google/wiki40b huggingface dataset:
Christian Michelsen

Život

Pochádzal z obchodníckej rodiny. Vyštudoval právo na univerzite v Osle a stal sa právnikom. Neskôr si založil lodiarskou firmu Chr. Michelsen & Co, ktorá sa rýchlo stala jednou z najväčších v krajine. 
Členom Stortingu, teda nórskeho parlamentu, bol prvýkrát zvolený v roku 1891, na kandidátke najstaršej nórskej strany, liberálnej Venstre. V rokoch 1892 – 1893 a 1895 – 1898 bol v jej farbách starostom Osla. Členom Venstre bol až do roku 1903, kedy založil vlastnú stranu Samlingspartiet (Koaličná strana), ktorá zozbierala odpadlíkov ako od liberálov, tak od konzervatívcov (Høyre). Spájala ich základná idea: odchod Nórska z Švédsko-nórskej únie. Koaličná strana zostavila v roku 1903 vládu, pod vedením Francisa Hagerupa. Michelsen v nej získal post ministra financií.
 
V roku 1905 Hagerupa vystriedal v kresle ministerského predsedu a začal v otázke rozdelenia „tlačiť na pílu“. Kľúčovým momentom bolo, keď kráľ Oskar II. odmietol podpísať zákon, ktorý by umožňoval nórskej časti federácie zakladať vlastné konzuláty v zahraničí a viesť de facto vlastnú zahraničnú politiku. Celá Michelsenova vláda na protest podala demisiu. Tým prekvapila ako kráľa, tak Švédov. Kráľ sa rozhodol, že neurobí nič, pretože považoval krok Michelsena za demonštratívny. Toho však Michelsen, snažiaci sa, aby jeho kroky k nezávislosti mali akýsi ústavný základ, využil a presadil v nórskom parlamente historické uznesenie konštatujúce, že tým, že kráľ nemenoval novú nórsku vládu, spreneveril sa svojej základnej úlohe a nemá už právo naďalej v Nórsku vládnuť.
 
Vzápätí vyhlásil referendum o odchode Nórska z únie, v ktorom priaznivci o zotrvaní vo federácii odovzdali len 184 hlasov v celom Nórsku. Potom však musel ešte vyriešiť otázku štátoprávneho usporiadania. Sám hlboko veril v to, že by Nórsko malo byť republikou, ale vedel, že monarchia je u ľudí veľmi populárna. Nechcel republikánsku formu pretlačiť „revolučne“ a nechal rozhodnutie znovu na Nóroch v referende – tí sa 79 percentami hlasov rozhodli pre demokratickú monarchiu. Dánsky princ Karol sa vzápätí ujal úradu ako Haakon VII. 
Roku 1906 zvíťazil Michelsen vo voľbách a zostavil novú vládu, za účasti všetkých významných strán. Široká koalícia sa však rýchlo rozhádala a Michelsen v roku 1907 rezignoval. Ešte predtým, v roku 1906, však presadil zákon o nezamestnaneckých fondoch, ktorý položil základy nórskeho sociálneho systému. Vládne usporiadanie definitívne krachlo roku 1908. Michelsen, hrubo nespokojný s vývojom vo vlastnej strane, založil roku 1909 novú stranu slobodomyseľných liberálov (Frisinnede Venstre). Už ju však neviedol, vedenie prenechal Abrahamovi Bergemu a sám sa stiahol do úzadia. V 20. rokoch so znepokojením sledoval vzmach marxistickej ľavice a roku 1925 spoluzaložil pravicové antikomunistické hnutie Vlastenecká liga (Fedrelandslaget). V rovnakom roku však zomrel. Hnutie neskôr neuspelo, keď sa pokúsilo v 30. rokoch transformovať v politickú stranu.
Andernay

Poloha

Obec má rozlohu 4,32 km². Najvyšší bod je položený 185 m n. m. a najnižší bod 131 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 243 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lucius Annaeus Cornutus

Lucius Annaeus Cornutus (* 1. storočie) bol rímsky filozof, ktorý písal po grécky i po latinsky, predstaviteľ mladšieho stoicizmu.
Je autor diela Epidromé tón kata tén Hellénikén theologián paradedomenón (Prehľad gréckej teológie).
Saint-Martin (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 3,97 km². Najvyšší bod je položený 615 m n. m. a najnižší bod 268 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 351 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tribeč

