Zuvačov

História

Doba výstavby hradu nie je presne známa, avšak podľa archeologických nálezov vznikol krátko po polovici 13. storočia. Vzhľadom k jeho mohutnosti možno predpokladať, že išlo o hrad kráľovský, ktorý bol súčasťou siete zemepánskych oporných bodov v tejto časti Moravy. V 14. storočí sa potom stal za dnes neznámych okolností súčasťou světlovského panstva, ktoré vlastnili Šternberkovci. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1448, kedy podľa dohody v majetkovoprávnom spore predáva Zdeněk zo Šternberka dedinu Komňu s „tvrdzou“ Miroslavovi z Cimburka. Zo zmienky súčasne vyplýva, že v tej dobe už bol hrad zbúraný a nevyužívaný. To potvrdzujú aj archeologické výskumy, podľa ktorých život na hrade skončil v prvej polovici 15. storočia, teda v dobe husitských vojen, a niektorí historici tak jeho zánik spájajú s ťažením vojsk sirotkov do Uhorska roku 1431. Roku 1481 potom Kunka z Cimburka predala dedinu aj pustý hrad späť majiteľovi světlovského panstva, ktorým vtedy bol Ctibor z Landštejna. Posledná historická zmienka o hrade, ktorá súčasne ako jediná obsahuje jeho meno, je z roku 1517 a nachádza sa vo výpočte statkov, ktoré boli spolu s celým panstvom prevedené na Buriana z Vlčnova. Pustý hrad následne zrejme úplne upadá v zabudnutie, lebo v ďalších prevodoch světlovského panstva už zmieňovaný nie je.

Popis

Hrad Zuvačov sa nachádza asi 1 km juhozápadne od obce Komňa v nadmorskej výške 501 m na ostrohe Hrádek, ktorý vybieha z horského hrebeňa tiahnúceho sa od Mikulčina vrchu v centrálnom pásme Bielych Karpát k Bojkoviciam. Ostroh predstavoval strategický bod, z ktorého bolo možné ovládať údolie, ktorého ústie smeruje na Bojkovice a na ktoré sa tiež napája cesta na Starohrozénkovský priesmyk.
Hrad bol postavený prevažne z lomového kameňa. Hradné jadro leží na najkrajnejšom konci ostrohu a má tvar celkom pravidelného oválu, ktorého priemer presahuje 3 m. V jeho západnej časti sa nachádza vyvýšený okrúhly pahorok, na ktorom stávala mohutná okrúhla kamenná veža, ktorej vonkajší priemer bol približne 12,5 m a vnútorný približne 6,1 m, takže ide o tretiu najrozmernejšiu vežu svojej doby na Morave. Veža bola súčasťou nezachovaného hradného paláca, ktorý bol hrazdenej konštrukcie s tehlami. Toto miesto je z celého hradu jediné, na ktorom sa zachovali pozostatky niekdajšieho muriva. Celé jadro je obohnané takmer 12 m širokou a viac ako 3 m hlbokou priekopou, v minulosti tu tiež stávala celokamenná obvodná hradba. Okolo priekopy je z jej vonkajšej strany nahodený val, ktorý má dnes v severovýchodnej časti podobu jednoduchého terénneho stupňa, avšak v juhozápadnej časti dosahuje výšku takmer 3,5 m. Do hradu sa vstupovalo nezachovanou bránou severne od veže.
Na západ od hradného jadra vybieha malé predhradie lichobežníkovitého pôdorysu, ktorého dlhšia os je orientovaná západo-východným smerom. Presná podoba jeho opevnenia nie je známa, avšak pravdepodobne nebolo príliš dôkladné. Je možné, že okolo stála kamenná hradba alebo aspoň jednoduchá kamenná stena vystavaná bez použitia malty. V severnej časti stávala 7 m široká budova a ďalšie stavby z dreva a hliny boli v juhozápadnej časti. Zachovala sa priekopa, ktorá ho obklopovala, a to najlepšie na severozápadnej strane. V smere prístupu sa asi 30 m pred valom predhradia zachovali pozostatky okrúhleho predsunutého opevnenia so zvyškami priekopy na západnej strane. Opevnenie je však značne poškodené nedávnou ťažbou kameňa, takže sa dochovala iba západná a juhozápadná časť. V minulosti krčok výbežku pred predhradím pretínala ešte 18 metrov široká a 3,5 m hlboká šijová priekopa.

Reštaurátorské práce

V roku 2010 prebiehali na hrade reštaurátorské práce, počas ktorých boli odstránené náletové kroviny a bol sprístupnený terén a očistený povrch muriva. Pôvodné murivo veže bolo opatrené ochrannou nadmurovkou a celá plocha bola zakonzervovaná. Prístup k hradu bol uľahčený jednoduchými drevenými schodmi z guliačov a okolo chodníka boli osadené kamene.