google/wiki40b huggingface dataset:
Bruselské metro

Bruselské metro je podzemná rýchlodráha v Bruseli, ktorá sa skladá zo šiestich liniek (1, 2, 3, 4, 5, 6). Sieť má 60 staníc a dĺžku 39,5 km. Okrem toho v Bruseli existujú dve trasy určené na podpovrchovú prevádzku električiek (fr. prémetro), ktoré boli skonštruované tak, aby ich bolo možné v budúcnosti upraviť na prevádzku klasického metra. Prevádzkovateľom metra je spoločnosť STIB/MIVB. Táto spoločnosť zabezpečuje aj električkovú a autobusovú dopravu v meste.

Dejiny

Prvý návrh na výstavbu metra v Bruseli pochádza z roku 1892. Na začiatku 20. storočia vzniklo veľa ďalších projektov, napríklad v roku 1925 prišla francúzska spoločnosť Dyle et Bacalan s návrhom na vybudovanie troch liniek metra. Žiadny z týchto plánov sa nezrealizoval.
Prvý tunel bruselskej podzemnej rýchlodráhy bol vybudovaný v roku 1957. Išlo o podzemnú električkovú zastávku Gare du Midi / Zuidstation.

Linka 1

17. decembra 1969 bola spustená prevádzka podzemnej električky v tuneli medzi stanicami Schuman a De Brouckère. V roku 1976 bola na tejto trase zavedená prevádzka klasického metra a došlo k ďalšiemu rozšíreniu tunela ku staniciam Beaulieu (linka 1A) a Tomberg (linka 1B). Trasa bola postupne rozširovaná, jednotlivé úseky boli otvárané v rokoch 1977, 1981, 1982, 1985, 1988, 1992, 1998 a 2003. Najnovšia časť linky 1 je úsek medzi stanicami Bizet a Erasme / Erasmus, otvorený roku 2003.

Linka 2

Prvý úsek tejto linky medzi stanicami Porte de Namur / Naamsepoort a Madou bol dokončený v roku 1970. Spočiatku slúžil iba na električkovú dopravy a prevádzka klasického metra na ňom bola zavedená v roku 1988. V tom čase už existovala trasa medzi stanicami Simonis a Gare du Midi / Zuidstation. V roku 1993 bola otvorená stanica Clemenceau a od septembra 2006 je v prevádzke stanica Delacroix. Úsek medzi stanicami Clemenceau a Delacroix je zatiaľ najnovšia časť bruselského metra.
Medzinárodný železničný terminál Waterloo

Medzinárodný železničný terminál Waterloo bol postavený v roku 1993 v Londýne, vo Veľkej Británii. Projektovala ju architektonická firma Nicholasa Grimshawa, Nicholas Grimshaw and Partners Ltd.
Waterloo international je oslavovaný ako nová brána z Londýna do kontinentálnej Európy. Terminál je nie len výrazne moderný, ale taktiež sa bez akejkoľvek nostalgie vracia k veľkým železničným staniciam viktoriánskej Británie, predovšetkým k stanici v Yorku, s ktorou majú spoločný prvok, jemne zakrivenú strechu.
Veľká zasklená strecha stanice, uložená na modrých oceľových stožiaroch, sa obtáča okolo neobvykle dlhých nástupíšť. Po celej dĺžke nástupišťa sa výška a šírka strechy postupne zmenšuje. Výsledkom je stanica, ktorá zdanlivo vytláča vlaky Eurostar zo svojho južného konca, ako „zubnú pastu z tuby“.
Grimshawov pôvodný návrh predpokladal terminál (bol označený skôr za „terminál“ než za „stanicu“, lebo v tej dobe britské železnice stáli pred privatizáciou a ochotne predstierali, že sú vlastne aerolíniami) ako veľmi pravidelný, pravouhlý štvoruholník. Ale železniční inžinieri a miestní plánovači trvali na tom, aby nový terminál rešpektoval zavedené zakrivenie tratí tak, ako vybiehajú z Waterloo. Grimshaw túto výzvu úspešne zvládol. Jediným negatívom je to, že cestujúcim je na pohľad na krásnu strechu odoprený, preto že sa musia zdržiavať v miestnostiach pod ňou a tak zo strechy vidia len kúsok, keď idú nastúpiť do vlaku. Hlavná časť terminálu je skrytá pod úrovňou ulice, je však starostlivo rozvrhnutá a dobre osvetlená.
Miloš Jesenský

