google/wiki40b huggingface dataset:
Görlitz

Poloha

Mesto leží na nemecko-poľskej hranici na Lužickej Nise. Prechádza ním základný poludník stredoeurópskeho času. Stred mesta leží 201 m n. m., najvyšším bodom jeho územia je Zemská koruna (420 m n. m.) a najnižším rieka Nisa (185 m n. m.). Mesto má plochu približne 44 km².

Dejiny

Osada Görlitz vznikla na dôležitej križovatke dvoch dôležitých obchodných ciest: jednej vedúcej z Čiech do severných hanzových miest a kráľovskej cesty z Vroclavu do Durínska. Prvá písomná zmienka o osade „villa Göerlitz“ sa objavila v roku 1071 v listine zostavenej na popud nemeckého cisára Henricha IV. v Goslare. V roku 1076 sa osada stala českým územím, v roku 1253 ju však český kráľ postúpil markgrófovi Ottovi III. z Brandenburgu ako veno jeho manželky Boženy, dcéry Václava I.
Niekedy pred rokom 1220 začala mať pôvodná osada mestský charakter a vďaka výhodnej polohe a rozvíjajúcemu sa obchodu narastal prudko aj počet obyvateľov. V roku 1329 bol Görlitz opäť pričlenený ku Kráľovstvu českému a za vlády Karola IV. sa tešil jeho priazni. V rokoch 1346 – 1396 bol Görlitz samostatným vojvodstvom, združeným spoločne s mestami Zittau, Löbau, Bautzen, Kamenz a Lauban v spolku známom ako Lužické Šestimestie. Potom sa stal súčasťou českej korunnej zeme Horná Lužica až do tridsaťročnej vojny.
Mesto bolo za tridsaťročnej vojny obliehané a vydrancované, po jej skončení pripadlo Pražským mierom v roku 1635 Sasku. Po napoleonských vojnách bolo v roku 1815 mesto pričlenené k Prusku a stalo sa časťou provincie Sliezsko. Počas vojny mesto stratilo význam, získalo ha až za starostu Gottloba Ludvíka Demiania v rokoch 1833 – 1846. V tejto dobe prešlo značnými zmenami: boli zbúrané 600 rokov staré hradby a začala výstavba predmestí. Görlitz tiež získal spojenie na saskú železnicu, v rokoch 1845 až 1847 bolo postavené miestne nádražie a jeden z prvých železničných viaduktov Nemecka.
V roku 1851 bolo postavené mestské divadlo, 1882 začala pracovať prvá linka pouličnej dráhy. Do roku 1938 sa počet obyvateľov zvýšil až na 93 697 osôb (v roku 1848 mal 18 354 obyvateľov). Druhá svetová vojna mesto takmer nepoškodila a pravdepodobne preto sa v ňom usadilo veľa Nemcov, utečencov z východných území stratených Postupimskou dohodou. Táto dohoda určila Lužickú Nisu za novú nemecko-poľskú štátnu hranicu, čím  rozdelila mesto na časť nemeckú a poľskú. Nemecká časť si nechala názov Görlitz, z jednej pätiny pôvodného mesta potom vzniklo poľské mesto Zgorzelec. Za NDR význam mesta postupne upadal, politická zmena v roku 1989 začala jeho revitalizáciu.

Doprava

Mesto získalo pripojenie na saskú železničnú sieť v roku 1847. Dnes má spojenie s južným (cez Bautzen, Drážďany a Hof), tak i severným (cez Cottbus, Berlín a Schwerin) Nemeckom. Vedie cez neho tranzitná trať smerom na Vroclav. Regionálna trať vedie tiež do Zittau.
Mestom prechádzajú tri spolkové cesty: smerom na Drážďany (B6), Cottbus (B15) a Zittau (B99), tá vedie až do Liberca v Česku. Mesto je napojené aj na spolkovú diaľničnú sieť.
Ouagne

Poloha

Obec má rozlohu 11,72 km². Najvyšší bod je položený 235 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 165 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antalya

Antalya, gr. Αττάλεια (Attália), je piate najobľúbenejšie mesto v Turecku, ktoré sa nachádza pri pobreží Stredozemného mora, v starogréckom kraji Pamfýlia. Je hlavným mestom rovnomennej provincie a známym turistickým letoviskom. V roku 2015 malo mesto 2,288 mil. obyvateľov.

