Arché (filozofia)

Arché (gr. ἀρχή, lat. principium) alebo pralátka je v starovekej gréckej filozofii prvotný princíp sveta, prapôvodná látka, z ktorej svet povstal.

Táles

Ako prvý prišiel s konceptom arché Táles z Milétu, ktorý tvrdil, že prvotný princíp všetkého je voda (hydór); zvláštna látka, ktorá má prirodzenú schopnosť stávať sa pevnou zemou (ľad) i plynným vzduchom (pary). Hlavným dôvodom, prečo pokladal Táles za pralátku práve vodu, bola však asi poznanie, že voda je základná podmienka života človeka, všetkého tvorstva, rastlín, pohybu ovzdušia, života - pohybu prírody.
V Tálesovom pojme vody sa stotožňoval pojem základu s pojmom počiatku a príčiny. Vodou chcel vysvetľovať vznik celého sveta a každej jednotlivej veci. Bol to prvý krok k vysvetľovaniu sveta z neho samého, a nie pomocou mimoobjektívnych činiteľov.
Táto pôvodná látka je látka pohybujúca sa, látka živá (ešte Aristoteles presne nerozlišuje pojmem pohybu, života, duše a p.). Táto teória súvisela aj s jeho údajným presvedčením, že zem je disk, ktorý pláva na vode. Tálesovo učenie - podobne ako učenie Anaximandra a Anaximena - označujeme ako hylozoizmus.
Tálesov žiak Anaximandros túto teóriu odmietol. Podľa Anaximandra voda nemohla byť pralátkou, pretože z nej nemôže vzniknúť jej protiklad – oheň. Anaximadros tvrdil, že z tohto dôvodu žiaden zo štyroch živlov (zem, voda, vzduch, oheň) nemôže byť arché. Sám uvažoval o existencii pralátky zvanej apeirón (neohraničené), z ktorej sa všetky veci rodia a do ktorej sa navracajú. Anaximadrov žiak Anaximenes zasa navrhol ako pralátku vzduch. Zo vzduchu podľa neho môže povstať voda, oheň aj zem.

Arché a mytológia

Arché je jeden z ústredných pojmov gréckej filozofie, zvlášť v jej presokratickom kozmologickom období. Je to pojem, ktorý je pevne spojený s počiatkami racionálneho a filozofického bádania v európskej civilizácii. Nie je vôbec náhodou, že práve hľadanie arché započalo emancipáciu filozofie a vznik filozofickej alternatívy voči mytológii. Ľudské myslenie sa vo svojich archaických časoch sústredilo na špecifickú náboženskú kultúru, ktorá vyústila do povestí, legiend a mýtov. Tie objasňovali záhady mnohotvárnosti a komplikovanosti svetového univerza, pričom mali aj rozličné etické aspekty a dôsledky. Prostredníctvom mýtov sa človek vyrovnával s otázkami o pôvode sveta a seba samého. To bolo ich kľúčovou úlohou, preto neprekvapuje, že pri vzniku filozofie ako racionálneho bádania stojí záujem o pôvod a akúsi „podstatu“ sveta resp. jednotlivých jestvujúcien. Možno tiež dodať, že takýto záujem pretrváva až dodnes, keď sa fyzici snažia odhaliť univerzálne elementárne zákony, z ktorých by bolo možné vysvetliť vesmír čistou dedukciou.
Myšlienka o arché sa teda stala rozumovou obdobou mytologického vysvetľovania univerza.

Arché ako počiatok a podstata

Ako bolo uvedené v časti Arché a mytológia, prví filozofi čelili otázke o pôvode a povahe toľkej rozmanitosti a mnohotvárnosti sveta. Grécke myslenie si pôvodne nedokázalo predstaviť, že by sa kvalitatívne a kvantitatívne špecifiká jestvujúcien mohli spájať s niečím nestálym alebo premenlivým (ako napr. energia). To, čo má byť podstatou vysvetľujúcou súcna, môže byť podľa neho len pevné, nezanikajúce, ani nevznikajúce. Z toho vyplýva, že všetky veci sú vlastne len metamorfózami a zmenami tej istej podstaty alebo tých istých podstát, elementov, alebo toho istého arché. Takto sa pluralita zjednocuje a vyúsťuje do predstavy jediného prazákladu všetkého bytia. V európskej filozofii sa takéto poňatie označuje ako „ontologická jednota mnohotvárnosti“.

Milétska iónska škola

Hlavný článok: Milétska škola

Pytagoras

Hlavné články: Pytagoras, pytagoreizmus

Eleatská škola

Hlavný článok: Eleatská škola

Herakleitos z Efezu

Hlavný článok: Herakleitos

Empedokles a Anaxagoras

Hlavné články: Empedokles, Anaxagoras

Atomizmus

Hlavné články: Atomizmus, Demokritos

Arché u Anaxiména

Pralátka je termín, ktorý filozof Anaximenes opisuje ako neustále sa pohybujúci, nekonečný, nediferencovaný, nevymedzený, neurčitý vzduch, z ktorého zriedením vznikol oheň a zhustením zasa vetry, mraky, voda, zem, kamene, bohovia. Prapodstata všetkého.