google/wiki40b huggingface dataset:
Herbeys

Poloha

Obec má rozlohu 7,73 km². Najvyšší bod je položený 935 m n. m. a najnižší bod 417 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Caplong

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 215 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corfélix

Poloha

Obec má rozlohu 8,27 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quiévy

Poloha

Obec má rozlohu 6,86 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 763 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaux-sur-Poligny

Poloha

Obec má rozlohu 1,26 km². Najvyšší bod je položený 577 m n. m. a najnižší bod 377 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 97 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Boil

Poloha

Obec má rozlohu 11,66 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 470 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Volesvres

Poloha

Obec má rozlohu 21,53 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 239 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 613 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rieka (prítok Dunajca)

Rieka (prítok Dunajca) je vodný tok na severe východného Slovenska, v Zamagurí. Je to ľavostranný prítok Dunajca s dĺžkou 18 km.
Pramení a preteká výhradne na území Spišskej Magury. Prameň leží v nadmorskej výške okolo 970 m n. m., pod hlavným hrebeňom podcelku Repisko, pod kótou 1 103,5 m n. m.
Na svojom hornom toku tečie viac-menej na severozápad, priberá niekoľko kratších prítokov z oboch strán, najdlhším je ľavostranný prítok spod Smrečín (1 157,5 m n. m.). Potom preteká cez obec Reľov, kde sprava priberá Ščerbovú, pokračuje cez miestnu časť Hágy a pri osade Keheľ priberá ľavostranný Jezerský potok. Rieka rozširuje svoje koryto, tečie cez Spišské Hanušovce a mení smer toku na sever, popri osade Potok, v blízkosti ktorej priberá z pravej strany Zálesie (568,5 m n. m.). Následne preteká cez Matiašovce a až k Spišskej Starej Vsi sa koryto výraznejšie horizontálne vlní. Na dolnom toku tečie cez mestečko Spišská Stará Ves a severne od neho ústi do Dunajca.
Perriers-en-Beauficel

Poloha

Obec má rozlohu 9,3 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alzonne

Poloha

Obec má rozlohu 22,38 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1303 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Euteiches

Euteiches alebo Euteichés (starogr. Εὐτείχης – Euteiches/iný prepis: Euteichés) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna.
Euteiches, syn Hippokoóna z Amyklaie, mal jedenásť bratov, Doryklea, Skaia, Enarofora, Boukola, Lykaitha, Tebra, Hippothoa, Euryta, Hippokorysta, Alkinoa a Alkóna. Jeho otec Hippokoón zasadol na trón v Sparte, keď svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.
Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Euteiches so svojimi bratmi stáli obďaleč a keď to uvideli, na Oióna a Hérakla zaútočili. V tejto bitke potom Oiónos zomrel a zranený Hérakles bol nútený ustúpiť. Héraklova pomsta ale nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.
Tepelná úprava potravín

Tepelná úprava potravín je technologický postup úpravy potravín teplom.
Ide o celý rad metód prípravy rôznorodých surovín a prísad tak, aby bol dosiahnutý žiadaný chuťový a estetický výsledok. Zvyčajne sa postupuje podľa vopred daného návodu – receptúry. Chuť výsledného pokrmu ovplyvňuje kvalita a druh použitých surovín, spôsob a dĺžka prípravy, použité koreniny a schopnosti kuchára zladiť škálu použitých zložiek do výslednej chuti jedla.

Technický pohľad

Pri úprave jedla teplom dochádza ku chemickým a fyzikálnym procesom, ktoré menia vlastnosti surovín. Nastáva zrážanie bielkovín a poškodenie bunkových štruktúr varených surovín. Dostatočne dlhá tepelná úprava v konečnom dôsledku spôsobí zmäknutie varených surovín, čím sa dosiahne konzistencia vhodná na požívanie. Zároveň dochádza k uvoľneniu štiav obsiahnutých v surovinách, Osmotický tlak spôsobí preniknutie soli a iných pochutín cez bunkové steny.
Rôzne spôsoby tepelnej úpravy jedál používané po svete ovplyvňuje dostupnosť surovín, stravovacie zvyky, estetické hľadisko, úroveň poľnohospodárstva a ekonomiky a kultúrne a náboženské zvyky.
Michail Timofejevič Kalašnikov

