google/wiki40b huggingface dataset:
Benediktova jaskyňa

Charakteristika

Jaskyňa je puklinového charakteru. Meria okolo 10 metrov. Na konci sa nachádza socha svätého Andreja Svorada.
Milan Mišík

Život

Narodil sa v učiteľskej rodine v Skalici 3. novembra 1928. Maturitu získal na gymnáziu v Bratislave roku 1947. Vysokoškolské štúdium učiteľstva geológie a zemepisu ukončil v roku 1951 na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde začal aj pracovať. Pôsobil na Katedre geológie a paleontológie, v rokoch 1951 – 1960 ako asistent a odborný asistent u profesora Andrusova, neskôr medzi rokmi 1960 a 1970 ako docent. Súčasne v rokoch 1963 – 1965 vyučoval na univerzite v Havane. V rokoch 1966 až 1970 pôsobil ako vedúci katedry geológie a paleontológie, prednášal regionálnu geológiu Západných Karpát, petrografiu sedimentárnych hornín, geotektoniku a historickú a stratigrafickú geológiu. V roku 1970 získal titul DrSc. a bol menovaný za univerzitného profesora. V rokoch 1981 – 1983 prednášal na alžírskej univerzite v Constantine. Zaslúžil sa o rozvoj Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského a rozvoj metodiky vyučovania, podieľal sa na výchove desiatok odborníkov a vedeckých pracovníkov. Vedeckej činnosti sa venoval do vysokého veku. Poslednú monografiu publikoval vo veku 81 rokov. Zomrel 7. mája 2011 v Bratislave. Jeho pohreb sa konal 11. mája v popoludňajších hodinách v Bratislavskom krematóriu.

Vedecká činnosť

Svoj vedecký výskum sústredil na mikrofaciálny a stratigrafický výskum mezozoika Západných Karpát, sedimentárnu petrografiu karbonátických hornín a peloegeografický výskum. Publikoval viac ako 130 odborných prác a článkov, 34 popularizačných článkov. Medzi jeho najvýznamnejšie diela patrí monografia Mikrofácie mezozoika a terciéru vápencov západných Karpát (v anglickom aj slovenskom jazyku), ktorá sa stretla s pozitívnym medzinárodným ohlasom a položila základy modernej mikrofaciálnej analýzy na Slovensku. Je autorom príručky Geologické exkurzie po Slovensku, bol editorom učebnice Stratigrafická a historická geológia (1985). Autorom kapitoly o geológii Slovenska v anglickej encyklopédii Encyclopedia of European and Asian regional geology (1997). V rokoch 2003 až 2009 sa spolu s D. Rehákovou venoval publikácii monografií o karbonátických horninách Západných Karpát. Bol tiež autorom populárne náučnej knihy Štafeta vedy (1990), približujúcu vedecký výskum a vedcov širšej verejnosti. Autorsky sa podieľal na príprave niektorých geologických hesiel Encyklopédie Beliany.
Počas svojej vedeckej činnosti viedol početné domáce vedecké projekty VEGA a KEGA. Spolupracoval tiež pri riešení zahraničných vedeckých projektov IGCP UNESCO.

Ocenenia

Bol ocenený Zlatou medailou Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského, Zlatou medailou SAV za prírodné vedy, medailou Dionýza Štúra, medailou J. Slávika a medailou D. Andrusova.
Emmerin

Poloha

Obec má rozlohu 4,91 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 143 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vermikompostovanie

