google/wiki40b huggingface dataset:
Ferrari F40

Motor a pohon

Ferrari F40 využíva 2,9-litrový, dvakrát preplňovaný vidlicový osemvalec, ktorý je pozdĺžne uložený pred zadnou nápravou – teda uprostred. Disponuje výkonom 477 PS (351 kW; 471 hp) pri 7000 ot./min. a krútiacim/točivým momentom až 577 Nm pri 4000 ot./min. Vďaka nízkej hmotnosti a vysokému výkonu prekonala F40-tka 100 km/h za 4s a dosiahla maximálnu rýchlosť až 326 km/h; preto sa v roku 1987 stala najrýchlejším sériovo vyrábaným autom na svete a z trónu zosadila tiež legendárne Porsche 959, ktorého maximálna rýchlosť bola "len" 314 km/h. Motor má klasické rozvody DOHC (4 ventily na valec) a rozmery valca 8,2 cm a 13,9 cm (polomer a výška). Model F40 má jednoduchú 5-rýchlostnú, manuálnu prevodovku; vďaka nej dokázal ísť rovných 100 km/h na jednotku. Prevodovka uložená uprostred vozidla posiela výkon na zadnú nápravu, ktorú tvorí jednoduchý diferenciál a jednoduchá torzná tyč – to znamená to, že čo robí pravé, to robí aj ľavé koleso. Nielen preto sa F40 ťažko ovláda+ okrem toho nemala posilňovač riadenia, radenia či ABS.

Karoséria a vzhľad

Karoséria je z pevných uhlíkových vlákien a oceľovej konštrukcie. Vzadu má F40-tka mohutné krídlo pre zlepšenie aerodynamiky. Celá karoséria je aerodynamicky tvarovaná a zaoblená, aby dosiahla čo najlepší prítlak a čo najmenší odpor vzduchu (len 0,34). Týmto zároveň karoséria nabrala agresívny vzhľad, čo model F40 preslávilo a okamžite ho katapultovalo do automobilovej siene slávy. Dodnes sa aj vďaka svojej jednoduchosti považuje za jedno z najkrajších a najlepších superšportových aut.

Zavesenie kolies

Ferrari F40 používalo v podstate rovnaké plne nezávislé lichobežníkové zavesenie kolies ako typ 288 GTO, s vinutými pružinami okolo nastavitelných tlmičov Koni. Na prianie mohlo byť kupé F40 vybavené zavesením s elektronicky nastaviteľnou svetlostou vozidla a tuhosti odpruženia. Odlahčené kotúčové brzdy boli vyvinuté v spolupráci s firmou Brembo. Celý brzdový systém bol prevzatý z tedajších vozidiel formule 1. 17palcové hliníkové kolesá Speedline sa montovali jedinou centrálnou maticou.

Aerodynamika

Aerodynamika F40 nebola cielená len na dosiahnutie maximálnej rýchlosti (tu sa vozidlo spolieha skôr na silu motora), ale hlavne na zvýšenie stability vozidla pri vysokých rýchlostiach. Dôležité bolo aj dostatočné chladenie výkonného motora a odvádzanie tepla od motora. Výsledkom bolo čosi ako pretekársky automobil s odkrytými kolesami, opatrený karosériou. Veľká pozornosť bola venovaná taktiež prúdeniu vzduchu pod predok a kabínu, motor ale nebol zospodu uzavrený.
Všeobecná lingvistika

Všeobecná lingvistika je súčasť lingvistiky, ktorá formuluje všeobecné pravidlá a zákony, ktoré vo svojom súhrne opisujú jazyk s jeho formálnymi, sémantickými a komunikatívne pragmatickými štruktúrami. V tomto zmysle všeobecná lingvistika zhrňuje do všeobecnej teórie pravidlá a zákony platné pre jednotlivé prirodzené jazyky. Patrí sem aj hľadanie jazykových univerzálií.
Teplota

Teplota (v sústave SI aj termodynamická teplota) je stavová veličina opisujúca strednú kinetickú energiu častíc. 
Nultý zákon termodynamiky opisuje teplotu ako veličinu, ktorá má v každom mieste izolovanej sústavy v rovnováhe rovnakú hodnotu.
Teplota je makroskopická veličina, čiže na atomárnej a subatomárnej úrovni nemá zmysel hovoriť o teplote.