Geológia

Patrí medzi jadrové pohoria. Tvorí antiklinálny hrast vkliňujúci sa medzi výbežky Dunajskej panvy. Severozápadne od neho leží Rišňovská depresia, oddelená veľkozálužským zlomom a juhovýchodne od pohoria sa nachádza Komjatická depresia, oddelená mojmírovskými zlomami. Geologicky možno pohorie rozdeliť na dve časti, ktoré rozdeľuje priečny skýcovský zlom. Juhozápadná časť pohoria sa označuje ako zoborsko-tribečská. Severovýchodná ako rázdielska časť. Triebečsko-zoborská časť je budovaná hlavne prvohornými granodioritmi a po okrajoch pohoria aj druhohornými usadenými horninami tribečskej obalovej jednotky tatrika. V rázdielskej časti prevládajú premenené horniny (fylity, svory, amfibolity), ktoré sú prekryté usadenými horninami staroprvohorného a druhohorného veku. Nad nimi ležia zvyšky príkrovov hronika. Podľa niektorých úvah je rázdielska časť čelnou zónou veporika.
Liberland

Slobodná republika Liberland je mikronárod formálne vyhlásený v apríli 2015 Vítom Jedličkom, členom Strany Slobodných občanov a šéfredaktorom webu Reformy.cz, na ploche cca 7 kilometrov štvorcových medzi Chorvátskom a Srbskom na západnom brehu Dunaja, blízko obcí Zmajevac (Chorvátsko) a Bački Monoštor (Autonómna oblasť Vojvodina, Srbsko).

Geografia a právny status

Na niektorých mapách je toto územie označené ako Gornja Siga. Oblasť Siga leží v priestore, kde sa vplyvom pohybu riečneho koryta premenila faktická hranica medzi chorvátskym a srbským brehom Dunaja. V dokumentoch z prelomu 20. a 21. storočia je označovaná ako srbské územné vrecko o rozlohe cca 650 hektárov. Kým Srbsko považuje za medzinárodnú hranicu súčasné koryto Dunaja, Chorvátsko trvá na vymedzení podľa historických hraníc katastrov tunajších obcí, pričom tieto hranice fixujú pôvodnú trasu toku Dunaja a vo väčšine prípadov zasahujú aj na východný breh Dunaja. Oblasť Siga je opačným príkladom, pretože leží na západnom brehu a podľa chorvátskeho výkladu (historické katastrálne hranice) patrí Srbsku, zatiaľ čo podľa srbského poňatia (existujúce koryto rieky) Chorvátsku.
Podľa Jedličku si vďaka hraničnému sporu medzi Chorvátskom a Srbskom túto oblasť pozdĺž západného brehu rieky Dunaja nenárokuje Chorvátsko, Srbsko, ani žiadny iný štát a jedná sa tak podľa neho o terra nullius, čiže krajinu nikoho. Jedlička 13. apríla 2015 v tejto oblasti vyhlásil štát Liberland. Hranicu definoval tak, aby nezasahovala do územia Chorvátska ani Srbska. To isté územie si ale od 1. apríla 2015 nárokuje fiktívny štát Pannonia. Chorvátske ministerstvo zahraničných vecí komentovalo aktivity okolo Liberlandu s tým, že "virtuálne žarty, akokoľvek sú občas zaujímavé, zostávajú tým, čím sú, teda virtuálnymi žartami a k nim nemáme žiadny oficiálny komentár."

Ciele a názory

Mottom Liberlandu je Žiť a nechať žiť. Jedlička uviedol, že "Cieľom zakladateľov nového štátu je vytvoriť spoločnosť, kde poctiví ľudia môžu prosperovať bez toho, aby im štát znepríjemňoval život zbytočnými zákazmi a daňami."  
Liberland hneď v prvých dňoch prenikol aj do zahraničných médií.
Butte (Montana)