Vermikompostovanie je spôsob rozkladu organického odpadu na použiteľnú hmotu s využitím dážďoviek. Vermikompostovanie je považované za najpokročilejšiu metódu kompostovania. Vermikompostovanie nezahŕňa fázu rozkladu s vysokou teplotou hmoty, tej sa treba vyhnúť. Spracovaný kompost je bez toxických prímesí je použiteľný ako hnojivo.
Podľa niektorých zdrojov vermikompostovanie odstraňuje patogény z kompostovanej hmoty. Rovnaký zdroj uvádza: „vermikompost má v porovnaní s klasickým kompostom výrazne lepšie vlastnosti. Je bohatý na živiny, ale tiež obsahuje vysoko kvalitný humus, rastové hormóny, enzýmy a látky, ktoré sú schopné chrániť rastliny pred škodcami a chorobami.“ Chovy tzv. kalifornských dážďoviek (Eisenia andrei) je potrebné uchovávať v stabilnej teplote od 10 do 30 °C. Aj cez zimu je v malých chovoch kalifornských dážďoviek treba dopĺňať potravu.
Vermikompost možno rovnako vytvárať s bežným druhom dážďovka hnojná (Eisenia foetida). Cez zimu je potrebné vo vonkajších premŕzajúcich nádobách vybrať dážďovky a dať ich prezimovať do vedra so zeminou (do pivnice), alebo vypustiť do voľnej prírody. Rozoznávanie oboch druhov je ťažké, pretože medzidruhové rozdiely medzi Eisenia andrei a Eisenia foetida sú malé. Dochádza často k zámene. Druh Eisenia foetida a Eisenia hortensis sú bežné európske druhy a možno ich nazbierať.
Iný vhodný, ázijský druh dážďovky Lumbricus rubellus je tiež použiteľný, ale je rovnako nevhodný pre plytké komposty (prezimovanie) ako európske druhy.

Domáci vermikompostér

Je niekoľko poschodová nádoba určená na kompostovanie domáceho organického odpadu hlavne pomocou kalifornských dážďoviek. Vermikompostér sa umiestňuje priamo do kuchyne alebo kamkoľvek do interiéru. Skladá sa z nádrže na tzv. dážďovkový čaj a niekoľkých vzájomne priepustných poschodí nad nádržkou, kde sa z bio odpadu stáva kompost, vermikompostér je potom uzavretý vekom s otvormi, kadiaľ môže do nádob prúdiť vzduch. Vermikompostér je vcelku jednoduché zariadenie, existujú rôzne DIY návody na jeho výrobu, alebo si ho možno rovno zakúpiť.

Čo je možné kompostovať vo vermikompostéri

Pri vermikompostovaní je dôležité prihliadať na zloženie odpadu, ktorý je kompostovaný. Pre správnu vlhkosť kompostu je dôležitá rovnováha uhlíkatých (ako napr. suché rastliny, tvrdé časti zeleniny, drevo, recyklovaný papier a pod.) a dusíkatých látok (zelené, čerstvé zložky, ktoré obsahujú vodu – ovocie, zelenina).
Longechenal

Poloha

Obec má rozlohu 8,12 km². Najvyšší bod je položený 671 m n. m. a najnižší bod 489 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 557 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gellin

Poloha

Obec má rozlohu 4,87 km². Najvyšší bod je položený 1 293 m n. m. a najnižší bod 915 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jakobíni

Jakobíni boli počas Francúzskej revolúcie členovia najradikálnejšieho politického klubu založeného roku 1789. 
Zasadnutia jakobínov sa konali v bývalom kláštore sv. Jakuba (odtiaľ názov). Po zvrhnutí girondistov v roku 1793 prevzali vládu a nastolili krvavú diktatúru, ktorá trvala do roku 1795, teda do smrti M. de Robespiera. 
Klub definitívne zanikol v roku 1799.
Zvonivá jama

Ochrana

Patrí pod správu NP Slovenský kras. Od roku 1995 je jaskyňa zapísaná, spolu s ostatnými prírodnými pamiatkami na Slovensku a v Maďarsku, na zozname Svetového dedičstva UNESCO pod spoločným názvom Jaskyne Slovenského krasu a Aggteleckého krasu. V roku 1996 sa stala národnou prírodnou pamiatkou Slovenskej republiky.

