SmartMedia

História

Formát SmartMedia bol spustený v lete roku 1995, aby konkuroval formám MiniCard, CompactFlash a PC Card. Napriek tomu, že pamäťové karty sú v súčasnosti spojené s digitálnymi fotoaparátmi, digitálnymi audio prehrávačmi, PDA a podobnými zariadeniami. SmartMedia bola vyrobená ako nástupca počítačovej diskety.  Formát bol pôvodne nazvaný Solid State Floppy Disk Card (SSFDC). Fórum SSFDC, konzorcium zamerané na podporu SSFDC ako priemyselného štandardu, bolo založené v apríli 1996, pozostávajúce z 37 počiatočných členov.
Karta SmartMedia sa skladá z jediného NAND flash čipu vloženého do tenkej plastovej karty, hoci niektoré karty s vyššou kapacitou obsahujú viaceré prepojené čipy. Bola to jedna z najmenších a najtenších skorých pamäťových kariet s hrúbkou iba 0,76 mm a podarilo sa udržať priaznivý pomer nákladov v porovnaní s ostatnými. Kartám SmartMedia chýba vstavaný čip ovládača, ktorý udržiaval náklady nižšie. Táto funkcia neskôr spôsobila problémy, pretože niektoré staršie zariadenia by vyžadovali aktualizácie firmvéru na spracovanie väčších kariet. Nedostatok zabudovaného ovládača taktiež znemožnil automatickú úpravu opotrebenia karty, proces, ktorý zabraňuje predčasnému opotrebovaniu sektora mapovaním zápisov do rôznych iných sektorov karty.
Karty SmartMedia sa môžu používať na štandardnej 3,5 "disketovej jednotke pomocou adaptéra FlashPath. To je možno jediný spôsob, ako získať funkciu flash pamäte so starým hardvérom a zostáva jedným z najvýraznejších prvkov SmartMedia. Jeho vlastné nevýhody, pretože vyžadovali špeciálne ovládače, ktoré ponúkajú len veľmi jednoduchú schopnosť čítať a zapisovať súbory (alebo len na čítanie na systémoch Macintosh) a boli obmedzené na rýchlosti prenosu diskiet. Keď boli veľkosti kariet obmedzené (vo všeobecnosti 8 až 16 MB) a rozhrania USB boli nezvyčajné a nízke rýchlosti, digitálne fotoaparáty pripojené cez "vysokorýchlostné" sériové linky, ktoré samy vyžadovali ovládače a špeciálne programy prenosu. – úplná 16MB karta – priamo na pevný disk – pomocou Flashpathu pomocou najpomalšieho (128 kbit/s) PC floppy controller bol ešte jednoduchší a trochu rýchlejší ako najrýchlejší spoľahlivý (115,2 kbit/s) serial l bez potreby pripojenia, synchronizácie a náhľadov miniatúr a iba bití drahými čítačmi externých kariet založených na paralelnom portu, ktoré by mohli vykonávať rovnakú prácu za dve minúty alebo menej (1000 kbit/s plus, porovnateľné s USB 1.0) na kompatibilný vysokorýchlostný port ECP alebo EPP (a ~ 5 minút s použitím základného PPT v režime bezpečné).
Karty SmartMedia sa zvyčajne používali ako úložný priestor pre prenosné zariadenia vo forme, ktorú je možné ľahko odstrániť z počítača. Napríklad obrázky nasnímané digitálnym fotoaparátom budú uložené ako obrazové súbory na SmartMedia karte. Používateľ by mohol skopírovať obrázky do počítača pomocou čítačky SmartMedia. Čítačka bola zvyčajne malá krabica pripojená cez USB alebo iné sériové pripojenie. Moderné počítače, ako notebooky, tak aj stolné počítače, majú príležitostné postavenie slotov SmartMedia. Zatiaľ čo dostupnosť špecializovaných čítačiek SmartMedia klesla, čitatelia, ktorí čítajú viaceré typy kariet (napríklad 4 v 1 a 10 v 1) formátu, ale dokonca aj tieto sa znížili v množstve, s mnohými kvapkami SmartMedia v prospech MicroSD a / alebo Memory Stick Micro.
SmartMedia bola populárna v digitálnych fotoaparátoch a dosiahla svoj vrchol približne v roku 2001, keď získala takmer polovicu trhu digitálnych fotoaparátov. Bolo podporené najmä Fujifilm a Olympus, aj keď formát začal vykazovať problémy s rozlíšením fotoaparátu. Karty s veľkosťou väčšou ako 128 MB neboli k dispozícii a kompaktné digitálne fotoaparáty dosahovali veľkosť, kde boli aj karty SmartMedia príliš veľké na to, aby boli pohodlné. Spoločnosť Toshiba nakoniec prešla na menšie, vyššie kapacity kariet Secure Digital a spoločnosť SmartMedia prestala mať veľkú podporu po tom, čo Olympus a Fujifilm prešli na xD. V PDA, MP3 prehrávači alebo Pagers nenašla toľko podpory ako niektoré iných formátov, najmä v Severnej Amerike a Európe, aj keď tam bolo ešte významné použitie.
SmartMedia karty väčšie ako 128 MB neboli nikdy vyrobené, aj keď sa hovorilo o 256 MB karte. Technické špecifikácie pre veľkosť pamäte boli spravené a na niektorých miestach boli dokonca inzerované aj 256 MB karty (Niektoré staršie zariadenia nemôžu podporovať karty väčšie ako 16 alebo niekedy aj 32 MB bez aktualizácie firmvéru, ak vôbec).
Karty SmartMedia sa dodávali v dvoch formátoch, 5 V a modernejších 3,3 V (niekedy označených 3 V), pomenované pre ich hlavné napájacie napätie. Obal bol takmer identický, s výnimkou obráteného umiestnenia vrubovaného rohu. Mnohé staršie zariadenia SmartMedia podporujú iba 5V karty SmartMedia, zatiaľ čo mnohé novšie zariadenia podporujú len karty typu 3.3V. S cieľom chrániť karty 3.3V pred poškodením v zariadeniach iba s 5V by čítačka kariet mala mať nejaké mechanické zabezpečenie (napríklad detekciu typu zárezu), aby zakázala vloženie nepodporovaného typu karty. Niektoré nízkonákladové čítačky kariet s kapacitou 5 V nepôsobia týmto spôsobom a vkladanie karty s veľkosťou 3,3 V do takejto čítačky iba s 5 V spôsobí trvalé poškodenie karty. Dvoj napäťové čítačky kariet sú vysoko odporúčané.
Existuje nadradený adaptér xD-to-SmartMedia, ktorý umožňuje xD kartám používať port SmartMedia, ale nezapadá úplne do slotu SmartMedia. Existuje obmedzenie kapacity karty xD, ak sa používa v takýchto adaptéroch (niekedy 128 MB alebo 256 MB) a zariadenie podlieha obmedzeniam čítačky SmartMedia.
Pamäťové karty SmartMedia nie sú vyrábané už od roku 2006. Už dlhú dobu neexistujú žiadne nové zariadenia určené pre SmartMedia. Karty smartmedia sú stále stále dostupné na eBay väčšinou v používanom stave, keď sa z času na čas objavujú nové karty.

