google/wiki40b huggingface dataset:
Lev Semionovič Pontriagin

Práca

Ako študent pracoval na teórii duality homológií. Na základe tejto práce neskôr položil základy abstraktnej teórie Fourierovej transformácie, súvisiace najmä s tzv. Pontriaginovou dualitou. V topológii zas formuloval základný problém tzv. teórie kobordizmov, na základe čoho okolo roku 1940 prišiel s teóriou charakteristických tried, dnes nazývaných Pontriaginove triedy. V teórii operátorov je zas pôvodcom konceptu Pontriaginových priestorov, špeciálneho prípadu Kreinových priestorov.
Neskôr tiež pracoval v teórii optimálneho riadenia, tzv. Pontriaginov princíp minima je základným výsledkom v modernej teórii optimalizácie.
Medzi Pontriaginových študentov patria napríklad Dmitrij Viktorovič Anosov, Vladimir Grigorievič Bolťanskij, Michail Michailovič Postinkov, či Vladimir Abramovič Rochlin.

Kontroverzia a antisemitizmus

Pontriagin bol známy viacerými kontroverziami. Napriek tomu, že mal viacero židovských priateľov, vo svojich neskorších rokoch bol obvinený z antisemitizmu. Nathana Jacobsona napríklad v dobe, keď boli obaja viceprezidentmi Medzinárodnej matematickej únie, označil za priemerného vedca reprezentujúceho sionistické hnutie. Pontriagin obvinenia z antisemitizmu odmietal s tým, že bojoval iba proti sionizmu, o ktorom tvrdil, že je formou rasizmu. Pontriagin tiež namietal proti udeleniu Fieldsovej medaily Grigorijovi Alexandrovičovi Margulisovi, sovietskemu matematikovi židovského pôvodu. Ďalšou kontroverznou aktivitou Leva Pontriagina bola jeho účasť na tzv. Luzinovej afére.
Bennecourt

Poloha

Obec má rozlohu 6,95 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 812 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Escou

Poloha

Obec má rozlohu 6,19 km². Najvyšší bod je položený 416 m n. m. a najnižší bod 271 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nebesia

Nebesia alebo nebo je zdanlivá klenba, ktorá sa klenie nad zemou a cez deň je belasá a v noci tmavá: Podľa náboženskej viery je to nesmierne nádherné miesto prebývania Boha a blažených duchov. Novšia teológia rozumie nebesami večný život, stav dokonalej nadprirodzenej blaženosti.
Podľa Anaximandra sa vraj z neobmedzeného vylúčili nebesia a vôbec všetky svety, ktoré sú nesčíselné. Nebo sa v čínskej filozofii priraďuje k jangu.
Rosnička zelená

Rozšírenie

Obýva takmer celé územie Európy: Ukrajinu, Bielorusko, Balkán, Krétu, Taliansko, Benelux, Slovensko, Poľsko, Česko, väčšiu časť Nemecka, väčšinu Francúzska a Holandsko, severozápadnú časť Pyrenejského polostrova. Chýba na Britských ostrovoch, na väčšine územia Škandinávie a Dánska, Álp a malej časti severného Holandska a Nemecka.
Vyhľadáva vlhké listnaté lesy, kde vystupuje aj do vyšších poschodí stromov.

Opis

Dorastá do dĺžky 5 cm a výšky 3 – 4 cm. Historicky je známa ako akýsi barometer, pretože reaguje na zmenu tlaku, ktorý kolíše obvykle pred dažďom. Sfarbenie rosničiek zelených je trochu premenlivé, pretože kožné pigmenty reagujú na teplotu a vlhkosť, a tak sa jej sfarbenie mení od svetlozelenej na tmavozelenú, žltkastú, šedú alebo dokonca až na hnedú. Zadné končatiny má viditeľne silnejšie ako predné, čo umožňuje rýchle skákanie. Na oboch končatinách má priľnavé chodidlá určené na šplhanie a na pomerne guľatej hlave a na bokoch nápadný vodorovný čierny prúžok, ktorý sa tiahne od nozdier cez oko a ušný bubienok až k predným končatinám. Obe pohlavia sú si na prvý pohľad veľmi podobné, ale bezpečnou odlišnosťou je samcov hnedožltý vak na hrdle.

Potrava

Rosnička zelená sa živí širokou škálou obvykle živočíšnej potravy. Dospelí sa živia prevažne väčšími bezstavovcami, väčšinou potom hmyzom a                                                                                      pavúkmi, ktoré sa nachádzajú na listoch stromov a ktoré často lovia pomocou rýchleho skoku, na ktorý korisť nestačí väčšinou nijak zareagovať.