Opis

Povrchový vstup do jaskyne tvorí hlboká priepasť, akých je v okolí hneď niekoľko. Vstup tvorí otvor s hĺbkou 100,5 m (101 m). Na dne je vysoký sutinový násyp. V podzemí sa nachádza obrovský dóm a stalagmity vysoké 10 m (najväčší Stĺp strachu 26 m).
Vnútro jaskyne je dlhé 220, široké 40 a vysoké 20 – 50 metrov. Jaskyňa bola sformovaná v strednom triase v tektonických puklinách vápenca.
Do jaskyne prvýkrát vstúpili miestni obyvatelia v roku 1875 a neskôr v roku 1882. Prvý seriózny opis a mapa jaskyne uskutočnili v roku 1925. V roku 1943 skúmali jaskyňu maďarskí speleológovia.
Joy Division

Film

Príbeh skupiny Joy Division, ale predovšetkým jej speváka Iana Curtisa, bol sfilmovaný režisérom Antonom Corbijnom, známym predovšetkým z tvorby videoklipov pre skupinu Depeche Mode. Do kín bol uvedený pod názvom Control v roku 2007.
 
Corbijn vychádzal z knihy Touching From a Distance, napísanej Curtisovou manželkou Deborah.
Čierno-biely film svojou atmosférou dokonale vystihuje pocity a okolnosti, ktoré viedli Curtisa až k jeho tragickému koncu.
Lagupie

Poloha

Obec má rozlohu 8,69 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 703 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Colby Armstrong

Kariéra

Colby Armstrong bol draftovaný v roku 2001 z 21. miesta tímom Pittsburgh Penguins. Sezóna 2005/2006 bola pre neho debutovou. V 47 zápasoch za Pens získal slušných 40, čo mu vynieslo stále miesto v prvom tíme.
Armstrong bol súčasťou zlatého hokejového tímu Kanady na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2007 v Moskve. Svoj jediný gól dosiahol práve vo finále do brány budúceho spoluhráča Kariho Lehtonena. Ten gól bol označený aj ako víťazný.
26. februára 2008 bol vymenený spolu s Angelom Espositom, Erikom Christensenom a voľbou v prvom kole draftu 2008 do Atlanty Thrashers za Pascala Dupuisa a Mariána Hossu.
Eva Filová

Vzdelanie

Absolvovala štúdium filmovej vedy (2001 – 2006) na Katedre audiovizuálnych štúdií Filmovej a televíznej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave, kde v súčasnosti pôsobí ako pedagogička. Vyučuje Dejiny svetového filmu, Experimentálny film a projekt Oral history. V Bratislave vyštudovala taktiež voľnú grafiku na Vysokej škole výtvarných umení (1990 – 1996), kde v súčasnosti ako externá pracovníčka vyučuje Skladobnosť audiovizuálneho diela na Katedre intermédií.
Vo svojich prácach sa venuje primárne rodovej problematike a slovenskej kinematografii.

Charakteristika tvorby[chýba zdroj]

Meno Evy Filovej je spojené s viacerými projektami zameranými na audiovizuálnu kultúru. Napríklad s reláciou Kino Ucho, ktorú pripravila pre Rádio Devín spolu s kolegyňami Katarínou Mišíkovou a Monikou Mikušovou, zostavuje program projektu Kraťasy z archívu v spolupráci s Kinom Lumiére. Filmové sekcie zostavuje taktiež pre festival krátkeho filmu Brno 16 short film festival, filmový seminár 4 živly aj Medzinárodný festival filmových klubov Febiofest. Spolupracovala na projekte Obrazy (proti) extrémizmu, ktorý je reakciou pedagógov z katedry Audiovizuálnych štúdií na dvíhajúcu sa vlnu pravicového extrémizmu. Svoje filmovo-vedecké texty a štúdie publikuje vo filmologickom periodiku Kino-Ikon.
Filová je aktívna aj ako konceptuálna výtvarníčka. Na poli výtvarného umenia participovala na výstave Holé baby, spojenej s tvorbou americkej feministickej skupiny Guerilla Girls (SNG 2010). Svoj feministický pohľad demonštrovala v rámci samostatných výstav Ženské je politické a v rámci projektu Fem(inist) Fatale (2015). Známe sú jej aktivistické diela Angažovaný šatník alebo billboardy s textami Osloboď sa od reklamy a Voľby sú ako orgazmus: Príliš veľa sa od nich očakáva, využívajúce marketingové formáty na kritiku funkcie reklamy a reklamých plôch - čiže použitých formátov.

