa stala Pléiade ale tento výraz v jeho literárnom krúžku nepoužil ani raz, používali ho hugenotskí básnici kritizujúci Ronsardovu samoľúbosť. Ronsard sám bol polemik kráľovskej katolíckej politiky. Jeho použitie bolo s konečnou platnosťou posvätené Ronsardovým životopiscom Claude Binetom krátko po jeho smrti. Niektorí moderní literárni historici odmietli používať tento termín.
Osmanville

Poloha

Obec má rozlohu 10,88 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 597 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Reuters

Reuters je spravodajská agentúra, ktorú v roku 1851 v Londýne založil nemecký imigrant Paul Julius Reuter (* 1816 – †1899) ako prvú anglickú tlačovú agentúru. 
Agentúra Reuter 's Telegram Company najprv vysielala komerčné správy, v roku 1858 sa stali jej predplatiteľom prví vydavatelia novín. Prvá mimoeurópska pobočka bola založená v roku 1865 v egyptskej Alexandrii, už o rok neskôr to bola prvá ázijská pobočka v Bombaji a nakoniec roka 1874 bola založená prvá juhoamerická pobočka v čilskom Valparaíso. 
Pri dôraze na využívanie modernej techniky v roku 1982 agentúra začala používať elektrický prenos dát priamo do novín, ako prvá vysielala v roku 1925 správy rozhlasom, od roku 1927 používala ďalekopis a bola tiež prvou súkromnou firmou, ktorá v roku 1962 pre prenos správ použila satelit.
V roku 1984 sa agentúra stala akciovou spoločnosťou. Proti ovládnutiu inou agentúrou sa poistila založením spoločnosti Feuters Founders Share, ktorá drží špeciálnu zakladateľskú akciu a môže vetovať vstup nových akcionárov. V roku 2008 došlo k fúzii s kanadskou spoločností Thomson Corporation, ktorá sa špecializovala na poskytovanie finančných informácií a teraz nesie agentúra názov Thomson Reuters, sídlo má v New Yorku. V súčasnosti tvorí predaj dát finančným trhom 90% zisku, zvyšných 10% pripadá na spravodajstvo.
Víťaz (Belehrad)

Víťaz (srbsky v latinke Pobednik, v cyrilike Победник) je názov sochy, ktorá sa nachádza na sútoku riek Dunaj a Sáva na pevnosti Kalemegdan. Socha je symbolom srbskej metropoly Belehradu. Jej autorom je chorvátsky sochár Ivan Meštrović. Symbolizuje oslobodenie mesta od tureckej nadvlády.
Socha víťaza s výškou 14 m drží v ľavej ruke holubicu mieru a pozerá sa smerom na západ, k bývalému územiu Rakúsko-Uhorska. V pravej ruke drží meč. Pôvodne mala byť umiestnená na Námestí republiky, no Kalemegdan bol nakoniec zvolený ako dôstojnejšie miesto, lebo ho dobre vidno z väčšiny srbskej metropoly.
Socha bola slávnostne odhalená v roku 1928 k desiatemu výročiu prelomenia Solúnskej fronty. Odvtedy sa objavuje veľmi často v súvislosti s Belehradom. Dlhý čas bola zobrazená pri znelke spravodajskej relácie Juhoslovanské televízie.
Mazet-Saint-Voy

Poloha

Obec má rozlohu 45,02 km². Najvyšší bod je položený 1 283 m n. m. a najnižší bod 875 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 124 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Coudons

Poloha

Obec má rozlohu 9,5 km². Najvyšší bod je položený 1 271 m n. m. a najnižší bod 779 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Assé-le-Boisne

Poloha

Obec má rozlohu 28,39 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 924 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vráskovec

Vráskovec (iné názvy: vráskovcový opaštek, vráskovcové teliesko, riasnaté teliesko; lat. corpus ciliare) je časť strednej vrstvy očnej gule, uložená tesne za dúhovkou. Je to lúčovito usporiadaný hladký sval. Na povrchu má množstvo výbežkov, na ne je tenkými vláknami zavesená šošovka. Funkciou tohto telieska je zmena tvaru šošovky pre optimálne zaostrenie lúčov svetla.
Malajzijské národné futsalové družstvo žien

