google/wiki40b huggingface dataset:
May-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 3,49 km². Najvyšší bod je položený 80 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1844 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zamora (mesto v Ekvádore)

Zamora je mesto v juhovýchodnom Ekvádore, hlavné mesto provincie Zamora-Chinchipe a správne stredisko kantónu Zamora.
Zamora je druhým najľudnatejším mesto provincie Zamora-Chinchipe po meste Yantzaza. Nachádza sa na úpätí Ánd vo výške 970 m nad morom, na sútoku riek Zamora, Bombuscaroa a Jamboé.
Mesto Zamora zažilo v posledných rokoch rast, pripisovaný objaveniu zlata v jeho okolí, a tým sa stalo známe ako hlavné banícke centrum Ekvádoru, ale je známe aj ako mesto vtákov a vodopádov, čím sa poukazuje na stály výskyt rozličných druhov vtáctva a množstva vodopádov, ktoré tvoria pramene vyvierajúce okolo mesta.
Mesto sa tiahne zo západu na východ smerom k Cumbaratza. Je spojené so svetom autobusovým spojením do iných kantónov a provincií.
Štefan Chrappa

Život

Od roku 1994 (teda od svojich 14 rokov) hrá v kapele Čad, ktorá odvtedy vydala už 13 albumov.
Vyštudoval polonistiku. Pracoval ako odborný asistent na Univerzite Komenského v Bratislave, vyučoval literatúru na filozofickej fakulte. Potom začal pracovať ako náboženský redaktor v Slovenskom rozhlase.
Píše knihy pre deti, cestopisy, poviedky a romány, vydáva ich vo vlastnom vydavateľstvu Limerick.
Je ženatý, má jednu dcéru.
Krokinas z Larisy

Krokinas alebo Kroukinas (starogr. Κροκίνας, Κρουκίνας – Krokinas, Kroukinas) bol olympijským víťazom v rokoch 404 a 396 pred Kr.
Krokina z tesálskej Larisy korunovali v Olympii na 94. hrách olivovým vencom za víťazstvo behu na jedno stadion a na 96. hrách za víťazstvo v behu na dve stadiá. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Beh na dve stadiá (diaulos) sa stal olympijskou disciplínou v roku 724 pred Kr.
Záznam o olympijskom víťazstve Krokina je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Meno olympijského víťaza Krokina uvádza aj papyrus (P.Oxy.XXIII 2381) objavený na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Tento papyrusový fragment publikovaný v roku 1956 britským klasickým filológom a papyrológom Edgarom Lobelom, uvádza mená olympijských víťazov z 96. olympijských hier (z piatich olympionikov sú v úplnom znení čitateľní len dvaja). Krokinas (z Tesálie) je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v druhom riadku ako víťaz v behu na dve stadiá.
Grécky historik Xenofón zaznamenal, že v roku, keď Krokinas dosiahol olympijské víťazstvo v behu na jedno stadion, bol v Sparte eforom Eudios a v Aténach archontom Pythodoros, ktorý sa počas svojej vlády pokúsil nastoliť oligarchiu. Aténčania preto zakázali používať jeho meno v súvislosti s datovaním udalostí toho roku a tento rok označovali len ako rok archonta.
Badonvilliers-Gérauvilliers

Poloha

Obec má rozlohu 21,03 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 309 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Divadlo ako súkromný podnik

Divadlo ako súkromný podnik - takéto divadlá sú zakladané osobami alebo spoločnosťami z individuálneho podnikateľského záujmu. Sú viazané na určité pôsobisko - buď si postavia vlastnú sálu, alebo majú v prenájme stagionu. Na rozdiel od repertoárových divadiel uvádzajú zväčša iba jedno predstavenie a nemajú stály umelecký súbor.
Tieto divadlá fungujú ako akciové spoločnosti alebo spoločnosti s ručením obmedzeným.
Arava (Sukot)