Eros, sexus, gender v slovenskom filme

V roku 2013 Filová publikovala vo vydavateľstve Slovenského filmového ústavu knihu Eros, sexus, gender v slovenskom filme. Publikácia sa zaoberá erotikou v slovenskom filme, spôsobmi zahaľovania, sexizmom, stereotypmi v zobrazovaní ženských postáv a ich postavenia, motívmi a témami spojenými s erosom a ich náväznosťou na politickú klímu naprieč históriou slovenského filmu. Kniha poukazuje na rôzne prepojenia rodovej problematiky a erotiky so sociálnym prostredím, mestom či vidiekom. Tému erotiky  slovenskom filme zachytáva aj z pohľadu produkcie, koprodukcie a distribúcie filmového diela. Dôležitou súčasťou knihy je skúmanie vzťahov medzi erotikou, genderom a ideológiou, respektíve ideológiami, ktoré dlhé roky definovali podoby slovenskej kinematografie.
Knihu Eros, sexus, gender v slovenskom filme zhodnotil Daniel Hevier ml. nasledujúcimi slovami: „Eva Filová sa snaží upriamiť pozornosť na premenlivosť formy erotickej príťažlivosti. Preto sa veľmi podrobne zaoberá premenou ženskej úlohy v dejinách československého filmu – od ozdoby hlavného hrdinu, cez symbol koristi mužskej dominancie, až po femme fatale. Podarilo sa jej zachytiť genézu erotiky v slovenskej kinematografii odborným a pútavým spôsobom.“
Saint-Jean-de-la-Ruelle (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 6,1 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 16 680 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lachelle

Poloha

Obec má rozlohu 9,07 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 587 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moderna (začiatok 20. storočia)

Moderna (z lat. modernus, terajší, nový) je veľmi všeobecné označenie pre rôzne umelecké, filozofické i náboženské prúdy, ktoré sa napospol vymedzujú proti nejakým predchádzajúcim a starším. V širšom slova zmysle aj označenie pre európsky (západný) novovek, prípadne i len jeho novšie časť.

Pôvod a vývoj

Slovo pochádza od latinského modo, teraz, a po prvýkrát sa vyskytuje v stredoveku ako skôr ironické označenie pre tých, ktorí sa domnievajú, že presiahli svojho predchodcu. Už v neskorom stredoveku však môže označovať aj prúdy a hnutia, ktoré sa snažia prekonať rôzne chyby a nedostatky predchádzajúceho čiže "starého", ako napríklad devotio moderna. Slovo "moderné" sa potom stáva heslom tých, čo sa stavajú proti humanistickému obdivovaniu antiky a súdia, že jej výkony možno prekonať, prípadne, že už sú prekonané. Dôležitou epizódou tohto sporu bolo, keď René Descartes v Geometrii podal všeobecné riešenie úlohy, ktorá v antike platila ako neriešiteľná. Koncom 17. storočia potom vznikol vo Francúzsku "Spor starých a moderných" (Querelle des anciens et des modernes), ktorého téma - prekonávanie klasickej antiky - sa potom tiahne až do súčasnosti. Slovo "moderné" sa tak stalo synonymom osvety, pokroku, rozumu a slobody, protikladom starého tmárstva a útlaku.
Už v romantizme sa ale objavujú postoje, ktoré túto modernu kritizujú, vytýkajú jej prerušenie tradície, stratu hodnôt, prípadne aj rozbitie morálky a spoločenskej súdržnosti. K "moderne" v pozitívnom - aj keď veľmi neurčitom - zmysle sa koncom 19. storočia hlási moderné umenie, ktoré sa stavia ako proti akademizmu a jeho inštitúciám, tak proti dekoratívnemu historizmu, napodobovaniu starších umeleckých slohov najmä v architektúre.