Butte je mesto v USA, v západnej Montane. Leží v Skalnatých vrchoch medzi horskými masívmi Deer Lodge Range na severe a Pioneer Mountains na juhu, v nadmorskej výške 1 760 m n. m. Mesto je uzavreté v kotline, ktorou preteká rieka Clark Fork a je dostupné cez horské priesmyky Elk Park Pass (V, 6 368 m n. m.), Pipestone Pass (JV, 6 453 m n. m.) a Deer Lodge Pass (JZ, 5 902 m n. m.). Zároveň sa nachádza v blízkosti hlavného kontinentálneho rozvodia. Je sídlom okresu Silver Bow County a žije tu 34 606 obyvateľov (2005).
Južne od mesta sa nachádza regionálne letisko Bert Mooney Airport a severozápadne od mesta leží mesto Anaconda.
Gao Xingjian

Životopis

Narodil sa v Kan-čou v provincii Ťiang-si.
Je známy ako priekopník absurdnej drámy v Číne, predovšetkým pre svoje hry Poplašný signál (绝对信号, 1982) a Zastávka autobusu (车站, 1983). Bol ovplyvnený európskym modelom divadla, čím si v Číne získal povesť avantgardného spisovateľa. Jeho ďalšie hry Divosi (野人, 1985) a Druhý breh (彼岸, 1986) boli už vládou otvorene kritizované.
V roku 1986 mu bola chybne diagnostikovaná rakovina pľúc a začal svoju desaťmesačnú cestu pozdĺž rieky Jang-c’-ťiang, ktorú opísal v knihe Hora duše (灵山, 1989). Toto dielo, majúce z časti charakter románu, z časti pamäti, bolo prvýkrát publikované v roku 1989 na Taiwane. Kombinuje literárne žánre a rozprávačské techniky a je obzvlášť zmieňované Nobelovou komisiou ako „jedna z tých jedinečných literárnych kreácií, ktoré sa zdajú byť neporovnateľné s čímkoľvek, s výnimkou sebou samých“. 
V roku 1987 sa presťahoval do Paríža. Jeho hra Uprchlíci (1989), vzťahujúca sa k udalostiam udalostiam na námestí Nebeského pokoja, bola v Číne zakázaná. 
Aj keď čínske médiá a vláda obyčajne prechádzajú dielo Kao Sing-ťiena mlčaním, štátom riadený list Yangcheng Evening News v roku 2001 jedno z jeho diel skritizoval. Čínsky kritik ho označil za „príšerného spisovateľa“ a to, že získal Nobelovu cenu, označil za „absurdné“.
Audrieu

Poloha

Obec má rozlohu 11,31 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1027 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyhnianska brázda

Polohopis

Územie sa nachádza v severozápadnej časti Štiavnických vrchov a zaberá depresiu v severnej polovici podcelku Hodrušská hornatina. Predstavuje vnútrohorskú brázdu, ktorú obklopuje len materský podcelok. Juhozápadný okraj vymedzuje údolie Hodrušského potoka s obcou Hodruša-Hámre, severovýchodným smerom v strednej časti leží údolie Vyhnianskeho potoka s obcou Vyhne a na severovýchodnom okraji sa nachádza údolie Teplej s obcami Repište a Sklené Teplice.
Údoliami potokov vedú do sídiel cesty III. triedy, umožňujúce prepojenie s cestou I/65 v údolí Hrona, no zároveň ich spájajúce s Banskou Štiavnicou (napojenie na I/51).

Chránené územia

Táto časť Štiavnických vrchov leží v Chránenej krajinnej oblasti. Osobitne chránené územia sa nachádzajú najmä v okrajových častiach, konkrétne národná prírodná rezervácia Kašivárová v južnej časti, prírodná rezervácia Kamenné more a prírodná pamiatka Vyhniansky travertín v centrálnej časti a Kamenný jarok na severovýchode.

Turizmus

Oblasť Vyhnianskej brázdy patrí medzi atraktívne časti pohoria a popri Banskej Štiavnici a jej okolí je jednou z najvyhľadávanejších. Zaujímavá príroda, banské pamiatky a termálne pramene celoročne lákajú turistov na poznávanie tejto časti krajiny. Zo zaujímavostí možno spomenúť kúpele Sklené Teplice, blízke ruiny hradu, Wilckensove pamätné stromy pri Repišti, Vodný raj a Vyhniansky travertín v obci Vyhne či banícku klopačku v Hodruši-Hámroch.
Tibetsko-barmské jazyky

Delenie

Ich delenie je sporné, známe sú tieto delenia:

Delenie 4

Pozri delenia uvedené v článku sinotibetské jazyky
Saint-Philibert (Morbihan)