Život

Michail Timofejevič Kalašnikov sa narodil v mnohodetnej rodine roľníkov v dedine Kurja v Altajskom kraji. V roku 1938 nastúpil na povinnú službu v Červenej armáde, kde slúžil v tankovom vojsku. Bojoval aj v druhej svetovej vojne.
Napriek tomu, že bol Kalašnikov tankista, počas bitky o Briansk bol nútený po zničení svojho tanku bojovať ako pešiak. Neskôr počas polročnej rekonvalescencie z ťažkých zranení, ktoré utrpel počas bojov, ho priviedli k skonštruovaniu jeho prvej samonabíjacej zbrane. Kalašnikov predstavil svoje plány novej zbrane konštruktérovi A. Blagonravovi, ten ihneď spozoroval jeho talent a odporučil ho pre ďalšie odborné štúdium. Od roku 1942 začal pracovať v Hlavnom vedecko-výskumnom ústave strelných zbraní spadajúceho pod Hlavné delostrelecké veliteľstvo Červenej armády. V tej istej dobe sa po menších úpravách rozhodol predložiť kompetentným orgánom svoju novú zbraň, ktorú vtedy nazval PPK (Pistolet pulimiot Kalšnikova – samopal Kalašnikova). Kompetentní zhodnotili, že napriek tomu, že ide o dobrú konštrukciu je nový samopal oproti masovo vyrábaným PPŠ-41 či PPS-43 komplikovanejší a náročnejší, čo bol v tej dobe, keď bolo nutné evakuovať veľkú časť sovietskeho priemyslu významný argument.
Od roku 1945 sa venoval vývoju zbrane, ktorá by používala náboj 7,62×39 mm so stredne veľkou prachovou náplňou. Spomedzi ostatných inžinierov a konštruktérov, ktorí sa podieľali na vývoji novej zbrane bol i Hugo Schmeisser, ktorý sa do ZSSR dostal ako vojnový zajatec. Nová zbraň navonok dosť podobná nemeckej útočnej puške StG44 v roku 1947 prešla skúškami a bola zaradená do výroby, ktorá sa začala v roku 1949. Zbraň sa stala známa pod skráteným pomenovaním AK-47. AK-47 je dodnes nezastaralý, nad množstvom iných zbraní vyniká unikátnou konštrukciou, ktorá z nej robí jednu z najodolnejších a najspoľahlivejších pušiek. Sovietsky zväz využil kvality tejto zbrane a vyvážal ju do väčšiny spriatelených zemí. Kalašnikov ako občan Sovietskeho zväzu za svoj vynález dostal niekoľko vysokých štátnych ocenení, medzi inými 2-krát i titul Hrdina práce čo bolo za sovietskej éry jedno z najvyšších vyznamenaní. Po demobilizácii z armády odišiel do mesta Iževsk, kde ako riaditeľ závodu IŽMAŠ pokračoval vo vývoji a výrobe nových strelných zbraní ako bol napríklad rozšírený ľahký guľomet RPK.
Kalašnikov so zbraňami pracoval až do svojej smrti, inovoval a zlepšoval lovecké pušky. V roku 1998 ho ruská vláda vyznamenala Radom sv. Andreja. Napriek tomu, že po celom svete bolo vyrobených vyše 100 miliónov kusov zbraní, ktoré vymyslel, žil Michail Kalašnikov z neveľkého štátneho dôchodku. V roku 2004 poskytol Kalašnikov svoje renomované obchodné meno pre výrobu vodky a iných nápojov, ktoré sa predávajú vo fľašiach tvaru AK-47.
Fontenermont

Poloha

Obec má rozlohu 2,79 km². Najvyšší bod je položený 255 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slávik obyčajný

Opis

Slávik obyčajný má dĺžku tela asi 165 mm.

Hlas

Spev
10 minút sa opakuje 1 min. 30 s, Holandsko
Spev
5 min. 2 s, Anglicko
Spieva aj v noci

Výskyt a stav na Slovensku

Je sťahovavý. Prilieta v apríli a odlieta v auguste. Vyskytuje sa v nížinách a kotlinách Slovenska. Počet hniezdiacich párov je 10 000 – 20 000 a populačný trend  je stabilný . Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Žije na okrajoch listnatých lesov s hustým podrastom, v brehových porastoch riek, vo vetrolamoch a poľných lesíkoch.