Arava (hebr. ערבה‎, pl. Aravot) je vŕbová vetva z potočnej vŕby, ktorá sa používa pri rituáloch počas sviatku Sukot. Jedná sa o jeden z tzv. štyroch druhov. V biblickej hebrejčine sa vetvičky vŕby označujú ako arvej-Nachal.
Arava sa tiež používa pri rituáli počas Hošana raba, posledný deň sviatku Sukot, kedy sa s piatimi vetvičkami bije o zem.
Vŕba rastie väčšinou pozdĺž rieky, hoci v Izraeli rastie divoko na dvoroch mnohých ľudí. Vetvy sú dlhé a sú lemované dlhými, rovnými listami. Keďže tento strom potrebuje k rastu veľa vody, odtrhnuté vetvičky uschnú počas dvoch alebo troch dní. Aby vydržali čerstvé čo najdlhšie, pre splnenie micvy štyroch druhov, bývajú uložené v chladničke zabalené vo vlhkom uteráku.
Každý zo siedmich dní (mimo Šabat), sa zviažu dve vŕbové vetvičky spolu so vetvičkou myrty (hadas) a palmovými vetvičkami (lulav) a potom sa spolu s etrog vykoná predpísané požehnanie, kedy je tento zväzok držaný v pravej ruke a pri halel sa týmto zväzkom máva k východu, juhu, západu a severu a potom hore a dole, aby sa symbolicky vyjadrilo vesmírne panstvo Boha.
Trémaouézan

Poloha

Obec má rozlohu 8,3 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 523 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sigoyer (Hautes-Alpes)

Poloha

Sigoyer má rozlohu 24,38 km². Najvyšší bod je položený 2 000 m n. m. a najnižší bod 639 m n. m.

Obyvateľstvo

Sigoyer má 645 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Serain

Poloha

Serain má rozlohu 6,65 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Serain má 374 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Diviacka Nová Ves (hrádok)

Diviacka Nová Ves je hrádok, ktorý bol prestavaný na kaštieľ. Nachádza sa v obci Diviacka Nová Ves. Postavený bol na začiatku 15. storočia. V roku 1568 bol prestavaný na renesančný kaštieľ.

História

Postavili ho Diviackovci v rokoch 1380-1401 ako opevnenú gotickú pevnôstku - hrádok, doloženú začiatkom 15. storočia, ktorá tvorí jadro dnešného kaštieľa. Od 16. storočia patrila pevnôstka Rudnayovcom. Gotický objekt v roku 1586 rozšírili a postupne prebudovávali na renesančný štvorkrídlový kaštieľ s ústredným nádvorím, ktorý prešiel viacerými čiastkovými úpravami v 17. a 18. storočí. V roku 1808 napadla a dobyla kaštieľ barónka Splényiová-Ujfalussyová (z rodu Diviackovcov), ktorá z pomsty za prehratý majetkový spor s Rudnayovcami zorganizovala sedliacku vzburu, získanú vďaka sľubmi a pálenkou. V roku 1886 kaštieľ Rudnayovci predali a bol tu zriadený liehovar. Pamiatková úprava sa uskutočnila v 70-tych rokoch minulého storočia podľa projektu arch. J. Šefčíka.

Interiér

Gotická pevnôstka má zachované pôvodné klenby a krby. Renesančné miestnosti majú sieťové hrebienkové klenby a krížové klenby so štukovými geometrickými a rastlinnými ornamentmi. Zachovalo sa veľa renesančných architektonických detailov. Honosná miestnosť na poschodí má neskorobarokový, bohato riešený štukový interiér s akantovou a rastlinnou ornamentikou.