Poloha

Obec má rozlohu 7,05 km². Najvyšší bod je položený 26 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 520 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jožinko: Dieťa svojich rodičov

Jožinko: Dieťa svojich rodičov bol komiks vychádzajúci v slovenskom časopise Roháč v rokoch 1965 – 1987 ktorý písal a kreslil Jozef Babušek (pseudonymom: Jozef Schek). Komiks bol čitateľsky úspešný, ale autor ho podľa vlastného vyjadrenia nemal rád. Kvôli tomu ho aj potom začal tajne volať "idiot"  .
V roku 1974 bol Jožinko po celý rok na zadnej strane časopisu V roku 1975 nevychádzal vôbec až do silvestrovského čísla toho roku.
V roku 2009 vyšlo plné vydanie všetkých komiksov Jožinka.
Kravany nad Dunajom

Polohopis

Nachádza sa na ľavom brehu Dunaja, v geomorfologickej časti Čenkovská niva, patriacej do Podunajskej pahorkatiny. Severným okrajom obce vedie cesta I/63 z Komárna do Štúrova, s maďarským mestom Lábatlan je spojenie kompou. Najbližším slovenským mestom je 20 km východne ležiace Štúrovo, okresné mesto je vzdialené necelých 30 km západne. Krajská metropola Nitra leží 82 km severozápadným smerom.

Dejiny

Chotár Kravian bol osídlený už v praveku, čo dokazujú aj viaceré archeologické nálezy. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1245. Obec bola dlho majetkom šľachtického rodu Tardošovcov, neskôr Karvaiovcov a iných zemepánov. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, rybárstvom a mlynárstvom.

Súčasnosť

Obyvatelia obce dochádzajú za prácou do Komárna a Štúrova, ale aj do Maďarska. 
V obci funguje aj základná a materská škola. Občanom slúži kultúrny dom, pošta a niekoľko predajní rozličného tovaru. Lákadlom nielen pre miestnych obyvateľov je romantické pobrežie Dunaja s čistými plážami.

Kostol

Dominantou obce je rímskokatolícky kostol Mena Panny Márie postavený v neskororománskom slohu v roku 1232. V 18. storočí bol barokovo upravovaný a v roku 1936 sa dočkal opätovnej rekonštrukcie. Po stranách ústrednej olejomaľby Panny Márie sú umiestnené plastiky štyroch svätých. Nakoľko veža bola pri opravách odstránená, v 18. storočí bola pristavená drevená zvonica. V roku 1926 ju nahradila nová.

Socha sv. Jána Nepomuckého

Pri dunajskej hrádzi oproti kaštieľu Kuzmikovcov stojí kamenná socha sv. Jána Nepomuckého postavená r. 1843 a opravená r. 1902. Socha je osadená na mramorovom podstavci.

Kaštiele

Významnými pamiatkami sú kaštiele Lángovcov a Szarvassyovcov. Lángov kaštieľ pochádza z roku 1908 a v súčasnosti slúži ako školský internát. V Sarvassyovom kaštieli dnes sídli budova strednej poľnohospodárskej školy. Škola vlastní tiež niekoľko skleníkov, v ktorých žiaci pestujú viaceré druhy poľnohospodárskych plodín, zeleniny a okrasných kvetín.
Ďalším z kaštieľov je kúria Botkovcov. Leží mimo obce a funguje ako poľnohospodárska farma.
Na nábreží Dunaja môžete obdivovať zemiansku kúriu Koszticsovcov, ktorá od roku 1935 patrí Hrossovcom. Neďaleko sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého a pamätník Mostu priateľstva.
Gordonský seter

Vzhľad

Psi tohto plemena majú neprehliadnuteľnú podobnosť s anglickým setrom. Celkovo pôsobia o niečo mohutnejším dojmom, napriek tomu, že ich výška a hmotnosť sa takmer neodlišujú od anglického setra. Pre gordonského setra je príznačná hovábna dlhá srsť. Je hladká, ale mierne zvlnená. Na ušiach, na hrudi a na chvoste môže byť trochu dlhšia. Je sfarbená tmavočierna so znakmi v svetlo hnedej farbe, ktoré sú umiestnené na tlame, na nohách a povyše očí.

