Pet Shop Boys

História

Neil sa venoval predovšetkým textom a spevu, Chris skladaniu hudby. Skupina začala vznikať v roku 1981, keď sa v obchode s elektronikou na ulici King’s Road v Londýne stretli klávesista Chris Lowe so spevákom a príležitostným gitaristom Neilom Tennantom. V spomenutom obchode pri rozhovore zistili, že majú spoločný záujem o popmusic a založili skupinu. Pôvodne sa volali "West End" podľa jednej londýnskej štvrte, ale na počesť Chrisových kamarátov, ktorí pracovali v obchode zo zvieratami, sa premenovali na Pet Shop Boys. V roku 1984 vydávajú svoju prvú pesničku West End Girls.
Táto surovo melancholická pesnička sa sprvu moc neuchytila, ale po vydaní druhej verzie sa stala hitparádovou jednotkou vo svetových rebríčkoch - napr. v Británii, USA, Kanade, Novom Zélande atď., a ide o jeden z najväčších hitov dvojice vôbec. V roku 1986 vydali PSB prvý album Please, ktorý okrem „West End Girls“ obsahuje singel „Opportunities (Let’s Make a Lots of Money)“, ďalej sa tam nachádza poetická „Suburbia“ a pomalý slaďák „Love Comes Quickly“ a ďalšie pesničky. V tom istom roku vyšiel ich prvý remixový album Disco.
V roku 1987 dostali za West End Girls ocenenie najlepší singel a najlepší medzinárodný hit a vydali It’s a Sin (ktorý získal ocenenie za medzinárodný hit roku). Táto pieseň patrí medzi najznámejšie pesničky tejto dvojice – katedrálna až hororovo znejúca pieseň s Tennantovým falzetom. Okrem toho vyšiel na singli duet What Have I Done to Deserve This s hviezdou 60. rokov Dusty Springfield a remix Elvisovej skladby Always on My Mind (ktorý bol mimochodom vyhlásený druhým najlepším remixom všetkých dôb). Vydali druhý album Actually, na ktorom sa okrem „It’s a Sin“ a What Have I Done to Deserve This, nachádza ako singel ďalšia hitparádová jednotka „Heart a Rent“, ktorý o mesiac na to vyšiel na singli.
V roku 1988 natočili film It Couldn’t Happen Here, dostali ocenenie za najlepšiu skupinu roku a vydali poloremixový album Introspective. Na ňom sa nachádzajú zo singlov spomínaný remix Always on My Mind, notoricky známa, pesnička Domino Dancing, ironický Left to My Own Devices a ďalší remix It's Alright. Rok 1990 je jedným z najdôležitejších v histórií PSB. Vydali totiž album Behaviour, ktoré, aj keď v hitparádach moc nezabodovalo, sa považuje za najlepšie od tohoto britského dua vôbec. Melanchólia bola hlavným prvkom tohto CD. Melancholická Being Boring (PSB ju považujú za svoju najlepšiu pesničku) v sebe spája melodickú linku a text, tanečná So Hard je zase neskutočne chytľavá. Za zmienku určite stoja všetky pesničky, ale ešte treba spomenúť úžasnú Jealousy.
V roku 1991 vydali ďalší remix, tentokrát od skupiny U2 Where the Streets Have No Name, ktorú umelecky spojili s Can't Take My Eyes Off You. K tomu vydali prvý výber hitov Discography, na ktorej sa nachádzajú všetky single skupiny. V roku 1992 sa pripravoval album Very, a PSB
Very, ktorý obsahuje piesne Go West a psychologický Can You Forgive Her?. Klip pesničky Go West bol sčasti točený v Moskve a zobrazuje Rusov pochodujúcich po schodoch ohraničenými sochami slobody alebo poskakujúcich po pláži na loptách. Album Very obsahuje aj tanečnú pieseň I Wouldn't Normally Do This Kind of Thing, pomalú skladbu Liberation, a vtipnú Yesteday, when I Was Mad. Very je zrejme najúspešnejšiou platňou od PSB. V roku 1994 spravili PSB remix od Blur Girls&Boys a vydali druhý remixový album Disco 2. V roku 1995 vydali album Alternative, ktorý mapuje celú kariéru PSB a obsahuje b-strany singlov, z nich napríklad Paninaro '95, ktoré ako jediné nespieva Neil Tennant, ale Chris Lowe.
V roku 1996 vydali tanečný album Billingual, ktorý obsahuje tanečnú pieseň „Se A Vida É“ alebo napr. A Red Letter Day. Potom nastalo, až na remix piesne Somewhere, dlhé obdobie bez vydania. Až v roku 1999 vydali album Nightlife. Aj keď obsahovalo také pesničky ako New York City Boy alebo I Don't Know What You Want But I Can't Give It Any More, v obrovskej konkurencií ostatných albumov PSB sa považuje za najslabšie. V roku 2000 získali PSB cenu za prínos britskej hudbe (dostali ju napríklad Pink Floyd alebo Queen). Cenu im odovzdával Elton John a označil ich za nadčasových a za svoju najobľúbenejšiu skupinu.
V roku 2002 vydali PSB album Release. Viac než hocikedy sa spoliehali na zvuk gitár a Release je aj ich vplyvom naozaj melancholické až depresívne album. Spolu s Behaviour a Very je považované za ich najlepšie. Obsahuje smutnú, melancholickú Home and Dry, pomalú I Get Along, príbeh dvoch ruských emigrantov v skladbe London, a za zmienku určite stojí sarkatický The Night I Fell in Love, ktorý viac vracia Eminemovi všetky výsmechy kdekomu možnému a rozpráva príbeh študenta, ktorý strávi noc plnú sexu práve s týmto rapperom. V roku 2003 vydali PSB tretí remixový album Disco 3 a výberovku Pop Art. Na dvoch CD zachytili všetky single (až na Was It Worth It) – na prvom Pop sa nachádzajú tie známe skladby (Go West, It's a Sin, Always on My Mind...) a na druhom Art tie umeleckejšie (Can You Forgive Her?, West End Girls, Being Boring). Obsahuje tiež dva nové single – Miracles a intímnejšiu pieseň Flamboyant.
V limitovanej edícií je ešte tretie CD s remixami a DVD so všetkými klipmi. Momentálne spravili PSB hudbu k remaku legendárneho nemého filmu Krížnik Potemkin a pracujú na novom albume.