Rozmnožovanie

Rosnička zelená dosahuje pohlavnú dospelosť zhruba vo veku jedného roka. Pária sa od apríla do augusta. Párenie začína ihneď po prilákaní samice a pretože býva samec menší, ľahne si na chrbát samice. Samice vajíčka kladú obvykle dvakrát do roka.
Samice vajíčka kladú väčšinou v priebehu mája, najskôr, ale to je veľmi výnimočné, na konci marca. Vajíčka sú spojené do chumáčov, ktoré sú veľké približne ako vlašské orechy. V jednom chumáči je zvyčajne 10 až 50 vajíčok. Vrchol každého vajíčka, ktoré dosahuje 1,5 – 2 mm, je hnedý, dolná časť potom žlto-biela. Po nakladení sa vajíčka zoradia do skupinových radov.
Chesley

Poloha

Obec má rozlohu 21,17 km². Najvyšší bod je položený 294 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 341 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
R-77 (raketa vzduch-vzduch)

Vývoj

Vývoj tejto strely siaha až do roku 1982 k projektu RVV-AE. Tento projekt bol v Rusku známy pod prototypovým označením Izdelije 170. Na verejnosti sa prvýkrát predstavila na výstave leteckej techniky v Minsku vo februári 1992. Zaslúženú pozornosť, nielen laickej verejnosti, ale aj západných odborníkov, získala najmä vďaka netradičným konštrukčným prvkom, ktoré sa dovtedy neobjavili na žiadnej inej protilietadlovej rakete. Predovšetkým išlo o použitie zadných riadiacich prvkov v tvare mriežky, ktoré radikálnym spôsobom zvyšujú manévrovateľnosť rakety. Pri prudkých manévroch vo vysokej rýchlosti sa vynára ďalšia silná stránka tejto rakety a tou je maximálne povolené preťaženie, ktoré predstavuje až 45g. Ďalšou prednosťou netradičných riadiacich prvkov je údajné zníženie efektívnej rádiolokačnej odrazovej plochy. Táto fundamentálne nová konštrukcia vytvára výborné predpoklady na úspešné zasiahnutie aj extrémne manévrujúceho cieľa za nepriaznivých poveternostných podmienok a to aj na pozadí zeme, prípadne vodnej plochy.
Vývoj tejto protilietadlovej strely je však poznačený tragickou udalosťou, ktorá sa odohrala v ranom štádiu existencie tejto rakety, v roku 1986. Počas testovacích strelieb bola z MiGu-23 odpálená raketa R-77 na diaľkovo ovládaný vrtuľník Mi-6, ale navádzacia sústava rakety uzamkla iný cieľ. Bolo ním dopravné lietadlo Antonov An-26 leteckej spoločnosti Aeroflot, ktoré malo väčšiu radarovú odrazovú plochu a nenachádzalo sa na rušivom pozadí zeme. Raketa toto lietadlo zostrelila. V tom čase sa na jeho palube nachádzalo 26 pasažierov, všetci zahynuli.
V roku 2003 bol zahájený vývoj modernizovanej rakety  R-77, ktorá bola v Rusku známa ako "Izdelije 170-1". Už o dva roky neskôr boli vyrobené prvé štyri prototypy a  v roku 2006 začala etapa štátnych skúšok. Testovanie letových vlastností rakety však mohlo byť plnohodnotne započaté až v roku 2010, kedy začala sériová výroba stíhačiek Su-35S. Raketa RVV-SD, ako je dnes pomenovaná verzia "Izdelije 170-1", bola totiž primárne určená práve pre tieto moderné stíhačky generácie 4++.

Bojové nasadenie

Raketa R-77 sa v skutočnom leteckom boji nepreverila.
Finlandia-talo

Finlandia-talo (doslova Hala Finlandia) je kongresové a koncertné centrum v Helsinkách od fínskeho architekta Alvara Aalta.
Pôvodne bola Hala Finlandia navrhnutá ako súčasť rozsiahleho architektonického a urbanistického komplexu, nového centra Helsiniek, ktorý sa nerealizoval. Projekt rátal so zastavaním veľkej časti zálivu Toolo s veľkým vejárovitým námestím. Prvý návrh bol vypracovaný v roku 1962. V rokoch 1964 – 1971 bol dopracovaný. Sála bola postavená v rokoch 1967 – 1971. Projekt na kongresové centrum začal v roku 1970, zrealizovaný bol 1973 – 1975

Architektúra

Finlandia-talo je koncipovaná do mnohostrannej kubickej formy. Výraz je expresívny, monumentálny a strohý. Objem stavby pozostáva zo šikmo zrezanej veže, ktorá vyrastá z mohutnej horizontálnej podnože. Základom mohutne pôsobiacej stavby je železobetónový skelet.Exteriérový obklad je vytvorený z bieleho mramoru.

Interiér

Vnútorné priestory sú riešené veľmi veľkoryso, s veľkými rozptylovými plochami.Tvar hlavnej sály vychádza z rozvoľnených foriem a akustických požiadaviek. V objekte sa nevyskytuje takmer žiaden pravý uhol, či ucelený tvar.Interiérové obklady sú väčšinou rovnako vytvorené z mramoru.

Aaltov podpis

Interiér aj exteriér je plný symbolov a typických znakov a motívov Alvara Aalta. Biely mramor, ktorý Aalto použil je má pre neho súvis so stredomorskou architektúrou, ktorú sa snaží preniesť do Fínska. Kombinácia bieleho a čierneho obkladu v interiéri symbolizuje fínsku zimnú krajinu. Všetky farby a materiály navrhol v tlmených prírodných odtieňoch. Aalto vo fínčine znamená vlna, túto vlnu prepisuje architekt do mnohých prvkov a detailov. Každý kus mobiliáru, osvetlenia, či podlahy bol pre Finlandiu špeciálne navrhnutý.
Montgiscard

Poloha

Obec má rozlohu 13,16 km². Najvyšší bod je položený 274 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 060 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hatalov

Dejiny

Ako vlastníctvo Zemana Gothala sa osada spomína v roku 1278. Jej dejiny sú bohaté. Kedysi tu stál hrad, liehovar Widderovcov, v prevádzke bol parný mlyn. Obyvatelia boli poľnohospodári a ovocinári. V roku 1910 tu žila maďarská menšina, ktorá dnes už nie je zrejmá. Obec po Trianone pripadla Česko-Slovensku. Po hrade sa nezachovali žiadne stopy, pravdepodobná lokalita je v poli smerom na Budkovce. Cez výhybňu Hatalov vedie prvá železničná trať postavená štátom po roku 1918 (dĺžka 20 kilometrov, smer Vojany – Bánovce nad Ondavou).
Najstaršie osídlenie je doložené nálezmi z doby eneolitu, bronzovej, halštatskej, z doby rímskej i z 9. až 10. storočia. V rámci Uhorska patrili Hatalov až do roku 1918 do Zemplínskej župy. Dnešná obec pochádza z pôvodnej slovenskej, slovanskej osady spred 11. storočia. Výnimočne túto lokalitu označovali aj ako Nižné Žbince.
Najstaršiu písomnú zmienku o  tunajšom sídle nachádzame v roku 1326 a v tomto období patrilo k pozdišovskému panstvurodiny Ákoš. V písomných záznamoch z 14. až 16. storočia sa obec vyskytuje pod názvom Gatal a Gataly a v tom čase patrila miestnym zemanom, z ktorých minimálne jeden študoval na viedenskej univerzite.
Najneskôr v 16. storočí v  dedine postavili murovaný kostol a v roku 1600 tu stáli dve kúrie (šľachtické sídlo), kostol, fara a škola. Na prelome 16. a 17. storočia Hatalov patril medzi stredne veľké dediny aj so šľachtickým obyvateľstvom. V dôsledku rozličných okolností bol Hatalov začiatkom 18. storočia bez obyvateľstva. V druhej polovici 18. storočia vďaka príchodu nového obyvateľstva sa postupne zvyšoval ich počet.
V  Hatalove vlastnili majetky členovia viacerých šľachtických rodín. V 19. storočí v Hatalove stál aj kaštieľ s rozsiahlou záhradou. Zároveň sa tu v tomto období spomína liehovar.
V roku 1973 bol do užívania odovzdaný miestny rímskokatolícky kostol.
Nogent-sur-Eure

Poloha

Obec má rozlohu 9,22 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 512 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cena Akadémie za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe

Toto je zoznam držiteliek ceny Akadémie za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe.
Mitická

Mitická je minerálna voda vyrábaná na Slovensku.
Emautión z Arkádie

Emautión alebo Enatión (starogr. Ἐμαυτίων, Ἐνατίων) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 228 pred Kr.
Emautión pochádzal pravdepodobne z arkádskej Thelpúsy. Na 138. olympijských hrách v roku 228 pred Kr. si vybojoval víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.
Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaznamenal, že v posvätnom okrsku Altidy videl sochu olympionika Emautióna. Sám autor o tom uvádza: „Pokiaľ ide o Enatióna a Alexibia, prvý zvíťazil v stadiu medzi chlapcami, Alexibios v päťboji; vlasťou tohto je arkádska Héraia, a ten, kto zhotovil jeho sochu je Akestor. Ktorá obec je rodiskom Enatióna, to nápis neobjasňuje, iba hlása, že pochádzal z arkádskeho kmeňa."
Benjamín Pravoslav Červenák

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v Lučenci a 1836 – 1838 na evanjelickom lýceu v Bratislave, 1839 – 1841 na univerzite v Halle. Roku 1838 – 1839 námestník J. Palkoviča. Spoluzakladateľ tajného spolku Vzájomnosť, prvý redaktor ilegálnych rkp. novín Vzájomné listy. Autor príležitostných veršov. Zredigoval Zprávu o Ústavu slovanském... , preložil, doplnil a prepracoval z nem. orig dielo o cirk. histórii. Za jeho najvýznamnejšie dielo je považované zrcadlo Slovenska. SBS: Zv.I. [neuvádza stredoškolské štúdiá v Banskej Bystrici ale v Banskej Štiavnici]; ES: [uvádza stredoškolské študiá v Banskej Bystrici].
Glabbeek

Obyvateľstvo

Obec má približne 5 239 obyvateľov (2010).
Villiers-le-Morhier

Poloha

Obec má rozlohu 10,39 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 352 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fouesnant

Poloha

Obec má rozlohu 32,76 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 143 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Divadlo (časopis)

Divadlo bol časopis, ktorý propagoval Slovenské národné divadlo od roku 1926.
Časopis vychádzal v Bratislave 2 – 3x za mesiac. Mal podnázov Časopis pre propagáciu Slovenského národného divadla. Články sú písané v slovenskom a nemeckom jazyku.
Tretí päťročný plán

Tretia päťročnica

Snaha dobehnúť kapitalistický Západ sa ukázala v konečnej verzii tretej päťročnice, ktorá aj napriek varovaniam ekonómov sa na celoštátnej konferencii KSČ presadila v roku 1960. Antonín Novotný vyhlásil päťročnicu za "plán rozvoje vyspelej socialistickej spoločnosti". Presadil sa variant plánu, ktorý požadoval nárast investičných nákladov, vo finálnej verzii išlo o 322,41 miliardy korún, čo bolo viac ako v rokoch 1949-1960 dokopy. Spolu s obrovskými investíciami do priemyslu sa taktiež malo industrializovať poľnohospodárstvo, rozšíriť domáca surovinová základňa, prezbrojiť armáda a zvyšovať devízový prínos exportu do západných krajín. Počítalo sa so zvýšením produktivity práce o 43% a s technickou rekonštrukciou všetkých odvetví. Plán bol teda veľmi megalomanský, chcel vo všetkých odvetviach dosiahnuť najviac ako bolo možné. A pritom krátko pred vydaním plánu bolo konštatované z ÚV KŠC, že už teraz vybudované kapacity nie sú poriadne využívané.

Prvý rok (1961)

Predpokladalo sa, že Československo bude podstatnú časť surovín dovážať od krajín východného bloku, s ktorými malo uzatvorené medzištátne dohody. Významný podiel na dovoze patril Číne, a teda problémy ktoré začali mať medzi sebou Čína a Sovietsky zväz mali hospodárske dôsledky aj na Československo. Čína v tomto roku zrušila skoro všetok vývoz, ale taktiež aj objednávky na dovoz, do Československa. Toto malo dopad na rozpracované investície, ktoré boli často robené, aby vyhovovali čínskym požiadavkám, a preto bolo skoro nemožné nájsť pre nich nového odberateľa. Narastajúce hospodárske problémy Československa, spôsobili, že krajina čoraz viac pociťovala záťaž úverov, ktoré poskytlo krajinám východného bloku, ale aj vlastnú zadlženosť voči Západu. Úverové možnosti malo totiž Československo veľmi obmedzené. Pokiaľ dovážalo zo Západu, platilo za to vývozom moderných strojov, ktoré potom chýbali v investičných celkoch, ktorých výstavba bola naplánovaná. Po čase sa ale výrobná kapacita týchto strojov naplnila, a pristúpilo sa k vývozu tovaru, ktorý bol určený pre domáci trh.

Druhý rok (1962)

Politické vedenie štátu síce zostalo zaskočené z hospodárskych problémov z roku 1961, a preto sa rozhodlo prepracovať tretiu päťročnicu, ale jej hlavné ciele spochybnené neboli. Takisto nebola spochybnená ani Rozsypalova reforma, bolo však konštatované, že bola nesprávne realizovaná. Mala sa teda nastaviť rovnováha medzi zdrojmi a potrebami, čo však bolo za tých podmienok nereálne. V apríli bola situácia už natoľko kritická, že došlo k rozhodnutiu zrušiť tretiu päťročnicu, ktoré bolo potvrdené na XII. zjazde KSČ v decembri 1962. Následky katastrofickej päťročnice bolo cítiť ešte dlho po jej zrušení, napríklad až do roku 1964 trval pokles dôchodku. Obrovská suma investícií nielenže nepriniesla očakávaný efekt, ale zapríčinila nárast nadnormatívnych zásob a nevyužitých kapacít.
Marietta Kucháriková

Životopis

Jej otec bol Samuel Kuchárik a matka Anna rod. Búľovská. Študovala na vyššej škole pre ženské povolania, na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach. Bola učiteľkou odborných škôl pre ženské povolania v Bratislave a v Banskej Bystrici (1932 – 1937). Ako riaditeľka pôsobila v Trenčíne (1937 - 1945, odborná škola pre ženské povolania) a v Martine (1945, združené školy pre ženské povolania v Ústave M. R. Štefánika). Krátko pôsobila aj ako pracovníčka Štátneho archeologického ústavu v obci Bystrička. V rokoch 1953 – 1965 zorganizovala, budovala a viedla obrazové oddelenie Literárneho archívu Matice slovenskej v Martine.
Zomrela v roku 1970 v Martine, kde je aj pochovaná v rodinnom hrobe na Národnom cintoríne.
Provincia (Švédsko)

Švédska štátna správa je v súčasnosti rozdelená na 21 provincií (län).
Švédsko má dva stupne miestnych úradov (vlád): lokálne/municipálne (kommun) a regionálne/krajské (län) riadené regionálnymi radami (landsting).
Územie Švédska je rozdelené na 290 obcí (kommun) a 21 provincií (län) (na spôsob našich krajov), z ktorých dva majú formu vlastných samospráv: Skåne a Västra Götaland. 1. januára 2005 bola vytvorená jednotná organizácia, ktorá monitoruje záujmy nižších správnych celkov, poskytuje im služby, radí a koordinuje ich aktivity. Vláda diskutuje možnosť zníženia počtu provincií ich zlučovaním do väčších celkov.
Niekedy sú provincie (län) zamieňané za kraje (landskap), čo sú historické, geografické a kultúrne regióny. Švédsko má 25 krajov. Kraje nemajú žiadnu administratívnu funkciu, ale sú historickým dedičstvom a kultúrnou identifikáciou. Niektoré z nich boli súčasťou Švédska do roku 1634, kedy boli nahradené provinciami (län). Niektoré iné boli pôvodne dánske alebo nórske, ďalšie potom boli stratené (na dnešnom území Fínska). Laponsko je jediným krajom, ktorý bol získaný kolonizáciou.
Şirvanský národný park

Fauna

Şirvanský národný park je neobyčajne bohatý na vtáctvo. Vzácne a cenné druhy vtákov (napr. turaj, drop malý, drop veľký, labuť, plameniak atď.) prezimovávajú a hniezdia v močaristých oblastiach. Srnec je najrozšírenejším cicavcom v tejto krajine.
Liederschiedt

Poloha

Obec má rozlohu 5,99 km². Najvyšší bod je položený 422 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica sĺz

Vraždy na diaľnici sĺz (angl. Highway of Tears) je súhrnné pomenovanie pre sériu nevyšetrených vrážd a zmiznutí dievčat a žien v Britskej Kolumbii, ktoré sa udiali na úseku diaľnice 16. Tá je dlhá asi 800 kilometrov a leží medzi mestami Prince George a Prince Rupert. Podľa oficiálnych zdrojov bol počet obetí v roku 2006 osemnásť, avšak podľa vyjadrení miestnych organizácií domorodého obyvateľstva môže dosiahnuť 43.
Blargies

Poloha

Obec má rozlohu 10,05 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 494 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alabastrová jaskyňa