Povaha a temperament

Tento vnešene pôsobiaci pes má celý rad výborných vlastností. Je považovaný za milého, prítulného a chápavého, nie za nepríjemne podlízavého a podriadeného.

Vhodné prostredie

Ako poľovný pes, pri adekvátnej výchove a výcviku má mnohostranné využitie. Vďaka jeho vrodenej trpezlivosti sa dá povedať, že jeho kontakt s deťmi je veľmi dobrý
Snofru

Život

Snofru bol manželom Hetepheres, o ktorej sa predpokladá, že bola dcérou jeho predchodcu Huneja (Chuneja). Zdá sa, že jeho svokor mohol byť zároveň aj jeho otcom, pričom Snofru mohol byť synom Hunejovej vedľajšej manželky a Hetepheres dcérou Veľkej kráľovskej manželky. Práve manželstvo umožnilo Snofruovi získať trón. Bol pravdepodobne otcom faraóna Chufua.
Snofru dal postaviť viacero pyramíd. Celkovo použil väčší objem kameňa ako ktorýkoľvek iný faraón. V prvom rade dokončil Hunejovu pyramídu v Meidúme a premenil ju zo stupňovitej pyramídu na klasickú pyramídu. Na tom istom mieste potom dal vybudovať aj pyramídu pre seba. Neskôr dal vystavať ešte slávnu Lomenú pyramídu v Dahšúre a Červenú pyramídu na tom istom mieste. Je možné, že aj menšia pyramída v Seile neďaleko Mejdúmu bola postavená na jeho príkaz.
Na Palermskej doske sa nám zachovali záznamy z niekoľkých rokov jeho vlády. Vieme tak, že Snofrev viedol vojenskú výpravu na Sinaj, aby bránil egyptské záujmy v tyrkysových lomoch, a výpravy do Núbie a Líbye. V nápise na doske sa uvádza, že faraón vyslal 40 lodí, aby priviezli cédrové drevo z Libanonu. Snofru začal aj s výstavbou lodí, časť ktorých použil pri obchode s inými krajinami a časť pri svojich vojenských ťaženiach.
Vo Westcarovom papyruse pochádzajúcom z obdobia Strednej ríše máme zachytený príbeh z obdobia Snofruovej vlády. Záznam opisuje kráľovský život počas 4. dynastie a opisuje Snofrua ako veľkomyselného človeka, ktorý je schopný pristupovať aj k poddaným ako k seberovným. Neskoršia tradícia považovala Snofrua za spravodlivého, dobrého vládcu.
Mýtický obraz sveta

Mýtický obraz sveta je prvý pokus podať ucelenejšiu predstavu o javoch prírody a spoločenského života. Je to zvláštny druh významového útvaru, ktorý je súčasťou mýtu.
Seloncourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,92 km². Najvyšší bod je položený 483 m n. m. a najnižší bod 330 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 919 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ponte de D. Maria Pia

Ponte de D. Maria Pia je železničný oblúkový most, ktorý v roku 1877 postavil Gustave Eiffel. Je postavený v Porte v Portugalsku na železničnej trati do Lisabonu cez rieku Douro. Výstavba prebiehala od 5. januára 1876 do 4. novembra 1877.
Most tvorí jeden polkruhový oblúk z tvárneho železa s rozpätím 160 m. Most je postavený vo výške 61,2 m nad hladinou s celkovou dĺžkou 563 m a šírkou 6 m. V čase dokončenia bol most najdlhším oblúkovým mostom na svete. Most slávnostne otvoril portugalský kráľ Luís I. a bol pomenovaný podľa kráľovnej Maria Pia.
Posvätná slabika

Posvätná slabika je slabika, u ktorej sa verí v jej schopnosť pôsobiť na veci a ľudí vo svete iba prostredníctvom jej vyslovenia (ako v mágii) alebo iného spôsobu jej aktivizácie (napríklad roztáčaním modlitebného mlynčeka, v ktorom je umiestnený text mantry, mocnej slabiky, slova alebo vety). Preto sú súčasťou mantier, magických invokácií, magických nápisov, ochranných talizmanov aj.  Bádatel Walter J. Ong je presvedčený, že viera v účinnosť vyslovených slov je v primárne orálnich kultúrach, čiže kultúrach, ktoré nepoznajú písmo, daná událostným charakterom hovorenia ako zvuku: "Skutečnost, že společenství s orální kulturou se běžně a velmi pravděpodobně i všeobecně domnívají, že slova mají magický účinek, zcela zjevně souvisí s tím, že přinejmenším podvědomě vnímají slovo jako slovo nutně mluvené, znící, a tudíž poháněné jistou energií."