Potrava

Živí sa hmyzom, larvami, húsenicami zriedka aj pavúkmi, koncom leta aj bobuľovými plodmi .
Bœurs-en-Othe

Poloha

Obec má rozlohu 22,3 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Trinité-sur-Mer

Poloha

Obec má rozlohu 6,2 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 639 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
F. Murray Abraham

Životopis

Narodil sa v Pittsburghu matke talianskeho pôvodu, ktorá pracovala ako domovníčka a otcovi asýrskeho pôvodu, automechanikovi, ktorý emigroval zo Sýrie v roku 1920. Štúdiá začal na univerzite v Texase v meste El Paso neďaleko mexických hraníc. Medzitým študoval taktiež pod taktovkou herečky Uty Hagen v New Yorku. Jeho herecká kariéra začala v Los Angeles úlohou v inscenácii The Wonderful Ice Cream Suit.

Kariéra

Mohli sme ho vidieť v miniúlohe policajta po boku Al Pacina vo filme Serpico. Do povedomia verejnosti sa zapísal televíznou sériou Fruit of the Loom. Najväčší úspech mu však zabezpečil český režisér Miloš Forman, ktorý ho obsadil do filmu Amadeus, kde si zahral Mozartovho protivníka, talianskeho skladateľa Salieriho. Táto úloha mu vyniesla Oscara a Zlatý glóbus. Potom bol obsadzovaný najmä v divadle, predovšetkým do úloh Shakespearových hier ako Othello alebo Richard III. Medzi jeho najznámejšie filmy patria Star Trek IX: Vzbura, Zjazvená tvár, Meno ruže alebo 13 duchov.
Aiguines

Poloha

Obec má rozlohu 114,33 km². Najvyšší bod je položený 1 572 m n. m. a najnižší bod 470 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 265 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mandát (politika)

Mandát je (fiktívne) zmocnenie/príkaz daný osobe/orgánu voličmi, delegujúcimi osobami a podobne ohľadom obsahu jej/jeho funkcie, v prenesenom zmysle samotná táto funkcia.
Poznáme viacero druhov mandátov, napríklad imperatívny mandát, voľný mandát , voľne-viazaný mandát a i.
Geri a Freki

Geri a Freki (staroseverčina – obe slová znamenajú „pažravý“ alebo „nenásytný“) sú v severskej mytológií dvaja vlci, ktorí sprevádzajú boha Odina. Sú spomenutí v Poetickej Edde (čo je kolekcia epických básni, zozbieraných v 13. storočí zo starších zdrojov), v Prozaickej Edde (napísaná v 13. storočí Snorrim Sturlusonom) a v básniach skaldov. Tento pár býva prirovnávaný k podobným postavám, ktoré nachádzame v gréckej, rímskej a védickej mytológií.

Etymológia

Mená Geri a Freki znamenajú buď „nenásytný“, alebo „pažravý“. Meno Geri môže vychádzať z protogermánskeho prídavného mena *geraz, ktoré poukazuje na burgundské girs, staroseverské gerr a starohorno-nemecké ger, alebo giri – pričom všetky znamenajú „nenásytný“.
Meno Freki môže zase vychádzať z pragermánskeho prídavného mena *frekaz, ktoré poukazuje na gótske faihu-friks s významom „chtivý“, „žiadostivý“, staroseverské frekr, čo je „nenásytný“, staroanglické frec, teda „žiadostivý“, „chtivý“, „nenásytný“, „drzý“ a starohorno-nemecké freh s významom „nenásytný“. John Lindow interpretuje obe staroseverské slová ako prídavné mená. Bruce Lincoln považuje meno Geri za proto-indo-európsky koreň *gher-, ktorý je rovnaký ako Garmr, meno patriace psovci, úzko spätému s udalosťami Ragnaröku.
Čínsky jüan

Čínsky jüan (iné názvy: jüan, juan, žen-min-pi, po čínsky 元 – pchinjin: yuan alebo 人民币 –  pchinjin: renminbi / ren min bi) je oficiálna mena v kontinentálnej Číne. Vydáva ju Čínska ľudová banka. Oficiálna ISO 4217 skratka je CNY, ale bežne sa používa aj RMB. Symbol v latinke je ¥. Jüan sa delí na ťiao (jiao) a fen v pomere 1 jüan = 10 ťiao = 100 fen.