Životopis

Vyštudoval Univerzitu veterinárneho lekárstva v Košiciach (1995). Po ukončení štúdia pracoval do roku 1999 ako samostatný odborný pracovník Historického oddelenia Východoslovenského múzea v Košiciach, od roku 1998 bol externým ašpirantom Historického ústavu Slovenskej akadémie vied v Bratislave, doktorandské štúdium ukončil obhájením dizertačnej práce pod názvom „Dejiny alchýmie na Slovensku“. V rokoch 2001 – 06 pracoval v Žilinskej knižnici ako odborný bibliograf, potom na Odbore informácií a zahraničných vzťahov Žilinského samosprávneho kraja. V súčasnej dobe žije v Krásne nad Kysucou a pôsobí ako riaditeľ Kysuckého múzea v Čadci.

Tvorba

Dr. Jesenský sa venuje publicistike v oblasti záhad a histórie u nás aj v zahraničí. Jeho spisovateľská činnosť je mimoriadne bohatá. Doteraz (rok 2018) napísal a vydal viac ako 40 titulov. Jeho články sú zverejňované aj na internetových stránkach a v odborných časopisoch. Je členom Spolku slovenských spisovateľov, slovenského PEN Centra a Syndikátu slovenských novinárov. Je držiteľom ocenenia „Krištáľový tiger“ (1998).
Steblo

Steblo (lat. culmus) je dutá zriedka plná stonka tráv a obilnín, teda rastlín z čeľade lipnicovitých.
Je rozdelená spevňujúcimi kolienkami s priľahlými dlho pošvovými listami so súbežnou žilnatinou. Pri niektorých rastlinách, napr. bambusoch, býva steblo drevnaté alebo nie je duté a je vyplnené dužinou. 
Uschnuté steblá obilnín, t.j. slama, sa odpradávna používali na výrobu úžitkových predmetov, a to na rôzne slamienky alebo slamené košíky. Využívali sa aj ich tepelno-izolačné vlastností. V súčasnosti sa z nich vyrábajú predovšetkým dekoračné predmety.
Pre človeka bola slama dôležitá aj na „výrobu“ maštaľného hnoja, ktorý bol pred obdobím priemyselných hnojív pre svoj obsah, hlavne dusíka, ceneným hnojivom.
Saint-Germain-sous-Doue

Poloha

Obec má rozlohu 10,01 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 480 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trump Ocean Club International Hotel and Tower

Trump Ocean Club International Hotel and Tower je mrakodrap v panamskej metropole Panama. S výškou 284 m a 70 poschodiami je najvyššou budovou mesta. Mrakodrap bol postavený v rokoch 2007 – 2011 a jeho architektom bol Arias Serna Saravia. Po svojom dokončení sa stal najvyššou budovou Latinskej Ameriky a bol ňou do roku 2013, kedy bol dokončený čilský mrakodrap Gran Torre Santiago; dnes je druhou najvyššou. Celková podlahová plocha budovy je 252 000 m².
Reyrieux (obec)

Polohopis

Reyrieux má rozlohu 15,7 km². Najvyšší bod je položený 297 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Reyrieux má 4038 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Lost (skladba)

Kompozícia

„Lost“ je R&B a popová skladba s tempom 125 úderov za minútu. Skladba je napísaná v tónine G-mol.
Postkyberpunk

Postkyberpunk (angl. Postcyberpunk) je subžáner science fiction, ktorý sa podľa niektorých kritikov vyvinul z klasického kyberpunku. Rovnako ako jeho predchodca, aj postkyberpunk sa sústreďuje na technologický vývoj spoločnosti blízkej budúcnosti, obyčajne skúmaním sociálnych efektov všadeprítomnej informatickej datasféry, genetického inžinierstva, modifikácie ľudského tela a trvalý dopad neustávajúcich technologických zmien. Na rozdiel od "klasického" kyberpunku však v dielach tohto žánru vystupujú postavy, ktoré sa snažia aktívne zlepšiť sociálnu realitu, prípadne aspoň ochraňovať status quo pred ďalším zhoršením.
Châtel-Saint-Germain

Poloha

Obec má rozlohu 12,88 km². Najvyšší bod je položený 355 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 286 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Robert Louis Behnken

Štúdium a zamestnanie

Absolvoval strednú školu Pattonville High School v Maryland Heights (1988), vysokoškolské vzdelanie získal na Washington University v St. Louis (bakalár, 1992). V roku 1997 získal doktorát na California Institute of Technology a tu tiež spočiatku pracoval ako strojný inžinier. Neskôr v armáde testoval rôzne druhy lietadiel, nalietal 1 000 letových hodín.
V rokoch 2000 až 2002 absolvoval výcvik budúcich astronautov v Houstone, potom bol zaradený do tamojšej skupiny astronautov NASA.
Má prezývku „Bob“ a je ženatý s astronautkou Katherine Megan McArthurovou. Jeho záľubou je jazda na horskom bicykli, lyžovanie, turistika.
Cherves-Richemont

Poloha

Obec má rozlohu 37,94 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 411 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ondrej Kondáš

životopis

V rokoch 1955 - 1966 pracoval ako klinický psychológ v psychiatrickej liečebni vo Veľkých Levároch. V rokoch 1966 - 1995 bol odborným asistentom, docentom a profesorom na Katedre psychológie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Bol vedúcim Katedry psychológie FFUK v rokoch 1971 - 1985. Napísal niekoľko kníh pre psychológov a študentov (Klinická psychológia). Zaoberal sa najmä klinickou kognitívno-behaviorálnou psychoterapiou. Zaviedol pre tieto metódy termín discentná psychoterapia. Na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave vyučoval od r. 1997 do r. 2002.
Bol členom domácich i zahraničných redakčných rád odborných časopisov (Protialkoholický obzor, Child and Family Behavior Therapy, Journal of Behavior Therapy and Experimental Psychiatry, Behavioural Analysis and Modification).
Viktor Teissler

Životopis

Narodil sa v Chrudime. Vyštudoval FF KU V Prahe (1906).

V rokoch 1906 – 1910 pracovník Prírodovedeckej fakulty KU. 1. januára 1908 sa stal asistentom fyzikálneho ústavu pražskej univerzity, v roku 1910 prešiel na Československú obchodnú akadémiu a až do roku 1923 pôsobil ako stredoškolský profesor. V roku 1923 sa stal docentom pre odbor experimentálnej fyziky na Prírodovedeckej fakulte KU v Prahe. V roku 1923 prijal miesto prednostu Ústavu lekárskej fyziky LFUK v Bratislave. Tu sa v roku 1925 stal prvým mimoriadnym profesorom lekárskej fyziky a v roku 1928 prvým riadnym profesorom pre tento odbor.

V roku 1938 sa spolu s ďalšími českými profesormi vrátil do Česka a nastúpil na Lekársku fakultu Masarykovej univerzity v Brne ako profesor lekárskej fyziky. V roku 1941 ho však penzionovali a po oslobodení prof. Teisslera opäť povolali na Lekársku fakultu a Veterinársku fakultu MU v Brne, kde pracuje až do roku 1950, kedy odišiel na dôchodok.
Začiatkom vedeckej činnosti prof. Teisslera bola optika a vedecká fotografia. Ďalej skonštruoval novú oblúkovú lampu s kremenným okienkom. Vyrábal tiež modely kĺbov a prispel k zavedeniu pokusnej výroby kontaktných šošoviek v ČSR. Vybudoval Ústav lekárskej fyziky LFUK ako prvé pracovisko tohto druhu v Česko-Slovensku. Napísal desiatky štúdií a článkov v domácich i zahraničných časopisoch. Je autorom učebnice Fyzika pro mediky ( 1928) a Lékařská fyzika ( 1937). Počas svojho pôsobenia v Bratislave sa aktívne zapájal do činnosti Šafárikovej učenej spoločnosti a Matematicko-fyzikálneho krúžku.

Zomrel 3. decembra 1962 v Prahe.
Pathology Stench

Členovia skupiny

Kapela mala počas svojho pôsobenia pomerne stabilné obsadenie. Pôvodní členovia sú Báro (spev), Lumír (gitara) a Vlado (bicie). Najnovší člen na poste hráča na basgitaru je Julo.

Diskografia

Kapela vydala doposiaľ štyri štúdiové albumy, ktoré boli vydané na značkách vydavateľských spoločností Rock Extremum a Shindy productions.
Džuba

Džuba (- slovenský názov; po somálsky Webi Gana(a)ne alebo (Webi) Jubba, po amhársky Genale Wenz, po taliansky Giuba) je rieka v Somálsku a Etiópii. Je dlhá 1 658 km, pramení na juhu Etiópskej vysočiny, vlieva sa do Indického oceána pri somálskom meste Kismaayo.
Buxières-les-Mines

Polohopis

Buxières-les-Mines má rozlohu 46,95 km². Najvyšší bod je položený 391 m n. m. a najnižší bod 239 m n. m.

Obyvateľstvo

Buxières-les-Mines má 1077 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Michail Sergejevič Ledovskich

Životpis

V 6 rokoch sa presťahovala rodina do Almaty a o rok neskôr začal hrávať tenis. Jeho otec sa volá Sergej, mama Oľga.
Ochtinská aragonitová jaskyňa

Prírodné pomery

Celá oblasť patrí do tzv. gelnickej skupiny tektonickej jednotky označovanej gemerikum. Vytvorená je v šošovke prvohorných spodnodevónskych kryštalických vápencov a ankeritov, situovanej uprostred nekrasových hornín – fylitov. Ankerit vznikol zatláčaním (tzv. metasomatózou) starších vápencov.
Prístupová štôlňa ústi do jaskyne v nadmorskej výške 642 m. Klinovité, nahor sa zužujúce chodby a siene sa vytvorili koróznou činnosťou zrážkovej vody, ktorá presakuje pozdĺž výrazných tektonických porúch. Tvarom odlišné, prevažne horizontálne chodby a siene sú medzi rovnobežnými tektonickými poruchami. Vznikli najmä koróznou činnosťou pomaly prúdiacej vody následkom miešania vôd rozdielnych teplôt a chemického zloženia, na čo poukazuje množstvo nepravidelných výklenkov a stropných kupol. Pozdĺž bývalej vodnej hladiny, ktorá poklesla a dlho stagnovala, sa vytvorili korózne zarovnané stropy (zrezali spodné časti stropných kupol) a bočné korózne zárezy na skalných stenách.
V jaskyni sa zistili tri generácie aragonitu. Tvorí sa z vodných roztokov s vysokým obsahom Mg-, Fe- a Mn-iónov v podmienkach stabilnej mikroklímy. Najstaršie sú mliečno zakalené obličkovité útvary a ich korodované zvyšky (datovaný vek 121- až 138-tisíc rokov) s čiastočne rekryštalizovaným aragonitom, miestami premeneným na kalcit. Najviac zastúpená je druhá generácia aragonitu, ktorý sa vyskytuje v podobe niekoľko decimetrov dlhých ihlíc a zakrivených až špirálovitých heliktitov (datovaný vek 14-tisíc rokov). Tieto vytvárajú trsovité alebo kríčkovité útvary (vrátane tzv. železného kvetu), ktoré sú pre návštevníkov najatraktívnejšie. Aragonit druhej generácie stále dorastá, čím si udržuje bielu farbu a čistý vzhľad. Najmladšia generácia aragonitu, ktorý sa v súčasnosti tvorí na sedimentoch a železitých okroch, vytvára drobné vejáriky (veľké 2 až 4 mm, miestami aj väčšie), ojedinele miniatúrne špirálovité útvary.
Teplota vzduchu v jaskyni dosahuje 7,2 až 7,8°C, relatívna vlhkosť 92 až 97 %. K stabilizácii jaskynnej mikroklímy výrazne prispievajú železité okre (obsahujú 47 až 56 hm. % vody), pretože sú schopné vodnú paru uvoľňovať i pohlcovať.

História a súčasnosť

Jaskyňu náhodne objavili v roku 1954 pri razení geologickej prieskumnej štôlne Kapusta pracovníci Východoslovenského rudného prieskumu v Jelšave M. Cangár a J. Prošek. V roku 1955 si ju prezreli pracovníci Turistu, n. p. a v roku 1956 sa uskutočnili prieskumné sondovacie práce. Sprístupňovacie práce sa začali v roku 1966 razením prístupovej štôlne dlhej 145 m, ktorá umožnila jaskyňu otvoriť pre verejnosť v roku 1972. Dĺžka jej sprístupnenej časti je 230 m.

Prehliadková trasa

Umelý vchod do jaskyne je dlhý 144 m a prekonáva výškový rozdiel 19 metrov za pomoci 104 schodov. Celková dĺžka jaskyne je 300 m, teplota vzduchu sa pohybuje od 7,2ºC do 7,8°C. Prehliadka jaskyne trvá 30 minút. Strop jaskyne je zdobený jedinečnými formami excentrickej formy aragonitu. Sprístupnených jaskýň tohto typu je na svete len veľmi málo a jej charakteristická výzdoba je unikátna v celosvetovom meradle. V jaskyni nie je bez zakúpenia povolenia dovolené fotografovať.
Jimmy Chamberlin Complex

Jimmy Chamberlin Complex je alternative rocková a jazz fusion skupina, založená Jimmym Chamberlinom. Skupina existovala v rokoch 2001 až 2006, keď bola rozpustená pre Chamberlinov návrat do The Smashing Pumpkins. 25. januára 2005 vydali prvý a jediný album Life Begins Again. Je možné, že skupina začne opäť exitovať a v budúcnosti ešte vydá album.
Milan Alexander Getting

Milan Alexander Getting (* 10. september 1878, Bytča – † 1951) bol slovenský novinár a politik.

 Život

Zo Slovenska emigroval do Pittsburghu v roku 1902 a v rokoch 1905-1919 vydával noviny Slovenský Sokol. V rokoch 1914 - 1918 organizoval v USA kampaň, ktorá pripravila návštevu T. G. Masaryka a počas jeho návštevy bol jedným zo signatárov Pittsburskej dohody z roku 1918.
V roku 1919 sa na pozvanie Vavra Šrobára vrátil dočasne do Česko-Slovenska, neskôr sa vrátil do USA ako vedúci tlačového oddelenia česko-slovenského veľvyslanectva vo Washingtone. Potom pôsobil ako konzul Česko-Slovenska v Západnej Pennsylvánii (1924 - 1932). V roku 1925 si zmenil oficialne priezvisko z Göttin na Getting o com svedčí aj poznamka v jeho rodnom zázname (viď Externé odkazy - zaznam z matriky).
Je po ňom pomenovaná Gettingova ulica v Bratislave.
Le Chapelierov zákon

Le Chapelierov zákon alebo zákon Le Chapelier (fr. Loi Le Chapelier) bol zákon, ktorým sa v roku 1791 vo Francúzsku zakázali štrajky a vytváranie profesionálnych zväzov.
Od roku 1789 narastal počet demonštrácií robotníkov, ktorými sa dožadovali zlepšenia svojho postavenia. Na dosiahnutie svojich cieľov si dokonca vytvorili odborový zväz a akýsi druh vzájomného poistenia v nezamestnanosti. V roku 1791 si robotníci národnej manufaktúry na gobelíny vynútili, aby riaditeľstvo vydalo nový pracovný poriadok. Ústavodarné národné zhromaždenie bolo nútené riešiť tento problém narastajúcich nepokojov medzi pracujúcimi a tak s cieľom zastaviť ich zvýšenú aktivitu bez diskusie schválilo dňa 14. júna 1791 zákon La Chapelierov, nazvaný podľa jeho navrhovateľa. „Isaac René Guy le Chapelier tiež známy ako Jean Le Chapelier bol francúzskym právnikom a politikom revolučného obdobia.“ Aj do tohto zákona ako prameňa pracovného práva, ktoré sa zaraďuje medzi osobitné odvetvia súkromného práva, sa premietlo zdôrazňovanie princípov individualizmu a liberalizmu, ktoré priniesla do francúzskeho zákonodarstva revolúcia.
„Medzi najdôležitejšie ustanovenia La Chapelierovho zákona“ patria články 2 a 8. V článku 2 zákon ustanovoval: „Občania toho istého stavu a povolania, podnikatelia, ktorý vykonávajú obchod, robotníci všetkých remesiel si nemôžu na zhromaždeniach menovať ani predsedu, ani tajomníka, ani zástupcu, ani viesť registre, uznášať sa a formulovať stanovy v zmysle svojich spoločných záujmov“. Podľa článku 8: „Všetky zhromaždenia zložené z remeselníkov, robotníkov, tovarišov, nádenníkov alebo nimi podnecované, ktoré smerujú proti slobodnému podnikaniu… alebo sú zamerané proti činnosti polície a výkonu rozsudku… rovnako ako proti dražbám… budú sa považovať za buričské zhluknutie a ako také budú na legálnu žiadosť rozhodnuté nositeľmi verejnej moci. Pôvodcovia, podnecovatelia a vodcovia zmienených zhluknutí budú potrestaní so všetkou prísnosťou zákona, rovnako ako tí, ktorí sa dopustia priestupkov a násilností.“
Z citovaných ustanovení vyplýva, že zákon pozbavoval robotníkov slobody združovania, organizovania a zhromažďovania a to pod zámienkou zrušenia a úplnej likvidácie feudálnych stavovských inštitúcií. „Zákon odhalil celkom otvorene skutočných charakter zásad z roku 1789. Vo všeobecnosti bola vyhlásená sloboda, ale jeden zo základných prejavov tejto slobody, sloboda zhromažďovania, bola vzápätí zákonom potlačená.“ La Chapelier zákazom združovania zakázal obnovenie bývalých cechov v akejkoľvek podobe a taktiež znemožnil vytvárať nové vzájomné spolky zamestnávateľov a zamestnancov. V prípade, že by sa založil spolok, ktorý by sa, napríklad, snažil ovplyvňovať ceny tovarov alebo zvýšiť výplaty, išlo by o konanie v rozpore zo zákonom.
Boisset (Haute-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 14,04 km². Najvyšší bod je položený 944 m n. m. a najnižší bod 590 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 270 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poligny (Hautes-Alpes)

Poloha

Poligny má rozlohu 13,81 km². Najvyšší bod je položený 2 082 m n. m. a najnižší bod 896 m n. m.

Obyvateľstvo

Poligny má 316 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saclas

Poloha

Obec má rozlohu 13,66 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 795 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Hoffman

Hudba

V roku 1979 spoluzakladal združenie pesničkárov Slnovrat, v ktorom pôsobil až do roku 1987. V sedemdesiatych rokoch hral tzv. ''mestský folk'', od prvej polovice osemdesiatych rokov  sa jeho pesničkárska tvorba začala orientovať skôr na duchovné témy a stal sa jedným z čelných predstaviteľov slovenského gospelu (v osemdesiatych rokov bol tento subžáner známy skôr pod označením kresťanský folk).
Napriek tomu, že v druhej polovici osemdesiatych rokov na Slovensku už verejne nemohol koncertovať, jeho vystúpenie na Bratislavskej lýre 10. júna 1989 spôsobilo komunistickému režimu veľké problémy. Ivana Hoffmana na pódium v rámci svojho vystúpenia pozvala americká speváčka Joan Baezová, keď krátko predtým verejne pozdravila Václava Havla a priateľov z Charty 77. Ivan Hoffman začal hrať pieseň „Nech mi nehovoria“, tú však už nedohral, pretože organizátori v sále mu vypli mikrofón.
Keď o niekoľko mesiacov neskôr začala tzv. Nežná revolúcia, Hoffmanova pieseň „Sľúbili sme si lásku“ sa stala na Slovensku jej neoficiálnou hymnou.
V roku 1989 vydalo vydavateľstvo Opus singel s piesňami Sľúbili sme si lásku/Nech mi nehovoria, v roku 1990 Hoffmanovi vyšla u českého vydavateľstva Punc LP Verím, že sa to dá... Od prvej polovice  deväťdesiatych rokov Ivan Hoffman vystupoval čoraz zriedkavejšie, v súčasnosti sa už hudbe nevenuje vôbec.

Publicistika

V druhej polovici osemdesiatych rokov aktívne pôsobil v slovenskom disente, bol redaktorom samizdatového časopisu Fragment K. V rokoch 1990-1992 spolupracoval s Rádiom Slobodná Európa ako reportér.
V rokoch 1992–1994 pracoval v Rádio Alfa, najprv ako generálny riaditeľ, neskôr ako moderátor diskusných programov. 
V rokoch 1994 až 2007 bol externým spolupracovníkom Českého rozhlasu. Je nositeľom Ceny Ferdinanda Peroutky. Pravidelne publikuje v českom denníku Deník a v týždenníku Literární noviny.
Dale Russell

Životopis

Študoval na University of Oregon (1958), University of California v Berkeley (magister 1960) a v roku 1964 promoval na Columbia University z geológie. Ako doktorand bol v rokoch 1964/1965 na Yale University.
Od roku 1965 bol kurátorom pre paleontológiu v Canadian Museum of Nature v Ottawe, kde sa stal v roku 1977 ridaditeľom oddelenia paleoobiologie. Od roku 1995 pôsobil ako Senior Curator v prírodovednom múzeu North Carolina State University. Súčasne bol aj profesorom na fakulte geológie. (dnes už emeritný). V súčasnosti pôsobí ako Adjunct Professor na California State University v Sacramente.

V roku 1996 dostal Bancroft Award od Royal Society of Canada.
Zúčastnil sa vykopávok dinosaurov v  Alberte (Dinosaur Provincial Park) a v 80-tych rokoch uskutočnil spolu s P. J.Curriem a Dongom spoločný kanadsko-čínsky projekt vykopávok dinosaurov. Preslávil sa napríklad popisom veľkého teropóda (dravého dinosaura) rodu Daspletosaurus. Popísal aj veľ ďalších dinosaurov, napríklad Archaeornithomimus, Berberosaurus, Lurdusaurus, Sigilmassasaurus či Sinornithoides.
Ako jeden z prvých tiež vyslovil domnienku, že dinosaury mohli byť vyhubené z mimozemských príčin (tj. dopad meteoritu, kométy, kozmického žiarenia a pod.). Je tiež spojený s kontroverznou myšlienkou,že v prípade prežitia konca geologického obdobia kriedy (pred 65 miliónmi rokov) by dinosaury mohli prejsť sapientačnou fázou a premeniť sa v inteligentné bytosti, ktoré Russell nazýva dinosauroidi.  Jeho predstava takých hypotetických bytostí (ktorá vyústila v model, zhotovený roku 1982) však bola z viacerých strán kritizovaná (najmä preto, že bola značne antropomorfická).
Pulbikoval aj o vplyve paleontologického výskumu na otázky mimozemského života.