Exteriér

Nepravidelný štvorkrídlový pôdorys kaštieľa vznikol postupným rozširovaním a prestavbami budov okolo pôvodného gotického jadra, ktoré sa zachovalo v podobe blokovej poschodovej opevnenej vežovej stavby s nárožným kvádrovaním na fasádach. Na prístavbách sa zachovali renesančné sgrafitá; listové sgrafito niekdajšieho komína je datované 1586. Nárožná stavba pri vstupe mala tri malé okrúhle bašty, ktoré spĺňali funkciu oporných pilierov z čias romantických úprav. Kamenný renesančný vstupný portál mal padací most. Pri barokových úpravách okolo polovice 18. storočia zjednotili budovy nádvoria arkádou.
Levaré

Poloha

Obec má rozlohu 11,53 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Thil

Poloha

Obec má rozlohu 4,24 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 417 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
David Fiodorovič Ojstrach

Životopis

Narodil sa ako David Kolker. Jeho matka, Isabella Stepanovna Kolker si neskôr vzala Fjodora Davidoviča Ojstracha a David prevzal meno po otčimovi.
Na husle začal hrať v piatich - šiestich rokoch v Odese, ktorá v tom čase patrila Rusku v triede prof. Piotra Solomonoviča Stolijarského. Ako 15-ročný bol prijatý na konzervatórium, kde pokračoval ďalej v štúdiu u prof. Piotra Solomonoviča Stolijarského. Na konzervatóriu v školskom orchestri začal zbierať prvé skúsenosti. Najprv ako violista, neskôr ako koncertný majster a sólista. Po druhej svetovej vojne patril David Ojstrach popri klaviristovi Sviatoslavovi Richterovi a violončelistovi Mstislavovi Rostropovičovi k najznámejším interpretom zo Sovietskeho zväzu. Do dnešného dňa patria mnohé nahrávky Davida Ojstracha medzi najobľúbenejšie interpretácie husľovej hry.

Koncertná činnosť

Od roku 1920 začal David Ojstrach pravidelne koncertovať ako sólista po celom bývalom ZSSR vo vypredaných koncertných sálach. Od roku 1928 začal koncertovať aj v zahraničí vo východnej Európe. Veľmi často aj v bývalej ČSR. V roku 1934 sa stal docentom na Moskovskom konzervatóriu. Až v roku 1953 povolili úrady bývalej ZSSR Davidovi Ojstrachovi koncertovať v zahraničí v západnej Európe. Prvý koncert odohral v Paríži. Od roku 1954 koncertoval po celom svete od newyorskej Carnegie Hall cez všetky najväčšie koncertné sály sveta. Okrem týchto koncertov koncertoval po celej ZSSR, kde odohral ročne vyše 100 koncertov a vyučoval naďalej na Moskovskom konzervatóriu. Počas svojho života odohral premiéry husľových koncertov, ktoré z veľkej časti boli venované jemu. Ku koncu svojho života stále častejšie vystupoval aj ako dirigent.

Nahrávky

Interpretácia Davida Ojstracha je zaznamenaná na nespočetnom množstve digitálnych nahrávok. Zoznam k nahliadnutiu tu:

Nástroj

David Ojstrach hral od roku 1953 na husle "Conte de Fontana" od majstra husliara Antonia Stradivariho, ktoré vymenil asi o osem rokov neskôr za „Marsick“ taktiež za nástroj od Antonia Stradivariho z roku 1705. Na tomto nástroji hral až do svojej smrti. Zomrel 24. októbra 1974 počas jedného koncertného turné v Amsterdame.
Sanvensa

Poloha

Obec má rozlohu 25,48 km². Najvyšší bod je položený 534 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 641 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kal’a al-Hisn

Francúzsky názov

Pôvod slova crac/krak vo francúzskom názve hradu je sporný. Môže pochádzať zo starosýrčiny, z gréčtiny, alebo to môže byť skomolenina slov Akrád (= Kurdi; z názvu Hism al-Akrád) a karak (pevnosť). Bez ohľadu na pôvod však slovo znamená niečo ako pevnosť (vyskytuje sa aj v názve hradu Krak de Montréal). "Des Chevaliers" je francúzsky genitív od slova rytieri. Názov v tvare "Crac/krak des Chevaliers" sa ako celok používa až od 19. storočia a meno hradu sa teda dá preložiť ako Pevnosť rytierov.

Poloha

Hrad sa nachádza v Homskej trhline, 65 kilometrov západne od mesta Homs a neďaleko hraníc s Libanonom. Leží na ceste z Antiochie do Bejrútu a k Stredozemnému moru. Bol súčasťou siete pevností, ktorú vybudovali križiaci na obranu svojho panstva pred moslimami. Hrad strážil cestu k moru, ale z tejto základne mali obrancovia hradu pod kontrolou oblasť Homského jazera na východe, čím mohli kontrolovať rybolov a vyhliadať moslimské vojská prichádzajúce zo sýrskeho vnútrozemia.

Antická doba

Blízky východ bol vždy miestom stretu mnohých rôznych civilizácií, Babylončanov, Egypťanov, Chetitov, Izraelitov, Rimanov, Peržanov, Byzantíncov, Kurdmi, Arabov, seldžuckých Turkov a európskych križiakov. Preto mnoho rozdielnych kultúr zanechalo svoje stopy v unikátnej architektúre Krak des Chevaliers.
Mnoho konfliktov medzi rôznymi národmi bolo vybojovaných práve v oblasti pri Krak, vrátane slávnej bitky pri Kadeši v roku 1274 pred Kr. medzi Chetitmi a egyptským faraónom Ramzesom II. Rimania a následne Byzantínci v tejto oblasti postavili mnoho pevností helénskeho štýlu na obranu pred perskými útokmi.

Vláda moslimov

Pod vládou Umajovskej dynastie moslimskí stavitelia prevzali niektoré prvky byzantskej architektúry, hradieb a akvaduktov, ktoré presmerovali do svojich veľkolepých palácov so záhradami uprostred púšte. Budovanie pokračovalo aj za dynastie Abbásovcov (od roku 750), hoci skôr pre vojenské účely, pretože turecké vojská nepoužívali v takej miere opevnenia.

Dobytie vládnymi vojskami

V marci 2014 oznámila vláda, že sa jej vojskám podarilo späť dobyť tento hrad, na ktorom sa cez dva roky zdržiavali teroristické frakcie. Na záberoch možno vidieť, že hrad od vypuknutia vojny veľa utrpel.
Aithousa (dcéra Poseidóna)

Aithousa (iné názvy: Aithúsa, Aithusa, Aitousa, Aitúsa, Aitusa; starogr. Αἴθουσα – Aithousa/iný prepis: Aithúsa, lat. Aethusa) je v gréckej mytológii dcéra boha Poseidóna a Alkyony dcéry Titana Atlanta.
Aithousa mala podľa rôznych antických prameňov bratov Hyriea, Hyperénora, Hypera a Anthaa. Svojmu milencovi bohu Apolónovi porodila syna Eleuthéra, ktorý vyhral súťaž v speve na Pýtijských hrách v Delfách a bola mu tam na jeho počesť ako prvému postavená socha.
Breux-sur-Avre

Poloha

Obec má rozlohu 7,08 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 357 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žindava európska

Vzhľad

Je to zelerovitá bylina, vyháňajúca z podzemku priamu oblú byľ a listy na dlhých stopkách s okrúhlymi a pätdielnymi čepeľami, jednotlivé diely sú dvojito až trojito zárezovité, ostro zúbkované. Súkvetie je vidlicový vrcholík zložený z okolíkov. Kvety sú drobné, lupienky biele až červenkasté. Plodmi sú guľaté, visiace dvojnažky so zvyškami kalicha na vrchole.

Stanovište

Tieňomilná rastlina na mierne vlhkých až mierne suchých miestach najmä v bukových a hrabových lesoch, tiež v suchších aspektoch lužných lesov. Vyhľadáva zásadité, často vápenaté pôdy. Kvitne v máji až v júli.