Sanskrt a posvätné slabiky v Indii

V kontexte bráhmanského indického jazyka zvaného sanskrt je teologicky a v tradičnej jazykovede účinnosť mocných slov odôvodňovaná skutočnosťou, že sanskrtské slabiky pri vyslovování zahrnujú celý rozsah úst od krku až po pery (od krčného radu "k", "kh", "g", "gh" a nosové "n", cez radu od zadopatrového "č", predopatrového "t", zubného "t" až po perové hlásky "p, ph, b, bh, m"). Podľa tradičních indických jazykovedcov teda zahrnujú kompletné spektrum možností, čo odpovedá kompletným možnostiam tvorenia. Tie majú byť všetky zachytené v tvoriacej slabike óm (a-u-m).  
Svoju vlastnú tzv. korennú slabiku majú napokon všetky tzv. lotosy, či tiež tzv. čakry, na sušumne, centrálnom energetickom kanáliku tzv. jemnohmotného (súkšma) tela. Takýmto spôsobom telo funguje ako mandala. Jeho prostredníctvom je preto možné ovplivňovať všetko vo svete.
Dia (ostrov)

Dejiny

Ostrov býval známy pod menom Standia a bol hlavným prístavom Kréty dlhé stáročia.

Mytológia

Ostrov je vidieť z hlavného mesta Kréty Iraklio a pravdepodobne ho bolo vidieť v časoch minojského kráľovstva z jeho hlavného mesta Knóssos. Preto je niekedy považovaný za ten ostrov, na ktorý utiekol Théseus, keď zabil Minótaura.
Ostrovček pri pohľade z mesta Iraklio pripomína obrovskú jaštericu. Podľa legendy obrovská jašterica chcela zničiť Krétu, ale po zásahu Diovho blesku skamenela a je z nej ostrov.

Ochrana životného prostredia

Na ostrove Dia žijú tieto chránené zvieratá: slimáky Albinaria retusa, jašterice Podarcis erchardii schiebeli, divé králiky Oryctolagus cuniculus cnossius a orly, ktoré Gréci volajú mavropetritis. Dia patrí do sústavy chránených území Európy Natura 2000. Medzi chránené rastliny patrí Carlina diae.

Staroveký prístav

Jacques-Yves Cousteau v roku 1976 vykonal podvodný prieskum okolia ostrova a našiel zvyšky starovekého prístavu v mori medzi Iraklio a ostrovom.
Diodóros z Hermopolisu

Diodóros (starogr. Διόδωρος) bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 245.
Tibérios Klaudios Diodóros nazývaný tiež Prótinos z egyptského Hermopolisu (lat. Hermopolis Magna) bol pravdepodobne na 256. olympijských hrách v roku 245 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v neznámej disciplíne (bol atlétom alebo hlásateľom).
Jeho olympijské víťazstvo je zaznamenané na papyruse z roku 267 Papyri SPP 5 73 II (SPP = štúdia paleografie a papyrusov, Stud.Pal. V, Corpus Papyrorum Hermopolitanorum I (C.P.Herm.), ed. C. Wessely. 1905.) z egyptského náleziska starovekého Hermopolisu, editovanom rakúskym papyrológom Karlom Wesselym vo Viedni v roku 1905.
Bystrické podolie

Vymedzenie

Podcelok leží v severnej a západnej časti Zvolenskej kotliny, ohraničený z veľkej časti korytom Hrona. Leží na jeho pravom (severnom) brehu približne medzi Badínom, Banskou Bystricou a Lučatínom. Na juhovýchode krátkym úsekom susedí s Veporskými vrchmi a ich podcelkom Čierťaž, východným smerom nadväzuje Lopejská kotlina (podcelok Horehronského podolia) a na severovýchode sa dotýkajú Nízke Tatry podcelkom Ďumbierske Tatry. Severnú hranicu vymedzujú Starohorské vrchy, západným smerom leží Malachovské predhorie, Flochovský chrbát a Turovské predhorie, ktoré patria Kremnickým vrchom. Južným smerom podolie nadväzuje na podcelky Zvolenskej kotliny, menovite Sliačska kotlina a Bystrická vrchovina.

