google/wiki40b huggingface dataset:
Ulica M. R. Štefánika (Žilina)

Priebeh

Začína na križovatke s Predmestskou a Košickou ulicou pri SAD Žilina. Pokračuje západným smerom do centra mesta, na Námestí M. R. Štefánika križuje ulicu 1. mája, následne ulicu Daniela Dlabača a končí na Námestie A. Hlinku.

Dejiny

V minulosti bola ulica M. R. Štefánika dôležitým dopravným koridorom, ktorým viedla doprava od Strečna (dnešná cesta I/18) cez terajšie Námestie A. Hlinku a Kálov. Tu sa napájala na dnes stále existujúce cesty Kysucká a Sasinkova, ktoré v minulosti privádzali do mesta dopravu od Čadce a Bratislavy. Neskôr bola doprava z centra mesta odklonená na Predmestskú a ulicu Veľká okružná, čím dopravný význam tejto ulice poklesol.
Perzepolis

Perzepolis alebo Persepolis (po perzsky Pársa; v slovenčine sa skupina -is- pri skloňovaní zachováva) bolo významné staroveké mesto, sídlo perzských kráľov z rodu Achajmenovcov, v dnešnom juhozápadnom Iráne asi 80 km od Šírázu.
Začal ho budovať Dareios I. okolo roku 520 pred Kr. na umelo upravenej terase ako symbol svojej moci. Hlavným mestom (stredisko administratívy, politickej moci a obchodu) zostali Súsy, Perzepolis bol akési prechodné sídlo kráľa. Nástupcovia Dareia I. vo výstavbe pokračovali. Roku 332 pred Kr. mesto napokon dobyl a zničil požiarom Alexander Veľký. 
Mesto bolo architektonický skvost, známa je najmä sochárska výzdoba. V ruinách knižnice sa našlo vyše 30 000 klinopisných tabuliek.
Perzepolis prvýkrát skúmal až roku 1931 a 1939 Chicagsky orientálny inštitút, neskôr vo výskume pokračovali Iránci. Vzhľadom na politické pomery v Iráne je nálezisko pre cudzích vedcov v súčasnosti pomerne neprístupné.
V roku 1979 bol Perzepolis zapísaný na listinu UNESCO.
Trypofóbia

Trypofóbia (niekedy aj tripofóbia) je odpor k nepravidelným vzorom alebo zhlukom malých dier a hrbolov. Nie je oficiálne uznávaná ako duševná porucha, ale spadá do širokej kategórie špecifických fóbií, najmä ak dotknutý jedinec cíti nadmerný a znepokojujúci strach. Ľudia trpiaci trypofóbiou môžu k trypofóbnym snímkam cítiť iba odpor, alebo aj strach. 
Vedecké chápanie trypofóbie je obmedzené. Aj keď o trypofóbii bolo urobených len málo štúdií, výskumníci predpokladajú, že môže mať evolučný základ - je výsledkom biologického odporu k takýmto tvarom, pretože si ich ľudia spájali s nebezpečenstvom. Ako spôsob liečby bola navrhnutá expozičná terapia, ktorá sa už používa aj na liečbu iných fóbií. 
Predpokladá sa, že termín trypofóbia vytvoril účastník internetového fóra v roku 2005. Odvtedy sa téma trypofóbie stala populárnou na sociálnych sieťach.

Príznaky a symptómy

Trypofóbia sa často prejavuje reakciou autonómneho nervového systému. Tvary, ktoré vyvolávajú trypofobickú reakciu zahŕňajú zhluky otvorov u bežných, neškodných predmetoch, ako je ovocie alebo bubliny, ale aj v situáciách spojených s nebezpečenstvom, ako sú otvory od poštípnutia hmyzom alebo otvory vzniknuté pri poranení. Niektorí ľudia sa pri pohľade na tieto výjavy otrasú, potia sa, cítia zimomriavky, chvejú sa alebo sa jednoducho necítia dobre.