Kritika moderny

Začiatkom 20. storočia pápež Pius X. ostro odsúdil modernizmus v katolíckej cirkvi, reformné hnutie, ktoré chcelo cirkev priblížiť súčasnému, "modernému" svetu. 
Opačnú kritiku moderny predstavuje tzv. postmoderna, málo vyhranené pôvodne umelecké a estetické, neskôr aj filozofické hnutia, ktoré moderne vytýka myšlienkový absolutizmus, snahu presadiť za každú cenu jedinú cestu ako správnu a potlačiť všetky alternatívy. Postmoderna začala obhajobou umeleckého eklektizmu a vo filozofii znamenala relativizáciu všetkých pôvodne metafyzických predstáv.
Radikálnu kritiku moderny predstavujú konzervatívni myslitelia konca 20. storočia, napríklad Leo Strauss alebo Alasdair MacIntyre, ktorí pokladajú vývoj modernej spoločnosti za slepú uličku. Bez spoločensky záväznej a všetkými prijímanej morálky, bez všeobecnej zhody v zásadných etických otázkach nie je podľa nich spoločnosť vôbec možná.
Knihy kráľov

Knihy kráľov (skratky 1 Kr, 2 Kr alebo 1Krľ, 2Krľ) sú dve knihy Starého zákona.
Tieto knihy pokračujú tam, kde skončili Knihy Samuelove. Opisujú teda dejiny Izraela od smrti Dávida (965/964 pred Kr. ) až po prepustenie judského kráľa Joachina (Jehohachina) babylonským kráľom z väzenia (561 pred Kr.). Sú prisudzované Jeremiášovi, ktorý zažil posledné udalosti.
Prameňom textu boli kráľovské anály, zoznamy, prorocké legendy a menšie dejepisné diela. Rozdelenie na dve časti pochádza zo Septuaginty.

Iné názvy

Pôvodne išlo o jednu spoločnú knihu, ktorá sa po hebrejsky volala Melachim (doslova "Králi"), čo sa zvykne prekladať ako Kniha kráľov.
Vo Vulgáte sa Knihy kráľov neoznačujú ako Prvá a Druhá kniha, ale ako Tretia a Štvrtá kniha kráľov (pretože názov Prvá a Druhá kniha kráľov sa používa pre Knihy Samuelove).

Prvá kniha kráľov

Prvá časť (1 Kr 1-11) opisuje Dávidove posledné opatrenia, jeho smrť a pohreb a podrobne opisuje vládu Šalamúna (970-931 pred Kr.).
Druhá časť (1 Kr 12 - 2 Kr 17) pojednáva o rozpade ríše na Júdu a Izrael za panovania Roboama a Jeroboama a paralelne podáva dejiny oboch kráľovstiev až po pád Samárie (721 pred Kr., hlavné mesto Izraela, t. j. vtedy severnej časti územia Izraelitov). Po Šalamúnovej smrti vládol jeho syn Roboam. Ten odmietol znížiť dane, a preto musel utiecť z Jeruzalema. Severná časť sa odtrhla a zvolila si za kráľa Jeroboama (Jeroboáma). Keďže chrám aj s archou zmluvy bol v Jeruzaleme (hlavné mesto Judska, južná časť), dal postaviť chrám v Beteli (Bételi) a v Dane (Dáne). Tu uctievali Jahveho v podobe zlatého teľaťa. Proti čomu rázne vystúpili proroci, najmä Amos a Ozeáš.