Doprava

Okrajom územia vedie cesta I/66 na Brezno, ktorá v Banskej Bystrici križuje I/59 na Ružomberok. Údolím Hrona vedie i železničná trať Banská Bystrica – Červená Skala, ktorá sa v Banskej Bystrici pripája na trať Zvolen – Vrútky.
Lydos

Lydos alebo Lydus (starogr. Λυδός – Lydos) bol mýtický kráľ Maionie ( Lýdie). Bol tretím panovníkom Tantalovskej dynastie.
Ako to vieme od Herodota Lydus bol synom lýdskeho kráľa Atya a Kallithei. Mal brata Tyrrhena, ktorý pre hlad v krajine odišiel s veľkou časťou lýdskeho obyvateľstva do Itálie, kde sa usadili. Nových usadlíkov začali volať po jeho mene Tyrrhénmi. (lat. Etruskovia) Herodotos ďalej píše, že Maioniu nazvali Lýdiou po Lydovi.
Anna Ondrejková

Životopis

Pochádza z robotníckej rodiny a vzdelanie získavala v Bobrovci, Liptovskom Mikuláši a v Martine, kde absolvovala nadstavbové štúdium v odbore knihovníctvo. Od získania maturity na nadstavbovom štúdiu pracuje v knižnici v Liptovskom Mikuláši. Žije v neďalekom Bobrovci.
Okrem literatúry sa venuje aj divadlu ako herečka, dramaturgička a autorka textov (Malá morská panna na motívy H. CH. Andersena pre Bábkové divadlo na Rázcestí, Hra pre troch podľa posledných zápiskov M. Durasovej). Okrem literatúry a divadla sa zaujíma aj o výtvarné umenie – je autorkou ilustrácií, koláží a grafiky.

Tvorba

Prvé verše začala publikovať v roku 1972 v časopise Nové slovo, ale svojou poetickou výbavou, vrúcnosťou a intenzitou výpovede i svetonázorom toto zoskupenie rýchlo prekonala. Knižne debutovala v roku 1975 zbierkou básní Kým trvá pieseň. Odvtedy formuluje svoj vnútorný svet, ktorý sa neodtŕha od vonkajšej reality, ale citlivo a často bolestivo naň reaguje. Hlavnými motívmi jej tvorby sú láska (väčšinou nenaplnená a túžiaca), samota a jej prekonávanie, zlo a tragika sveta. Sporadické historické či literárne motívy (Tristan a Izolda) pretavuje do vlastného, neopakovateľného tvaru. V Anne Ondrejkovej má slovenská poézia silnú ženskú osobnosť, ktorá trvá na hĺbke poézie i života.
Analytická psychológia

Analytická psychológia je psychologické učenie C. G. Junga a jeho žiakov, pripisujúce rozhodujúci význam pri regulácii správania nevedomiu.
Jung vyčlenil popri individuálnej (osobnej) forme nevedomia aj kolektívne nevedomie, ktoré sa nikdy nemôže stať obsahom vedomia. Kolektívne nevedomie predstavuje autonómny psychický fond, v ktorom je uschovaná skúsenosť predchádzajúcich pokolení, dedená prostredníctvom mozgových štruktúr. Do tohto fondu patria prvotné obrazy - archetypy (všeobecné ľudské prvotné obrazy), ktoré sú základom symboliky tvorivosti, rozličných rituálov, snov a komplexov.
Ako metódu analýzy skrytých motívov Jung navrhol test asociácie slov (asociačný experiment): neadekvátna (alebo oneskorená) reakcia na podnetové slovo poukazuje na prítomnosť komplexu.
Analytická psychológia považuje za cieľ psychického rozvoja človeka individualizáciu - osobitú integráciu obsahov kolektívneho nevedomia, vďaka ktorej sa osobnosť realizuje ako jedinečný nedeliteľný celok.
Analytická psychológia chápe libido ako akúkoľvek (nielen sexuálnu) nevedomú psychickú energiu.
Podľa Jungovej typológie charakterov existujú dve hlavné skupiny ľudí - extroverti (zameraní na vonkajší svet) a introverti (zameraní na vnútorný svet).