Liečba

Okrem expozičnej terapie neexistujú žiadne známe spôsoby liečby trypofóbie. Tá sa často používa na liečbu rôznych fóbií, takže pravdepodobne je účinná aj pri liečbe trypofóbie.
Skladby storočia

Zoznam skladieb storočia je časťou vzdelávacieho projektu, ktorý vznikol v USA v spolupráci organizácii Recording Industry Association of America (RIAA- Americká asociácia hudobného priemyslu), National Endowment for the Arts (NEA- Národná nadácia pre umenie) a Scholastic Corporation (SC- Školské vydavateľstvo pre publikáciu vzdelávacích materiálov). Zámerom tohto projektu bolo sprehľadniť pre študentov amerických škôl kultúrny odkaz hudobného vývoja populárnej hudby 20. storočia.
Na výber 365 skladieb, ktoré sa svojou jedinečnosťou zapísali do povedomia populárnej hudby 20. storočia boli v roku 2001 oslovení voliči, ktorí boli vybraní z významných predstaviteľov hudobného priemyslu, médií, učiteľov, študentov. Voličov vybrala 200 členná skupina ľudí, ktorých zpomedzi 1 300 vytypovaných respondentov vybrala asociácia RIAA.
Máfaru

Máfaru (maldiv. މާފަރު‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Núnu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 022 (jún 2006), dĺžka ostrova 4 630 m, šírka 630 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 182,55 km.
Le Plessis-Feu-Aussoux

Poloha

Obec má rozlohu 5,59 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 546 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Loup (Creuse)

Poloha

Obec má rozlohu 18,82 km². Najvyšší bod je položený 462 m n. m. a najnižší bod 383 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 176 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mútnik (prítok Turca)

Prameň

Pramení na západnom okraji Kremnických vrchov, v podcelku Flochovský chrbát, na severozápadnom svahu Jazvečej (980,5 m n. m.), v lokalite Zimné vodidlá, v nadmorskej výške približne 750 m n. m.
Condat-sur-Ganaveix

Poloha

Obec má rozlohu 37,52 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 296 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 649 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Panta rhei (fráza)

Panta rhei alebo nepresne panta rei (v gréckom písme πάντα ῥεῖ - panta rhei - všetko plynie) je Platónova skrátená interpretácia tvrdenia antického filozofa Herakleita z Efezu, že „zostupujeme i nezostupujeme do tých istých riek, sme to my i nie sme to my, lebo sa nedá dva razy vstúpiť do tej istej rieky“. Platón to chápe tak, že všetko sa neustále mení, a preto neexistuje bytie v pravom zmysle slova.
Le Thoult-Trosnay

Poloha

Obec má rozlohu 14,89 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Martin Bílek

Kariéra

Na juniorských majstrovstvách sveta 1992 skončil výkonom 17,20 metrov na ôsmom mieste. Zúčastnil sa aj halových majstrovstiev Európy v rokoch 1994 a 1996, kde však ani raz nepostúpil do finále. V roku 1995 sa stal halovým majstrom Česka.
Počas kariéry bol atlétom klubov Slavia Praha, Dukla Praha a Olymp Praha.
Kariéru ukončil niekoľko mesiacov po tom, čo sa nekvalifikoval na Majstrovstvá sveta 1997 do Atén.

Osobný život

Bol dvojičkou s diskárom Marekom Bílkom.
Po skončení kariéry začal pracovať v nočných podnikoch a baroch. Bol závislý od pervitínu. Podľa lekárov trpel schizofréniou.
Zomrel 1. augusta 2000 na následky pádu z deviateho poschodia domu.
Krematórium a Urnový háj v Bratislave