Druhá kniha kráľov

Druhá časť pokračuje v Druhej knihe kráľov nanebovzatím Eliáša a začiatkom pôsobenia Elizea.
Tretia časť (2 Kr 18-25) opisuje históriu posledných kráľov Judska až po zánik kráľovstva, do začiatku babylonského zajatia (587 pred Kr.). V tomto období vládli aj dvaja bezbožní králi (Manasses (Manassé, Manase) a Amon). Po nich nasledoval Joziáš (Josiáš), ktorý našiel knihu Deuteronómium v Jeruzalemskom chráme.
Králi sú v knihách predstavovaní podľa istej spoločnej schémy. Jej hlavným bodom sú náboženské postoje jednotlivých kráľov. Dejiny sa v knihách kráľov nepodávajú v modernom slova zmysle ale najmä ako dejiny spásy. Ako príčinu rozdelenia kráľovstva a vyhnanstva predstavujú nevernosť národa.
Exainetos (Akragas)

Exainetos alebo Hexainetos (starogr. Εξαίνετος, ᾿Εξαίνετος – Exainetos, Hexainetos) bol v roku 496 pred Kr. olympijský víťaz v zápasení.
Exainetos, syn Empedokla z Akragantu, zvíťazil na 71. olympijských hrách v roku 496 pred Kr. v zápasení. Zápasenie (palé) sa podobalo dnešnému „grécko-rímskemu"; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem tak, že sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.
Staroveký historik Diogenes Laertios uvádza, že gramatik Satyros z Kallatidy vo svojom diele Životopisy mudrcov a filozofov, zaznamenal, že Empedokles, syn Exaineta z Akragantu, mal syna Exaineta, ktorý počas tej istej olymiády, keď on zvíťazil v konských dostihoch, získal víťazstvo v zápase alebo v behu. (V záznamoch Eusebia je na 71. olymp. hrách víťazom v behu na jedno stadion Teisikrates z Krotónu.) Uvádza tiež, že podľa Apollodora z Atén, olympionik Empedokles nebol totožný s Empedoklom, filozofom, ale bol to jeho dedo s rovnakým menom.
Gerald Paul Carr

Mladosť a výcvik

V roku 1974 získal po úspešnom štúdiu na univerzite v južnej Kalifornii na fakulte mechaniky titul inžiniera. Potom v štúdiu pokračoval na postgraduálnej škole amerického vojenského námorníctva a na Princeton University. Nasledovala mnohoročná služba v letectve námornej pechoty. V apríli 1966 bol vybratý do piatej skupiny pripravujúcich sa astronautov. Počas dlhých rokov čakania na svoj let sa podieľal na kompletovaní Apolla 8 a Apolla 12, pracoval ako ich spojovací operátor, technicky vylepšoval mesačné vozidlo Lunar Rover. So svojou rodinou (oženil sa a má šesť detí) si opravil starý autobus a obišiel s ním celý západ USA. Už ani nedúfal, že sa dočká, keď prišla ponuka na posledný let k Skylabu 1.

Po lete

Z NASA odišiel v roku 1977. Našiel si miesto manažéra obchodného oddelení spoločnosti Bovay Engineers v texaskom Houstone. V auguste 1993 bol prezidentom spoločnosti Camus Inc., v Little Rock.
Béduer

Poloha

Obec má rozlohu 24,78 km². Najvyšší bod je položený 405 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 730 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haustórium (botanika)

Haustórium je špeciálne premenený orgán (koreň) parazitov a poloparazitov schopný čerpať živiny z vodivých pletív hostiteľa.
Vytvára sa u rastlín (napr. imelo biele alebo kukučina) alebo húb.
Jonchères

Poloha

Obec má rozlohu 16,68 km². Najvyšší bod je položený 1 560 m n. m. a najnižší bod 719 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 38 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Geissenovci – Ťažký život milionárov

O seriáli

Róbert a Carmen Geissenovci sú manželia milionári, ktorí vlastnia niekoľko luxusných domov, áut a jachtu. O svoje bohatstvo sa rozhodli podeliť so svetom, aspoň prostredníctvom televíznej obrazovky. Môžete nahliadnuť do každodennej rutiny milionárov a vidieť aj výnimočné udalosti v ich živote. Ich dve dcéry sú Davina (15) a Shania Geiss (14). V súčasnosti chodia do súkromnej školy v Monaku. Davina je deviatačka a Shania ôsmačka. Ich obľúbencom je Justin Bieber.
Jevgenij Igorevič Tarelkin