Vrcholné podujatia

Malajzijské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch Ázijských halových hier, ani raz však zo základnej skupiny nepostúpilo do vyraďovacích zápasov. Dokonca na nich nebodovalo ani v jednom zápase. Dvakrát sa zúčastnilo majstrovstiev Ázie, v ktorých dosiahlo lepšie umiestnie na prvom turnaji, v roku 2015 organizovanom Malajziou, kde obsadilo konečné 4. miesto.
V roku 2007 sa zúčastnilo futsalového turnaja na Hrách Juhovýchodnej Ázie, na ktorom dosiahlo po 2 výhrach nad Filipínami a Laosom konečné 4. miesto. O 4 roky neskôr v Mjanmarsku skončilo v skupine na 3. mieste, za Thajskom a Vietnamom, a vybojovalo si tak bronzovú medailu.
Družstvo sa 2-krát zúčastnilo aj prestížneho Svetového turnaja žien. Na turnaji v Portugalsku v roku 2012, na ktorom po štyroch vysokých prehrách v základnej skupine absolvovalo ešte zápas o konečné 9. miesto na turnaji, v ktorom taktiež vysoko prehralo s Venezuelou. V roku 2013 skončilo so 4 prehrami v základnej skupine na poslednom 9. mieste.
Levý Hradec

História

Levý Hradec vznikol pravdepodobne v polovici 9. storočia. Kronikár Kosmas ho spomína v súvislosti s bájnou luckou vojnou, no najstarším doloženým údajom je až stavba kostola Sv. Klimenta. Písomne doložená je i voľba Slavníkovca Vojtecha za druhého pražského biskupa 19. februára 982 práve na Levém Hradci. 
Hradisko bolo Přemyslovcami opustené začiatkom 10. storočia, no jeho význam nepoklesol. Sídelná aktivita tu po celé 10. storočie zostala rovnako intenzívna ako v predošlom storočí, boli vybudované nové stavby a opevnenie bolo pravidelne opravované. S přemyslovským hradiskom v Starej Boleslavi ho spájala cesta Boleslavka. K zániku došlo zrejme koncom 11. storočia, kedy sa ukončila výstavba i opravy, no jeho dôvod je neznámy.

Archeológia

Prvý komplexný prieskum hradiska bol vykonaný na konci 19. storočia archeológmi Rýznerom a Píčom, ale hlavné objavy uskutočnil v 30. - 50. rokoch 20. storočia Ivan Borkovský. Zistil, že hradisko malo akropolu a opevnené podhradie. Akropola mala rozlohu 3,6 ha a bola na lepšie chránenej východnej strane, navyše opevnená drevohlinenou hradbou s kamenným čelom. Stáli tam zrubové stavby s drevenými podlahami. Podhradie malo opevnenie vybudované v niekoľkých etapách a viacpriestorové domy s hospodárskymi i obytnými miestnosťami s vypletanými stenami z prútia.

Kostol Sv. Klimenta

Pod podlahou dnešného kostola Sv. Klimenta boli v rokoch 1939–1941 objavené a preskúmané základy rotundy s kruhovou loďou a podkovovitou apsidou. Vynorili sa otázky, či ide o pôvodnú podobu kostola z konca 9. storočia. Dnes je prijímaná teória Petra Sommera o dobe vzniku archeologicky preskúmanej rotundy najskôr v 11. storočí, čo podporuje skutočnosť, že okolo kostola Sv. Klimenta sa začalo pochovávať až v 11. storočí. Je tak pravdepodobné, že pôvodný nezachovaný kostol bol drevený.
Diamond Dogs (album)

Reedície

Album vyšiel v troch reedíciách na CD albumoch, prvý raz v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahoval tri ďalšie bonusové skladby. Druhý raz vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. V roku 2004 vydala spoločnosť EMI album po tretíkrát, avšak ako limitovanú edíciu pri príležitosti 30. výročia vydania albumu. Album obsahoval rozsiahly booklet s fotografiami, poznámkami Tonyho Viscontiho a samostatný disk s bonusovými skladbami.
Michal Falťan

Biografia

Vyštudoval Právnickú fakultu Slovenskej univerzity v Bratislave v rokoch 1936-1940.

