google/wiki40b huggingface dataset:
Pravidlá muštárne

Zápletka

Dej filmu sa odohráva v prvej polovici 40. rokov 20. storočia počas Druhej svetovej vojny v Novom Anglicku v štáte Maine. Homer Wells je sirota, ktorá vyrastala v sirotinci riadenom Dr. Wilburom Larchom, po tom čo ho jeho pestúni dvakrát vrátili späť. Prví pestúni si mysleli, že bol príliš tichý a druhí ho bili. Dr. Larch tajne prevádzal potraty a učil Homera nielen v oblasti gynekológie a pôrodníctva, ale aj potratov, a to navzdory tomu, že Homer nikdy neabsolvoval žiadnu vysokú školu. Navyše Homerovi nahovorí, že má vrodenú srdcovú vadu, pre ktorú nemôže byť odvedený do Americkej armády. Homera považuje za svojho neoficiálneho adoptívneho syna a možného budúceho nástupcu.
Homer sa rozhodne opustiť sirotinec s mladým párom Candy Kendallovou a Wallym Worthingtonom, ktorí pracujú vo Worthingtonovom jablčnom sade, a ktorý prišiel do sirotinca, aby im Dr. Larch vykonal potrat. Wally je vojnový dobrovoľník, americký pilot - letec, ktorý za Druhej svetovej vojny lieta s lietadlom B-24 Liberator v oblasti Tichomoria a vo východnej Ázii. Zatiaľ čo je Wally preč, Homer a Candy sa spolu zblížia. Neskôr je Wallyho lietadlo zostrelené a on sa vracia domov od pásu dole úplne ochrnutý. Candy sa rozhodne o neho postarať a preto Homera nakoniec opustí.
Od tej doby čo opustil sirotinec, žije na Worthingtonovej jablčnej farme. Chodí oberať jablká spoločne s pracovným tímom pána Rosa, ktorý je zložený prevažne z migrujúcich černošských sezónnych pracovníkov. V zime loví s Candyným otcom homárov. Druhý rok vyjde najavo, že ich šéf pán Rose priviedol svoju vlastnú dcéru do druhého stavu. Homer aj keď nesúhlasí s potratmi, rozhodne sa jej pomôcť a potrat jej sám urobí. Neskôr, keď ju pán Rose zasa obťažuje, vezme jeho dcéra nôž, ťažko ho pobodá a z jablčnej farmy utečie preč. Pán Rose je veľmi ťažko ranený, preto Homera pred svojou smrťou poprosí, aby polícii povedali, že to bola samovražda.
Po smrti Dr. Larcha sa Homer rozhodne vrátiť do sirotinca po tom, čo sa dozvie, že sa Dr. Larch otrávil éterom (od tejto látky bol závislý) a že teraz by mal začať pracovať ako nový riaditeľ (jeho doklady o vzdelaní Dr. Larch predtým šikovne sfalšoval). Na konci filmu sa Homer dozvie, že Larch sfalšoval jeho lekárske záznamy, aby nemusel odísť bojovať do vojny a neskôr, že vyrobil aj falošné diplomy pre Homera s cieľom presvedčiť správnu radu, aby Homera menovali ako ďalšieho riaditeľa. Na záver filmu Homer plní náhradnú rodičovskú úlohu pre deti zo sirotinca rovnako, ako to pred ním robil „adoptívny otec“ Dr. Larch.
Ernest Špitz

Životopis

Jeho život bol negatívne poznačený židovským pôvodom. Študoval na Vysokej škole výtvarného umenia (VŠVU) v Bratislave na oddelení figurálneho maliarstva u profesora Jána Mudrocha.
V roku 1958 inicioval vznik Galérie Mladých, ktorá po prvej výstave Cypriána Majerníka dostala a dodnes nesie jeho meno. V začiatkoch tvorby nadviazal na európske umenie, najmä na rané diela P. Picassa a P. Cézana, čo sa prejavilo v kresebnom i maliarskom sústredení na pevnú kompozičnú výstavbu a sýty kolorit vo figurálnych kompozíciách, autoportrétoch a motívoch z cirkusového prostredia (Clown, 1956). Po roku 1957 sa najmä v ženských aktoch priklonil k expresívnemu rukopisu a výrazovej skratke. Priťahoval ho i problém analytického kubizmu (Matka, 1957).
Napriek krátkemu životu stihol pre výtvarné dianie u nás veľa urobiť. Popri intenzívnej maliarskej činnosti bol aktívnym organizátorom kultúrno-spoločenských podujatí. V roku 1956 pripravoval projekt „Divadlo videnia“ (predobraz laterny magiky) a od roku 1956 sa zúčastňoval na príprave spoločného vystúpenia mladej generácie, zrealizovanom o rok neskôr ich výstavou v Bratislave a Prahe. Spolupracoval s redakciou časopisu Mladá tvorba.
V dejinách slovenského výtvarného umenia táto galéria predstavovala priestor pre aktuálne tendencie v umení v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Špitz ju pôvodne nazval Galériou mladých, neskôr, po prvej samostatnej výstave Cypriána Majerníka ju v októbri toho istého roku pomenoval jeho menom. Galéria bola miestom prvých výstav vtedy začínajúcich autorov, dnes patriacich k významným slovenským výtvarníkom. V roku 1957, v roku založenia galérie sa na nej spoločnou výstavou predstavil široký okruh autorov v tom istom roku vzniknutej Skupiny Mikuláša Galandu. Vystavovali v nej aj mnohí ďalší maliari. Jej pôvodné sídlo na Hurbanovom námestí v Bratislave, bolo skutočným miestom najaktuálnejších výstav umenia mladých autorov hlavne 60. a 70. rokov minulého storočia, ale aj dynamickým priestorom na diskusie, polemiky a kritiky tak, ako si to Špitz želal. Podobný program s dynamickým priestorom na polemiku chce nasledovať znovu oživená Galéria Cypriána Majerníka, od roku 2008 v nových priestoroch v bratislavskom Zičiho (Zychiho) paláci.
Ťažiskom jeho tvorby boli figurálne práce – portrétne štúdie, figurálne kompozície, akty a žánrové figurálne motívy. Zobrazoval aj prírodné a mestské motívy, liptovskú krajinu, práce na vidieku, zátišia. Protivojnové diela s výjavmi z koncentračných táborov sú poznamenané skúsenosťami z vojnových rokov, vyjadrujú strach, úzkosť, žalujú. Pôsobivé sú jeho zobrazenia výjavov zo sveta divadiel a cirkusov.
Montchal

Poloha

Obec má rozlohu 8,84 km². Najvyšší bod je položený 782 m n. m. a najnižší bod 512 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 450 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sieurac

Polohopis

Sieurac má rozlohu 8,72 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Sieurac má 201 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Plaine

Poloha

Obec má rozlohu 22,16 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 985 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maincy

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 711 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žela Inovecká

Životopis

Rodina: Manžel: Ing. Alexander Leonidovič Ivanov, narodený v Petrohrade 1894, zomrel v Banskej Bystrici 1967, deti: Leonid Ivanov, Alexej Ivanov, Ing. Andrej Ivanov, JUDr. Igor Ivanov. Vnučky: Renata, Andrea, Karin, Tatiana, Jana. Vnukovia: Gaston, René, Marek a Igor.
Študovala na dievčenskom lýceu v Maďarsku. Okolo roku 1930 pracovala ako úradníčka Krajinského úradu v Bratislave, neskôr žila na rozličných miestach Slovenska (Bratislava, Levice, Prešov, Važec, [Trenčín]], Brezno, Banská Bystrica

Tvorba

Je autorkou populárnej literatúry, najmä schematických sentimentálnych ženských románov a poviedok, praktickej literatúry pre ženy s tematikou starostlivosti o domácnosť, prvej pomoci, kozmetiky, ale najmä kuchárskej literatúry. Po roku 1937 prispievala kultúrnymi, historickými, zábavno- poučnými a praktickými článkami a poviedkami do časopisov Dennica, Nová žena, Živena a i. Literárne sa opäť aktivizovala na prelome 60. a 70. rokov niekoľkými televíznymi scenármi. Do slovenských periodík prispievala prekladmi z ruského a maďarského jazyka.
Saint-Étienne-de-Cuines

Poloha

Obec má rozlohu 20,5 km². Najvyšší bod je položený 2 760 m n. m. a najnižší bod 425 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 197 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Auxange

Poloha

Obec má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 212 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 191 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kráľ komédie

Dej

Rupert Pupkin (Robert De Niro) je zberateľ autogramov, ktorý sníva o kariére komika. Jednu noc čaká pred štúdiom na príchod slávneho komika Jerryho Langforda (Jerry Lewis), a počas zmätku, ktorý vyvolá masa fanúšikov, sa mu podarí nasadnúť do jeho auta. Jerry počúva dotieravého Ruperta rozprávať o jeho ašpiráciach, a v snahe zbaviť sa ho Rupertovi hovorí, že má kontaktovať jeho sekretárku a potom si vypočuje jeho materiál. Rupert verí, že toto je konečne jeho veľká šanca.
Rupert trpí utkvelými predstavami o tom, že on a Jerry sú veľmi dobrý priatelia, a že Jerry obdivuje jeho humor a sľúbi mu miesto na jeho šou. Stretáva sa s barmankou Ritou (Diahnne Abbott), ktorú už dlhé roky miluje, a pozýva ju na večeru. Tam ju presviedča, že z neho už čoskoro bude slávna celebrita, a že sa spriatelil s Jerrym Langfordom. V nasledujúcich dňoch sa Rupert opakovane pokúša navštíviť Jerryho v jeho kancelárii a prezentovať mu svoj materiál, ale nikdy sa mu nepodarí dostať cez jeho štáb.
Jedného dňa sa Rupert rozhodne zastihnúť Jerryho v jeho letnom sídle, a berie so sebou aj Ritu, klamúc jej, že Jerry ich k sebe oboch pozval. Keď sa dostanú dovnútra, Rupert sa snaží presvedčiť služobníctvo, že boli pozvaní, a zisťuje, že Jerry momentálne nie je doma. On ale prichádza po tom, čo mu zavolal jeho sluha a upozornil ho na Rupertovu prítomnosť. Nahnevaný Jerry ich vyháňa von, a vyhráža sa, že zavolá políciu. Rupert sa ale neúspešne snaží presviedčať Ritu, že to je celé iba jeden veľký žart, a prosí Jerryho aby si vypočul jeho pripravený materiál. Rita sa ospravedlňuje a odchádza preč, a zakrátko ju nasleduje aj Rupert.
Keď všetky jeho pokusy získať Jerryho pozornosť zlyhali, Rupert kontaktuje jeho starú spoločníčku Mashu (Sandra Bernhard), ktorá je Jerrym posadnutá. Spoločne naplánujú a vykonajú Jerryho únos, a držia ho v dome Mashynych rodičov. Ako výkupné Rupert žiada, aby mohol vystúpiť na jeho večernej šou, a aby bola celá epizóda normálne odvysielaná. Vedenie stanice a FBI s jeho podmienkami súhlasia.
Rupertov komediálny výstup je úspešný a získava potlesk divákov. Na záver hovorí, že jediný spôsob ako mohol získať šancu vystúpiť v televízii je uniesť Jerryho Langforda, a publikum sa smeje, nevediac, že Rupert nežartuje. Po natočení epizódy je Rupert odprevádzaný agentmi FBI do baru, kde pracuje Rita, a tam jej ukazuje svoj výstup v televízii. Potom je zatknutý a agenti ho odvážajú preč. Medzitým sa Jerrymu podarí presvedčiť Mashu aby ho rozviazala a uteká na slobodu.
O dva roky neskôr v televíznych správach hlásia skoré prepustenie Ruperta z väzenia, a ukazujú ako sa kníhkupectvá plnia kópiami jeho autobiografie, ktorá sa čoskoro dočká filmovej adaptácie. Na záver dodávajú, že Rupert stále považuje Jerryho za svojho priateľa a mentora, a že Rupert získal niekoľko lákavých pracovných ponúk.
Počas špeciálneho televízneho prenosu hlásateľ v štúdiu uvádza Ruperta publiku, a on za nadšeného potlesku vchádza na pódium.
Saint-Pierre-les-Étieux