Alabastrová jaskyňa je jedna z mnohých krasových jaskýň, ktoré sú neprístupné verejnosti v Belianskych Tatrách. Táto jaskyňa sa nachádza v masíve Bujačieho vrchu. V roku 1981 bola vyhlásená za prírodnú pamiatku. Dĺžka chodieb tejto jaskyne činí asi 400 metrov. V hlavnej chodbe jaskyne našli speleológovia vodopád a  krasové jazierko.
Presný dátum a rok objavenia nie sú presne známe. Najstarší z nápisov vysekaný do skaly vo vchode do jaskyne predstavuje letopočet 1768, no je možné, že jaskyňu objavil rektor gymnázia v Kežmarku Juraj Bohuš už v roku 1713, pri potulkách Belianskymi Tatrami. Pôvodný názov jaskyne bol Dračia diera,. Do vytvorenia Tanapu voľne prístupná chodníkom z Tatr. Kotliny alebo cez Suchú dolinu. Po jeho vytvorení sa nachádza v 5.stupni ochrany, teda neprístupná pre verejnosť. Je domovom vzácneho druhu netopiera a nočných motýľov. Sadrovec- Alabaster, jeho stalaktity, sú značne poškodené, poodlamované, čo je následok voľného prístupu v minulom storočí. Do jaskyne vedie chodník, je však veľmi ťažko prístupný, križuje ho množstvo padnutých stromov a v zimnom období na mnohých miestach hrozí pošmyknutie a následný pád po strmom svahu.
V blízkosti jaskyne sa nachádza "Ľadová pivnica", čo je tiež jask. útvar, no bez akejkoľvek výzdoby.Tvorí ju ohromný portálny vchod, ktorý sa postupne zužuje a cca po 100 m pivnica zaniká.
Postmarxizmus

Postmarxizmus je smer súčasnej filozofie založený na postulátoch Karla Marxa a marxististických prognózach. Filozoficky, postmarxizmus sa konfrontuje s esencializmom (napr. štát nie je nástrojom, ktorý je jednoznačne a samostatne v prospech danej triedy - kritiku ekonomického determizmu a esencializmu). Kým je neomarxizmus interdisciplinárne prepojený s ďalšími vedami (kulturológia, sociológia, politológia, ekonómia, psychoanalýza) a novou ľavicou, úlohou postmarxizmu je návrat marxizmu späť do filozofie, tzn. rozvíja diskusiu a hľadá nové alternatívy. Postmarxizmus vychádzajúci z Ernesta Laclaua a Chantal Mouffe je odmietnutie determinácie ekonomikou v poslednej inštancii kľúčovou inováciou, ktorá sa v sociálnych vedách pretavuje do štúdia intersekcionality mocenských nerovností medzi triedami, pohlaviami, či etnicitou.
Fundamentálnou otázkou postmarxistických a post-lacaniánskych teórií subjektu nie je „Kto som?“, ale „Čo odo mňa chce 'veľký Druhý'? Postmarxizmus nadväzuje na frankfurtskú školu a birminghamskú školu (tvoria ho aj jej predstavitelia), staršiu generáciu kritických marxistov ako György Lukács, Antonio Gramsci a Ernst Bloch a filozofie postštrukturalizmu Jean-Francois' Lyotarda, Jacques Lacana, Goran Therborn, Zygmunt Bauman, Michela Foucaulta, Jacques'a Derridu a neskorého Ludwiga Wittgensteina. Známe sú odkazy na psychoanalýzu (Jameson, Guattari, Deleuze) a politológiu (Mouffe, Laclau).
K významným postmarxistickým filozofom patrí Slavoj Žižek, Michael Hauser, Jürgen Habermas, Alain Badiou, Tariq Ali, Ernesto Laclaua, Chantal Mouffe, Ernesto Screpanti, Göran Therborn, Gregory Meyerson a ďalší.
Postmarxizmus vznikol koncom šesťdesiatych rokov 20. storočia pod vplyvom študentských protestov v roku 1968, koloniálnej vojny vo Vietname a úsvite maoizmu. Postmarxistická kritika masovej kultúry sa pod vplyvom postmodernej filozofie zamerala taktiež na semiotické významy, lingvistiku a diskurz (dielo Rolanda Barthesa Mytológie a Jeana Baudrillarda Critique of the Political Economy of the Sign z roku 1972, ktoré kritizuje marxizmus pre ignorovanie symbolov). Hlavnou témou postmarximu je kritika kapitalizmu a neoliberalizmu.