Označenie

Pre údaje v kelvinoch je značka T. Pre údaje v stupňoch Celzia sú možné aj značky t alebo ϑ (t sa ale pletie s značkou pre čas).

Jednotky

Jednotkou teploty podľa SI je Kelvin. V bežnom živote sa však z praktických dôvodov častejšie používa stupeň Celzia alebo stupeň Fahrenheita.

Meranie teploty

Rozlišujeme dva spôsoby merania teploty:
Tilleux

Poloha

Obec má rozlohu 3,88 km². Najvyšší bod je položený 458 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Renault Samsung SM5

Renault Samsung SM5 je automobil strednej triedy, ktorý vyrába kórejská automobilka Renault Samsung Motors.

Prvá generácia (A32) (1998—2005)

Prvá generácia bola založená na modeloch Nissan Cefiro a Nissan Maxima z roku 1995.

Druhá generácia (A34R)

Druhá generácia nahradila predchádzajúci model v roku 2005. Je založená na svojom súrodencovi, SM7. Od roku 2008 sa predáva v krajinách Perzského zálivu a v Mexiku ako Renault Safrane.

Tretia generácia (L43)

Bola uvedená 18. januára 2009 a začala sa predávať popri predchádzajúcej verzii. Založená je na modeli Renault Laguna, vyvinutá v Soule a vyrába sa v Busane v Kórejskej republike. V Kórei sa v roku 2009 predalo 60 960 kusov.
V súčasnosti je k dispozícii so štvor- a šesťvalcovými motormi. Dieselová verzia bude dostupná neskôr. Používa prevodovku Nissan Xtronic CVT. Podobný model je Renault Latitude.
Syn

Syn je označenie pre dieťa, potomka mužského pohlavia.  Antonymom je dcéra, potomok ženského pohlavia.
Variant s veľkým písmenom S na začiatku (Syn) v kresťanstve označuje Ježiša Krista, spojenie Syn Boží alebo Boží Syn sa však vyskytuje aj v iných súvislostiach a náboženstvách. 
V mnohých krajinách s monarchistickým systémom môžu vládu nad krajinou zdediť iba synovia (napr. v Japonsku). V ďalších krajinách (napr. v Číne) sú synovia ako potomkovia preferovaní pred dcérami.
Arrodets

Poloha

Obec má rozlohu 0,98 km². Najvyšší bod je položený 702 m n. m. a najnižší bod 421 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 25 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Konkurz (konkurzné právo)

Konkurz je v zmysle súčasného slovenského zákona č. 7/2005 Z.z. hlavná časť konkurzného konania, čiže časť konkurzného konania nasledujúca po tzv. vyhlásení konkurzu. Konkurzné konanie je špeciálne súdne konanie na riešenie úpadku dlžníka (teda jeho dlhodobej platobnej neschopnosti voči viacerým veriteľom alebo predlženosti) kolektívnym uspokojením jeho veriteľov z výťažku zo speňaženia majetku dlžníka. Podrobnejšie o použití termínu konkurz(né konanie) pozri nižšie.

Malý konkurz

Pri vyhlásení konkurzu alebo aj počas konkurzu môže súd (tzv. uznesením o otvorení malého konkurzu) uznať konkurz za tzv. malý konkurz, ak je úpadca fyzická osoba, ktorá nie je podnikateľom, a ak sú splnené aspoň dva nasledujúce predpoklady: (a) majetok podliehajúci konkurzu pravdepodobne neprevyšuje 165 000 eur, (b) obrat úpadcu dosiahnutý v poslednom uzatvorenom účtovnom období pred vyhlásením konkurzu neprevýšil 333 000 eur, (c) úpadca pravdepodobne nemá viac ako 50 veriteľov. V prípade malého konkurzu môže súd skrátiť lehoty platné pre riadny konkurz alebo rozhodnúť o iných opatreniach v záujme čo najrýchlejšieho, najúspornejšieho a najefektívnejšieho vedenia konkurzného konania. Okrem toho v malom konkurze volí schôdza veriteľov namiesto veriteľského výboru jedného zástupcu veriteľov.
Delut

Poloha

Obec má rozlohu 9,18 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 105 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica A9 (Francúzsko)

Diaľnica A9 má dve mená. Medzi Orange a Narbonnesa nazýva La langudocienne a medzi Narbonne a španielskymi hranicami má názov La catalane. V Španielsku ďalej pokračuje ako španielska diaľnica AP-7. A7 začína pri Orange a prechádza popri Nîmes, Montpelier, Béziers, Narbonne a Perpignan kde prichádza na španielske hranice pri Le Perthus. Trasa diaľnice má 282 km.
Nitrobenzén

Fyzikálne vlastnosti

Nitrobenzén je pri normálnych podmienkach bezfarebná resp. mierne nažltlá olejovitá kvapalina s charakteristickým horkomandľovým zápachom. Teplota topenia notrobenzénu je 5,85 °C, teplota varu 210,9 °C. Ostatné fyzikálne vlastnosti sú uvedené v tabuľke.
Svaz moderní kultury Devětsil

Devětsil bolo zoskupenie českých avantgardných umelcov založené roku 1920 v Prahe. V roku 1923 bolo rozšírené do Brna.
Pôvodný názov U. S. Devětsil alebo Umělecký Svaz Devětsil sa niekoľkokrát zmenil, než sa v roku 1925 ustálil do tvaru Svaz moderní kultury Devětsil.
Po založení sa členovia Devětsilu venovali proletárskemu umeniu a  magickému realizmu, od roku 1923 sa angažovali v poetizme.
Táto skupina sa významnou mierou podieľala na organizácii umeleckého života v Čechách a na Morave. Pražská skupina pravidelne vydávala Revue Devětsilu (ReD), Disk. Brnianska skupina vydávala Pásmo. Okrem toho skupina vydala celý rad príležitostných zbierok a organizovala rôzne výstavy. Nešlo o čisto literárnu skupinu, ale o skupinu, kde boli zastúpení aj ľudia z iných odborov.
V roku  1922 boli vydané dva kľúčové zborníky – Devětsil a Život.
Viktor IV. (1138)

Viktor IV. (lat. Victor Quartus) vl. menom Gregorio Conti (* ?, Ceccano – † okolo apríl 1139) bol talianskym duchovným a protipápežom v roku 1138.
Za pápeža Paschala II. sa stal kardinálom-kňazom. Súčasne však patril k pápežovým najväčším odporcom. Pri voľbe nového pápeža po smrti Honoria II. v roku 1130 sa postavil proti voľbe Inocenta II. a hlasoval za kardinála Pietra Pierleoniho (protipápež Anaklét II.).
Po Anaklétovej smrti 25. januára 1138 ho jeho prívrženci zvolili nástupcom. Jeho bezvýznamný pontifikát, trvajúci necelé tri mesiace, bol iba nezmyselnou medzihrou. Nezachovali sa z neho žiadne dokumenty a už čoskoro jeho stúpenci, sčasti podplatení Inocentom II., odpadávali. 29. mája 1138 na zásah cisterciánskeho opáta Bernarda z Clairvaux odstúpil a podriadil sa Inocentovi.
O jeho ďalšom osude historické pramene mlčia.
Salency

Poloha

Obec má rozlohu 7,79 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 897 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ferenikos z Élidy

Ferenikos (starogr. Φερένικος – Ferenikos) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v zápasení dorastencov.
Ferenikos z Élidy bol na hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov. Dátum týchto hier je neznámy. Zápasenie (palé) sa podobalo nášmu „grécko-rímskemu"; aby súťažiaci dosiahol víťazstvo, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že v posvätnom okrsku olympijskej Altidy videl i sochu olympionika Ferenika.
Rochefort-en-Valdaine

Poloha

Obec má rozlohu 12,8 km². Najvyšší bod je položený 446 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 340 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bačova žena

Bačova žena je slovenské dramatické dielo, žánru tragédia. Napísal ho v roku 1928 spisovateľ Ivan Stodola. Príbeh sa odvíja okolo ženy, ktorá sa stáva manželkou dvoch mužov. Bačova žena je hra, v ktorej sa nachádza sociálne motivovaná zrážka človeka s osudom.

Príbeh

Príbeh sa odohráva v čase hospodárskej krízy v medzivojnovom období v Demänovskej doline, kde bol v tom čase ťažký život. Hlavná hrdinka je mladá žena, Eva Muranicová, ktorej manžel Ondrej odchádza do Spojených štátov zarobiť peniaze a plánuje sa čoskoro vrátiť. Nájde si tam prácu v bani, v ktorej sa ale stane nehoda a on sa pri nej zraní a stratí pamäť. Preto prestane písať listy, a tak ho úrady vyhlásia za mŕtveho.
Eva sa teda potom rozhodne po druhýkrát vydať za baču Michala a s ním porodí druhé dieťa (prvé mala s Ondrejom). Ondrejovi sa však náhle v Amerike vráti pamäť pri vlakovom nešťastí. Rozhodne sa vrátiť na Slovensko aj so zarobenými peniazmi. Na Slovensku odkúpi jedno panstvo a prepíše ho na Evu. Až potom sa ale dozvie, že jeho žena Eva ho považovala za mŕtveho a teraz má už iného manžela.
Po tom, ako sa to Ondrej dozvie, si začne plne uvedomovať, v akej situácii sa ocitol. Keďže nenachádza konkrétneho vinníka, začne obviňovať Boha. Vzápätí svoje slová a činy síce oľutuje, ale zmení sa na surového a bezcitného človeka.
V tomto bode sa dej dostáva do zlomového bodu, kedy Ondrej trvá na tom, aby sa Eva aj s deťmi vrátila k nemu. Michal s tým ale nesúhlasí. Eva nevie, čo má robiť, pretože jej hlavne záleží na jej deťoch, a tak v závere spácha samovraždu, čím sa obetuje, ale ešte predtým prosí oboch mužov, aby sa postarali o jej deti.

Idea diela

Autor Ivan Stodola v tomto diele vyzdvihuje najmä Evinu materinskú lásku a obetavosť a kritizuje vtedajšiu spoločnosť. Dáva do popredia poznanie, že ani peniaze nedokážu vrátiť stratené šťastie a rodinu. V diele sa nachádzajú tiež rôzne sociálne motívy, napríklad keď autor opisuje ťažký život Evy s Ondrejom, potom po jeho odchode, ťažký život samej Evy len s dieťaťom, alebo opisuje namáhavú prácu Ondreja v bani.

Zaujímavosť

Dráma Bačova žena poslúžila v roku 1946 ako námet celovečerného filmu Varúj...!, ktorý nakrútil režisérsky tandem Martin Frič a Paľo Bielik. Hlavnú postavu Ondreja Muranicu vytvoril Paľo Bielik, jeho ženu Evu stvárnila česká herečka Jiřina Štěpničková a Miša hral ako svoj filmový debut Július Pántik.
Hájny potok

Prameň

Tečie vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, kde pramení na ZJZ svahu Hrbu (947,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 780 m n. m.
Lokros z Paru

Lokros (starogr. Λοκρός) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.   
Lokros, grécky sochár z ostrova Paros, tvoril v druhej polovici 5. storočia pred Kr. Pausanias, grécky cestovateľ z druhého storočia, uvádza, že bol autorom sochy bohyne Atény, ktorá stála vo svätyni boha Area v Aténach: „Neďaleko sochy Démosthéna je chrám Areov, kde sú dve sochy Afrodity. Areovu sochu zhotovil Alkamenes, Aténu parský umelec menom Lokros“
Podľa americkej archeologičky a vedkyne E. B. Harrisonovej bol chrám Area na aténsku agoru (i so sochou bohyne Atény, ktorú videl Pausanias) premiestnený v rímskom období z Pallény (atický démos, časť Atén). Vedkyňa tiež tvrdí, že socha typu Athény Giustiniani by mala byť označovaná ako za dielo pôvodne zhotovené Lokrom z Paru (zo sochy tohto typu bolo zhotovené niekoľko rímskych kópií).
Laroque (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 490 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 439 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Európsky súd pre ľudské práva

Európsky súd pre ľudské práva je medzinárodný súd, ktorý prejednáva porušenia Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd z roku 1950. Bol zriadený v roku 1958 a sídli v Štrasburgu. Od 1. novembra 1998 funguje ako stály súd zložený z rovnakého počtu sudcov, ako je zmluvných strán Dohovoru. Súd skúma prijateľnosť a podstatu sťažností, ktoré sú mu zaslané. Zasadá vo formácii samosudcu, v trojčlenných výboroch a sedemčlenných komorách a vo výnimočných prípadoch vo veľkej komore pozostávajúcej zo 17 sudcov. Výbor ministrov Rady Európy dohliada nad výkonom rozsudkov Súdu.
Predsedom Európskeho súdu pre ľudské práva je v súčasnosti Guido Raimondi (Taliansko). Jeho podpredsedami sú Angelika Nussberger (Nemecko) a Linos-Alexandre Sicilianos (Grécko).

Sudcovia

V počte sudcov ide o jeden z najväčších súdnych orgánov na svete, pretože každý zmluvný štát je zastúpený jedným sudcom (v súčasnosti 47 sudcov). Štát ale nemusí mať svojho sudcu, nie je ani obmedzený počet sudcov tej istej národnosti. Každá zmluvná strana môže navrhnúť troch kandidátov (aj cudzincov), z ktorých sú sudcovia volení Parlamentným zhromaždením Rady Európy na 9 rokov bez možnosti znovuzvolenia. Vekový limit sudcov je 70 rokov.

Európska komisia pre ľudské práva

V Štrasburgu od roku 1955 do roku 1999 pôsobila aj Európska komisia pre ľudské práva. Sťažnosti sa vtedy nepodávali priamo Súd, ale Komisii, ktorá ich najprv posudzovala. Ak ich neodmietla, tak vypracovala správu, v ktorom sa vyjadrila k tomu, či došlo alebo nedošlo k porušeniu Dohovoru. Vec sa následne predkladala na záväzné rozhodnutie Európskemu súdu pre ľudské práva. Tento dvojstupňový mechanizmus bol s účinnosťou k 1. novembru 1998 opustený (účinnosť nadobudol Protokol č. 11 k Dohovoru). Komisie bola činná ešte rok po tomto dátume.
Slovenským členom Európskej komisie pre ľudské práva bol Daniel Šváby (od roku 1993 do roku 1999).
Univerzálie (filozofia)

Univerzálie sú všeobecniny, ako všeobecné pojmy, abstraktné vlastnosti (napríklad červenosť) alebo relácie (napríklad láska). Univerzálie nemožno určiť prostredníctvom kategórií priestoru a času. Termín univerzálie pochádza zo scholastickej filozofie. Spor scholastických filozofov o povahu univerzálií sa zvykne označovať ako spor o univerzálie.
Univerzálie sú predikáty, ktoré označujú rôzne designáty v tej istej intenzii. Napr. 'Talian' znamená to isté pre všetkých Talianov, nech sa od seba akokoľvek odlišujú.

Stredoveký radikálny realizmus

Podľa stredovekého radikálneho realizmu sú univerzálie všeobecné entity, ktoré sú odlišné a existujúce nezávisle od jednotlivín.

Tomáš Akvinský

Univerzálie sú podľa Tomáša Akvinského bytnosti vecí v trojakej podobe: vo veci (in re) ako quidditas (čoosť), pred vecou (ante rem) ako večne prítomná v božom rozume a po veci (post rem) ako všeobecno vyabstrahované rozumom). Tomášova pozícia v spore o univerzálie je teda umierneno-realistická.
Kolárovo

Polohopis

Kolárovo sa nachádza v Strednej Európe, na Podunajskej nížine vo výške 107 – 111 m nad morom. Centrum mesta sa nachádza na súradniciach 47°55′01″východnej dĺžky 17°59′44″severnej šírky. Je vo vzdialenosti 20 km od okresného mesta Komárno.

Vodné toky

Sútok Malého Dunaja a Váhu

Dejiny

Podľa archeologických nálezov okolie dnešného Kolárova bolo obývané už v 8.-5. storočí pred našim letopočtom, počas halštatskej kultúry. Starobylé dokumenty svedčia o tom, že miesto osídlenia sa počas stáročí viackrát menilo.
Prvá písomná zmienka z roku 1268 menuje osadu, ktorá ležala pri ľavom brehu Váhu, pri rieke Nitra, ako Kis Gúta; tá počas svojej existencie nekoľkokrát zmenila názov (Stará Gúta, Veľká Gúta, Malá Gúta). Obec v tomto čase bola v rukách ostrihomského arcibiskupa.
V chotári obce stál v minulosti Žabí hrad (Békavár), podľa niektorých prameňov sa nazýval aj Békevár (Hrad mieru), ktorý dala postaviť kráľovná Mária z Anjou v roku 1349. Obec sa od roku 1551 vyvíjala ako opevnené trhové mestečko s jarmočným právom.

Ulice

Zoznam ulíc v Kolárove: Králka, Veľký Ostrov, Pačérok, Veľká Gúta, Bratislavská, Dlhá, Horná, Horný rad, Jánošíkova, Jesenské nábrežie, Jókaiho, Krátka, Lipová, Malinová, Poľovnícka, Rad Puruk, Sládkovičova, Malodunajská, Ľ. Podjavorinskej, Částa, Agátová, Hlboká, Hlavná, Kostolné nám., Poľná, Práce, Studená strana, Vrbová, Harcsova, Mlynská, Mostová, Obrancov mieru, Partizánska, Petofiho rad, Pražské nám., Remeselnícka, Štúrova, Víťazstva, Budovateľská, I. Madácha, Kossúthova, V. Palkovicha, Os. Reviczkého, Rábska, Slovenská, Sv. Anny, Športová, Staničná, Trávnická, Železničný rad, Částa, Kráľka, Bočná, Brnenské nám., Nová, Školská, Tržná, Bernoláka, Krajná, Gy. Klapku, Lesná, Mierová, Októbrové nám., Podhájska, Ružová, Rybárska, M. R. Štefánika, Slávikova, Česká, Dolná, Kollárova, Komárňanská, Krížna, Kvetná, L. Novomeského, Orechová, Radnótiho, Šafárikova, Slobody, Záhradnícka, Banícka, Os. D. Pištu, Dunajská, Hviezdoslavova, Jilemnického, Mládežnícka, Novozámocká, Považská, Roľnícka, Rovná, Švermova, Slnková, Topoľová, Trnavská, Východná.Pražské námestie

Obyvateľstvo (Sčítanie obyvateľov, 2001)

Kolárovo v roku 2001 malo 10 823 obyvateľov, z toho 5 372 mužov a 5 451 žien.
Ivan Grigorievič Tichon

Osaka 2007

Tichon nezačal dobre. Mohol vypadnúť, ak by v tretej sérií neprehodil limit. V poslednej sérií by bol Primož Kozmus majstrom sveta, keby Tichon nehodil svetový výkon roka a tak sa tretíkrát po sebe majstrom sveta v hode kladivom.

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v hode kladivom pôvodne na treťom mieste. Toto umiestnenie mu bolo odbraté, vzhľadom na to, že počas súťaže mal v tele zakázanú látku (doping).
Corbarieu

Poloha

Obec má rozlohu 13,03 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 659 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ladislav Ballek

Život

Detstvo prežil v Dudinciach a Šahách. V rokoch 1959 – 1963 študoval na pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici slovenský jazyk, dejepis a výtvarnú výchovu. Po absolvovaní základnej vojenskej služby rok učil na základnej škole v Habovke. V roku 1966 sa stal redaktorom Čs. rozhlasu v Banskej Bystrici (stál napr. pri zrode relácie Rádiovíkend) a v rokoch 1968 – 1972 bol  redaktorom kultúrnej rubriky krajského denníka Smer. Od roku 1972 pôsobí v Bratislave. Najprv v redakcii pôvodnej tvorby vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ a od roku 1977 ako vedúci literárneho oddelenia na Ministerstve kultúry SSR. Od roku 1980 bol námestníkom riaditeľa Slovenského literárneho fondu a v rokoch 1984 – 1989 vedúcim tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov. V rokoch 1992 – 1994 bol poslancom Národnej rady SR za SDĽ. Vyučoval na Pedagogickej fakulte v Nitre a Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1998 neúspešne kandidoval za prezidenta Slovenskej republiky. Od roku 2001 do roku 2008 bol veľvyslancom Slovenska v Česku. Typický predstaviteľ slovenskej románovej tvorby /nielen, ale najmä/ 70. rokov. V roku 1980 dostal národnú cenu SSR a v roku 1982 dostal titul zaslúžilý umelec.