Poloha

Obec má rozlohu 27,34 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 161 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 733 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Benney

Poloha

Obec má rozlohu 18,48 km². Najvyšší bod je položený 374 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 607 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bloomsday

Bloomsday (anglicky Bloomov deň) je sviatok, ktorý sa oslavuje 16. júna v Dubline a inde na svete, k oslave diela Jamesa Joyca a oživuje udalosti Joyceovho nejslávnejšieho románu Ulysses, ktorý sa odohráva v Dubline práve 16. júna 1904 na pamiatku Joyceovho zoznámenia s jeho manželkou Norou Barnacleovou. Tento deň je v Írsku štátnym sviatkom. Meno nesie deň po Leopoldovi Bloomovi, bezvýznamnom dublinskom novinárovi, ktorý je hlavným hrdinom Ulysses.
Oslavy Bloomsday zahrňujú mnoho kultúrnych aktivít, vrátane čítania a dramatizácií Ulysses, cesty po dublinských baroch a krčmách, opakovanie Bloomovej cesty po Dubline v historickom kostýme. Skalní fanúškovia sa podujímajú v ten a prípadne i ďalší deň k nepretržitému čítaniu celého textu Ulyssis (cca 700 strán), čo spravidla trvá 36 hodín. Prvá oslava tohto sviatku sa konala na 50. výročí deja Odyssea v roku 1954 a najvýznamnejšia oslava, festival ReJoyce Dublin 2004 (nepreložiteľná slovná hračka - "rejoice Dublin" znamená "raduj sa, Dublin", "re-Joyce Dublin" znamená tiež "znovuoJoyceuj sa, Dublin") sa konala na stom výročí deje Odyssea v roku 2004 v dňoch 1. apríla - 31. augusta.
Rhégnidas

Rhégnidas (starogr. Ῥηγνίδας – Rhégnidas, lat. Rhegnidus) je v gréckej mytológii syn a nástupca sikyónskeho kráľa Falka.
Keď sikyónsky kráľ Rhégnidas nastúpil po smrti svojho otca Falka na trón, vystrojil vojenskú výpravu proti peloponézskemu mestu Fleious, ktoré ešte nebolo pod nadvládou Dórov. Ešte pred pripravovaným útokom dal kráľ Rhégnidas obyvateľom mesta návrh, že ak sa vzdajú a príjmu ho za svojho kráľa, môžu si ponechať svoj majetok.
Aj keď obyvateľov Hippasos a jeho prívrženci nabádali, aby ponuku Dórov neprijali a mesto bránili, väčšina obyvateľov sa priklonilo k návrhu kráľa Rhégnida a Hippasos a jeho stúpenci boli nútení z obavy o svoj život utiecť na ostrov Samos.
Staroveký autor Eusebios z Kaisareie vo svojom zozname sikyónskych kráľov Rhégnida neuvádza, ale píše, že po vláde posledného 26. sikyónskeho kráľa Zeuxippa, moc v štáte prevzali kňazi boha Apolóna Karneia.
The State

Písanie, nahrávanie

Písať texty piesní pre druhý album začala skupina ešte pred turné Curb Tour v roku 1997. Mnoho skladieb na albume bolo už hraných naživo počas spomínaného turné v roku 1997, okrem iných „Leader of Men“, „Old Enough“, „Worthy to Say“ a „Not Leavin’ Yet“. Tieto skladby sa objavili aj na pirátskej nahrávke z tohto turné Acoustic live on Power 97, na ktorú boli nahrané v akustických verziách. Zvyšok skladieb na albume bol nový materiál. Nahrávanie sa začalo dva roky od vydania albumu Curb. Počas týchto dvoch rokov spevák skupiny, Chad Kroeger pracoval ako predavač reklamných priestorov. Svoje skúsenosti potom použil pri propagácii skupiny a nového albumu. 10 dní pred začatím nahrávania a skupinu rozhodol opustiť bubeník Brandon Kroeger. Skupina ho nahradila bubeníkom Mitchom Guindonom, ale ten ostal v skupine len niekoľko dní. Nakoniec do skupiny prišiel po dohode s gitaristom Ryanom Peakom Ryan Vikedal zo skupiny Curb Loud Band. Počas jedného týždňa sa naučil 12 skladieb a tak skupina mohla pokračovať v práci na novom materiále. V tejto novej zostave skupina začala pracovať na druhom albume. Skupina nahrávala v štúdiu Green House Studios v Burnaby s pomocou producenta Dale Penera. Na album sa nakoniec dostalo 5 nových skladieb a 6 starších skladieb známych z predchádzajúceho turné.

Zvuk

V porovnaní s predchádzajúcim albumom Curb predstavuje tento album trochu ľahší zvuk, kde je počuť väčší vplyv žánru grunge. Aj keď je zvuk ľahší, stále si zachováva melódiu a ťažkosť. Zvuk je porovnateľný so skupinami ako Soundgarden, Bush, Screaming Trees, 3 Doors Down, The Union Underground či Ultraspank. Skupina zachováva naďalej ťažké melodické riffy spojené s mäkšími refrénmi a gitarovými sólami. Skupina tiež nahrala akustickú verziu skladby „Leader of Men“, ktoré je na albume v podobe bonusu.
Oscar Gustave Rejlander

Životopis

Oscar Gustave Rejlander sa narodil vo Švédsku v roku 1813. Výtvarné vzdelanie nadobudol v Ríme, kde okrem štúdia maľoval portréty a kopíroval starých majstrov. V roku 1841 odišiel do Anglicka.
Začal fotografovať najskôr preto, aby si mohol urobiť skice pre svoje obrazy. Neskôr si však otvoril fotoateliér a zarábal si portrétovaním. V polovici päťdesiatych rokov učil tiež fotografovať Lewisa Carrolla.
Roku 1854 začal Rejlander experimentovať so skladaním obrazov z viacerých negatívov. Prvú fotomontáž z 3 snímok vystavoval v decembri 1855. V nasledujúcom roku bol zvolený za člena Royal Photographic Society of London.
V roku 1857 vystavil Rejlander v Manchestri na výstave súdobého umenia alegorickú fotomontáž Dva spôsoby života. Snímka o rozmeroch 40×80 cm sa skladala z 30 záberov. 25 modelov znázorňuje na jednej polovici cnosti a na druhej zábavu a neresti. Fotografia vyvolala pohoršenie i nadšenie. Uznanie sa autorovi dostalo od kráľovnej Viktórie, ktorá fotografiu zakúpila pre princa Alberta. Vzhľadom k nákladnosti alegorických fotomontáží a neporozumenia zo strany verejnosti sa Rejlander časom vrátil k portrétnej fotografii, ktorá ho však rovnako nedokázala materiálne zaistiť
Rejlander spolupracoval s Charlesom Darwinom, pre ktorého publikáciu Prejav citov u človeka a zvieraťa, ktorá vyšla v roku 1873, urobil 28 fotografií.
Zámok Miramare

Zámok Miramare (tal. Castello di Miramare) sa nachádza na talianskom pobreží 7 km severozápadne od centra Terstu. Je spojený s osobou rakúskeho arcivojvodu a neskoršieho mexického cisára Maximiliána, mladšieho brata rakúskeho cisára Františka Jozefa I.
Maximilián dal tento zámok postaviť ako sídlo pre svoju rodinu. Stavba sa uskutočnila v rokoch 1856 – 1860 podľa projektu architekta Carla Junkera. V súčasnosti slúži ako múzeum, prízemie s pôvodnými interiérmi je venované životu a dobe Maximiliána a jeho manželky Charlotty, expozícia na prvom poschodí je zameraná na osobu vojvodu a generála Amedea Aostu, ktorý na zámku žil pred druhou svetovou vojnou.
V okolí zámku Maximilián založil dendrologicky hodnotný zámocký park. Pobrežný ekosystém v okolí zámku je chránený v rámci prírodnej rezervácie.
V parku je menší zámok (Castelleto), zakladateľa pripomína bronzová socha.
Bachas

Poloha

Obec má rozlohu 2,62 km². Najvyšší bod je položený 364 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 62 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľubomír Holčík

Životopis

V rokoch 1970 - 1974 absolvoval gymnázium na Grösslingovej ulici v Bratislave. V rokoch 1974 - 1978 vyštudoval herectvo na bratislavskej VŠMU a na 13 sezón sa mu domovskou scénou stalo Divadlo Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene, kde stvárnil viac ako 30 dramatických úloh,  z toho aj viacero titulných (napr.: Glumov - A.N. Ostrovskij - Aj múdry schybí // Edmund - Eugene O’Neill - Cesta dlhého dňa do noci // Filip - Oscar Wilde - Je dôležité mať filipa // Princ - William Shakespeare - Búrka // Uhrík - Ivan Bukovčan - Kým kohút nezaspieva a ďalšie).
Do povedomia verejnosti sa dostal najmä ako rozhlasový herec, recitátor a spíker. V rokoch 1980 - 2005 stvárnil viac ako 200 postáv v rozhlasových hrách, poviedkach a kabaretoch. V rokoch 1992 - 1993 pôsobil ako kmeňový režisér Slovenského rozhlasu, štúdio Banská Bystrica. V novembri 1993 stál v B. Bystrici pri zrode jednej z prvých mestských televízií na Slovensku, v januári 1994 sa stal jej šéfredaktorom (Cable Plus Television). Neskôr si založil vlastnú produkčnú agentúru LEONARD TV PRODUCTIONS. Je autorom viac ako 400 scenárov, takisto režíruje a  moderuje. Najznámejším sa stal jeho autorský TV program Môj dom-môj hrad.
Esnes-en-Argonne

Poloha

Obec má rozlohu 14,76 km². Najvyšší bod je položený 311 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 129 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sororát

Sororát (z latinského soror – sestra) je obyčaj, podľa ktorého si muž vezme po smrti svojej ženy jej mladšiu sestru. Tento termín zaviedol britský antropológ James George Frazer. Dosiaľ pretrváva v niektorých častiach Brazílie.
Honfleur

Poloha

Obec má rozlohu 13,67 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8163 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Langon (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 13,71 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 389 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lavars

Poloha

Obec má rozlohu 14,8 km². Najvyšší bod je položený 1 080 m n. m. a najnižší bod 484 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amertas z Élidy

Amertas (starogr. Ἀμέρτας – Amertas) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 420 pred Kr.
Amertas z Élidy zvíťazil na 90. olympijských hrách v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Amerta. Bola dielom sochárskeho majstra Fradmóna z Argosu, ktorého tvorbu datuje rímsky polyhistor Plínius Starší do čias 90. olympiády.
Zlatoň obyčajný

Popis pohlavia

Samec a samica sú veľmi podobní o veľkosti asi 1,4 až 2 cm. Sú svetlozelenej farby s leskom. Odlíšiť samicu aj samca je tažké.

Potrava

Larvy sa živia spráchniveným drevom, kompostom a lístím listnatých stromov.
Združené pomenovanie

Združené pomenovanie je ustálené spojenie slov, ktoré ako celok vyjadrujú jeden pojem, ale ich komponenty vystupujú v svojich základných významoch. Ide o opisné pomenovania takých pojmov, pre ktoré jazyk nemá jednoslovný výraz.
Slovenská národná strana (1990)

História strany

Ustanovujúci snem strany SNS sa konal 19. mája 1990 v Žiline. Prvým predsedom strany sa stal Viťazoslav Móric. Ten bol predsedom do septembra 1990, kedy sa svojej funkcie vzdal a 23. marca 1991 bol spolu so zmenou stanov strany za predsedu zvolený Jozef Prokeš. Na IV. sneme SNS sa predsedom stal vtedajší minister hospodárstva Ľudovít Černák, ktorý zaviazal ministrov, vedenie a poslanecký klub zastaviť prenikanie maďarskej iredenty a násilnú maďarizáciu Slovákov a názvov na juhu Slovenska.

Politici Slovenskej národnej strany

Články o politikoch súčasnej Slovenskej národnej strany sú uvedené v kategórii Politici SNS (1990).

Odchod Jána Slotu

6. 10. 2012 sa na sneme strany v Žiline rozhodovalo o novom šéfovi strany. S počtom hlasov 153 vyhral Andrej Danko bez protikandidáta, traja členovia strany sa hlasovania zdržali.
Clermont-Savès

Poloha

Obec má rozlohu 5,1 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 251 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bolsenheim

Poloha

Obec má rozlohu 4,35 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 453 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pointe-à-Pitre

Polohopis

Pointe-à-Pitre má rozlohu 2,66 km².

Obyvateľstvo

Pointe-à-Pitre má 17017 obyvateľov (2009).
Pennsylvania Station

Dejiny

Do začiatku 20. storočia sa železničná sieť mesta New York končila na západnom brehu rieky Hudson. Cestujúci do Manhattanu využívali trajekty. Konkurenčná spoločnosť New York Central Railroad vlastnila železnicu, ktorá prebiehala Manhattanom so začiatkom na Park Avenue a s ukončením na Grand Central Terminal na 42nd Street.

Tunelový komplex

Spoločnosť Pennsylvania Railroad uvažovala nad výstavbou železničného mostu, ale štát New York požadoval, aby to bol spoločný projekt s New Jersey railroads, ktorá o spoluprácu pri projekte nemala záujem. Alternatívou bol tunel pod riekou, ktorý sa začal stavať v roku 1903. Pod názvom North River Tunnels sa začal výstavba komplexu tunelov, dvoch jednosmerných pod riekou Hudson (North River Tunnels) a štyroch jednosmerných pod East River na Manhattane (East River Tunnels). Elektrifikácia tunelového komplexu bola zavŕšená v tridsiatych rokoch.

Pôvodná budova

Pennsylvania Station je pomenovaná po spoločnosti Pennsylvania Railroad a tento názov má viacero železničných staníc v Spojených štátoch. Stanica bola otvorená v roku 1910 spoločnosťou Pennsylvania Railroad. Súčasná budova je ale len pozostatkom pôvodnej veľkolepej železničnej stanice, vybudovanej v štýle beaux arts, navrhnutej ateliérom McKim, Mead, and White a jedným z architektonických klenotov New Yorku. V päťdesiatych rokoch sa začalo uvažovať so zrušením nadzemných koľají a ich nahradením kancelárskymi priestormi a športovým komplexom. Búranie pôvodnej budovy sa začalo v roku 1963 a výstavba nového komplexu bola ukončená v roku 1968. Koľaje, ktoré boli pod úrovňou terénu ostali nedotknuté. Nový komplex, Pennsylvania Plaza zahŕňa Madison Square Garden. Zbúranie Pennsylvania Station pomohlo snahám o ochranu historických pamiatok v meste New York. Aj vďaka protestom verejnosti sa od podobného osudu podarilo ochrániť Grand Central Terminal.