Liečivé účinky

Pre liečivé účinky sa zbierajú listy (folium saniculae) alebo celá vňať (herba saniculae). Niekedy sa zbiera aj koreň. Droga obsahuje saponíny, veľa trieslovín, horčinu a éterický olej, preto má zvieravé účinky. V minulosti bola oficiálnym prostriedkom proti krvácaniu. V ľudovom liečiteľstve sa používa na liečenie ťažko hojacich sa rán. V nemeckom a rakúskom liečiteľstve sa objavuje ako liečivá rastlina od čias Hildegard von Bingen, odvar vzhľadom na obsah saponínov na vykašliavanie pri zápaloch dýchacích ciest, v zmesi s medom a inými zložkami vzhľadom na triesloviny tiež na prečistenie pri zažívacích problémoch.
Lošov

Lošov (nem. Loschau) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Rozkladá sa asi 9 kilometrov východne od centra mesta. Je priamo spojený s Velkou Bystřicí a olomouckou mestskou štvrťou Svatý Kopeček. Na jeho území sa okrem Hvezdárne Josefa Sienela nachádza taktiež Radíkovská pevnôstka. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1385 (Lacznaw).
Súčasťou Olomouca sa Lošov stal 1. augusta 1980 ako zatiaľ posledná pripojená obec k Olomoucu.
Isméné (dcéra Oidipa)

Isméné alebo Isména alebo zriedkavo Ismene (po grécky Ίσμηνη, po latinsky Ismena) je v gréckej mytológii dcérou thébského kráľa Oidipa a jeho matky a manželky Iokasté.
Keď sa naplnila veštba a prekliatie jej otce Oidipa a on zistil, že pred rokmi zabil kráľa Laia, vlastného otca a potom sa oženil s jeho manželkou Iokasté, svojou vlastnou matkou, zúfalá kráľovná spáchala samovraždu a Oidipus sa oslepil.
Po tejto tragédii bol Oidipus zbavený vlády nad Tébami a vypovedaný z mesta. Jeho staršia dcéra Antigona ho do vyhnanstva doprevádzala, Isména však toľko sily nemala. Keď jej otec tesne pred svojou smrťou preklial svojich dvoch synov Eteokla a Polyneika, zbierala svoje sily, aby odvrátila ich bratrovražednú vojnu, ale ani to nedokázala.
Nový thébsky kráľ Kreón zakázal pochovať telo padlého Polyneika, ktorý padol pri dobýjaní Téb, Isména poslúchla, na rozdiel od Antigony, ktorá to urobila aj pod hrozbou smrti. Na poslednú chvíľu prejavila Isména odvahu zdieľať so svojou sestrou smrť, ale Antigona jej obeť odmietla so slovami: „Ja som si vybrala smrť, ty si si vybrala život“.
Wargaming

Wargaming je medzinárodný herný vývojár so sídlom v Nikózii (Cyprus). Pôvodne pochádza z Bieloruska, takže významnú budovu majú aj v Minsku. Firma má 16 kancelárii a vývojových stredísk po celom svete. Prvé veľké úspechy zaznamenal Wargaming po spustení ich prvého online free-to-play projektu, World of Tanks.

História

Wargaming bol založený Victorom Kislyiom v roku 1998 v Minsku (Bielorusko), ako vývojové štúdio na vytváranie strategických hier pre viac hráčov na počítače.

Wargaming.net

Prvýkrát táto služba bola oznámená v roku 2012, Wargaming.net je projekt (stránka) vyvíjaná Wargamingom. Projekt je navrhnutý aby podporoval všetky online hry od Wargamingu, a bol jednotným miestom pre všetky Wargaming projekty, partnerov a fanúšikov ich hier.
Lou Andreas-Salomé

Životopis

Bola dcérou ruského generála Gustava von Salomé (1804-1879), ktorého predkovia pochádzali z francúzskej protestantskej rodiny, a Louisy von Salomé, rodenej Wilm (1823-1913). Mala päť bratov.
V roku 1880, po súkromných štúdiách v Rusku, začala v Zürichu študovať teológiu, filozfiu a dejiny umenia. Pri následnej ceste po Taliansku sa Lou v Ríme zoznámila so spisovateľom Paulom Rée, ktorý ju zakrátko spriatelil s nemeckým filozofom Friedrichom Nietzschem. Ich spoločné cesty ukončilo až Nietzscheho vyznanie lásky a žiadosť o ruku Lou, ktorá jeho cit neopätovala a rozišla sa s ním. Rovnako tak odmietla neskôr návrh Rainer Maria Rilkeho. Lou, odporkyňa manželského stavu, sa nakoniec vydala za nemeckého lingvistu Carla Friedricha Andreasa. Napriek tomu, že udržiavala blízke priateľstvo aj s inými mužmi, ako práve s Rilkem, ktorého blízko zoznámila s ruskou kultúrou, s Andreasom zostali manželmi až do jeho smrti v roku 1930. V Berlíne, kde manželia žili, sa stýkala s poprednými európskymi kultúrnymi osobnosťami, ako boli Gerhart Hauptmann, August Strindberg alebo Arthur Schnitzler. Pri svojich početných cestách po Európe sa zoznámila s mnohými ďalšími, ako napríklad s Frankom Wedekindom.
V roku 1911 začala u Sigmunda Freuda študovať psychoanalýzu, na čo si v Göttingene otvorila vlastnú psychoanalystickú prax. Jej úspešná terapeutická kariéra trvala viac ako dvadsať rokov.
Okrem vedeckej práce a spoločenského života sa venovala aj literárnej činnosti, napísala pätnásť románov a viacero literárno-vedeckých či psychologických prác (napr. štúdiu o ženských postavách v Ibsenových drámach alebo o láske Die Erotik. Napísala knihu o Friedrichovi Nietzschem. Písala po nemecky.
Fleisheim

Poloha

Obec má rozlohu 4,11 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 278 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Regensburg

Dejiny

Regensburg bol jedným z najstarších nemeckých mestských osídlení v Nemecku a v 12. – 13. storočí najväčším a najbohatším mestom v južnom Nemecku. Už v staroveku tu existovalo keltské stredisko s názvom Radasbona, ktorý sa neskôr zmenil na Ratisbona. Okolo roku 70 tu Rimania založili vojenský tábor pre kohortu, ktorý cisár Marcus Aurelius roku 179 rozšíril na tábor pre légiu s názvom Castra Regina („pevnosť na rieke Regen“). V 4. storočí bolo toto opevnené miesto zničené Germánmi.
Začiatkom 6. storočia sa na troskách rímskeho tábora usídlili Agilolfingovia, vládcovia utvárajúceho sa kmeňa Bavorov, ktorí v 7. storočí prijali kresťanstvo. V roku 739 tu sv. Bonifác ustanovil biskupstvo. V roku 788 ukončil vládu Agilolfingov Karol Veľký a Regensburg sa stal jednou zo sídelných rezidencií Karolovcov, neskôr sídelným mestom vládcov Východofranskej ríše. V rokoch 899 – 973 sa súčasťou regensburskej diecézy stali aj christianizujúce sa Čechy. V roku 973 bolo v Prahe založené so súhlasom regensburského biskupa Wolfganga (napriek odporu kapituly) vlastné biskupstvo.
V 12. a 13. storočí dosiahol Regensburg vrcholný rozkvet. Rozširoval svoje obchodné väzby, spojenie bolo cez Brennerský priesmyk nadviazané okrem iného aj s Benátkami. V meste bol v 12. storočí postavený prvý kamenný most, ktorého architekt postavil aj Juditin most v Prahe. Mesto sa postupne oslobodzovalo z moci bavorských vojvodov aj regensburgských biskupov, až sa v roku 1245 stalo slobodným ríšskym mestom. V 14. storočí ich však zatienili vtedy sa rýchlo rozvíjajúci Augsburg a Norimberg. Roku 1542 prijala mestská rada dočasne luteránske vyznanie.
V rokoch 1663 – 1802 sa Regensburg stal stálym sídlom ríšskeho snemu, ktorý predstavoval akýsi predstupeň nemeckého parlamentu. V roku 1803 stratilo postavenie slobodného mesta a ako svetské kniežatstvo pripadlo mohučskému arcibiskupovi Theodorovi Karlovi von Dahlbergovi. Roku 1809 ho dobyli Francúzi a v roku 1810 pripadlo Bavorsku.
Slovenské robotnícke noviny

Slovenské robotnícke noviny boli slovenské socialnodemokratické noviny, ktoré vychádzali v Pressburgu. Vznikli v októbri 1904. Noviny boli ekonomicky a politicky podporené českými sociálnymi demokratmi vo Viedni. Emanuel Lehocký bol redaktorom novín.
Kritika slovenských sociálnych demokratov proti Sociálno demokratickej strane Uhorska o zlyhaní strany pri podpore slovenských robotníckych novín viedla k rozdeleniu strany. Nasledujúci rok 1905 slovenskí sociálni demokrati založili svoju vlastnú stranu.
V roku 1908 bol Lehocký odsúdený na dva mesiace väzenia.
Ich pokračovaním boli Robotnícke noviny : Slovenský orgán Sociálnodemokratickej strany Uhorska, ktoré vychádzali v Bratislave raz týždenne.
Alma mater

Alma mater (z lat. Matka živiteľka) je pôvodne antické označenie pre Božiu Matku (častejšie označovanú ako Magna Mater, Veľká Matka). Dnes alma mater metaforicky označuje vysokú školu alebo univerzitu, v ktorej študent získal vzdelanie. Výraz pochádza z motta najstaršej európskej univerzity v Bologni: Alma mater studiorum.
Juzanvigny

Poloha

Obec má rozlohu 7,64 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ver-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 9,01 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1565 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Emanuel Dobrucký

Životopis

Gymnaziálne štúdiá absolvoval v Martine, v Revúcej, teológiu študoval vo Viedni, do roku 1878 v Lipsku. Pomocník na otcovej fare v Mošovciach, neskôr v Banskej Bystrici, potom opäť v Mošovciach, od roku 1880 v Starej Turej, v roku 1881 odišiel  do Hornej Lužice, od roku 1883 arcidiakon v Hoyerswerde. Lužickosrbský národný buditeľ, publikoval básne, vydal povesti v lužickej srbčine a v nemčine, národopisný príspevok o salašníctve uverejnil v časopise Lužica. Dramatické pokusy ostali v štádiu rukopisu.
Reugny (Allier)

Poloha

Reugny má rozlohu 7,66 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 178 m n. m.

Obyvateľstvo

Reugny má 263 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Nová tržnica (Bratislava)

Idea

Ideou boli zastrčené ulice, pasáže a galérie, ktoré sa premietli do projektu. Bol tu navrhnutý progresívny konštrukčný systém, ktorý dodal stavbe osobitosť. Hlavnou myšlienkou bolo vytvoriť objekt v podobe preskleného kontajnera s odkrytými potrubiami vzduchotechniky v duchu ideí high-tech. Celosklený obvodový plášť odráža rušný život tržnice.

Konštrukcia

Konštrukcia tržnice je tvorená mohutným železobetónovým skeletom, v ktorej sú vložené dva bloky s predajnými a obslužnými priestormi na prízemí aj na poschodí. Na oboch koncoch budovy sú prístupné schodiská. V suteréne bola veľká predajňa potravín a hlavné priestory sú určené pre individuálne stánky na predaj zeleniny, ovocia aj iného sortimentu.
Froidchapelle

Obyvateľstvo

Obec má približne 3 705 obyvateľov (2010).
Doomsday Machine

Doomsday Machine je ôsmy album od Arch Enemy.

Videoklipy

K albumu Doomsday Machine boli natočené dva videoklipy – „Nemesis“, „My Apocalypse“. V klipoch už neučinkuje gitarista Christopher Amott, ktorý si v tom čase dal pauzu od Arch Enemy. V súčasnosti je znova členom tejto švédskej formácie a spolu so zvyškom kapely pracuje na novom štúdiovom albume.