Emulátor

Emulátor je v informatike druh softvéru umožňujúci beh počítačových programov na inej platforme (architektúre, operačnom systéme), než pre ktorú boli pôvodne vytvorené a ktorú samy od seba podporujú. Typickým príkladom emulátora je program umožňujúci beh videohier známych z herných konzol na bežnom PC pod Microsoft Windows alebo Linuxom. Emulácia je špeciálnym prípadom virtualizácie (niekedy je však chápaná ako silnejší pojem).
V informačno-teoretickom zmysle možno podľa Church-Turingovej tézy ľubovoľné výpočtové prostredia emulovať na ľubovoľnom inom. Táto teoretická vlastnosť však v praxi naráža na dve hlavné prekážky: Príslušná emulácia môže byť pre praktické účely príliš pomalá, avšak najčastejšou prekážkou je zlá dostupnosť informácií o pôvodnej architektúre (platí pre proprietárny softvér). Pri tvorbe emulátora je potom potrebné používať metódy reverzného inžinierstva.

Emulátory vo výpočtovej technike

Emulátory sa všeobecne odvolávajú na schopnosť počítačového programu alebo konkrétneho zariadenia napodobniť, emulovať iný program či zariadenie. Typický príklad možno nájsť vo svete tlačiarní. Mnoho tlačiarní je navrhnutých tak, aby dokázali napodobniť tlačiarne spoločnosti Hewlett-Packard, pretože sú popísané vo veľkom počte programov. Ak tlačiarne iných výrobcov dokážu emulovať tlačiarne HP, sú schopné tlačiť z programov, ktoré by s týmito tlačiarňami normálne nepracovali.
Emulátor nemusí vystupovať len ako softvér, ktorý napodobňuje, emuluje iné prostredie, ale aj ako hardvérový emulátor. Ide napríklad o DOS kompatibilné karty, ktoré sa vyskytli v predchádzajúcich verziách Macintoshov pod názvom Centris610 alebo Performa 630. Vďaka tomu boli majitelia takého počítača schopní spúšťať programy známe z PC.

Emulácia využitá pre uchovanie dát

Emulácia sa zaoberá obnovovaním pôvodného počítačového prostredia, ktoré už napríklad na nových platformách nemusí byť dostupné, toto sa dá využiť aj na uchovávanie zastaralejších súborových typov. Vďaka tomu je možné pôvodný (starší) softvér prevádzkovať aj na aktuálnych typoch operačných systémov.
Emulovaná aplikácia prináša užívateľovi pôvodný vzhľad aj funkčnosť softvéru na aktuálnej platforme. Vďaka tomu má užívateľ prístup k akémukoľvek softvéru alebo operačnému systému na súčasnej platforme, zatiaľ čo emulovaný objekt beží vo svojom typickom prostredí. Jeffery Rothenberg, je jedným z prvých zástancov emulácie, ktorý vyriekol myšlienku, že by sa emulácia mala využiť na udržiavanie digitálnych informácií. Išlo by tak podľa Rothenberg o "ideálne rozšíriteľné a dlhodobé riešenie, ktoré by zabezpečovalo interoperabilitu jednotlivých súborových verzií". Keby teda bola
v praxi vytvorená nová verzia nejakého softvéru, skôr než migrácie starších podporovaných súborov by sa dal vytvoriť jednoduchý emulátor pre aplikácie, ktorý by umožnil prístup aj k starším typom súborov.

Emulátory v moderných médiách

Na emuláciu sa často nahliada ako na istotu a stratégiu k uchovaniu existujúcich digitálnych objektov a dát. Toho sa využíva aj v moderných médiách. Napríklad Cory Arcangel sa špecializuje na oživenie zastaraných technológií a jeho práca je uznávaná hlavne z hľadiska významu uchovania digitálnej kultúry. Najväčším významom emulácie v moderných médiách je uchovanie dát na dobu neurčitú a ich spätná a bezchybná interpretácia. Neskoršia interpretácia dát nie je závislá na žiadnom konkrétnom hardvéri, ktorý taktiež s postupom času významne zastaráva. Paradoxom zostáva, že emulátory musia byť schopné bežať aj na budúcich platformách tak, aby bola možnosť staršie dáta kedykoľvek v budúcnosti obnoviť.