Mladosť

Jevgenij Tarelkin pochádza zo zabajkalského Pervomajsku, po strednej škole bol prijatý na štúdium na Jejskú vojenskú vysokú leteckú školu (rus. Ейское Высшее военное авиационное училище летчиков), absolvoval ju roku 1996. Roku 1998 vyštudoval Gagarinovu vojenskú leteckú akadémiu (rus. Военно-воздушную академию им.Ю.А.Гагарина).
Po štúdiu slúžil v leteckom pluku pri Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) ako starší skúšobný palubný inžinier, na lietadlách Iľjušin Il-76 a česko-slovenských Aero L-39 Albatros a Aero L-29 Delfín nalietal 207 hodín, stal sa inštruktorom výsadkárskej prípravy s 500 zoskokmi.

Kozmonaut

Prihlásil sa do výberu kozmonautov a 29. mája 2003 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 5. júla 2005 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
V letovom pláne NASA z 2. júna 2010 je uvedený ako člen záložnej posádky Expedície 31 /32 (štart v Sojuze TMA-04M je pripravovaný na marec 2012) a hlavnej posádky Expedícia 33/34 so štartom 23. októbra 2012.
Jevgenij Tarelkin je ženatý, má jednu dcéru.
Buchy (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 3,58 km². Najvyšší bod je položený 305 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 117 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lecelles

Poloha

Obec má rozlohu 16,24 km². Najvyšší bod je položený 26 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 654 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pourrain

Poloha

Obec má rozlohu 23,84 km². Najvyšší bod je položený 292 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 431 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Provensalčina (Provensalsko)

Provensalčina (po francúzsky provençal, po provensalsky provençau alebo prouvençau) je najrozšírenejší z okcitánskych dialektov. Používa sa v Provensalsku aj vo východnom Garde, v južnom Francúzsku. Niekedy sa považuje za samostatný románsky jazyk.
Nesmie sa zamieňať s inými významami slova provensalčina, najmä nie s provensalčinou (správne okcitánčinou, nešlo o provensálsky dialekt) stredovekých trubadúrov 12. a 13. storočia.
Významným zástancom znovuoživenia tohto pomaly zanikajúceho nárečia bol spisovateľ a nositeľ Nobelovej ceny Frédéric Mistral, ktorý vydal okrem literárnych diel v tomto jazyku (Mirèio... ) aj slovník okcitánskych dialektov .
Všeobecný kvantifikátor

Všeobecný kvantifikátor (iné názvy: všeobecný kvantor, veľký kvantifikátor, generalizátor) je kvantifikátor, ktorým sa nahradzuje spojenie „pre všetky“. Značí, že všetky opakovania výrazu, ktorý za ním nasleduje majú určitú vlastnosť. Jeho symbol je  (v unicode ∀ U+2200 FOR ALL).

Príklad

Na množine prirodzených čísel je možné opísať vzťah
teda, že pre všetky x (z množiny prirodzených čísel) platí, že sú väčšie alebo rovné nule.
Dameas z Kleitoru

Dameas alebo Démeas (starogr. Δαμέας, Δημέας) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Sochár Dameas, pôvodom z arkádskeho z Kleitoru, pôsobil hlavne v Argose na konci 5. storočia pred Kr. Podľa rímskeho historika Plínia bol žiakom sochárskeho majstra Polykleita (uvádza ho ako Demea z Kleitoru). Grécky cestovateľ Pausanias, po návšteve Delf, zaradil jeho bronzové sochy Artemidy, Poseidóna a spartského stratéga Lysandra medzi najpamätnejšie votívne diela v Delfách. (bol to dar Sparťanov po víťazstve nad Aténami pri Aigospotamoi (Kozích riečkach) v roku 405 pred Kr.) Sochu Lysandra spomína aj rímsky rečník Cicero vo svojom filozofickom spise De divinatione (O veštení).
Počas archeologických vykopávok v Delfách sa na terase Apolónovho chrámu našiel podstavec, ktorý bol základňou sochy Lysandra. Nemá signatúru zhotoviteľa sochy, je ale pravdepodobné, že ním bol Dameas.