Dejiny

Žen-min-pi bolo prvýkrát vydané krátko pred nástupom komunistov k moci. Jedna z prvých úloh komunistickej moci bola zastaviť hyperinfláciu, ktorá postihovala Čínu na konci éry Kuomintangu. V roku 1955 sa uskutočnila menová reforma s pomerom 1 nový juan = 10 000 starých juanov. Počas obdobia príkazovej ekonomiky hodnota juanu bola nerealisticky zviazaná s americkým dolárom a boli nastolené tvrdé menové pravidlá. Po otvorení ekonomiky v roku 1978, jüan sa dal použiť iba v Číne a cudzinci boli nútení používať výmenné certifikáty. Nerealistické hodnoty jüanu k západným menám viedli k silnému čiernemu trhu. V 80. a 90. rokoch 20. storočia sa výmenné hodnoty vrátili k realistickým hodnotách a v súčasnosti je cieľ dosiahnuť plnú konvertibilitu jüanu. Ale tento cieľ sa oddialil po finančnej kríze v Ázii roku 1997. V súčasnosti je jüan zviazaný so skupinou silných mien ako je okrem dolára napr. euro, jen a podobne.

Bankovky a mince

V súčasnosti je v obehu 5. séria, 2. edícia bankoviek z roku 2005 (1. edícia je z roku 1999). Bankovky majú hodnoty:1¥, 5¥, 10¥, 20¥, 50¥, 100¥.
Mincí je šesť a majú hodnoty: 1 fen, 2 fen, 5 fen, 1 ťiao, 5 ťiao, 1 ¥
Chastel-Arnaud

Poloha

Obec má rozlohu 12,65 km². Najvyšší bod je položený 1 539 m n. m. a najnižší bod 352 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Treska v majonéze

Treska v majonéze je tradičné slovenské jedlo. Pripravuje sa z tresky, zo zeleniny, z octu a majonézy. 
História tresky v majonéze sa začala písať v 40. rokoch, keď dvojica obchodníkov Dr. Virzík a Dr. Dvořáček založila spoločnosť Ryba, ktorá dovážala ryby, bola zároveň octárňou a špecializovala sa aj na spracovanie zeleniny. V roku 1946 firma otvorila závod v Košiciach, v rokoch 1946 – 1947 dva závody tvorili 70 % celkovej produkcie na Slovensku. V roku 1949 bol k Rybe pričlenený aj znárodnený závod v Žiline, ktorý tu už fungoval od roku 1924.
Vznik tresky v majonéze súvisí so zníženým odbytom rýb na Slovensku v 50. rokoch, čo bolo spôsobené vysokou cenou dovážanej suroviny a životnou úrovňou Slovákov. Firma Ryba sa preto pokúšala vytvoriť chutný šalát s využitím tresky a majonézy. Pôvodnú receptúru šalátu vymyslel bratislavský kuchár a cukrár Július Boško (1918 – 2002), pôvodom z Nového Mesta nad Váhom, na objednávku od národného podniku Ryba. Prvé zmienky o výrobe tresky v majonéze pochádzajú z roku 1954, pričom sa začala vyrábať vo všetkých závodoch národného podniku Ryba, teda v Žiline, v Bratislave a v Košiciach. V tomto období sa treska v majonéze nazýva treska v remuláde.  Treska sa za komunistického režimu predávala viacmenej výhradne na Slovensku, v Česku len v Ostrave, kde si ju vyžiadali miestni Slováci, ktorí pracovali v ostravských baniach.
Mýtus o tom, že Július Boško bol Košičan, pochádza z reklamnej kampane Veľký Tresko. V skutočnosti Július Boško nemal s Košicami nič spoločné.
V 90. rokoch dochádza k poklesu obsahu rybieho mäsa v treske v majonéze. Tento negatívny jav zmenila ako prvá Ryba Žilina. V roku 2001 sa začala vyrábať v Ryba Žilina Treska v majonéze Exklusiv opäť s vyšším obsahom mäsa (45 % podiel vareného mäsa).

Treska v majonéze na Slovensku

Firmu Ryba štát v roku 1948 znárodnil a pričlenil pod podnik Ryběna Praha. V rokoch 1971 – 1972, po tom, ako vznikol Slovenský mraziarenský a rybný priemysel, pridelili pod jeho strechu i bývalú Rybu. Tá mala v tom čase pobočné závody v Košiciach a už aj v Žiline. Každá pobočka pokračovala vo výrobe tresky v majonéze podľa rovnakej receptúry, až na maličké rozdiely. V roku 1992 bol pôvodný podnik sprivatizovaný a podniky Ryba Bratislava, Ryba Košice a Ryba Žilina začali fungovať samostatne. V súčasnosti pôsobia na trhu už iba RYBA Košice a RYBA Žilina ako nezávislé, ekonomicky samostatné subjekty. Ide výlučne o slovenské podniky.
Anona trojlupienková

Anona trojlupienková (iné názvy: čerimoja, cherimoya ; lat. Annona cherimola) je rastlina z čeľade anonovité (Annonaceae).  Je to opadavý menší strom poskytujúci veľmi lahodné ovocie, ktoré má ale veľmi jedovaté semená, ktoré treba vyberať.

Pôvod a rozšírenie

Čerimoja pochádza zo severnej časti Južnej Ameriky z Ánd.  Rastie v horách trópov a subtrópov .

Využitie

Čerimoja poskytuje ovocie, ktoré je považované za najlahodnejšie na svete.  Konzumuje sa mäkká, sladká, penovito-vatovitá dužina bielej alebo ružovkastej farby.  Z dužiny sa vyrábajú aj džúsy, zmrzlina, džemy a iné pochutiny.

Botanický opis

Malý opadavý strom dosahujúci výšku 5-7 m.  Má sivé plstnaté vetvičky.  Opadavé listy sú eliptické až kopijovité, až 20 cm dlhé, na rube zamatovo plstnaté.   Jednopohlavné kvety. Plodstvo je guľovité až vajcovité, 7-12 cm dlhé s hrboľatým zeleným sfarbením povrchom a belavú dužinou.

Plodstvo

Z plodstva sa konzumuje vatovitá dužina.  Toto "najlahodnejšie ovocie na svete" obsahuje asi 1,8 % bielkovín , 0,7 % tuku , 19 % sacharidov, 3,2 % sušiny, 2,1 % minerálnych látok, vitamín C a stopy provitamínu A.

Ekologické nároky

Aj keď čerimoja pochádza z trópov, je zvyknutá na chladnejšie podnebie, pretože rastie v horách.  Priemerná teplota by mala dosahovať 20-30   ° C. Znáša ľahké mrazy do -5   ° C.

Rozmnožovanie

Rozmnožuje sa generatívne semenami, alebo vegetatívne štepením či vzdušním potápaním .  Semenáč plodí v štvrtom až piatom roku.  Ku štepeniu sa používajú vrúble z plodiacich rastlín.
Poncey-lès-Athée

Poloha

Obec má rozlohu 6,53 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 572 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Janšta

Životopis

V roku 1955-1959 študoval na Vyššej hospodárskej škole v Banskej Bystrici, v rokoch 1959-1960 na Obchodnej fakulte VŠE Praha. V rokoch 1960- 1966 absolvoval Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov v Moskve, v 1972-1974 postgraduálne štúdium na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave.
V roku 1966-1970 pôsobil ako atašé GATT, UNCTAD, Európskej Komisie, OSN a RVHP na Ministerstve zahraničných vecí v Prahe, 1971-1989 pôsobil v Štátnej banke československej.
V roku 1990 pracoval ako riaditeľ odboru zahraničných vzťahov na Úrade vlády SR v v Bratislave, v 1991 ako riaditeľ odboru zahraničných vzťahov na Ministerstve financií SR.

V roku 1991 sa zúčastnil odbornej stáže pri Európskej komisii v Bruseli a vroku 1993 v Bank of America, v San Franciscu a New Yorku. V rokoch 1991-1995 pôsobil vo VÚB: spočiatku (1991-1993) ako generálny riaditeľ divízie devízových vzťahov, neskôr (1993-1995) ako viceprezident VÚB, člen predstavenstva; od 1996 výkonný riaditeľ, riaditeľ Deloitte & Touche.
Chmúra (dolina)

Polohopis

Dolina Chmúra tvorí rameno doliny Vychylovského potoka, odbočujúcej severovýchodným smerom z Bystrickej doliny. Leží na severovýchodnom okraji Vojenného, podcelku Kysuckej vrchoviny.  V strednej časti sa nachádza osada Novej Bystrice, Chmúrovci, neďaleko ktorej je vybudované Múzeum kysuckej dediny.

Doprava

Prístup do doliny je miestnou komunikáciou, odbočujúcou z cesty III/2036 do Vychylovky, južným okrajom stúpa spojnica Kysúc a Oravy, cesta II/520. V minulosti viedla do údolia z Krásna nad Kysucou úzkorozchodná Kysucká lesná železnica, ktorá bola v roku 1926 spojená cez sedlo Demänová s oravskou traťou, čím vznikla Kysucko-oravská lesná železnica s dĺžkou 110 km

Chránené územia

Dolina patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce a v jej hornej časti leží osobitne chránené územie, chránený areál Chmúra.

Turizmus

Veľmi turisticky atraktívna lokalita Kysúc patrí medzi obľúbené ciele návštevníkov. Milovníkov histórie láka Múzeum kysuckej dediny, v ktorého areáli je stanica Kysucko-oravskej lesnej železničky. Rovnako zaujímavým je územie pre cykloturistov a horských cyklistov, využívajúcich Kysuckú cyklomagistrálu, okruh okolo vodárenskej nádrže Nová Bystrica a množstvo lesných ciest. Dolinou vedie  červeno značený chodník z Vychylovky-Rycierky do sedla Demänová (930 m n. m.).
Saint-Georges-de-Montclard

Poloha

Obec má rozlohu 13,68 km². Najvyšší bod je položený 189 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Yquebeuf

Poloha

Obec má rozlohu 6,51 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 126 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Netopier veľký

Opis

Hlava s telom má 6,5 – 8 cm; chvost 4,8 – 6 cm; výška 1,2 – 1,6 cm ; predlaktie 5,5 – 6,8 cm; hmotnosť 18 – 45 g, čo je pre porovnanie o niečo väčšia veľkosť ako má lastovička alebo myš. Rozpätie krídel je až 37 cm. Z hornej strany je netopier veľký prevažne sivohnedý a zo spodnej strany sivobiely. Jeho srsť je krátka.

Rozšírenie a početnosť

Žije v západnej Eurázii, Blízkom Východe a v Severnej Afrike.

Výskyt

V severnej časti Európy žije netopier veľký prevažne iba v ľudských obydliach, zatiaľ čo na juhu obýva podzemné priestory. Svoje hniezda si v obydliach buduje na povalách starých domov, pivniciach a štôlňach. V dobe letných mesiacov vytvára kolónie v miestach, kde nie je prievan. Niektoré kolónie majú až 1 000 jedincov. Miesta pre letné a zimné kolónie sú od seba veľmi vzdialené – až 90 km. Veľké zimné kolónie sú spoločné pre samce i samice a po zimnom spánku sa obe pohlavia rozdeľujú. Samce a nedospelé jedince žijú samotársky. Na obdobie zimného spánku vyhľadáva oblasti, kde by mohol osamote prezimovať. Ide o miesta, ktoré nepremŕzajú a ktoré sa môžu nachádzať aj niekoľko sto kilometrov ďaleko od letných lovíšť.

Potrava

Netopier loví za tmy približne vo výške okolo 5 až 8 metrov. Väčší hmyz, živí sa najmä nočnými motýlmi a chrobákmi, ktoré lokalizuje pomocou ultrazvuku.

Rozmnožovanie

K páreniu jedincov dochádza dvakrát do roka v období jesene a jari, keď nasleduje gravidita, ktorá trvá približne 60 – 70 dní. Mláďa sa rodí väčšinou jedno a počas 40 – 50 dní je schopné lietať. Samostatné sa stáva približne po dvoch mesiacoch života.
Netopiere veľké sa pária na jeseň a v zime. Oplodnené vajíčko však vzápätí ustrnie vo svojom vývoji a pokračuje v ňom až nasledujúcu jar. Pri párení samec ovinie samičku krídlami a hryzením ju donúti zotrvať na mieste. Toto „objatie“ môže trvať niekedy aj tri hodiny a často v ňom dvojica netopierov zotrváva aj potom, čo celá kolónia odletí na večerný lov. Okolo každého samca sa zhromaždí niekoľko samíc, niekedy aj desať až pätnásť, ktoré sú prilákané pachom sekrétu vylučovaným lícnymi žľazami. Na začiatku leta je hlavnou úlohou samíc nájsť vhodné miesto pre odchov mláďat. Dôležité je, aby tu cez deň bolo dostatočne teplo. Každý rok počas júna až júla rodí samica jediné mláďa, ktoré je spočiatku slepé a holé, s ružovou kožou. Jeho hlavnou starosťou je pevne sa držať matkinej srsti. Ak spadne na zem, väčšinou zomiera a je potravou pre predátorov. Vo veku troch týždňov je už natoľko vyspelé, že môže samo lietať. Pôrod, dojčenie a odchov mláďaťa sú pre matku náročné. Potom čo je mláďa odstavené, musí sa samica snažiť čo najrýchlejšie nabrať späť stratenú hmotnosť. Len tak má šancu prečkať nadchádzajúcu zimu.