Tvorba

Jeho prvé literárne pokusy sa viažu k jeho vysokoškolskému štúdiu. Prvá próza mu vyšla v zborníku Silueta v roku 1964, o tri roky neskôr mu vyšla debutová knižka.
Střezovská rokle

Ochrana

Predmetom ochrany je roklina, vytvorená silou erozívnej činnosti vody v pieskoch, íloch a tufoch.
Divoké kmene

Divoké kmene (po nemecky Die Stämme, po anglicky Tribal Wars) je strategická online hra. Úlohou hráča je budovať ekonomiku, armádu a rozvíjať diplomatické vzťahy s ostatnými hráčmi. Na slovenskej verzii hry je registrovaných viac než 55 000 hráčov, na českej viac než 110 000 hráčov, na anglickej viac než 600 000 hráčov.Celkovo s 2,5 miliónmi hráčov v 20 krajinách patria Divoké kmene k jedným z najväčších browserových hier na svete.
Hra sa odohráva v stredoveku, na začiatku hry má hráč jednu dedinu, ktorú rozvíja, útočí na iné dediny, nadväzuje spojenectvá s inými hráčmi. Základné suroviny sú drevo, hlina a železo. Po postavení panského dvora, si môže hráč podmaňovať dediny iných hráčov.
Hra je rozdelená na svety, ktoré sa otvárajú postupne podľa počtu hráčov na tých predchádzajúcich. Slovenská verzia sa môže pochváliť s počtom svetov 42. Každý svet je ešte delený na 100 kontinentov a rôzne svety majú rôzne rýchlosti (od 1 do 2). Hra má k dispozícií aj mobilnú aplikáciu pre iOS a Android.
Miloslav Švandrlík

Životopis

Po vyštudovaní základnej školy prešiel niekoľko zamestnaní, tiež absolvoval dvojročné štúdium na pedagogickom oddelení mestskej hudobnej školy v Prahe. Po roku 1950 získal maturitu (išlo o kurz umožňujúci získať maturitu bez stredoškolského vzdelania, ktorý bol určený pre robotníkov). V rokoch 1953 – 1954 študoval na DAMU, štúdia však po dvoch rokoch zanechal.
Po ukončení štúdia sa stal asistentom réžie v dedinskom divadle v Prahe. V roku 1953 nastúpil vojenskú službu k PTP, po ktorej skončení bol krátko zamestnaný ako vychovávateľ kórejských detí v Liběšicích a potom sa stal profesionálnym spisovateľom.
Jeho najúspešnejším dielom je román Černí baroni aneb bojovali sme za Čepičky, ktoré znázorňovalo ironizujúcu a satirickú formu absurdity vo vtedajšej socialistickej armáde. Všetko čo písal, bolo humoristického až satirického charakteru.
Spolupracoval aj s celou radou časopisov (Dikobraz) a divadiel. V týchto časopisoch sa často podieľal na vtipoch Jiřího Wintera Neprakta. Napísal niekoľko rozhlasových a televíznych scenárov.

Ocenenie

Dlho žil na pražskom Chodove; niekoľko dní pred jeho smrťou v októbri 2009 mu bolo udelené čestné občianstvo MČ Praha 11.
21. apríla 2010 bolo na jeho počesť pomenované priestranstvo na Chodove medzi ulicami Skřivanova a Lažanského, Švabinského a 7. května.
Na tomto námestí bola 14. októbra 2010 odhalená jeho busta od českého sochára Miroslava Pangráca.
Miloslav Švandrlík je pochovaný na cintoríne pri kostole Najsvätejšej Trojice v Kutnej Hore.