Abd-ru-shin

Život

Oskar Ernst Bernhardt sa narodil v hornolužickom mestečku Bischofswerda (hornolužicky: Biskopicy) v Sasku neďaleko českých hraníc. Pochádzal z dobre situovanej rodiny majiteľa garbiarne a hostinca. Rodičia mu určili dráhu obchodníka. Po absolvovaní obchodnej školy sa stal najskôr samostatným podnikateľom a neskôr podielnikom vo firme zameranej na export a import. To mu umožnilo v rokoch 1900 až 1914 cestovať takmer po celom svete a začať spisovateľskú činnosť. Svoje dojmy z ciest spracoval v románoch, cestopisoch a divadelných hrách.
V roku 1897 sa oženil s Marthou Oeser, s ktorou mal dve deti. Po dlhšom pobyte v USA (1911-12) kvôli štúdiám odcestoval do Veľkej Británie, kde ho zastihlo vypuknutie prvej svetovej vojny. Ako nemeckého občana ho v roku 1915 internovali do internačného tábora na ostrove Man, kde zotrval do roku 1919. Odtiaľ odišiel do Drážďan a neskôr do Bavorska. V prvej svetovej vojne padol jeho 19 ročný syn. V roku 1924 sa rozviedol so svojou prvou manželkou a v septembri 1924 sa oženil s vdovou Mariou Freyer, ktorá do manželstva priniesla 3 deti.
V roku 1928 kúpil bývalý poľovnícky dom v tirolskom Vomperbergu neďaleko Innsbrucku. Časom sa do blízkosti Bernhardtovho nového sídla sťahovali jeho najbližší spolupracovníci, čím postupne začala vznikať osada Grálu. Táto sa mala stať ukážkou myšlienky, že medzi ľuďmi rôznych stupňov vzdelanosti, rôznych náboženstiev a národností môže vzniknúť radostné pôsobenie v plnej harmónii, ak ich spája rovnaký duchovný cieľ. Týmto spoločným cieľom mali byť duchovné hodnoty, ktoré sú základom jeho diela „Vo Svetle Pravdy“.
Odpovede na podstatné otázky života začal Abd-ru-shin spisovať od roku 1923 v podobe prednášok. Tie sa stali základom jeho hlavného diela vydaného v nakladateľstve „Der Ruf“ G.m.b.H. v Mníchove v roku 1931 pod názvom „VO SVETLE PRAVDY“ s podtitulom „Posolstvo Grálu od Abdruschina“. V roku 1934 k tomuto ucelenému dielu vydal "Doznievanie k Posolstvu Grálu". Rozširovanie Abd-ru-shinovho učenia však bolo nacistami v roku 1938 zakázané, jeho majetok bol vyvlastnený a on sám bol 6 mesiacov väznený v Innsbrucku. Následne bol so svojou rodinou vyhostený z Rakúska a bol mu prikázaný nútený pobyt v Nemecku v saskom kúpeľnom mestečku Kipsdorf (nemecká strana Krušných hôr) pod stálym dohľadom gestapa. Mal zakázané verejne šíriť svoje učenie a jeho stúpenci ho nesmeli navštevovať.
Roky vyhnanstva využil na redigovanie Posolstva Grálu do tej formy, ako si ju želal zanechať. Tento text "poslednej ruky" je teraz podľa jeho želania základom všetkých dnešných vydaní Posolstva Grálu.
Vyhnanstvo a izolácia mali následky: Oskar Ernst Bernhardt zomrel 6. decembra 1941 v Kipsdorfe vo veku len 66 rokov a smel byť pochovaný vo svojom rodisku Biskupiciach. Po ukončení vojny v roku 1945 vrátili spojenci majetok Bernhardtových na Vomperbergu Márii Bernhardtovej a v roku 1949 dovolili úrady sovietskej okupačnej zóny exhumovať rakvu a previezť ju z Biskupíc do Tyrolska. V Osade Grálu potom bola rakva uložená v hrobke v tvare pyramídy.

Základné princípy učenia

Posolstvo Grálu predstavuje to čo si Oskar Ernst Bernhardt predstavoval ako ucelený obraz celého sveta, jeho stvorenia a zákonov, ktoré ho riadia, a miesta človeka v ňom. Zároveň je jeho praktickým usmernením pre človeka túžiaceho po Pravde a živote podľa Božej vôle. Autor diela Posolstvo Grálu sa neinšpiroval žiadnymi inými učeniami alebo náboženstvami, ale vychádzal z vlastného duchovného poznania. Tvrdil, že každý človek musí spoznať pravdu sám a prežiť ju v sebe, že rozumová učenosť nie je bránou k poznaniu.
V rámci opisu stvorenia hovorí o základných zákonoch fungovania sveta, ktoré podľa neho platia i v hmotnom svete a poznáme ich ako prírodné zákony. Prvý z nich je zákon zvratného pôsobenia – každá akcia vytvorí reakciu, a to okrem hmoty aj v oblasti myšlienok a slov; ďalší je zákon rovnorodosti – rovnorodé (rovnakého druhu) sa priťahuje a rôznorodé sa míňa; a tretím hlavným zákonom je zákon tiaže – všetko, čo je ťažké a hutné, klesá dole, čo je ľahké a svetlé, stúpa hore. Tieto zákony manifestoval na ľudskom duchu, ukazujúc, že podľa jeho názoru zlé činy v spätnom pôsobení zaťažia človeka vinou a negatívnymi následkami, v zákone tiaže ho ťahajú dolu a podľa zákona rovnorodosti ho dostávajú do rovnorodého prostredia. Tak je to i naopak v prípade dobrých činov. Abd-ru-shin teda poukazuje na to, že každý si je sám strojcom vlastného osudu a nesie za svoje rozhodnutia aj zodpovednosť.
Boha opisuje ako zdroj všetkého života, ktorého prirovnáva k obrovskému zdroju Svetla, v ktorého vyžarovaní vzniká ochladzovaním Božie stvorenie. Ako prvé v jeho blízkosti vznikajú praduchovné bytosti, ktoré sa sformovali ako vedomé a nesú v sebe jednotlivé aspekty Božieho vyžarovania a sprostredkovávajú ho smerom dolu. Opakovaným ochladzovaním sa postupne formujú celé duchovné svety. Autor opisuje okraj týchto duchovných svetov, kde už nie je vyžarovanie dostatočne silné, aby umožnilo sformovanie sebavedomých bytostí, ale stále príliš silné pre ich vývoj, ako miesto pôvodu ľudských duchov. Aby si podľa neho ľudský duch mohol vyvinúť svoje vedomie, potrebuje zostúpiť až do hmotného sveta, ktorý vznikol ďalším ochladením vyžarovania samotného duchovného stvorenia.
Na hranici Božskej sféry a duchovného stvorenia autor popisuje svetelný Hrad Grálu, ktorý sprostredkováva vyžarovanie Božej sily pre stvorenie. Odraz takéhoto hradu stojí aj na najnižšej hranici duchovných svetov a zvesti o ňom vytušené básnikmi sa preniesli aj do ľudského poznania, avšak v značne skreslenej podobe.