V zbore povereníkov

Po vojne sa zapojil do politiky. Vo februári 1945 bol v 3. Zbore povereníkov povereníkom (poverencom) poľnohospodárstva. V 4. Zbore povereníkov bol zástupcom povereníka Jána Ursínyho. V rokoch 1946-1948 bol potom generálnym tajomníkom Jednotného zväzu slovenských roľníkov. V tejto funkcii sa na jeseň 1947 podieľal na mocenskom nátlaku na slovenskú nekomunistickú politickú scénu a organizoval demonštrácie prokomunistických roľníkov v niektorých slovenských mestách.
V marci 1948 sa vrátil do Zboru povereníkov, keď v 9. Zbore povereníkov pôsobil ako povereník pre poľnohospodárstvo a pozemkovú reformu. Túto funkciu si udržal aj v nasledovnom 10. Zbore povereníkov až do 20. septembra 1951.

V KSČ a parlamente

V roku 1946 je uvádzaný ako člen Ústredného výboru KSS.
V auguste 1945 bol delegátmi národných výborov zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady. Zasadal tu do roku 1946. V rokoch 1945-1946 bol tiež poslancom celoštátneho Dočasného Národného zhromaždenia za KSS. Po parlamentných voľbách v roku 1946 bol poslancom Ústavodarného NZ a znovu v parlamente usadol po voľbách do Národného zhromaždenia roku 1948. Na poste poslanca zotrval do roku 1954.

Mimo politiky

V roku 1950 čelil kritike, keď na zasadaní ÚV KSS vystúpil Viliam Široký a podrobil kritike niektoré doterajšie črty politiky slovenských komunistov. Hlavným terčom kritiky však bol Gustáv Husák.
V rokoch 1951-1955 bol riaditeľom podniku Štátne majetky v Galante. Od roku 1955 pracoval v Ekonomickom ústave Slovenskej akadémie vied. Publikoval články a odborné štúdie. Umrel vo veku 44 rokov.
Grape

Grape 2015

Šiesty ročník Grape festivalu bol druhýkrát vypredaný - 10 000 divákov + organizátori a sponzori. Festival však poznamenali rozmary počasia, prvý deň vládli v Piešťanoch extrémne horúčavy a sucho. Naopak, počas druhého večeru sa nad letiskom prehnala séria búrok. Festival nakoniec museli z bezpečnostných dôvodov zrušiť.
Dzaoudzi

Polohopis

Dzaoudzi má rozlohu 7,87 km².

Obyvateľstvo

Dzaoudzi má 15339 obyvateľov (2009).
Supernatural (5. séria)

Piata séria seriálu Supernatural (Hrozba z temnoty), od tvorcu Erica Kripkeho, mala svoju premiéru 10. septembra 2009. Po vypuknutí apokalypsi je dej zameraný na dvoch bratov, Sama a Deana, ktorí po zistení šokujúcich informácií sa snažia skaze sveta zabrániť. Obaja sú postavení pred ťažkú voľbu a nikto im neuľahčuje ich zložitú situáciu vyriešiť, nakoľko je v hre priveľa ľudských životov, najviac je však ohrozené bratské puto medzi Winchestrovcami.

Nadprirodzené bytosti

Nadprirodzené bytosti, ktoré sa vyskytli v 5. sérii:
Ad Gentes

Ad Gentes (lat. k národom), o misijnej činnosti cirkvi, je jeden z deviatich dekrétov, ktorý vznikol počas Druhého vatikánskeho koncilu. Povzbudzuje k ďalšej misijnej práci. Dekrét podporilo 2394 zhromaždených biskupov, päť hlasovalo proti. Vyhlásený bol 18. novembra 1965 pápežom Pavlom VI..

Zásady misií

Evanjelizáciu uvádza ako jednu zo základných poslaní katolíckej cirkvi a potvrdzuje spojenie evanjelizácie a charity pre chudobných. Vyzýva národy na vytvorenie silných kresťanských komunít, rovnako aj na pevné vzťahy s inými kresťanmi. Dekrét uvádza, že pútnická cirkev je v zásade misijná. Tento účel vychádza zo zdroja lásky, lásky Otca a Božieho plánu spásy ľudského pokolenia (viď AG č. 9). Misijná činnosť nie je nič viac a nič menej než hlásanie či zjavenie a naplnenie Božieho plánu vo svete, v ktorých Boh skrze misiu vykonáva dejiny spásy (viď. AG č. 9). Dekrét dostal prostredníctvom žiadosti veľmi jasný misijný dôraz: "Pre národy sveta nech je cirkev univerzálnou sviatosťou spásy."
Základná definícia cirkvi Lumen gentium (pozri LG č. 48) je preto zahrnutá do teológie misie. Misionárska práca a evanjelizácia je úloha, ktorá má byť vykonaná kongregáciou biskupov na čele s Petrovým nástupcom sprevádzaná modlitbami a spoluprácou celej cirkvi (viď. AG č. 6).
Čarovná flauta

