google/wiki40b huggingface dataset:
Sojuz MS-05

Zostavenie posádky

Posádka pre loď Sojuz MS-05, čo sú zároveň členovia Expedície 52/53 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), ktorá bola súčasne záložnou posádkou Sojuzu MS-03, bola sformovaná v júni 2015, kedy začala výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov v ruskom Hviezdnom mestečku v zložení Fiodor Jurčichin, Jack Fischer a Paolo Nespoli. V súvislosti so znížením veľkosti posádky ruského segmentu ISS od jari 2017 z troch na dvoch kozmonautov boli posádky plánované na rok 2017 reorganizované a 28. októbra Roskosmos oznámil ich nové zloženie; pričom do Sojuzu MS-05 boli určení Sergej Riazanskij, Randolph Bresnik a Paolo Nespoli, záložnú posádku vytvorili Alexandr Misurkin, Mark Vande Hei a Norišige Kanai. Začiatkom roku 2017 bol štart Sojuzu MS-05 odložený z konca mája na koniec júla 2017.

Priebeh letu

Sojuz MS-05 úspešne vyštartoval dňa 28. júla 2017 o 15:41:12,285 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z Bajkonuru. Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 197,53 – 242,64 km. Pri tomto lete bol použitý rýchly letový profil k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), ktorý trvá 6 hodín, a tak ešte v ten istý deň o 21:54:44 UTC sa loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Rassvet na ISS. Potom Riazanskij, Bresnik a Nespoli prešli na stanicu a zapojili sa do práce Expedície 52.
Dňa 14. decembra 2017 o 05:14:28 UTC sa Sojuz s rovnakou trojicou odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice a v ten istý deň o 08:37:47,3 UTC úspešne pristál v zasneženej kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu.
Vladimir Ferdinantovič Svito

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu bieloruskej najvyššej súťaže HC Gomeľ. V ďalšom roku pôsobil v mužstve Keramin Minsk, od ročníka 2007/08 hráva za HK Vitebsk.

Reprezentácia

Zúčastnil sa na majstrovstvách sveta 2005 a 2006.
Saint-Julien-lès-Russey

Poloha

Obec má rozlohu 10,01 km². Najvyšší bod je položený 973 m n. m. a najnižší bod 590 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Émile Zola

Životopis

Émile Zola, syn talianskeho inžiniera, staviteľa železníc Francesca Zolu a Émilie Aubertovej, rodenej de la Beauce pôvodom de la Beauce, sa narodil v Paríži. Rodina sa usadila v Aix-en-Provence a po smrti otca pocítila ťažké finančné problémy. V roku 1858 sa Zola vrátil do Paríža. Na škole v Aix-en-Provence bol jeho spolužiakom Paul Cézanne. V roku 1859 dvakrát prepadol pri maturitách a keďže nechcel byť viac matke na ťarchu, opustil štúdiá aby si hľadal prácu. V roku 1862 začal pracovať vo vydavateľstve Hachette ako radový zamestnanec. Napísal svoje prvé dielo a spolupracoval s literárnymi rubrikami vo viacerých novinách. Od roku 1866 sa poznal s maliarmi Édouardom Manetom, Camille Pissarrom, zoznámil sa so spisovateľmi bratmi Julesom a Edmondom de Goncourt. Pripravoval projekt Rougon-Maquart, ktorý dokončil v roku 1893. V roku 1870 sa oženil s Alexandrine Mélay, v tom istom roku sa angažoval ako sekretár ľavicového poslanca Alexandra Glais-Bizoina. Od roku 1873 sa spojil s Gustavom Flaubertom a Alphonsom Daudetom, stretol Joris-Karl Huysmansa, Paula Alexisa, Léona Henniquea a Guy de Maupassanta, ktorí sa stali vernými členmi Médanskych večerov, miestu blízko Poissy, kde si zaobstaral malý vidiecky dom, založený v roku 1878. 
Stal sa členom prúdu naturalistov. Kolektívny význam týchto Večerov sa objavil až o dva roky neskôr. V roku 1886, Zolov priateľ Paul Cézanne sa mohol spoznať v osobe Clauda Lantiera, maliara zo Zolovho diela L’Oeuvre (Dielo). Publikovanie La Terre (Zem) vyvolalo polemiku: Manifeste des cinq poukázal na kritiku mladých naturalistických spisovateľov. V roku 1888 si zobral učiteľku Jeanne Rozerot, s ktorou mal dve deti. V roku 1890 sa mu nepodarilo vstúpiť do Francúzskej Akadémie. V roku 1898 sa Zola angažoval v Dreyfusovej afére, publikoval v L’Aurore famózny otvorený list „J’accuse“ (Žalujem), v ktorom obhajoval nevinu kapitána Alfreda Dreyfusa a dal tak nový rozmer opakovanému procesu. Za svoju angažovanosť v procese hanobenia bol odsúdený na rok väzenia a prenasledovaný, preto odišiel do exilu v Londýne, aby sa vyhol väzbe. Po návrate publikoval v La Verité en marche články týkajúce sa tejto záležitosti. 29. septembra 1902 zomrel doma nešťastnou náhodou na otravu oxidom uhoľnatým. Bol pochovaný na cintoríne Montmartre v Paríži, jeho pozostatky previezli do Panthéonu 4. júna 1908. 
13. januára 1998 sa konala v parížskom Panthéone slávnosť. Élisabeth Guigou, poverená ministrom spravodlivosti, poslala pri príležitosti stého výročia publikovania „J’accuse“ (Žalujem) v L’Aurore, otvorený list prezidentovi republiky. Boli prednesené dva prejavy, prvým ministrom Lionelom Jospinom a čestným prvým prezidentom súdu pre zrušenie rozsudkov, Pierre Draiom na tému „úloha súdu pre zrušenie rozsudkov v odhaľovaní Dreyfusovej aféry“.
Meyrié

Poloha

Obec má rozlohu 3,43 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 036 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stavebné sporenie

Stavebné sporenie je účelové sporenie. Pri výbere nasporenej sumy pred uplynutím šiestich rokov alebo pri poskytnutí úveru požadujú sporiteľne dokladovanie využitia finančných prostriedkov na stavebné účely.

Použitie

Stavebné sporenie možno použiť na zabezpečenie bývania, modernizáciu bytu či domu alebo ich rekonštrukciu, na výstavbu rodinného domu a iných záväzkov súvisiacich s týmito účelmi alebo na obnovu bytových domov v spoločenstve vlastníkov.
Zdeněk Kalista

Životopis

V rokoch 1921 - 1923 bol miestopredsedom Literárnej skupiny, od roku 1928 členom výboru Kruhu českých spisovateľov. V rokoch 1924 - 1939 a 1945 - 1948 pôsobil na Karlovej univerzite v Prahe najprv ako asistent historického seminára, od roku 1932 ako docent. Stal sa jednou z obetí politických procesov a bol odsúdený na 15 rokov väzenia. V roku 1960 bol prepustený a odišiel do penzie. V roku 1966 bol rehabilitovaný. V tomto období písal lektorské posudky pre rôzne nakladateľstvá a venoval sa prekladateľskej práci.

Tvorba

Publikoval v mnohých českých i zahraničných literárnych a historických periodikách (Host, Cesta, Červen, Kmen, Orfeus, Apolon, Český časopis historický, Památky archeologické, Filozofická revue, Lidová demokracie, Obroda, Arch, Literární listy, Romboid, Sešity). Ako autor hesiel sa podieľal i na Masarykovom slovníku náučnom.
Svojim historickým dielom sa zaslúžil o znovuobnovený záujem o český barok: Z legend českého baroka (1934), České baroko (1941), Tvář baroka (1982).
Okrem autorských diel tiež prekladal, prevažne z francúzskej literatúry (Guillaume Apollinaire, Jules Romains)
Český teplokrvník

Český teplokrvník je najrozšírenejšie plemeno koní v Česku. Toto plemeno našlo široké využitie vo všetkých odvetviach športu a práce. Veľa týchto koní je zaradených do rekreačného jazdenia, no sú aj jedince na vysokých priečkach v športe.

Opis

V kohútiku meria 170-175 cm, obvod hrude je asi 200 cm, obvod predkolenia 22-23 cm. Hmotnosť tela presahuje 600 kg. Hriva a chvost sú dosť husté, zapletajú sa. Bežne sa vyskytujú hnedáky a ryšiaky, ostatné farby sú zriedkavé.
Kamil de Lellis

Život

Narodil sa v obci Bucchinico v talianskom regióne Abruzzy. Bojoval v armáde Benátskej republiky proti Turkom. Napokon chcel zanechať vojenského života, ktorý bol márnotratný a vstúpiť ku kapucínom. Pre vážne ochorenie ale nebol prijatý. Počas svojho liečenia v rímskej nemocnici pomáhal ošetrovať tých, ktorí na tom boli ešte horšie než on. Rozhodol sa, že pomoci chorým zasvätí svoj život.
V roku 1582 založil spoločenstvo, ktoré si hovorilo „služobníci nemocných“, a ktoré ako svoj znak začalo používať červený kríž. Z tohto spoločenstva neskôr vznikla rehoľná spoločnosť kamiliánov. 
Na Kamila de Lellis mal veľký vplyv sv. Filip Neri. V službe chorým videl službu trpiacemu Kristovi a tejto činnosti nezanechal ani potom, čo bol v roku 1584 vysvätený na kňaza. Zomrel v Ríme 14. júla 1614, svätorečený bol v roku 1746 a v roku 1886 bol prehlásený za patróna chorých a umierajúcich. Liturgická pamiatka sa slávi 14. júla.
Mikuláš Čabiňák

Životopis

Štúdium na Janáčkovej akadémii múzických umení (prof. Jiří Válek a Libuše Lessmanová) absolvoval úlohou Vodníka v Dvořákovej Rusalke v roku 1966. Už počas štúdií vystúpil na viacerých koncertoch i pohostinsky v opere v Banskej Bystrici a Olomouci. Od roku 1967 bol sólistom opery Štátneho divadla v Košiciach a po prvý raz sa predstavil ako Gremin v Čajkovského Eugenovi Oneginovi. Jeho krásny mäkký bas našiel uplatnenie v postave Raimonda v Lucii di Lammermoor, Malinu v Tajomstve, Toma v Maškarnom bále, Collina v Bohéme a v ďalších úlohách. Uznanie získal v charakterovej štúdii kupca Dikého z Janáčkovej Káti Kabanovej i v doštudovanom Kecalovi z Predanej nevesty, ktorý bol jeho poslednou postavou. 
Odišiel nečakane, ako tridsaťročný, iba na prahu svojej sľubne sa vyvíjacúcej speváckej dráhy.
Saint-Priest-Palus

Poloha

Obec má rozlohu 10,64 km². Najvyšší bod je položený 628 m n. m. a najnižší bod 412 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 44 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hruškový potok (prítok Stoličného potoka)

Prameň

Vzniká v Trnavskej pahorkatine, v časti Podmalokarpatská pahorkatina, východne od mesta Modra v nadmorskej výške približne 190 m n. m.
Keď sa raz oči dohodnú

Vydanie na CD

Album vyšlo spolu s albumom Balíček snov v roku 2010 na 2CD. Album Modus - Balíček snov / Keď sa raz oči dohodnú vydalo Opus, Forza Music v rámci edície Opus 100 pod číslom 13.
Cesta III. triedy 2142 (Slovensko)

Priebeh

Komunikácia začína na námestí obce Necpaly križovatkou s cestou III/2132. Nasleduje asi kilometrový úsek obcou Necpaly až po koniec obce, odkiaľ cesta pokračuje až po križovatku s cestou III/2141 medzi obcami Žabokreky a Belá-Dulice.
Beccas

Poloha

Obec má rozlohu 3,38 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mareuil (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 11,51 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 390 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zámok Litomyšl

Dejiny

Je jedným z najväčších renesančných zámkov v Česku, jeho začiatky siahajú do stredoveku, súčasnú podobu však získal až počas 16. storočia. Na mieste pôvodného hradu nechal najvyšší kancelár Království českého, Vratislav (1530 – 1582) z Pernštejna, postaviť svoje reprezentatívne sídlo. Kompletnú rozsiahlu prestavbu navrhol Giovanni Battista Aostalli (1510 – 1575) v rokoch 1568 – 1581. 
V 18. storočí bolo na zámku postavené, doteraz zachované, klasicistické divadlo. V tomto období bola aj podstatne rozšírená priľahlá záhrada, ktorá dnes tvorí dôležitú súčasť celého areálu. 
Od roku 1999 je zámok zapísaný na Zozname svetového dedičstva UNESCO.
Saint-François-Lacroix

Poloha

Obec má rozlohu 7,33 km². Najvyšší bod je položený 296 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cliponville

Poloha

Obec má rozlohu 7,28 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 252 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Faye

Poloha

Obec má rozlohu 13,44 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 622 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Batizovská priehyba

Názov

Je odvodený od polohy nad Batizovskou dolinou.

Prvovýstupy

Nie sú písomne doložené. Pravdepodobne cez sedlo prešli prví návštevníci Gerlachovského štítu.

Turistika

Sedlo je pre turistov prístupné len s horským vodcom.
Cesta III. triedy 3650 (Slovensko)

Priebeh

Cesta začína v obci Dargov križovatkou s cestou I. triedy 19 (európska cesta 50). Úsek v intraviláne obce má názov Jarná ulica. Ďalej cesta pokračuje cez obec Bačkov, kde tvorí Hlavnú ulicu. Následne sa na rozhraní katastrálnych území Bačkova a mesta Sečovce, medzi polohami Višňovinky (severozápad), Pod Petrovým jarkom (severovýchod), Studnice (juhozápad) a Povrazy (juhovýchod), križuje s cestou III. triedy 050210. Cesta pokračuje východným smerom do Albínova, mestskej časti Sečoviec, kde sa po križovatke s III/050215 stáča prudko na sever a mieri do obce Višňov. V intraviláne Višňova nesie názov Hlavná ulica. Komunikácia tu končí križovatkou s III/050247.

História

Cesta vedúca touto trasou je zakreslená už na mape 3. vojenského mapovania (1875 – 1884). Podľa miestneho vlastivedného spravodaja (1978) prebehla v rámci 2. päťročnice (1956 – 1960) „výstavba prípojovej cesty Albínov – Bačkov“.

Autobusová doprava

Na trase sa nachádza niekoľko autobusových zastávok – v obci Bačkov (nákupné stredisku a č. d. 80), na križovatke s III/050210, v mestskej časti Albinov a v obci Višňov (nákupné stredisko). Pravidelné autobusové spojenie zabezpečuje ARRIVA Michalovce, a.s.

Nehodovosť

Úsek prechádzajúci Albínovom je známy zvýšenou frekvenciou dopravných nehôd pre šmykľavý povrch vozovky za mokra a prudkú neprehľadnú zákrutu. Odporúčaná rýchlosť na tejto časti cesty je 40 km/h.

Pozoruhodnosti

V obci Dargov sa v blízkosti cestnej komunikácie nachádza vstup do vojenského bunkra. Pri vjazde do Bačkova sa nachádza starý židovský cintorín. Významnou sakrálnou pamiatkou je aj kamenný kríž z roku 1888 pri križovatke s III/050210, v extraviláne Albinova.
V roku 1981 v polohách Žarjova a Višňovčik, východne od obce Bačkov, medzi touto cestou a cestou III/050210, boli objavené stopy rozsiahlejšieho sídliska slovanského pôvodu, podľa črepového materiálu datovaného do 8. – 9. storočia.
Mária Anna Falcká (1667 – 1740)

Detstvo

Mária Anna sa narodila v zámku Benrath ako dvanáste dieťa Filipa Vilima, kurfirsta Palatinatu, a jeho manželky Alžbety Amálie. Jej rodina bola veľmi početná – pochádzala zo 14 detí.
Detstvo strávila v Neuburgskom zámku spolu so svojimi sestrami Máriou Sofiou, Dorotou Sofiou a Hedvigou Alžbetou, kde na ich výchovu a vzdelanie dohliadala vychovávateľka pani von Klauová. Blízka rodina ju volala „Mariandl“. Máriu Annu opisovali ako povýšeneckú, márnomyseľnú, autoritatívnu a sebeckú.
Mária Lujza Orleánska, prvá manželka španielskeho kráľa Karola II., zomrela bezdetná dňa 12. februára 1689. Karol II. si Máriu Annu vybral za svoju druhú manželku. Pravdepodobne k tomu prispel aj fakt, že jej staršia sestra, Eleonóra bola manželkou rímskonemeckého cisára a rakúskeho arcivojvodu Leopolda I., a to by pomohlo posilniť vzťahy medzi španielskou a rakúskou vetvou Habsburgovcov.

Svadba so španielskym kráľom

Svadba Márie Anny sa konala 28. augusta 1689 v Ingolstadte v Nemecku a bola to tzv. svadba v zastúpení. Svadby sa zúčastnilo niekoľko významných hostí, okrem iných napríklad švagor Márie Anny, cisár Leopold, a jej sestra Eleonóra. Mária Anna sa však vydala do Španielska až niekoľko mesiacov po svadbe, a to až na jar roku 1690. Oficiálna svadba sa konala 14. mája 1690 v San Diego, čo je neďaleko Valladolidu. No aj toto manželstvo zostalo bezdetné, čím sa potvrdilo, že kráľ mal zdravotné problémy.

Manželstvo

Mária Anna sa počas obdobia, kedy bola kráľovnou, podieľala na intrigách na španielskom kráľovskom dvore. Snažila sa o to, aby sa jej synovec Karol VI. Habsburský stal ďalším španielskym kráľom. Aj táto jej snaha bola príčinou jej zlého vzťahu so svokrou, Kráľovnou matkou, Máriou Annou Habsburskou, ktorá presadzovala na trón svojho pravnuka Jozefa Ferdinanda Bavorského.
Mária Anna bola všeobecne na kráľovskom dvore veľmi neobľúbená. Dôvodom bol, okrem iného, aj jej veľmi nákladný spôsob života, pričom veľa finančných prostriedkov posielala svojej rodine. Dokonca aj vzácne obrazy zo španielskej umeleckej zbierkye posielala svojim nemeckým príbuzným.

Posledné roky života a smrť

Nepriek tomu musela Mária Anna naďalej zostať v starom Alcazare v Tolede. O dva roky neskôr, v roku 1706, sa zmenila jej situácia, keď jej synovec arcivojvoda Karol VI. Habsburský obsadil so svojou armádou mesto Toledo. Máriu Annu táto udalosť veľmi potešila a synovca s armádou privítala, čo bol dôvod, prečo ju kráľ Filip V. vykázal o niekoľko rokov neskôr zo Španielska. Vtedy sa Mária Anna usadila v Bayonne vo Francúzsku, kde žila niekoľko nasledujúcich desaťročí. V roku 1739, keď bola už stará a mala podlomené zdravie, sa konečne vrátila do Španielska. Zostala bývať v paláci Infantado v Guadalajare, kde nakoniec aj 16. júla 1740 zomrela. Pochovaná je v kráľovskej hrobke El Escorial.
Kopernik (kráter)

Kráter Koperník je impaktný kráter nachádzajúci sa v oblasti Mare Insularum (More ostrovov) blízko centrálnej časti privrátenej pologule Mesiaca. Má priemer meraný od hrebeňov okrajových valov 93 kilometrov. Ploché dno krátera má priemer 55 km. Vznikol pred viac než 810 miliónmi rokov. Od centra kráteru vychádzajú sekundárne impaktné krátery vzniknuté dopadom materiálu vyvrhnutého pri dopade hlavného telesa. Pomenovaný bol podľa poľského astronóma Mikuláša Kopernika.

Vzhľad

Priemer krátera je 93 km, po obvode sa nachádzajú stupňovité valy široké približne 40 km a vystupujú do výšky 900 m nad okolitú krajinu. Vonkajšie steny valov stúpajú pozvoľna pod uhlom 3ᵒ, vnútorné sú strmšie a terasovité. Terasy vznikli zosuvmi pôdy. Z centrálnej časti krátera vystupujú vrcholky vysoké 1 200 m, ktoré sú tvorené horninami bohatými na olivín. Ploché dno krátera má priemer 55 km.
Od krátera smerujú siete malých sekundárnych kráterov o priemere až 1 km. Vzniknuté lúče, pozorovateľné dobre v dobe okolo splnu, sú tmavšie než lúče okolo mladšieho krátera Tycho. Dôvodom je dlhšie pôsobenie slnečného žiarenia a mikrometeoritov na vyvrhnuté horniny.
Ján Kovarčík

Ing. Ján Kovarčík (* 2. júl 1951, Poľný Kesov) je bývalým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Ján Kovarčík absolvoval Ekonomickú fakultu Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. Do roku 1989 vykonával rôzne vedúce hospodárske funkcie, po roku 1989 pôsobil v Nemecku. Po návrate na Slovensko sa stal spoluzakladateľom Rádia Nitra, s. r. o. Od roku 1995 do roku 1998 pracoval ako prednosta Okresného úradu v Nitre. Od roku 1998 do roku 2002 bol generálnym riaditeľom Rádia Hviezda FM.
Ján Kovarčík do roku 1989 nebol organizovaný v žiadnej politickej strane. V roku 1989 stal jedným zo zakladateľov Verejnosti proti násiliu v Nitre. V HZDS pôsobí od roku 1992. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Od 20. apríla 2001 do 4. júna 2005 bol podpredsedom ĽS-HZDS pre mediálnu politiku. V súčasnosti je predsedom Krajského predstavenstva HZDS v Nitre.
Ján Kovarčík bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. Je členom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť.
Culètre

Poloha

Obec má rozlohu 5,59 km². Najvyšší bod je položený 476 m n. m. a najnižší bod 384 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 84 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Konstancja Gładkowska

Životopis

Jej krstnou mamou bola nemanželská dcéra Stanislava II. Augusta Poniatowského, Konstancja Żwanowa. Študovala na konzervatóriu a v roku 1829 na koncerte sólistov stretla Fryderyka Chopina, pre ktorého sa stala zdrojom inšpirácie. Keď Chopin v roku 1830 odchádzal z Poľska, spievala na jeho rozlúčke. Po roku si prestali dopisovať. V roku 1832 sa vydala za Józefa Grabowskieho a žila v Raduczi pri Rawe Mazowieckiej. Manželstvo bolo šťastné, mali spolu 5 detí. V roku 1845 Konstancja Gładkowska trvalo oslepla. V roku 1878 jej muž zomrel a ona sa o rok neskôr presťahovala do Skierniewice, kde po jedenástich rokoch aj zomrela. Je pochovaná v Babsku. V Skierniewice, v dome, kde bývala, bolo zriadené jej malé múzeum.
Lescouët-Gouarec

Poloha

Obec má rozlohu 18,73 km². Najvyšší bod je položený 270 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barembach

Poloha

Obec má rozlohu 9,92 km². Najvyšší bod je položený 910 m n. m. a najnižší bod 289 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 872 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Champsac

Poloha

Obec má rozlohu 23,94 km². Najvyšší bod je položený 399 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 633 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Uri (kantón)

Geografia

Kantón Uri leží v strednom Švajčiarsku medzi Vierwaldstättským jazerom na severe a Priesmykom sv. Gottharda na juhu. Je zakladajúci kantón Švajčiarskej konfederácie. Druhé dva sú: Schwyz a Unterwalden. Neproduktívna pôda zaberá 56 % rozlohy kantónu a tri štvrtiny obyvateľov žijú v jeho najnižšie položenej časti (Reussebene).
Uri hraničí s kantónmi Graubünden na juhovýchode, Ticino na juhu, Vaud na juhovýchode, Bern na západe, Obwalden na západe, Nidwalden na západe, Schwyz na severe a Glarus na severovýchode.
Kantón pozostáva z 20 samostatných obcí.
Rozlohou sa Uri zaraďuje na 11. miesto a počtom obyvateľov na 25. miesto zo všetkých 26 kantónov Švajčiarska.

Obyvateľstvo

S hustotou zaľudnenia 33 obyvateľov na km² je kantón Uri hlboko pod švajčiarskym priemerom. K 31. decembru 2011 mal 35 382 obyvateľov, z tohto počtu bolo 3 475 cudzincov (9,8 %). Úradným jazykom je nemčina, v roku 2000 ju používalo 93,5 percenta obyvateľov a druhý najpoužívanejší jazyk – taliančinu – 1,3 %.
Auterrive

Poloha

Obec má rozlohu 3,08 km². Najvyšší bod je položený 35 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 125 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Problém zastavenia

Problém zastavenia (angl. halting problem) je úloha teórie vyčísliteľnosti, ktorá môže byť neformálne zadaná takto: Ak poznáte zdrojový kód programu a jeho vstup, rozhodnite, či program zastaví, alebo či pobeží navždy bez zastavenia.
V roku 1936 Alan Turing dokázal, že všeobecný algoritmus, ktorý by riešil problém zastavenia pre všetky vstupy všetkých programov, neexistuje. Problém zastavenia sa preto označuje ako algoritmický nerozhodnuteľný problém.
Aurel Lehotský

Životopis

Narodil sa 19. júla 1882 v Kremnici ako syn Jána Lehotského a Ľudmily rod. Križkovej. Študoval na reálke v Kremnici, roku 1901 – 1904 na Baníckej a lesníckej akadémii, v rokoch 1904 – 1907 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici. Riaditeľ baní v Kremnici.
Aurel Lehotský bol tiež tajomníkom prvého filatelistického spolku na Slovensku, ktorý spolu s bratom Klemenotm Lehotským založil v Kremnici, v marci 1895. Iniciatívny návrh na vytvorenie klubu podal ich starý otec Pavol Križko, mestský archivár, zakladateľ mestského múzea v Kremnici. Spolok filatelistov sa volal Album, v roku 1896 boli vydané jeho stanovy. Spolok prestal fungovať po deviatich rokoch v roku 1904. Spolok nemal nikdy viac než 20 členov a jeho význam ani činnosť nepresiahli miestny rámec. Bol však príkladom slovenského spolku v dobe národnostného útlaku a má tak čestné miesto v dejinách slovenského spolkového života pred prvou svetovou vojnou.
Počas druhej svetovej vojny sa Aurel Lehotský zúčastnil ilegálneho protinacistického odboja. V roku 1944 pôsobil ako vedúci Štátnych banských a hutných závodov pri Povereníctve verejných prác v Banskej Bystrici, v decembri roku 1944 väznený gestapom v Martine. Historik kremnického baníctva, autor štúdií a článkov v odborných časopisoch. Člen spoločenských, technických a vedeckých organizácií.
Chrám Concordia

Chrám Concordia (tal. Tempio della Concordia) je chrám venovaný starorímskej bohyni Concordii, ktorý sa nachádza v západnej časti Rímskeho fóra. Výstavba chrámu bola sľúbená Marcom Furiom Camillom už v roku 367 pred Kr., avšak chrám nebol dokončený skôr než v roku 167 pred Kr. Budova bola niekoľkokrát zničená a znovu obnovená. Posledná obnova, ktorá prebehla medzi rokmi 7 až 10 pod budúcim rímskym cisárom Tiberiom, je opísaná v Plíniovej Prírodovede. Približne okolo roku 1450 bol chrám zbúraný a premenený na vápenku, aby sa mramor mohol znovu použiť na výstavbu.