Ochrana proti kopírovaniu

Veľa kariet SmartMedia obsahuje málo známu ochrannú funkciu ochrany proti kopírovaniu známu ako "ID". To je dôvod, prečo sú mnohé karty označené "ID" vedľa kapacity. To poskytlo každej karte jedinečné identifikačné číslo pre použitie s ochrannými systémami proti kopírovaniu. Jednou z mála implementácií tohto primitívneho DRM systému bola kórejská spoločnosť Game Park, ktorá ju používala na ochranu komerčných titulov pre vreckový herný systém GP32. Prehrávač MP3 Yepp Hip-Hop spoločnosti Samsung v roku 1999 tiež použil túto funkciu na implementáciu technológie Secure Digital Music Initiative DRM.

Formátovacie chyby a straty dát

Karty SmartMedia sa často poškodzujú a sú nepoužiteľné, keď sú karty čítané / zapisované v zariadení na čítanie kariet. Ovplyvnené karty SmartMedia budú nepoužiteľné a fotoaparát alebo zariadenie nebudú schopné formátovať, čítať ani zapisovať na kartu. Strata dát a zmena kapacity, ktorú zariadenie zobrazuje, sú tiež príznakmi nízkej úrovne poškodenia formátu alebo poškodeného CIS (Card Information System). Väčšinu týchto chýb formátu kariet je možné opraviť a dáta alebo fotografie je možné obnoviť. Formát s nízkou úrovňou so správnym softvérom a zariadením môže vrátiť pamäťovú kartu SmartMedia do správneho pracovného poriadku. S určitým prieskumom na internete nájdete niekoľko zdrojov informácií a spoločnosti, ktoré poskytujú službu opravy kariet SmartMedia. Vzhľadom na klesajúcu dodávku formátu pamäte SmartMedia sa tieto poškodené karty a zariadenia, ktoré podporujú, zbytočne odhodia. Väčšina poškodených alebo nepoužiteľných kariet SmartMedia môže byť opravená.

V súčasnosti

Karta SmartMedia a adaptér FlashPath sa použili ako grafické zariadenie vo filme Colombiana (2011), počas úvodných scén, ktoré boli nastavené v polovici 90. rokov. Karta je prehltnutá 9 ročnou osirelou obeťou, aby ju skryla, a potom sa vrátila.