Premiéra a prijatie

Opera mala premiéru vo Viedni 30. septembra 1791, v predmestskom divadle Freihaus-Theater auf der Wieden. Mozart dirigoval orchester, Schikaneder sám stvárnil Papagena, zatiaľ čo v úlohe Kráľovnej noci účinkovala Mozartova švagriná Josepha Hoferová.
Opera oslavovala svoje sté predstavenie v novembri 1792. Mozart nemal tú česť byť svedkom tejto udalosti, keďže podľahol svojej chorobe 5. decembra 1791.
Od svojej premiéry je Čarovná flauta jedným z najobľúbenejších diel operného repertoáru a v súčasnosti je ôsmou najčastejšie hranou operou v Severnej Amerike.
Podolský potok (prítok Horného Dudváhu)

Prameň

Pramení na styku Malých Karpát a Podunajskej pahorkatiny, v podcelku Trnavská pahorkatina, v časti Podmalokarpatská pahorkatina, na juhovýchodnom úpätí Veľkého Plešivca (483,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 270 m n. m.
Čuvaši

Čuvaši (po čuvašsky чăвашсем; po rusky чуваши) predstavujú turkický národ, ktorý je autochtónny pre územie rozkladajúce sa od Povolžia až k Sibíri. Väčšina z nich žije v Čuvašskej republike a okolitých oblastiach, hoci na komunity Čuvašov možno naraziť v celom Rusku. Centrom Čuvašov je Čeboksary (Šupaškar), hlavné mesto Čuvašska.

Kultúra a náboženstvo

Čuvaši hovoria po čuvašsky, zároveň používajú aj ruštinu a tatárčinu. Čuvaši sú dominantne pravoslávni, pretrvali medzi nimi aj predkresťanské tradície (Vattisen Jaly).
Železničná stanica Ilava

Doprava

Na stanici sú 4 dopravné koľaje a 1 manipulačná. Stanica má osobnú pokladňu ZSSK, je v pásme malého pohraničného styku ZSSK-ČD.
Stanica bola modernizovaná v V. etape úseku Trenčianska Teplá – Beluša. Práce na samotnej stanici sa začali 18. februára 2013.
Staviteľstvo

Staviteľstvo je pôvodne jedno z deviatich slobodných umení; dnes odbor techniky, ktorý sa zaoberá navrhovaním a realizáciou stavebných konštrukcií všetkého druhu (budov, komunikácií, vodných stavieb a i.) na podklade architektonického projektu.
Pozemné staviteľstvo je jedným z odborov študijného programu na stredných priemyselných školách stavebných. Súvisí aj s odborom rekonštrukcia budov a technické zariadenie budov.
Écot (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 11,02 km². Najvyšší bod je položený 574 m n. m. a najnižší bod 376 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 509 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Georges-d'Hurtières

Poloha

Obec má rozlohu 11,85 km². Najvyšší bod je položený 1 470 m n. m. a najnižší bod 325 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 317 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oľga Albiniová

Životopis

Po skončení ľudovej a meštianskej školy v Liptovskom Mikuláši pokračovala v štúdiu na vyššej dievčenskej škole v Levoči, Českom Tešíne a Prahe. Pôsobila ako učiteľka na meštianskej škole. Počas prvej svetovej vojny ošetrovateľka v poľnej nemocnici v Liptovskom Mikuláši.
Spoluzakladateľka Spolku slovenskej evanjelickej diakonie. Bola tajomníčkou a dušou spolku. Pripravovala na vydanie vlastný časopis spolku Služba lásky v ktorom sa podávali správy o pôsobení diakonie. Publicisticky činná v Cirkevných listoch, Národných novinách a Živene. V Živene uverejňovala kratšie prózy s výchovným zameraním.
Rabat (mesto)

Dejiny

Mesto bolo založené v 12. storočí Arabmi na mieste rímskej osady. Nasledoval príliv arabských obchodníkov a remeselníkov, ktorých v 17. storočí vypudili zo Španielska. V rokoch 1912-1956 bolo správnym strediskom francúzskeho protektorátu v Maroku, od roku 1956 hlavné mesto Maroka.

Hospodárstvo

Mesto je strediskom rybolovu, bavlnárskeho, kožiarskeho a potravinárskeho priemyslu. Významne zastúpené sú umelecké remeslá (koberce, ozdoby, keramika). Významný je aj cestovný ruch (morské kúpele, jachtový prístav). Je to dopravná križovatka.

Kultúra

Rabat je opevnené staré mesto. Nachádza sa v ňom množstvo vrcholnostredovekých (maurských) pamiatok a hradieb. Je tu univerzita (1957), technická vysoká škola, Ústav pre arabský jazyk, Národné konzervatórium, škola tkania kobercov, botanická záhrada, zoo, botanická pokusná záhrada, divadlá, múzeá, knižnica, medzinárodné letisko (10 km od mesta) a námorný prístav. Sídli tu aj katolícke biskupstvo
Národné múzeum Vasiľa Levského

Charakteristika

Rodný dom Vasiľa Levského sa nachádza na západe centrálnej časti mesta Karlovo a bol postavený ku koncu 18. storočia. Neskôr bol poškodený a rekonštruovaný bol v roku 1933. Samotné múzeum bolo otvorené v roku 1937. Dom a okolitý areál dnes fungujú ako Národné múzeum Vasiľa Levského v rámci ktorého sa na mieste nachádza niekoľko expozícií:
Samotný Rodný dom Vasiľa Levského (bulh. Родната къща на Васил Левски – Rodnata kăšta na Vasil Levski) pochádza z obdobia začiatku bulharského národného obrodenia v 18. storočí. Postavil ho dedo Vasiľa Levského, Kunčo Ivanov a v dome neskôr bývali obidvaja jeho synovia. Budova je nízka, jednoposchodová s pivnicou.
Expozičná sieň (bulh. Експозиционна зала – Ekspozicionna zala) nie je pôvodná budova. Bola postavená v areáli v roku 1965 za účelom zbierky písomných a obrázkových materiálov týkajúce sa života Vasiľa Levského. Časť exponátov bola darovaná múzeu rodinou Vasiľa Levského.
Pamätná kaplnka Všetkých bulharských svätých (bulh. Мемориален параклис „Всех святих болгарских“ – Memorialen paraklis "Vsech svjatich bolgarskich") je postavená na pamiatku Vasiľa Levského v priebehu roku 2000. Projekt kaplnky zhotovila architektka Maria Karazlateva a stavba bola zrealizovaná aj vďaka finančnej podpore mnohých obyvateľov Karlova a iných bulharských miest. V kaplnke sa uchovávajú ako relikvia vlasy Vasiľa Levského, ktoré si ostrihal v období keď sa stal mníchom a ktoré potom dlhé roky uschovávala jeho matka a neskôr jeho sestra Jana.
Čardaklievovej dom (bulh. Чардаклиева къща – Čardaklieva kăšta) stojí v tesnej blízkosti rodného domu a pôvodne v ňom žila rodina tety Vasiľa Levského. Dom bol postavený okolo roku 1840. Zrekonštruovaný bol v rokoch 1994 – 1996 a v súčasnosti slúži ako miesto správy múzea (funguje aj ako vchod pre návštevníkov a obchod so suvenírmi.
Onbašievovej dom (bulh. Онбашиева къща – Onbašieva kăšta) bol postavený v 19. storočí a bol vážne poškodený požiarom v roku 1981. Dom bol zrekonštruovaný v roku 2010.
Blankenberge

Obyvateľstvo

Mesto má približne 19 879 obyvateľov (2014).
Šiesty zmysel (seriál)

Dej

Bývalá detektívka Carrie Wells trpí hyperthymesiou, čo je vzácny syndróm, ktorý jej umožňuje si vizuálne zapamätať úplne všetko. Rozhodne sa, že sa pridá k jednotke vyšetrujúcej vraždy v Queense pre newyorskú políciu potom, čo ju bývalý priateľ a partner Al Burns požiada o pomoc pri riešení prípadu. Snaží sa však spomenúť si na jedninú vec, na ktorú si nepamätá - čo sa stalo v deň, kedy zavraždili jej sestru.
Vidiná

Polohopis

Nachádza sa asi 3km severozápadne od Lučenca, v smere na Zvolen. V roku 1970 bola pričlenená k Lučencu ako mestská časť, v roku 1992 sa plebiscitom znova osamostatnila.
Obec leží na aluviálnej nive Krivánskeho potoka. Stred obce leží v nadmorskej výške 199 m (v chotári obce aj 300 m n. m.). Geomorfologicky patrí v rámci oblasti Lučensko-košickej zníženiny do celku Juhoslovenská kotlina, podcelku Lučenská kotlina a časti Novohradské terasy.
Klimaticky patrí do mierne suchej oblasti, s priemernou teplotou v januári -3,2 C, v júli +20,1 C a priemernou ročnou teplotou +9,1 C. Ročný úhrn zrážok činí 600 - 700 mm.
V širšom okolí obce sú rozšírené usadeniny alúvia Krivánskeho potoka, ktoré pozostávajú z piesčitých a hlinitých štrkov, hliny a ílu. Tradícia hovorí, že práve geologické pomery územia podmienili vznik obce (prví obyvatelia sa zaoberali hrnčiarstvom).
Pôvodný porast na okolí tvorili v minulosti teplomilné hrabové dubiny a dubohrabiny. Dnes je chotár z väčšej časti odlesnený. Zoogeograficky patrí oblasť k stepnej zóne zasahujúcej z Maďarska.
Meteniusa

Meteniusa (Metteniusa) je rod rastlín z čeľade meteniusovité (Metteniusaceae). Sú to stromy so striedavými jednoduchými listami a päťpočetnými pravidelnými kvetmi. Rastú v hmlových lesoch v Strednej Amerike a v juhoamerických Andách. Rod zahŕňa celkom 7 druhov.

Popis

Zástupcovia rodu meteniusa sú stromy so striedavými jednoduchými listami. Kvety sú päťpočetné, pravidelné, obojpohlavné, v úžľabných určitých súkvetiach. Kalich je zrastený, vytrvalý a obklopuje semenník. Korunné lístky sú dužinaté, krátko zrastené v korunnej rúrke. Tyčiniek je päť a striedajú sa s korunnými lístkami. Semenník je vrchný, s jedinou komôrkou (pseudomonomernou) a s nitkovitou čnelkou, zakončenou málo diferencovanou bliznou. Koruna a tyčinky po opelení odpadávajú. Plodom je kôstkovica.

Rozšírenie

Rod meteniusa zahŕňa 7 druhov a je rozšírený v Strednej Amerike a juhoamerických Andách od Kolumbie a Venezuely po Peru a Ekvádor. Typickým stanovišťom sú hmlysté horské lesy v nadmorských výškach 250 až 2000 metrov.

Taxonómia

Tachtadžjan radil meteniusovité (Metteniusaceae) do samostatného radu meteniusotvaré (Metteniusales) v rámci nadradu Celastranae, vo väčšine ostatných systémov bol v minulosti radený rod Metteniusa do čeľade Alangiaceae. Tá bola následne v systéme APG zrušená, rod Alangium bol zaradený do čeľade drieňovité (Cornaceae) a rod Metteniusa bol preradený do samostatnej čeľade Metteniusaceae, ktorá bola zaradená do radu v rámci vývojovej vetvy nazývanej lamiidy (Lamiids). Vo verzii APG IV, vydanej v roku 2016, je čeľaď Metteniusaceae radená do samostatného radu Metteunisales, tvoriaceho jednu z bazálnych vetiev Lamiids a bolo do nej preradených 10 rodov vyňatých z čeľade ikacinovité (Icacinaceae).

Význam

Niektoré indiánske kmene severnej a východnej Kolumbie používajú semená Metteniusa edulis ako potravinu.
Barocco sempre giovane

Barocco sempre giovane (Večne mladý barok) je český komorný súbor mladých hudobníkov, ktorí sa špecializujú na uvádzanie skladieb vrcholného baroka.

O súbore

Barocco sempre giovane založil v roku 2004 violončelista Josef Krečmer. Súbor od tej doby absolvoval desiatky koncertov, nahráva CD, spolupracuje s Českou televíziou a Českým rozhlasom. Usporadúva vlastný abonentný cyklus koncertov v Pardubiciach. Súbor sa síce sústreďuje na obdobie baroka, ale títo mladí interpreti sa venujú aj klasicizmu a súčasným autorom.
Konziliár

Konziliár lat., prípadne konziliant, je skúsený odborník (lekár) prizývaný ošetrujúcim lekárom na pomoc pri ťažkých alebo nejasných chrobných stavoch.