Stavba a areál

Prostredie tejto architektúry vznikalo naopak, ako býva vo zvyku. Nesadili sa stromy okolo novostavby, ale architektúra sa umiestnila medzi staré borovice a duby.
V areáli sa nachádza hlavná stavba, prevádzková vedľajšia stavba a urnový háj, dotvorený plastikami.
Hlavná stavba sa skladá zo sústavy bielych vodorovných stien, ktoré vymedzujú základné vnútorné priestory a priečnych celozasklených stien z číreho skla. Zložená zo suterénu (prevádzková časť) a obradných priestorov vyvýšených na terase. Rozprestiera sa na kopci nad lúkou. V obradných priestoroch sa nachádza predsieň (čakáreň), obradná miestnosť rozlúčky blízkych príbuzných a hlavná obradná sála. Z hlavnej obradnej sály je pôsobivý pohľad do lesa so starými borovicami a dubmi. Z exteriéru (zo záhrady) prechádza drevená stena do interiéru (obradnej miestnosti), ako znak spojenia človeka s prírodou.
Areál dotvára totemová plastika od Vladimíra Kompánka, nachádzajúca sa na hlavnej lúke, inšpirovaná drevenými krížmi dedinských cintorínov a hálkami ľudových dreveníc, ktoré sa objavovali na Slovensku. Nachádza sa tu aj travertínová fontána pred hlavnou sálou od Rudolfa Uhera, socha Smútok v urnovom háji Pavla Tótha (neskôr odstránená) a Milučkého pohrebisko významných predstaviteľov.

Návrh a filozofia

„Vyžaduje sa prostredie, ktoré nemá s konvenčným ponímaním cintorína nič spoločného, prostredie upokojujúce, vyvážené, harmonické.“ slová Ferdinanda Milučkého
V roku 1962 sa začali tvoriť prvé skice krematória. Už sám prístup po dlhom oblúkovom chodníku popri hlavnej lúke s totemom je obradom príchodu k miestu rozlúčky. Hlavné obradné priestory sa nachádzajú na terase nad svahom a akoby len s voľne spojených vodorovných stien. Medzi nimi možno kedykoľvek uniknúť, len číre priečne sklo určuje vnútorný priestor. Múry z interiéru prenikajú cez zasklenie ďaleko do exteriéru a dlažba spája interiér s okolím.
V apríli roku 2000 sa dokončila rekonštrukcia, kde sa vymenila zastaraná technológia.
„Toto všetko, stvárnené zákutie prírody, priestor, architektúra, má svoju prísnu zákonitosť, svoju čistotu. Je výrazom nesentimentálneho poňatia ľudského osudu. Je to stále javisko kultu, ktoré má svoj jasný rituál. Odbočíš z cesty, zastaneš a odídeš.“ Autorom týchto slov je Dominik Tatarka.
„Odišiel do lesov. Tak hovorili starí Slovania, keď niekto zomrel. Lesy a smrť, odchod z tohto života do večného šumenia lesov, rozlúčenie so zosnulým v prírode, večný kolobeh života, návrat doňho po smrti.“ Tak začína svoju stať o Milučkého krematóriu jeho niekdajší učiteľ Jan E. Koula.
Už sám prístup po dlhom oblúkovom chodníku, začínajúcom pri bráne a končiacom pri hlavnej stavbe, je časť obradu, symbol-púť k poslednej rozlúčke. Smútiacich príbuzných privádza do sveta iných hodnôt, vyvedie ich z kolobehu života a mesta. Aj v tom je toto dielo skvostom. Milučký tu poukázal svoj cit pre detail, ktorého strohosť na seba neupozorňuje, ale dovoľuje sa venovať rozlúčke so zosnulými.
Neuilly-en-Donjon

Poloha

Neuilly-en-Donjon má rozlohu 25,02 km². Najvyšší bod je položený 326 m n. m. a najnižší bod 258 m n. m.

Obyvateľstvo

Neuilly-en-Donjon má 230 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Microsoft Excel

Využitie

Štandardne sa pracuje v rozhraní tabuľkového procesora, ktorý obsahuje bunky usporiadané do riadkov a stĺpcov. Riadky sú označované celými číslami od 1 a stĺpce písmenami abecedy A. Maximálny počet riadkov pre Excel 2016 je 1 048 576 a stĺpcov 16 384.
Prostredníctvom programu Microsoft Excel sa dajú prehľadne usporiadať a vyhodnocovať údaje alebo vytvárať grafy, diagramy, prognózy či tabuľkové hárky pomocou šablón. Na vykonávanie výpočtov slúžia vzorce a takmer 500 funkcií. Zdieľaním zošitov možno rozdeliť úlohy medzi viacerých ľudí, čím sa práca stáva efektívnejšou.
Program umožňuje formátovať, filtrovať a importovať dáta, pracovať s makrami napísanými v jazyku VBA, vytvárať rozličné prehľady a vizualizácie. Program je možné prepojiť s viacerými zdrojmi údajov (napr. Access) alebo   Microsoft Word .

Makrá

Súčasťou Excelu sú makrá. Makrá sa dajú vytvoriť buď nahraním priamo v hárku zošita alebo vytvorením procedúry vo VBA editore, pričom je nevyhnutná znalosť jazyka VBA. Makro je postupnosť príkazov, ktoré sa dajú opakovane využiť. Napríklad sa dá vytvoriť makro, ktoré označí bunku, vyplní ju modrou farbou a zmením písmo na tučné. Používateľ následne môže spustiť makro jedným krokom, a vyvaruje sa tak opätovnému a zdĺhavému zadávaniu jednotlivých pokynov.
Prayssac

Poloha

Obec má rozlohu 24,05 km². Najvyšší bod je položený 284 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 443 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baliracq-Maumusson

Poloha

Obec má rozlohu 6,06 km². Najvyšší bod je položený 224 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bretenière (Jura)

Poloha

Obec má rozlohu 1,63 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 208 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vojnianske podhorie

Polohopis

Vojnianske podhorie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na severovýchodnom okraji podcelku Popradská kotlina. Zaberá zvlnené územie v podhorí Spišskej Magury v páse od Výbornej na západe, po Toporec pri meste Podolínec na severovýchode. Z významnejších sídiel tu leží ešte obec Vojňany, ktorá dala tejto časti pomenovanie. V rámci Popradskej kotliny susedí na juhu s časťou Lomnická pahorkatina. Na severe susedí podcelok Veterný vrch, severozápadne leží Repisko, obe súčasti Spišskej Magury. 
Podhorím tečú juhovýchodným smerom vodné toky zo Spišskej Magury do rieky Poprad. Ide o menšie potoky, z ktorých najvýznamnejšie sú Toporský potok, Vojnianský potok a Vojnianka. Celá oblasť patrí do úmoria Baltského mora a povodia Popradu.
Sídla, ležiace v tejto podhorskej časti Popradskej kotliny, sú dostupné cestami III. triedy, ktoré ústia do cesty I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa). Západnou polovicou prechádza II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves), ktorá sprístupňuje túto oblasť.

Ochrana územia

Táto časť Popradskej kotliny leží mimo veľkoplošne chránených území a nevyskytujú sa tu ani žiadna z maloplošných, osobitne chránených lokalít. Východne od Vojnianskeho podhoria sa nachádza národná prírodná rezervácia Belianske lúky, severovýchodne sa v hornatom teréne Spišskej Magury nachádza prírodná pamiatka Jaskyňa v Skalke a Jaskyňa v Čube.

Turizmus

Severovýchodná časť Popradskej kotliny patrí medzi pokojnejšie oblasti. Turisticky zaujímavé sú historické pamiatky spišských miest, ako aj niektoré lokality v blízkom pohorí. Neďaleko Vojnian leží lyžiarsky areál a Vojnianska hora (930 m n. m.) je využívaná na závesné lietanie. Jediný ( zeleno) značený chodník, vedúci východným okrajom územia, spája Podolínec s turisticky atraktívnymi Vyšnými Ružbachmi.
Múzeum Tatranského národného parku

Budova múzea

Autorom stavby je slovenský architekt z Humenného Pavol Merjavý, pre ktorého je toto dielo jedným z najvýznamnejších. V roku 1971 zaň získal Cenu Dušana Jurkoviča. Múzeum zaraďujeme k stavbám slovenskej abstrahujúcej moderny. Napriek abstrakcii je vnímateľný vzťah s tatranskou prírodou.
Budova sa nachádza v blízkosti autobusovej stanice,kde v čase svojho vzniku tvorila priestorovú dominantu a na pozadí tatranských štítov dokonale korešponduje s prostredím (v súčasnosti toto jej postavenie degraduje blízky hotel). Hmota budovy pôsobí  v celku monumentálnym dojmom, i keď nemožno hovoriť o veľkej stavbe. Môžeme tu pozorovať autorov príklon ku geometrickej schéme. Prvkom, ktorým okamžite upúta pozornosť, je tvarovo jednoduchá, sedlovou strechou zastrešená, trojuholníková hmota elegantne kombinovaná s horizontálnou hmotou zapustenou do prednej  štítovej steny zo žulových okruhliakov, ktoré ju štruktúrujú. Objekt tak získava osobitý charakter. Nachádza sa na nej aj plastika  akad. sochára Juraja Bartusza. 
Expozičná časť múzea je umiestnená práve v tejto hmote a je veľkoryso koncipovaná, čo umožňuje netradičné inštalovanie expozícií a zachováva si kamenný obklad aj v interiéri, kde je zaujímavo použitá v kombinácii s horizontálnym dreveným latovaním. V horizontálnej časti sa nachádza prednášková sála múzea so zaujímavým podhľadom z konárov a drevených lát. Posledným hmotovým prvkom je  administratívna časť. Geometrická schéma sa objavuje aj na dlažbe pred samotným objektom, kde je vytvorená kompozícia z trojuholníkov rôznej farebnosti. V architektúre sú zakomponované aj ďalšie výtvarné diela akad. sochára Arpáda Račka a akad. maliara Jozefa Kornúcika.
Stavba má  kombinovaný nosný systém so železobetónovými stĺpmi a prírodným kamenným výplňovým murivom, pričom v expozičnej hale múzea sú použité železobetónové nosníky. Zastrešená je pultovými strechami s falcovanou plechovou krytinou. Vstupná časť je zasklená s akcentovaným kubickým  vstupom, ktorý je obložený travertínovými platňami. 
Budova je trojpodlažná s jedným podzemným podlažím, výstavná hala je otvorený priestor na výšku troch podlaží. Dispozičné usporiadanie je veľmi prehľadné a jednoduché. Zo vstupných priestorov sa dostávame do foyeru s recepciou. Na foyer je napojená expozičná hala múzea, kde je schodisko vedúce na galériu s ďalšími exponátmi.  Administratívne priestory s kanceláriami a prednáškovou sálou pre 120 osôb sú taktiež prístupné z foyeru. Schodiskami je prístupné podzemné podlažie s depozitom, skladmi a kotolňou a druhé  nadzemné podlažie kancelárií.
Reformovaná kresťanská cirkev na Slovensku

Reformovaná kresťanská cirkev na Slovensku je protestantská cirkev, ktorej vznik sa na Slovensku datuje do roku 1567, keď sa konala jej prvá synoda v Debrecíne. Táto synoda sa prihlásila k reformačnému smeru reprezentovanému Jánom Kalvínom, hlásajúcemu tzv. kalvinizmus. S ostatnými reformovanými cirkvami vyznáva dve vyznania viery, a to Heidelberský katechizmus z roku 1563 a Druhé helvétske vyznanie viery z roku 1567.

Štatistika

Pri poslednom sčítaní obyvateľstva v roku 2011 sa k Reformovanej kresťanskej cirkvi prihlásilo 98 797 (1,83 %) obyvateľov .

Organizácia cirkvi

RKC má synodálno-presbyteriálny charakter. Synoda je najvyšší zákonodarný orgán, ktorý je tvorený 17 ordinovanými a 17 laickými poslancami. Synoda zo svojich radov volí Predsedníctvo synody a Synodnú radu, ktorá sa skladá zo 7 ordinovaných a 7 laických členov.
Základnou organizačnou zložkou RKC je cirkevný zbor, na ktorého čele je presbyterstvo, vedené duchovným pastierom a kurátorom. Cirkevné zbory sú združené do 9 seniorátov. Senioráty sú riadené valnými zhromaždeniami na čele so seniormi a seniorálnymi kurátormi.
Historicky je RKC dvojjazyčná. Dva senioráty majú úradnú reč slovenčinu a sedem má úradnú reč maďarčinu.

Sídlo kancelárie Synody a Biskupského úradu

Jókaiho 34

945 01 Komárno

tel: 035/7701826
Obzor (1863 – 1886)

Obzor, noviny pre hospodárstvo, remeslo a domáci život bolo významné slovenské periodikum v 19. storočí.
Vychádzal trikrát do mesiaca v Skalici a v Martine.
La Renaudie

Poloha

Obec má rozlohu 18,02 km². Najvyšší bod je položený 1 202 m n. m. a najnižší bod 684 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Malinche (sopka)

Geologická stavba

Vek vulkánu sa odhaduje na pleistocén. Jeho masív je budovaný prevažne andezitmi a dacitmi, v súčasnosti je erodovaný. Vrchol La Malinche nesie znaky glaciálneho opracovania, v súčasnosti je zasnežený. Svahy vulkánu sú porastené vegetáciou. Vek poslednej erupcie sa odhaduje na 3 100 rokov.
Vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre

Nasledujúce tabuľky zobrazujú vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre a to počas všetkých pobytov kozmonauta vo vesmíre ako aj v rámci jednorazového pobytu.
Smíchovské nádraží (stanica pražského metra)

Charakteristika stanice

Stanica je hĺbená, založená v stavebnej jame s kotvenými podzemnými a pilotovanými stenami. Do otvorenia z južnej strany nadväzujúceho úseku III. B v roku 1988 bola dočasne koncová. Stanica je dvojpodlažná, monolitickej, železobetónovej konštrukcie. Založená je len 10 m pod povrchom Nádražnej ulice a vrátane odstavných koľají je dlhá 405 m.
Nástupište tvorí veľký, na niektorých miestach delený podzemný priestor. Ako obklad bol použitý štrukturovaný betón a béžové keramické dosky. V jeho vyššej časti sa nachádza ochodza, na ktorú vedú pevné schodištia priamo z nástupišťa, výstupy do Nádražnej ulice (kde je možné prestúpiť na električku), k samotnej železnične stanici (eskalátory ústia priamo do odbavovacej haly stanice) a k terminálu autobusov. V dobe, keď bola táto stanica koncová a súpravy na linku B vychádzali z depa Kačerov, sa na jednej obratovej koľaji vykonávali pravidelné prehliadky súprav. Bola tu vybudovaná tzv. stanica prevádzkového ošetrenia. Z toho dôvodu je za obratovými koľajami rozsiahle zázemie, ktoré dnes využívajú iní pracovníci.

História stanice

Výstavba stanice v rokoch 1977 – 1985 si vyžiadala uzavretie celej Nádražnej ulice. Po dokončení výkopu bola opäť doprava obnovená. Náklady na výstavbu samotnej stanice sa vyšplhali na 478 miliónov Kčs. V roku 2002 došlo k poškodeniu tejto stanice pri povodni, veľká voda však nevýstúpila viac ako niekoľko cm nad úroveň koľají. V roku 2006 bola v stanici na jedno schodisko namontovaná plošina, umožňujúca nástup aj osobám so zníženou pohyblivosťou.
Albon-d’Ardèche

Poloha

Albon-d’Ardèche má rozlohu 9,11 km². Najvyšší bod je položený 1 112 m n. m. a najnižší bod 567 m n. m.

Obyvateľstvo

Albon-d’Ardèche má 157 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ivan Dornič (1985)

Klubový hokej

Dornič s hokejom začínal v rodnej Bratislave, kde pôsobil ako dorastenec a neskôr aj ako junior. V roku 2003 si ho v CHL Import Drafte z 8. miesta vybral klub Portland Winterhawks a rovnakom roku ho draftoval v šiestom kole z celkového 176. miesta klub NHL – New York Rangers. Sezónu 2003/2004 odohral v juniorskej Wester Hockey League (WHL) v klube Portland Winterhawks, kde v 59 zápasoch získal 14 kanadských bodov (6 gólov, 8 asistencií). Na Slovensku hrával v extralige za Martin, Nitru, Skalicu a Slovan Bratislava. V Česku pôsovil v tíme druhej najvyššej českej hokejovej súťaže BK Mladá Boleslav. Sezónu 2010/11 začal v prvoligovej Detve, kde dohral dva zápasy a následne v druhej polovici septembra odišiel do nemeckého klubu Königsborn Bulldogs. Začiatkom januára 2011 prestúpil do dánskeho klubu Rodovre Mighty Bulls. Ročník 2011/2012 začal v bieloruskom klube Metallurg Žlobin, ale už v polovici sezóny odišiel do dánskeho AaB Aalborg, s ktorým sa dohodol na zmluve do konca sezóny. Pred sezónou 2012/2013 sa dohodol na ročnej zmluve s rakúskym klubom FBI VEU Feldkirch.

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy, zatiaľ neskóroval. Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta do 18 rokov v roku 2003.
2. hokejová liga (Slovensko) 2014/2015

Hrací model

V základnej časti každé družstvo odohralo 24 stretnutí so súpermi zo svojej skupiny, pričom sa družstvá stretli 3-krát doma a vonku. Družstvá umiestnené na prvom mieste skupiny A a B postúpili do bojov o víťaza 2. hokejovej ligy. Finálová séria sa hrala na 2 víťazné stretnutia. Družstvo, ktoré zvíťazilo postúpilo do baráže o 1. hokejovú ligu, kde sa stretlo so 4. tímom v časti play-out. Baráž sa hrala na 4 víťazné stretnutia. Štart zahraničných hráčov bol v sezóne 2014/2015 stanovený na počet 3.
Pray

Poloha

Obec má rozlohu 10,48 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 306 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roaillan

Poloha

Obec má rozlohu 11,48 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 399 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Léger-la-Montagne

Poloha

Obec má rozlohu 32,62 km². Najvyšší bod je položený 701 m n. m. a najnižší bod 418 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michel Duchaussoy

Životopis

Začínal ako divadelný herec, mnoho rokov pôsobil v Comédie-Française, kde začínal svoju kariéru v roku 1964. Hral v hrách mnohých klasikov, vrátane Molièra, Marivauxa, Corneillea a Ionescoa. V roku 2003 dostal prestížnu divadelnú cenu Molières pre najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe.
 
So svojím hlbokým hlasom daboval vo francúzštine Marlona Branda vo filme Francisa Forda Coppolu Krstný otec. V roku 2010 hral so Sophiou Marceau vo filme Yanna Samuella L'age de raison. 
V roku 2011 sa stal držiteľom francúzskeho Radu čestnej légie.
Vyšehrad (geomorfologický podcelok)

Vymedzenie

Nachádza sa v severnej časti pohoria a oddeľuje Hornú Nitru od Horného Turca. Obklopuje ho na severe Lúčanská Fatra, podcelok Malej Fatry a Sokol, na východe Valčianska a Diviacka pahorkatina, patriace do Turčianskej kotliny. Južne pokračuje pohorie Žiar podcelkom Horeňovo a západným smerom sa pohorie zvažuje do Prievidzskej kotliny, ktorá patrí do Hornonitrianskej kotliny.

Pamiatky

Na vrchu Vyšehrad sa nachádzajú pozostatky výšinného hradiska. Veľká časť vrchu patrí do národnej prírodnej rezervácie.

Sedlá

Vyšehradské sedlo (579 m n. m.) bolo odveky strategickým prechodom do Turca a aj v súčasnosti ním prechádza dôležitá spojnica Ponitria a Turca. Druhým je Vrícke sedlo (665 m n. m.), ktorým vedie cesta z Kľačna do Vrícka.