História

Mesto pod menom Attalia založil pergamský kráľ Attalos II. v roku 150 pred Kr. ako základňu pre svoje námorníctvo. Nedávne archeologické výskumy však potvrdili skoršie osídlenie z 3. stor. pred Kr. Mesto osídlili Gréci z rôznych častí stredomoria. Z mesta sa stalo dôležité územie Pergamskej ríše, ktorú v roku 133 pred Kr. odkázal v záveti kráľ Attalos III. Rímu. Prosperita pokračovala aj v rímskej dobe. Pavol z Tarzu tu obrátil na kresťanstvo mnoho Grékov. Prosperita pokračovala aj v Byzantskej dobe, obyvatelia mesta boli kresťania. Pochádzal odtiaľto byzantský grécky právnik a historik Michail Attalitis. V 13. stor. mesto ovládli Seldžuckí Turci, neskôr Osmanskí Turci. Prvý údaj o obyvateľstve Attalie zanechal arabský cestovateľ Ibn Battuta, ktorý píše, že moslimovia obývajú stred mesta, Gréci majú svoju izolovanú štvrť, rovnako ako Európania a Židia. Grécke obyvateľstvo podľahlo postupnej islamizácii a poturčeniu a preto v 17. stor. obývali Gréci iba 4 z 24 štvrtí. Miestni kresťanskí Gréci boli tzv, Karamanlidi, teda rozprávali po turecky, čo bolo dôsledkom predošlej islamizácie, no uchovali si grécke tradície. Počas Gréckej vojny za nezávislosť sa v Antalyi usadilo moslimské obyvateľstvo z Peloponézu, ktoré bolo odtiaľ vyhnané rebelujúcimi Grékmi. Väčšina týchto moslimov však rozprávalo po grécky. V meste tak žili skupiny turkofónnych Grékov a grekofónnych Turkov. V roku 1923 sa konala výmena obyvateľstvom medzi Gréckom a Tureckom a tak všetci miestni Gréci odišli do Grécka.

Turizmus

Vďaka unikátnej kombinácii historických pamiatok a príjemného stredomorského pobrežia je Antalya ideálnym turistickým letoviskom, často nazývaným ako „centrum tureckého turizmu“. Medzi prístavom a žijúcim centrom mesta sa nachádza Kaleici, staré mesto postavené ešte v dobách gréckeho osídlenia. Medzi starými domami sú úzke dláždené uličky. Hoci sú v meste v súčasnosti hlavne hotely a obchody pre turistov, stále sú tu veľmi dobre badateľné stopy po Byzancii, Rimanoch a Seldžukoch. Veľká časť objavených archeologických vykopávok sa nachádza v Archeologickom múzeu. Blízko Antalye sa nachádzajú zvyšky starogréckych miest Perge, Side a Aspendos, ktoré sú častými zastávkami turistov.

Doprava

V Antalyi sa nachádza významné medzinárodné letisko.
Parbayse

Poloha

Obec má rozlohu 6,46 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 248 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nebeský rybník

Ochrana

Predmetom ochrany je územie, ktoré je významným miestom rozmnožovania obojživelníkov predovšetkým mloka bodkovaného, hrebenatého a horského, skokana hnedého, ropuchy bradavičnatej a zelenej, kunky červenobruchej a rosničky zelenej. Zdržiava sa tu vodné vtáctvo, niektoré druhy - potápka malá, kačica divá, kačica chripľavka, kačica chrapačka, chochlačka vrkočatá, lyska čierna - tu hniezdia. Na území boli zastihnutý bocian biely, volavka popolavá, strnádka trsťová, kaňa močiarna. V zarastených okrajoch rybníkov zahniezdil pŕhľaviar čiernohlavý, brehy obýva ondatra pižmová.
USS Hornet (CV-12)

Druhá svetová vojna

Zákazka na výstavbu lode bola zadaná 9. septembra 1940. Jej kýl sa začal stavať 3. augusta 1942. Lodenice Newport News shipbuilding ju dokončili na sklonku roku 1943 ako v poradí siedme plavidlo triedy Essex. Po premenovaní na „Hornet“ sa stala ôsmou loďou amerického námorníctva v poradí nesúcu toto meno.
Začiatkom roku 1944 podporoval Hornet vylodenie na Novú Guineu, v máji sa zúčastnil náletov na Truk a v júni podporoval inváziu na Mariány. Počas toho sa zapojil do bitky vo filipínskom mori. Potom bol Hornet nasadený pri znovu obsadení Filipín – v bitke pri Leyte a potom pri náletoch na japonské ostrovy a invázii na Okinawu. Hornet sa tiež podieľal na potopení najväčšej bojovej lode sveta – japonskej Jamato, ktorá sa v rámci operácie Ten-go vydala na samovražednú misiu aby sa pokúsila odraziť spojeneckú inváziu na Okinawu. Počas druhej svetovej vojny loď neutrpela žiadne bojové poškodenia, len v júni 1945 jej letovú palubu poškodil tajfún Cobra.

Povojnová služba

V rokoch 1947-1955 sa Hornet nachádzal v rezerve, kde prešiel čiastkovou modernizáciou. Neskôr bola loď prestavaná ešte výraznejšie a dostala napríklad uhlovú letovú palubu. Po znovuzavedení do služby čakalo Hornet bojové nasadenie vo vietnamskej vojne.

Účasť na programe Apollo

Zaujímavý je tiež podiel lode na americkom kozmickom programe Apollo. Hornet asistoval pri suborbitálnom skúšobnom lete AS-202 rakety Saturn IB s veliteľským modulom, neoficiálne nazývaného Apollo 3. Veliteľský modul, vylovený z mora počas tejto misie, je dnes súčasťou expozície na palube lode. Posádka Hornetu potom vylovila posádky prvých dvoch pilotovaných misií, ktoré pristáli na Mesiaci. V júli 1969 to bolo Apollo 11 a v novembri 1969 Apollo 12. Miesta, kde sa posádka Apolla 11 po prvýkrát dotkla paluby Hornetu sú na lodi dodnes vyznačené.

Vyradenie a ďalší osud

Definitívne vyradenie lode nastalo v roku 1970. Potom bola loď premenená na plávajúce múzeum a od roku 1998 sprístupnená verejnosti. V súčasnosti kotví na kalifornskej námornej základni v Alamede.
Malvezie

Poloha

Obec má rozlohu 8,52 km². Najvyšší bod je položený 896 m n. m. a najnižší bod 493 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Denis-la-Chevasse

Poloha

Obec má rozlohu 39,47 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 080 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ambrières

Poloha

Obec má rozlohu 10,07 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Ogurčák

Ocenenia

V roku 2002 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Coincy (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 17,24 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 295 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mouscardès

Poloha

Obec má rozlohu 9,14 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 268 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rudolf Schwarz

RNDr. Rudolf Schwarz (* 29. marec 1903, Praha – † 17. máj 1980, Praha) – bol český prírodovedec, geológ, úradník Štátneho geologického ústavu v Prahe. Patril k najznámejších a najnadanejším entomológom – lepidopterológom v Česko-Slovensku. Od roku 1922 bol členom Českej spoločnosti entomologickej. V rokoch 1926 – 1930 bol za ČSR uvedený v Entomologen-Adressbuch A. Hoffmanna vo Viedni.

Biografia

Dr. Rudolf Schwarz bol českej národnosti. Základnú školu navštevoval v Prahe u sv. Petra. Následne navštevoval v Prahe gymnázium v Truhlářské ulici. Po maturitách sa zapísal na Prírodovedeckú fakultu Karlovej univerzity v Prahe. Už ako poslucháč fakulty sa zameral na geológiu a tiež po jej skončení pracoval hneď od začiatku ako geológ vo vtedajšom pražskom Štátnom geologickom úrade. V odbore geológia pôsobil po celý svoj život a do dôchodku odišiel až ako sedemdesiatročný v roku 1973 z podniku Geologický průzkum. To, že bol vynikajúcim geológom dosvedčujú jeho mnohé práce z tohto odboru, ktoré publikoval počas svojho života.

Entomologické aktivity

Podstatne známejším ako geológom bol však na území Česko-Slovenska, ale aj v zahraničí ako amatérsky entomológ – lepidopterológ. Rudolf Schwarz sa zaoberal entomológiou ako svojim koníčkom už od svojej mladosti. V tejto jeho snahe našiel dostatočnú podporu u rodičov, hlavne u svojho otca, ktorý ho v tomto všestranne podporoval. Orientoval sa hlavne na zber a výskum motýľov, ktoré sa stali jeho celoživotnou láskou. Vo výskume motýľov dosiahol významných úspechov a uznania.
RNDr. Rudolf Schwarz patril medzi tých odborníkov, ktorí sa so svojimi vedomosťami podelili i s mladšou generáciou entomológov. Veľmi ochotne pomáhal a dával rady každému záujemcovi, ktorý ho o to požiadal. Mnohokrát určoval druhy, ktorých určenie bolo pre začiatočníka obťažné a požičiaval literatúru zo svojej knižnice, ktorá patrila titulmi medzi veľmi dobre vybavené v rámci vtedajšieho Česko-Slovenska. Jeho najvýznamnejšie práce, ktoré sú všeobecne známe a slúžili ako príručka pre určovanie našich druhov motýľov po mnoho rokov, sú hlavne nasledujúce: "Motýli denní 1, 2" a
"Motýli 3".
RNDr. Rudolf Schwarz bol skromný, nadaný, pracovitý a veľmi srdečný človek, ktorý neustále sršal humorom.
Zomrel vo veku 77 rokov v Prahe, čím stratila česko-slovenská entomológia vynikajúceho odborníka v odbore lepidopterológia.
Jeho zbierka motýľov je z väčšej časti uložená v Slezskému muzeu v Opave v Česku. Zbierka palearktických motýľov z čeľade Geometridae je uložená v Entomologickom oddelení Národného múzea v Prahe.
Santa-Maria-di-Lota

Poloha

Obec má rozlohu 13,2 km². Najvyšší bod je položený 1 198 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 969 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berneuil (Haute-Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 26,09 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 423 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mornár listovitý

Opis

Tento morský had dorastá do dĺžky 60 cm a váži prevažne menej ako 0,5 kg. Na tele má vzor z kontrastných prstencov alebo pruhov. Jeho brušné šupiny sú charakteristického tvaru a podľa nich je aj pomenovaný. Samičky sú väčšie ako samčeky.

Výskyt

Obýva koralové útesy a pieskové lavice. Jeho areál rozšírenia je spomedzi ostatných morských hadov jedným z najmenších. Výskytovo sa obmedzuje na skupinku koralových ostrovov, asi 300 km od severozápadného pobrežia Austrálie, v Timorskom mori - pri útesoch Ashmore a Hibernia.

Správanie

Žije zväčša pri hladine, len výnimočne sa ponára do väčšej hĺbky ako 10 m. Jeho stravu tvoria výlučne ryby. Tento druh je jedovatý, ale zvyčajne nie je agresívny. Samičky mornára listovitého rodia živé mláďatá.
Mornand-en-Forez

Poloha

Obec má rozlohu 21,6 km². Najvyšší bod je položený 385 m n. m. a najnižší bod 343 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montaut-les-Créneaux

Poloha

Obec má rozlohu 26,23 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 640 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samuel Štarke

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici, na evanjelickej teologickej akadémii v Bratislave, na univerzitách v Rostocku a v Lipsku. Od roku 1912 evanjelický kaplán a farár, roku 1933 biskup slovenskej evanjelickej obce v Petrovci. Popri pastoračnej činnosti aktívne pôsobil v národno-kultúrnom hnutí dolnozemských Slovákov. Člen Slovenskej národnej strany. Ako predstaviteľ slovenských politických a národných síl zvolený za člena Veľkej národnej skupštiny Vojvodiny i za člena jej výkonného orgánu Veľkej národnej rady. Zakladajúci člen v roku 1935 – 1941 predseda Matice slovenskej v Juhoslávii. Prispieval do krajanských periodík, zostavoval a redigoval Národný kalendár.
Puybegon

Polohopis

Puybegon má rozlohu 19,01 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Puybegon má 584 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Union J

Union J je anglická štvorčlenná chlapčenská hudobná skupina, ktorej členmi sú Josh Cuthbert, JJ Hamblett, Jaymi Hensley a Casey Johnson. Bývalý člen George Shelley sa v roku 2016 rozhodol skupinu opustiť a nahradil ho Casey Johnson.
Skupina vznikla počas televíznej súťaže X Factor v roku 2012, kde sa umiestnila na štvrtom mieste. Jej členovia následne podpísali nahrávaciu zmluvu so spoločnosťou RCA Records a v roku 2013 vydali svoj debutový štúdiový album Union J.
Mut (egyptská bohyňa)

Mytológia

Meno Mut (znamená „Matka“) bolo povodne len jedným z titulov iného božstva, Nun, prvotných kozmických vod, z ktorých sa vynorilo slnko. V priebehu vekov sa však začalo rozlišovať medzi týmito pravodami a ich materským potenciálom a z Mut sa stalo samostatné božstvo, matka-stvoriteľka, ktorá dala vzniknúť vesmíru.
Počas Strednej ríše vzostup Téb a ich kultového boha Amona viedol k tomu, že Mut bola prijatá za Amonovu božskú manželku namiesto anonymnej Amaunet (čo je jednoducho len feminínny tvar boha Amona). Ich spoločným synom sa stal Chons.
Hieroglyf označujúci Mut a materstvo je sup, pretože Egypťania verili, že supy sú veľmi materské vtáky. Pretože samci a samice supa sa od seba výrazne znakovo neodlišujú, mysleli si Egypťania, že nejestvujú supí samci. Namiesto toho verili, že supy sa nerodia ako iné tvory, ale sú počaté samotným vetrom. Preto ani Mut nemala rodičov ale bola stvorená z ničoho a nemala vlastné deti. Chonsa si musela adoptovať.
Povodne bol týmto adoptovaným synom bohyne Menthu, boh vojny, ktorý tvoril s Amonom a Mut Tébsku triádu. Pretože však posvätná nádrž Mutinho chrámu mala podobu polmesiaca, nahradil Menthua neskôr ako Mutin syn mesačný boh Chons.

Mut ako bohyňa-ochrankyňa Egypta

Horný i Dolný Egypt mali povodne svoje ochranné božstvá – supicu Nechbet a kobru Vadžet. Obe časti zeme mali tiež svoje bohyne-ochrankyne v boji (s podobou levice), dolnoegyptskú Bast a hornoegyptskú Sechmet. Po tom, ako sa Téby stali strediskom celého Egypta, Mut postupne tieto staršie bohyne vytlačila z ich pozícii. Už skôr došlo k syntéze Nechbet so Sechmet a Vadžet s Bast, ale Mut ich navyše asimilovala ako Mut-Vadžet-Bast a Mut-Sechmet-Bast. Mut splynula tiež s Menhit, ďalšou bohzňou-levicou a manželkou svojho syna Chonsa, ako Mut-Sechmet-Bast-Menhit. Nakoniec sa stala i Mut-Nechbet.
V dosledku ďalších zmien v staroegyptskom panteóne, po stotžnení bohov Ré a Amona, prenikla Mut i do Enneady. Ako panenská matka bola stotožňovaná s Réovou manželkou Hathor, kravskou bohyňou a matkou Hora. V tejto funkcii neskôr splynula s inou matkou Hora Eset a nakoniec bola známa ako Mut-Hathor a Mut-Eset-Nechbet. Stala sa tak najvýznamnejším staroegyptským ženským božstvom, ktoré v sebe zlučovalo aspekty všetkých egyptských bohýň (titulované jednoducho ako Eset), a ochrankyňou kráľovny.

Podoba

Mut bola zobrazovaná ako žena so supími krídlami držiaca anch, korunovaná spojenou korunou Horného a Dolného Egypta, s perom bohyne Maat pri svojich nohách. Býva odetá v modrej a červenej. V dosledku početných premien býva zobrazovaná aj roznymi atribútmi iných bohýň – ako kobra, mačka, krava alebo levica.
Mutina titulatúra obsahuje označenia: „Matka sveta“, „Oko boha Ré“, „Kráľovná bohýň“, „Pani nebies“, „Matka bohov“ a „Tá, ktorá rodí, ale sama nebola nikým zrodená“.
Kremnička

Polohopis

Mestská časť sa nachádza sa v trojuholníku mestských častí Kráľová, Rakytovce a Iliaš v južnej časti mesta. Rozprestiera sa v nadmorskej výške 340 m n. m. Východný okraj mestskej časti tvorí rýchlostná komunikácia (cesta pre motorové vozidlá č. 66, E77 /Krakov - Budapešť/) a zároveň výpadovka do Zvolena, ktorá oddeľuje od zastavaného územia modernizované ihrisko Futbalového klubu Kremnička.
 Mestskú časť tvorí deväť ulíc s názvami: Brezová, Borievková, Čerešňová, Drienková, Jabloňová, Plánková, Šípková, Trnková ulica a Ulica Kremnička (stav k roku 2009).

Dejiny

Prvá písomná zmienka o Kremničke pochádza z roku 1291 (Keremchay) ako súčasť Zvolenského panstva. Neskôr bola známa pod menami: Keremnicze (1295), Kremnicze (1296), Kremnichka (1420), Cremniczka (1506), Körmöske (1773), Körmecschke a Kremnička (1786), Kremnicska, Körmöcske a Kremnička (1808), Körmöcske (1863–1873), Körmöcke (1877–1882),
Keremcse (1888–1913) a Kremnička (1920–1970).
Pôvodní obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, povozníctvom a hrnčiarstvom. Istý čas bola samostatnou obcou, no v roku 1970 bola pripojená k mestu Banská Bystrica. V roku 1961 tu bývalo 448 ľudí.

Samospráva

Kremnička tvorí spolu s Iliašom, Kráľovou, Pršianskou Terasou a Rakytovcami volebný obvod č. 7, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov..

Občianska vybavenosť

V Kremničke je krematórium pre región centrálneho Slovenska s priľahlým urnovým hájom, trolejbusové depo mestskej hromadnej dopravy, regeneračná kryokomora, aktívny športový klub vo futbale a turistike. Okrem trolejbusovej dopravy (č. 2 a 3) zabezpečujú spojenie s Banskou Bystricou pravidelné autobusové linky (č. 21. 22, 90, 97 a 98) mestskej hromadnej dopravy, ktoré smerujú do mesta. 
Stred Kremničky vytvára malé námestie so zvonicou, predajňou potravín, hostincom U Vinca (reštaurácia a krčma), zastávkou mestskej hromadnej dopravy a malé parkovisko.
Z mestskej časti (Čerešňová ulica) vychádza do Kremnických vrchov (Malachovské predhorie) žltá turistická značka, ktorá vedie Kremničianskou dolinou (prístrešok) okolo Kremničianskeho vodopádu smerom do susednej obce Horné Pršany, odkiaľ pokračuje do sedla Tri kríže cez Hornú skalu.
Maďarské kresťanskodemokratické hnutie

Maďarské kresťanskodemokratické hnutie bola jedna z maďarských politických strán, ktoré vznikli na Slovensku po nežnej revolúcii.
Maďarské kresťanskodemokratické hnutie (MKDH) bolo založené v roku 1990. Zaniklo v júni 1998 zlúčením s ďalšími dvomi maďarskými politickými stranami Spolužitím a Maďarskou občianskou stranou (MOS). Novovytvorená strana dostala názov Strana maďarskej koalície. Predsedom MKDH bol Béla Bugár.

Voľby do SNR v roku 1990

MKDH vytvorilo pred voľbami do Slovenskej národnej rady (SNR) v roku 1990 volebnú koalíciu s ďalšou maďarskou politickou stranou Spolužitie. Koalícia získala 8,66 % hlasov a 14 mandátov v SNR a stala sa piatym najsilnejším zoskupením v parlamente.

Voľby do SNR v roku 1992

Pred voľbami do SNR v roku 1992 vytvorilo MKDH znovu volebnú koalíciu so Spolužitím. Koalícia získala 7,42% hlasov a tak isto 14 mandátov v SNR a zostala piatym najsilnejším zoskupením v NR SR.

Voľby do NR SR v roku 1994

Pred voľbami do Národnej rady SR v roku 1994 vytvorilo MKDH znovu volebnú koalíciu maďarských politických strán, ktorú tentoraz okrem Spolužitia a MKDH tvorila aj MOS. Koalícia mala oficiálny názov Maďarská koalícia. Koalícia získala 10,18 % hlasov a 17 mandátov v NR SR.
Ѯ

Ѯ (ksí, minuskula ѯ) je už bežne nepoužívané písmeno cyriliky. Písmeno zachycovalo digraf ks. Bolo určené len na používanie v slovách prevzatých z gréčtiny na prepis písmena Ξ (ξ).
V hlaholike zodpovedajúce písmeno neexistuje.
Champcenest

Poloha

Obec má rozlohu 12,46 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vavray-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 7 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 183 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Claveyson

Poloha

Obec má rozlohu 16,13 km². Najvyšší bod je položený 438 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 915 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belmont-de-la-Loire (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 23,71 km². Najvyšší bod je položený 822 m n. m. a najnižší bod 402 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 550 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE