google/wiki40b huggingface dataset:
Flavius Merobaudes

Flavius Merobaudes (5. storočie) bol rímsky básnik tvoriaci na sklonku Západorímskej ríše na dvore cisára Valentiniana III..
Merobaudov život sa podobá životu jeho veľkého predchodcu a vzoru, básnika Claudia Claudiana. Tak ako on, i Meorbaudes bol príkladom dvorského umelca, ktorý finančne závisel na svojich patrónoch, v tomto prípade na cisárovi a jeho mocnom generálovi Aetiovi. Merobaudes sa v svojej tvorbe výrazne inšpiroval Claudianom, a to natoľko, že jeho verše boli dlho mylne pripisované jeho predchodcovi. Básnikov talent mu získal na cisárskom dvore najvyššie pocty vrátane sochy, ktorá mu bola vztýčená vedľa Claudianovej sochy na Trajánovom fóre.
Až do roku 1813 bol Merobaudes známy iba na základe jedinej zmienky v kronike jeho súčasníka Idacia, ktorá zmieňuje aj vztýčenie sochy na básnikovu počesť. V tomto roku bol v Ríme odkrytý podstavec k soche s nápisom datovaným rokom 435, ktorý odlavuje Flavia Merobauda a jeho zásluhy ako vojaka a básnika. O desať rokov nato filológ Barthold Georg Niebuhr objavil niekoľko latinsky písaných veršov na palimpsest e v kláštore svätého Gala v Švajčiarsku, autorom ktorých bol práve Merobaudes.
Jediné známe Merobaudovo dielo je jeho krátka báseň o dĺžke 30 hexametrov De Christo (O Kristovi). To by poukazovalo i na to, že Merobaudes bol kresťan.
Matej Grenitzer

Životopis

Začiatkom 16. storočia bol členom mestskej rady Banskej Bystrice a v rokoch 1511 a 1513 zastával funkciu richtára. V rokoch 1526 – 1546 je doložený ako banský majster Thurzovsko-Fuggerovskej spoločnosti v Banskej Bystrici. Niekoľko rokov viedol miestnu náboženskú sociálnu ustanovizeň Bratstvo Božieho tela. V nej sa zastával záujmov baníkov, avšak počas baníckeho povstania (1525 – 1526) obhajoval banských magnátov.
Vlastnil dom č. 29 (31) na Námestí v Banskej Bystrici.
Juraj Kuniak

Životopis

Pochádza z učiteľskej rodiny, vzdelanie získaval na základnej a Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Košiciach (1970-1973), na Elektrotechnickej fakulte Českého vysokého učení technického v Prahe (1973 – 1978), na Katedre počítačov Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave (1985 – 1987) a na Nottingham Trent University (štúdium MBA: 2005 – 2007). Usadil sa v Banskej Bystrici, kde v rokoch 1978 – 1992 pracoval v oddelení vývoja Závodov výpočtovej techniky. Prežil drámu medicínsko-horolezeckej expedície Pamír 1990 a v tom istom roku založil vydavateľstvo Skalná ruža. Od roku 1992 je spoločníkom malej telekomunikačnej firmy TELCO. Od roku 2008 je spoločníkom firmy Sempervivum. Od roku 1999 žije v horskej osade Kordíky blízko Banskej Bystrice. Riadi vydavateľstvo Skalná ruža.

Charakteristika tvorby

Prvé literárne diela začal publikovať v maturitnom roku 1973, odkedy mu v časopisoch Nové slovo, Matičné čítanie, Smena na nedeľu a v rôznych zborníkoch začali vychádzať jeho básne a poviedky. Počas pražských vysokoškolských štúdií svoje diela publikoval najmä v časopisoch Mladý svět a Tvorba. Knižne debutoval v roku 1983 zbierkou básní Premietanie na viečka, za ktorú získal Cenu Ivana Kraska. V próze sa uviedol knihou Pán Černovský v roku 1991. 
Vo svojej tvorbe hľadá látku v nažitom, najmä vo vlastnom mnohorozmernom živote. Vracia sa k detstvu a dospievaniu, k otázkam etiky, vykresľuje medziľudské vzťahy a lásku, blízka mu je reflexívna a prírodná lyrika, ale aj exkurzie do epiky, či kríženie žánrov, dotýka sa všeobecne ľudskej problematiky, reaguje na to, ako naňho dolieha súčasná existencia. Experimentuje v oblasti žánrovej i výrazovej. Typické je pre neho neustále hľadačstvo, čistota výrazu, irónia a sebairónia, citlivosť kombinovaná s racionalitou, snaha dotknúť sa poézie bytia. Rebel proti novodobému schematizmu sa v ňom spája s úprimným hľadačom ľudského šťastia. Je znalcom a obdivovateľom prírody, hľadá celistvosť, tvar a súmernosť v živote i tvorbe.
Fialka záhradná

Rozšírenie vo svete

Fialka záhradná je umelý kríženec, ktorý bol vyšľachtený pre okrasu krížením nasledovných druhov: fialka žltá (Viola lutea), fialka trojfarebná (Viola tricolor), fialka rohatá (Viola cornuta), fialka altajskáViola altaica a iné. Hybrid vznikol začiatkom 19. storočia vo Veľkej Británii a dnes sa pestuje po celom svete.
Cesta II. triedy 533 (Slovensko)

História

Cesta pôvodne začínala v Rožňave. Úsek Rožňava – Gemerská Poloma (vtedy Veľká Poloma) bol po roku 1950 pričlenený k ceste II/534 a neskôr, v roku 1956 preklasifikovaný na cestu I. triedy a zaradený do cestného ťahu číslo I/67.
Cesta tiež pôvodne nekončila v Levoči, ale pokračovala smerom do Levočskej Doliny po dnešnej ceste III/3225, od ktorej sa oddeľovaľa pred Levočskými Kúpeľmi a pokračovala horským prechodom cez sedlo pod Krížovým vrchom do voľakedajšej obce Ruskinovce a ďalej do Ľubice a Kežmarku, kde končila križovatkou s cestou I/67. Úsek od Levočských Kúpeľov po Ľubicu však bol v súvislosti so zriadením vojenského obvodu Javorina od roku 1953 uzatvorený pre verejnosť a niekedy koncom 60. rokov bol z cestnej siete aj oficiálne vyradený. Po vyradení uvedeného úseku bola cesta II/533 vedená z Levoče v peáži s cestou I/18 po obec Jánovce a odtiaľ cez Vrbov do Ľubice, neskôr však bolo toto trasovanie zrušené, cesta II/533 bola ukončená v Levoči a úsek Jánovce – Kežmarok bol zaradený do cesty II/536.

Priebeh

Komunikácia začína v obci Gemerská Poloma v okrese Rožňava na križovatke s cestou I/67 a cez Hnilec (nasleduje križovatka s II/535 a II/546) a Novoveskú Hutu vchádza do Spišskej Novej Vsi. Križuje cestu II/536 a cez Harichovce vedie do Levoče, kde končí na okružnej križovatke s cestou I/18 a E50
Modestep

Hudobný štýl a vplyvy

Skupina Modestep spája prvky dubstepu a drum and bassu, ale tiež do svojej tvorby včleňuje hard rock, čo im dáva unikátny zvuk.
Skupina je zaraďovaná ku skupinám Pendulum alebo The Prodigy pre svoj hudobný štýl, ale sú schopní hrať s interpretmi ako Skrillex, Flux Pavilion, Ed Sheeran či The Script.
Stade Louis II

História

Prvý Stade Louis II bol postavený v roku 1939 ako domovský stánok AS Monaca. Nový štadión bol postavený v osemdesiatych rokoch 20. storočia blízko starého štadióna, ďalej od mora. Bol otvorený 11. mája 1985. Dnes má kapacitu až 18 500 čo je na 32 000 obyvateľstvo Monaka príliš veľa. Zmestí sa tu 60% obyvateľov. Pod celým ihriskom sa nachádza veľké podzemné parkovisko.
Štadión je pomenovaný po Ľudovít II., kvôli tomu, že panoval pri stavaní originálu.

Explózia a poškodenie štadióna

31. mája 2004 výbuch poškodil Stade Louis II a susednú budovu La Ruche Fontvieille. Nikto nebol zranený a príčina výbuchu je nejasná. Výbuch spôsobil len okrajové škody. 1. júna vláda Monaka že prevezme zodpovednosť za opravy štadióna. Po tejto explózii sa sprístnili bezpečnostné opatrenia v Monaku.

IUM

V tomto štadióne sa nachádzajú kancelárske priestory kde sídli firma na obchodné vzdelanie International University Monako (IUM).
Goma

Poloha

Mesto leží pri jazere Kivu a na južnej strane vulkanického pohoria Virunga pod vulkánom Nyiragongo neďaleko Rwandy.
Hvizdák tenkozobý

Výskyt a stav na Slovensku

Hvizdák tenkozobý je vzácny transmigrant, v 19. storočí bol pozorovaný 3 krát a to pri Šamoríne a pri Senných rybníkoch, posledné pozorovanie v 20. storočí pochádza tiež od Senných rybníkov z 25. septembra 1972.
Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V rokoch 1998,  2001 a 2014 žiadny. Európsky ochranársky status SPEC1 - druhy vyskytujúce sa v Európe, vyžadujúce celosvetovú ochranu ako globálne ohrozené, výskyt len počas ťahu.

Ochrana

Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5990,00 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Mafický

Mafický je geologický termín, ktorý sa používa na označenie vyvretých hornín, minerálov a magiem so zvýšeným obsahom ťažkých prvkov. Názov je vytvorený spojením latinských názvov prvkov horčík a železo (Magnesium + ferrum + ic). Mafické magmy navyše majú zvýšený obsah vápnika a sodíka.
Mafické minerály sú tmavej farby, s hustotou vyššou ako 3 kg.dm⁻³. Sú to najmä olivín, pyroxény, amfiboly, tmavé sľudy (biotit) a vápenatý plagioklas.
Synonymom mafických hornín je aj označenie bázické horniny. Najčastejšie sa vyskytujúca mafická hornina je bazalt alebo gabro. Na klasifikáciu sa používa diagram, odvodený od QAPF diagramu.
Vergeroux

Poloha

Obec má rozlohu 5,53 km². Najvyšší bod je položený 18 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 001 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cardo-Torgia

Poloha

Obec má rozlohu 3,88 km². Najvyšší bod je položený 680 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Weyland-Yutani

Weyland-Yutani je fiktívna spoločnosť z kultovej filmovej ságy Votrelec. Často spomínaná ako Spoločnosť.
Slogan spoločnosti:

Weyland-Yutani - budujeme lepšie svety.
Firma stavia a prevádzkuje ľudské kolónie mimo slnečnej sústavy. Má obrovske pole pôsobnosti, od ťažby kovov až po vývoj a výrobu zbraní. Votrelca chcela získať pre svoju divíziu výroby zbraní. V prvom filme zastupoval tajomnú spoločnosť android Ash. V druhom jej zamestnanec Carter Burke a v treťom Bishop. Bishop je osoba, o ktorej sa s istotou nevie, či bola skutočne človekom, alebo taktiež androidom.
V štvrtom dieli Votrelec: Vzkriesenie spoločnosť už neexistuje, bola kúpená spoločnosťou Wal-Mart, v súčasnosti veľký americký diskontný reťazec. Vo filme Votrelec vs. Predátor, ktorý nenasleduje chronologicky, je Spoločnosť známa ako Weyland Industries. Zastupuje ju Charles Bishop Weyland, ľudská predloha androida Bishopa.
Airan

Poloha

Obec má rozlohu 13,5 km². Najvyšší bod je položený 64 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 653 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Chély-d’Aubrac

Poloha

Obec má rozlohu 78,65 km². Najvyšší bod je položený 1 405 m n. m. a najnižší bod 560 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 551 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maine-de-Boixe

Poloha

Obec má rozlohu 9,35 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 78 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 464 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zmluva (náboženstvo)

Zmluva je vzťah medzi Bohom a človekom, ktorý vznikol z iniciatívy Boha a je regulovaný jeho zákonmi. Jej platnosť zaručuje na jednej strane Boží sľub, na druhej strane dodržiavanie zákonov človekom.
Táto zmluva sa spočiatku vzťahuje iba na jednotlivé osoby, napr. na Nóacha (1M 9,9-17) alebo Abraháma (1M 15,9-18), potom aj na skupiny, na ich potomkov. So zmluvou uzavretou s Abrahámom je spojená povinnosť obriezky. No Boh uzatvára zmluvu aj s ľudom (2M 19,5), čím sa židovský ľud stáva vyvoleným spomedzi všetkých národov.
V zmysle toho Boh dá svojmu ľudu aj politickú moc a zabezpečí mu víťazstvo nad rozličnými národmi (5M 7,1-2). Politické neúspechy židovského národa si však vynútili isté prehodnotenie tejto zmluvy. Preto vzďaľujúc sa realite, dostáva interpretácia tejto zmluvy čoraz väčšmi duchovný obsah. Jeremiáš (Jer 31,31-34) kladie vonkajšie dodržiavanie zákonov a ich formálne zachovávanie až za vnútorný zákon poznania Boha, ktorý je vpísaný do srdca.
Fridman (Nižné Lapše)

Fridman (poľ. Frydman, maď. Frigyesvágása) je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku) bola roku 1945 anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí).  Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Pont Mirabeau

Pont Mirabeau (Mirabeauov most) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spojuje 16. obvod na pravom brehu a 15. obvod na ľavom. Most nesie meno spisovateľa, diplomata, novinára a významného politického činiteľa počas Francúzskej revolúcie, ktorým bol Honoré Gabriel Riqueti de Mirabeau (1749 – 1791).

Dejiny

O výstavbe nového mostu rozhodol francúzsky prezident Sadi Carnot 12. januára 1893. Most bol dostavaný v roku 1896. Roku 1975 bol zaradený medzi historické pamiatky.

Architektúra

Autorom mostu je inžinier Paul Rabel. Oceľový most má tri oblúky, ktoré nesú dva murované piliere. Hlavný oblúk má rozpätie 93 metrov a postranný 32,4 m. Celková dĺžka mostu je 173 m, šírka 20 m (vozovka 12 m a dva chodníky 4 m každý) a výška 15 m. V čase svojho vzniku bol mostom s najvyššou palubou nad hladinou Seiny v Paríži.
Oba piliere sú z každej strany vyzdobené alegorickými sochami z bronzu, ktorých autorom je Jean-Antoine Injalbert. Na pravom pilieri po prúde je Ville de Paris (Mesto Paríž) a proti prúdu Navigation (Navigácia), na ľavom pilieri sú sochy Abondance (Hojnosť) po prúde a Commerce (Obchod) proti prúdu. Na zábradlí uprostred mostu je znak mesta Paríž.
Libri tres contra Galileos

Libri tres contra Galileos (často aj iba Contra Galileos, slovensky Tri knihy proti Galilejským, myslené kresťanom) je latinský spis, ktorý počas svojej krátkej vlády (361-363) spísal rímsky cisár Flavius Claudius Julianus.
Z diela samotného sa do dnešných dní nezachoval žiadny odpis. Sú známe len jeho zlomky v podobe odkazov a citátov z neho v iných dielach. Charakter tohto aktu zodpovedá povahe vlády Juliána, ktorý sa pokúsil zvrátiť rastúci vplyv kresťanstva v impériu a podporoval pôvodné pohanské kulty.
Nikdy však kresťanov neprenasledoval, ani ich pre ich vieru netrestal. Avšak svojimi činmi podporoval spory vnútri kresťanskej cirkvi a verejne podporoval pôvodné kulty. Proti kresťanstvu sa postavil v ideologickom boji, čoho je tento spis dokladom. Poukazuje na chyby a nebezpečenstvo kresťanskej viery a kresťanov vykresľuje ako odpadlíkov od židovstva, ktoré naproti tomu považuje za veľmi staré a všeobecne akceptované náboženstvo.
Léojac

Poloha

Obec má rozlohu 12,8 km². Najvyšší bod je položený 221 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 098 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nedošínský háj

História

Prvá zmienka o háji pochádza zo 14. storočia. Vtedy tu bola obora, neskôr premenená na bažantnicu. Českej verejnosti je Nedošínský háj známy predovšetkým ako dejisko románu Aloisa Jiráska Filosofská historie. V ňom sú popísané parkové úpravy hája, vykonané v 19. storočí. V tom čase patril háj k najobľúbenejším výletným cieľom obyvateľov Litomyšle.

Ochrana prírody

V roku 1940 bol háj zastupiteľstvom osád mesta Litomyšle vyhlásený za vtáčiu a bylinnú rezerváciu, čo však nemecká okupačná lesná správa odmietla rešpektovať. Ihneď po skončení 2. svetovej vojny bol preto háj znovu vyhlásený za čiastočnú rastlinnú a úplnú vtáčiu rezerváciu Miestnym národným výborom v Litomyšli. V roku 1949 došlo aj k legislatívnej úprave, kedy bol háj vyhlásený prírodnou rezerváciou k ochrane porastovej skladby, vegetačného krytu i fauny. Výmera bola stanovená na 30,73 ha. V roku 1992 došlo k preradeniu do kategórie Prírodná pamiatka.
Aachenský mier (1668)

Aachenský mier z roku 1668 alebo prvý aachenský mier bola mierová zmluva medzi Francúzskom a Španielskom uzavretá na kongrese 2. mája 1668 v Aachene, ktorou sa skončila devolučná vojna. K jej ukončeniu sa francúzsky kráľ Ľudovít XIV. rozhodol po tom, čo Anglicko, Švédsko a Nizozemsko sformovali Trojitú alianciu namierenú proti Francúzsku, ktorej vojská síce do boja nezasiahli, ale pôsobili ako dostatočná hrozba. Mierom bolo Francúzsku umožnené ponechať si takmer všetky dobyté územia v Španielskom Nizozemsku, ale zároveň muselo Španielsku prinavrátiť provinciu Franche-Comté spolu s mestom Cambrai.

Dôsledky

Mierom bolo Francúzsku umožnené ponechať si takmer všetky dobyté územia v Španielskom Nizozemsku. Ľudovít tak získal kľúčové mestá (Oudenaarde, Tournai, Lille a i.), ktoré padli pri francúzskom obliehaní na začiatku vojny. Ľudovít musel Španielsku prinavrátiť provinciu Franche-Comté spolu s mestom Cambrai, ale bolo mu umožnené dať zbúrať opevnené obranné línie tejto provincie, čím si uvoľnil cestu pre jej budúce znovuobsadenie.
Dôsledkom devolučnej vojny bola vojna s Nizozemskom v rokoch 1672 – 1678, keďže Ľudovít XIV. pokladal zapojenie Nizozemska do konfliktu na strane Španielska za zradu.
Tiché pleso

Okolie

Na západe sa dvíha hrebeň Horvátovho vrchu, ktorý smerom na juh pokračuje cez Zámky, Sedlo pod Zámkami až k Širokej. Východne od plesa sa týči vrchol Svišťoviek. Na sever sa otvára Široká dolina.

Vodný režim

Pleso nemá povrchový prítok ani odtok. Teplota vody v lete dosahuje asi 20 °C. Asi 75 m od neho je nestále Malé Tiché pleso. Široký jarok, ktorý vyúsťuje do Javorinky, sa objavuje až nižšie v doline.

Turistika

Pleso nie je prístupné pre verejnosť.
Neuvy-Sautour

Poloha

Obec má rozlohu 19,06 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 985 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sojuz T-15

Priebeh letu

Štart sa uskutočnil 13. marca 1986 o 12:33:09 zo štartovacieho komplexu 1 na kozmodróme Bajkonur. Kvôli úspore paliva bolo manévrovanie k stanici Mir predĺžené na dva dni (jednodňoví manévrovanie si vyžaduje približne 60 - 70 kg pohonných hmôt v automatickom režime, ale dvojdňové iba 14 - 20 kg). Keď sa stanica priblížila k lodi asi na 200 metrov, bolo zahájené ručné riadenie a 15. marca v čase 14.38 SEČ sa Sojuz spojil so spojovacím uzlom Miru. Po kontrole hermetickosti spoja prvá posádka vstúpila na stanicu necelý mesiac po jej vypustení.
Posádka najprv preverila systémy stanice a uviedla ich do chodu. Kozmonauti skúšali rôzne spôsoby riadenia letu komplexu a preverovali činnosť palubného výpočtového systému. Okrem iného tiež fotografovali Halleyovu kometu a skúšali dynamické vlastnosti orbitálneho komplexu v experimente REZONANS (taktiež pri korekcii dráhy). 23. marca bol vyskúšaný nový systém rádiového spojenia s riadiacim strediskom pomocou systému LUČ. V dňoch 21. marca až 20. apríla bola k Miru pripojená nákladná loď  Progress 25, od 26. apríla do 22. júna ju vystriedala Progress 26. Po vyložení nákladu  z Progress 26 sa posádka začala pripravovať na prelete k stanici Saľut 7. Dráha Saľutu bola v bezpilotnom režime upravená tak, aby bola len o málo vyššia ako v dráhe Miru a v čase zahájenia manévru zvierali polohy Miru a Saľutu so stredom Zeme uhol asi 30°, čo zodpovedá vzdialenosti približne 3500 km. Mir, keďže obiehal po nižšej dráhe, sa v súlade s tretím Keplerovým zákonom k stanici Saľut pomaly približoval a v závere manévru boli od seba stanice vzdialené len 200 km. 
Dňa 5. mája, po 51-dňovom pobyte na stanici Mir kozmonauti v lodi Sojuz T-15 opustili stanicu Mir sa začal sa 29-hodinový prelet na Saľut 7. Počas neho prebehli 2 korekcie dráhy až napokon posádka zahájila záverečné ručné približovanie. Dňa 6. mája v čase v 17.58 SEČ sa Sojuz T-15 spojil so stanicou Saľut 7.  Úlohou posádky bolo najprv preveriť stav systémov, prípadne ich opraviť a uviesť do chodu, potom prišli na rad geofyzikálne experimenty a vedeckotechnické experimenty. Postupne prebehlo celkove 8 výstupov do kozmu s celkovou dobou trvania 31 hodín 40 minút. Prvý z nich sa uskutočnil 28. mája. Sojuz T-15 sa od stanice Saľut 7 oddelil 25. júna 1986 v čase 15.58 SEČ, čím skončila pilotovaná časť letu stanice. Po odlete kozmonautov boli vykonané dve veľké korekcie dráhy, čím stanica Saľut prešla na nižšiu dráhu ako Mir. Po dvoch korekciách dráhy Sojuzu sa loď opäť priblížila k Miru a v ručnom režime sa s ním spojila. V záverečných dňoch letu kozmonauti pokračovali vo vedeckých výskumoch, predovšetkým v diaľkovom prieskume Zeme.  Od 2. júla do konca letu prebiehal experiment GEOEKS-86, ktorého súčasťou bolo snímkovanie vybraných oblastí z lietadiel aj pozemné merania. Na záver letu kozmonauti zintenzívnili telesné cvičenia a lekársku kontrolu svojho stavu. 
Loď sa od stanice oddelila 16. júla v čase 9:09 SEČ, po 70 dňoch. Vlastný zostup sa začal 205-sekundovým zážihom motoru a kabína s kozmonautmi hladko dosadla na Zem 16. júla 1986 v cieľovej oblasti 55 km severovýchodne od Arkalyku v Kazašskej SSR.
Severský gambit

Aljechinov variant

1.e4 e5 2. d4 exd4 3. c3 dxc3 4. Jxc3 a biely má kompenzáciu za pešiaka. Čierny môže pokračovať:  4... Jc6 kde po 5. Jf3 hra prechádza do Göringovho gambitu.
Heiwiller

Poloha

Obec má rozlohu 2,04 km². Najvyšší bod je položený 372 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 186 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Asklepiova palica

Asklepiova palica (iné názvy: Asklépiova palica, Aeskulapova palica, Eskulapova palica, eskulap, aeskulap, eskulapka) je znak lekárov a farmaceutov. Symbol má svoj počiatok už v starovekom Grécku a bol súčasťou mytológie. Pomenovanie pochádza od Asklepia, boha lekárstva, syna boha Apolóna, ktorý liečil všetky choroby a dokázal oživovať mŕtvych. Aeskulapova palica ovinutá hadom je znamením životnej sily a zdravia. Tento znak možno uvidieť na všetkých lekárskych objektoch. Podľa iných teórií však nie je okolo palice ovinutý had, ale vlasovec medinský, parazitický červ žijúci v ľudskej koži a pri liečbe je namotávaný na kúsok dreva.

Symbolika

Tento starogrécky symbol má značiť silu, zdravie a predovšetkým zdarné hojenie. Má byť tiež symbolom pre prítomnosť božej pomoci pri liečbe a dodávať všetkým ľuďom silu a nádej v úspešné uzdravenie. Okolo špecifickej palice sa obtáča had, ktorý je tradične označovaný ako užovka stromová. Dnes sa však vynárajú, vyššie opísané teórie o tom, že had je v skutočnosti vlasovec medinský ovinutý okolo kúska dreva. Napriek tomu je však tradičný popis užovky, ktorá je vďaka tomu nazývaná Asklepiovým hadom. Tento had žije predovšetkým v južnej Európe a Malej Ázii.

Dejiny symbolu

Tento symbol, jeho pôvod a význam sa vyskytujú vo viacerých kultúrach a dobách vzniku.

Grécka teória

Základná je starogrécka povesť o Asklepiovi, ktorý bol žiakom Chiróna. Asklepios bol známy tým, že dokázal liečiť každú chorobu a hlavne privádzal mŕtvych späť k životu. Tým však rozhneval Apolóna a Dia, pretože porušoval božský poriadok na Zemi a Zeus ho zrazil bleskom do Tartaru. Bol však neskôr prepustený a v trójskej vojne ošetroval zranených a zachránil Filokteta po uštipnutí hadom.

Teória červa

Podľa tejto teórie je námetom k symbolu vlasovec medinský (lat. Dracunculus medinensis), ktorý parazituje pod kožou človeka, najčastejšie na nohe alebo ruke, kde vytvorí svrbivý vred. Pri pokuse ochladiť vred vo vode tento praská a vzniknutým otvorom kladie parazit svoje vajíčka do vody, čím zaistí novú populáciu. V tejto chvíli možno vyčnievajúci koniec červa zachytiť a opatrne ho namotávať na kus drievka.

Biblická teória

Táto verzia hovorí, že keď Izraelitov na púšti napadli jedovaté hady, Boh dal Mojžišovi pokyn zhotoviť bronzového hada a zavesiť ho na kôl. Kto bol uštipnutý hadom a pozrel sa na hada bronzového, bol uzdravený.

Reprezentácia v počítači

Aeskulapova palica je obsiahnutá v znakovej sade Unicode ako symbol U+2695 (⚕).
Bussière-Saint-Georges

Poloha

Obec má rozlohu 22,45 km². Najvyšší bod je položený 498 m n. m. a najnižší bod 358 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aucaleuc

Poloha

Obec má rozlohu 6,38 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 68 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 883 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brains-sur-Gée

Poloha

Obec má rozlohu 15,9 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 687 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Maurice-près-Crocq

Poloha

Obec má rozlohu 14,1 km². Najvyšší bod je položený 725 m n. m. a najnižší bod 592 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE