Hojkovské rašeliniště

Lokalita

Územie je obklopené lesom a nachádza sa približne 600 metrov južným smerom od obce Hojkov. Národná prírodná pamiatka je súčasťou sklonovo asymetrického údolia v severnom okraji Prírodného parku Čeřínek. Nachádza sa tu pramenisko Hojkovského potoka.

História

Najdôležitejším faktom v histórii bola ťažba rašeliny, ktorá zásadne ovplyvnila dnešnú podobu národnej prírodnej pamiatky. Prvé pokusy o ťažbu sa konali v 70. rokoch 19. storočia, pričom v tomto období bolo rašelinisko zarastené predovšetkým brezou a jelšou. Po odvodnení a zarovnaní povrchu sa začalo s intenzívnou ťažbou. K najväčšej intenzite ťažby dochádzalo od konca 19. storočia až do začiatku prvej svetovej vojny, počas ktorej k ťažba neprebiehala. K čiastočnej obnove ťažby došlo medzi svetovými vojnami. Postupne dochádzalo k odťažovania kvalitnej rašeliny a začiatkom 50. rokov 20. storočia ťažba ustala a územie bolo zalesnené jelšinami. Na území poškodenom ťažbou dochádzalo k cyklu obnovy drevín, ako napríklad brezy a smreku. Na začiatku 80. rokov 20. storočia bol stav rašeliniská dobrý, obklopovali ho vlhké lúky, avšak tu roku 1981 sa začalo odvodňovanie. Pôvodným zámerom bolo odvodnenie celej lokality, ale vďaka Múzeu Vysočiny v Jihlave a orgánom ochrany prírody sa podarilo najcennejšiu časť územia ochrániť tým, že sa lokalita vyhlásila ako Chránený prírodný výtvor. V okolí však došlo k drastickému odvodneniu vlhkých lúk. K starostlivosti o Národnú prírodnú pamiatku dochádza od roku 1993, kedy bol zriadený plán starostlivosti na roky 1993-1998. Došlo k odstráneniu náletových drevín v centrálnej časti územia, kde v súčasnosti dochádza k občasnému koseniu. Na mieste v roku 1995 tiež došlo pokusnému vystreleniu tône pomocou trhaviny, ktorá slúži na rozmnožovanie obojživelníkov.

Prírodné pomery

Oblasť Národnej prírodnej pamiatky sa rozkladá na horninách moldanubického plutónu, čo sú adamellit a dvojsľudová žula. V uzávere údolia dochádza k prekrytiu ílovitopiesčitým až ílovitým zvetralinovým plášťom. Vďaka početným prameniskám je tu pôda celoročne nasýtená vodou. Terajšie rašelinové ložisko má mocnosť okolo 1,7 metra, zatiaľ čo pôvodná maximálna mocnosť pred ťažbou dosahovala až 3 metre. Typická a glejová organozem sa nachádza na centrálnej a južnej časti tejto lokality, okraje tvoria gleje a pseudogleje. Širšie okolie tvorí dystrická kambizem. Stav lokality je v súčasnosti dobrý. Lokalita slúži predovšetkým na výskumné účely, nenachádza sa v blízkosti turistických ciest a preto je verejnosti v podstate neznáma. Na území prebieha odstraňovanie náletových drevín a pravidelné kosenie. Zrážky tu ročne v priemere dosahujú až 700mm a priemerná ročná teplota je 6° C. Lokalita sa nachádza v povodí rieky Jihlavy a je odvodňovaná Hojkovským potokom, ktorý vteká do Jedlovského potoka.

Flóra

Miesta, kde v minulosti dochádzalo k intenzívnej ťažbe rašeliny a kde sa nachádza veľa priehlbín a tôní postupne zarastali drevinami a vznikla tu močaristá jelšina. Hlavnými drevinami tu sú jelša lepkavá (Alnus glutinosa), breza previsnutá (Betula pendula) a smrek obyčajný (Picea abies). Kríkové poschodie tejto lokality je tvorené predovšetkým krušinou jelšovou (Frangula alnus). Veľmi pestrou časťou lokality je bylinné poschodie. Na narušených plochách s rašelinou sa nachádza ohrozená rosička okrúhlolistá (Drosera rotundifolia), ktorej prospieva občasná disturbancia plochy, na ktorej sa vyskytuje. Nájdeme tu aj ohrozený diablik močiarny (Calla palustris), ktorý sa nachádza na brehoch tôní. Najdôležitejšou rastlinou lokality je smlz purpurový (Calamagrostis purpurea), ktorý je kriticky ohrozený a tvorí tu rozsiahly porast medzi hájikom a lesom. Nájdeme tu aj niektoré druhy ostríc, ako napríklad ostricu zobáčikatú (Carex rostrata), ostricu sivastú (Carex canescens), ostricu ježatú (Carex echinata) a ostricu čiernu (Carex nigra). Ďalšími zástupcami sú páperník úzkolistý (Eriophorum angustifolium), fialka močiarna (Viola palustris), nátržnica močiarna (Potentilla palustris), sitina niťolistá (Juncus filiformis). Tiež ohrozený vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis) sa tu ešte nedávno vyskytoval. Na severnej hranici chráneného územia, kde sa nachádzal rybníček môžeme nájsť páperník pošvatý (Eriophorum vaginatum), vachtu trojlistú (Menyanthes trifoliata) a vŕbu rozmarínolistú (Salix rosmarinifolia). Dominantnou rastlinnou vrstvou machového poschodia sú rašeliníky (Sphagnum sp.).

Fauna

Lokalita tvorí významné útočisko pre živočíchy, ktoré sú viazané na biotopy vodné, rašelinové a mokraďové. Významnú časť živočíchov, ktoré sa tu vyskytujú tvoria bezstavovce. Z ohrozených druhov motýľov to sú napríklad hnedáčik čermeľový (Melitaea diamina) a ohniváčik štiavový (Lycaena hippothoe). Na severnej hranici územia je nálezisko mravca rašelinového (Formica picea). Nájdeme tu aj rad obojživelníkov, ktorí sa na lokalite v tôňach rozmnožujú a prežívajú tu. Sú to predovšetkým skokan krátkonohý (Rana lessonae), skokan hnedý (Rana temporaria) a mlok horský (Triturus alepstris). Rašelinové lúky obýva vretenica severná (Vipera berus), jašterica živorodá (Zootoca vivipara). Vyskytuje sa tu 35 druhov vtáctva. Predovšetkým močiarnica mekotavá (Gallinago gallinago), ľabtuška hôrna (Anthus trivialis), ľabtuška lúčna (Anthus pratensis), pŕhľaviar červenkastý (Saxicola rubetra) a svrčiak zelenkavý (Locustella naevia). V starších jelšiach bol pozorovaný ďateľ veľký (Dendrocopos major).

Hospodárenie

Vplyvom veľkého zásahu do ekosystému v minulosti, pretrvávajú negatívne problémy, ktoré spôsobilo ako odvodnenie plôch, tak i ťažba rašeliny. V súčasnosti (k roku 2011) je zrejme najväčším problémom eutrofizácia, pretože dochádza v okolí chráneného územia k intenzívnemu obrábaniu poľnohospodárskych plôch. Priamy vplyv eutrofizácie sa dá pozorovať hlavne v ochrannom pásme. Negatívne ovplyvňuje tiež vývery podzemných vôd.
Plochy, na ktorých hojne rastie kriticky ohrozený smlz purpurový (Calamagrostis purpurea) sú pravidelne kosené. Ďalej dochádza k udržiavaniu či k formovaniu vodných plôšok, ktoré slúžia nielen pre vodné živočíchy, ale aj pre vodné a pobrežné rastliny. Na plochách, kde dochádza k náletom drevín, hlavne krovitých vŕb a jelší, dochádza k ich odstraňovaniu, aby tu mohla byť zachovaná prirodzená skladba nelesnej rašelinovej vegetácie. K odstraňovaniu náletových drevín dochádza mimo hlavného vegetačného obdobia a v čase, keď nedochádza k hniezdeniu vtákov. Najvhodnejším obdobím je obdobie bez veľkej snehovej pokrývky pri mraze. Odstránené dreviny sa odvážajú mimo územia národnej prírodnej pamiatky.