google/wiki40b huggingface dataset:
Vrabcotvaré

Charakteristika

Väčšinou sú menšej veľkosti, majú dobre vyvinutý hlasový orgán (odtiaľ meno spevavce). Aj vďaka schopnosti vytvárať hlasové zložité prejavy pomocou hlasového orgánu nazývaného syrinx (ktorý majú aj vtáky niektorých iných radov) sa považujú za najvyvinutejší rad vtákov. Ukazuje sa aj, že niektoré z nich majú naozaj nezvyčajné psychické schopnosti. Spevu sa väčšinou venujú samce, ktoré tým lákajú samice a vyznačujú si teritórium. Väčšina druhov má svoj vlastný špecifický hlasový prejav. Spev je buď vrodený alebo sa ho mláďatá musia naučiť.
Dokážu dobre spočívať aj na veľmi tenkých konárikoch, čo im umožňujú špeciálne svaly, ktoré siahajú svojimi úponmi až po prsty. Tri prsty nohy sú obrátené dopredu. Palec je vyvinutý, behák zriedkavo zarastený. Vyznačujú sa bohatým operením. Mnohé majú mäkké, kypré operenie. Páperie, ak ho majú, je iba na holinách, zriedkavo na celom tele (vodnár). Zobák môže mať rozličné tvary.
Vyskytujú sa na celom svete od púšte po tropický dažďový les, s výnimkou Antarktídy. Všetci príslušníci tohto radu majú kŕmivé mláďatá. Žijú zväčša na stromoch alebo kroch, niektoré druhy však na zemi a niektoré (napríklad lastovičky) strávia celý život v lete. Hniezdia v bútľavých stromoch aj dierach v zemi. Živia sa rozličnou potravou (živočíchy, rastliny, kvetný nektár). U druhov špecializujúcich sa na istú potravu sa táto špecializácia prejavuje na tvare zobáka (krivonos). U väčšiny druhov sú samce oveľa farebnejšie a majú aj nápadnejšie perové ozdoby ako samice.
Rad sa delí na dve hlavné skupiny Tyranii a Passeri. Passeri majú najlepšiu kontrolu nad hlasivkami a sú to ozajstné spevavé vtáky (hoci niektoré ako napríklad vrana na to neznejú).

Systematika

Na vyššej úrovni systematiky došlo k zásadným zmenám vyplývajúcim najmä z tejto štúdie z roku 2004. Tieto sú v tejto systematike už zohľadnené. Nižšie sú uvedené aj odlišnosti voči zaužívanému staršiemu systému (teda prevažne voči Sibley 1990).
Pokiaľ ide nižšiu úroveň - čeľade - trvajú vo viacerých prípadoch spory, čo patrí do ktorej čeľade. Tu bol spravidla zvolený prístup použitia čo najmenších čeľadí (väčšie čeľade sú však spravidla uvedené tiež).
Savignac (Aveyron)

Poloha

Obec má rozlohu 15,28 km². Najvyšší bod je položený 420 m n. m. a najnižší bod 333 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 610 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
LG K20

LG K20 plus je androidový smartfón, ktorý vyrába kórejská spoločnosť LG Electronics. Predstavený a uvedený bol v decembri 2016.
Obsahuje IPS kapacitný LCD displej s uhlopriečkou 5,3 palcov s rozlíšením 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 277 ppi a operačný systém Android 7.0.
Je postavený na čipovej sade Qualcomm MSM8917 Snapdragon 425 s procesorom Quad-core 1.4 GHz Cortex-A53 s grafickým procesorom Adreno 308, obsahuje 16 GB úložiska rozšíriteľného microSD kartou do 256 GB a 2 GB RAM.
Primárny fotoaparát má rozlíšenie 13 MP, sekundárny 5 MP. Batéria je odnímateľná Li-Ion s kapacitou 2800 mAh.
Bassac

Poloha

Obec má rozlohu 7,62 km². Najvyšší bod je položený 38 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 555 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Gemme (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 32,5 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 262 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Friday I’m in Love

Kompozícia

Skladba bola pôvodne v pomalšom tempe ako na nahrávke. Počas jej tvorby bol Robert Smith presvedčený, že akordy ukradol, preto volal všetkým priateľom a pýtal sa ich, či už podobnú skladbu počuli.

Videoklip

Režisérom videoklipu bol Tim Pope. Zobrazuje kapelu v rôznych kostýmoch a na rôznych pódiách. Kapela hrá s niekoľkými rekvizitami a hercami, ktorí blúdia po scéne, čo vytvára zdanie chaosu. Na začiatku klipu je Tim Pope na hojdačke a kričí cez megafón potom, čo inhaloval hélium. Koniec klipu patrí Simonovi Gallupovi so svadobným závojom a šampanským.
Bitka na Chlebovom poli

Bitka na Chlebovom poli (rum. Bătălia de la Câmpul Pâinii, maď. Kenyérmezei csata) bola bitka, ktorá sa odohrala na tzv. Chlebovom poli pri obci Şibot (dnes Rumunsko) v Uhorsku 13. októbra 1479 medzi uhorským a tureckým vojskom. Turkom pomáhali aj vojaci z Valašska.
Miesto leží v západnej časti územia nazývaného Königsboden (Fundus regius), na hranici Huňadskej župy. Na mieste bitky sedmohradský vojvoda postavil kaplnku, ktorej miesto sa dalo vidieť až do začiatku 20. storočia.
Bitka bola najväčším uhorským víťazstvom nad Turkami, ktorí sa po porážke už nepokúšali rabovať v Uhorsku až do moháčskej bitky.
Roland Emmerich

Životopis

Narodil sa v Stuttgarte, nemeckej spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. V rokoch 1977 - 1981 študoval na mníchovskej filmovej a televíznej univerzite. Jeho študentský film Princíp Noemovej archy (Das Prinzip Arche Noe) zahajoval Berlínsky filmový festival. V roku 1985 spolu so svojou sestrou Ute Emmerichovou založil Centropolis Film Productions (teraz Centropolis Entertainment).
Emmerich začal točiť filmy v angličtine. V roku 1990 prerazil jeho sci-fi film Mesiac 44. Emmerich bol následne pozvaný do Ameriky, kde sa ujal v roku 1992 réžie filmu Univerzálny vojak. O dva roky neskôr sa podieľal na filme Hviezdna brána, ktorý sa stal hitom a dočkal sa aj spodobnení v seriáli a niekoľkých televíznych filmoch. Ďalším dielom je Deň nezávislosti, ktorý sa stal jedným z najúspešnejším filmov všetkých čias.
Následne režíroval filmy ako Godzilla (1998), Patriot (2000), Deň potom (2004), 10 000 pred Kristom (2008) a v roku 2009 film 2012.
Noyant-la-Plaine

Poloha

Obec má rozlohu 4,99 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 330 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pachyrhinosaurus

Opis

Pachyrinosaurus patril s dĺžkou 6 až 8 metrov medzi pomerne veľké rohaté dinosaury. Keďže rohaté dinosaury sa tvarom tela navzájom výrazne neodlišovali, Pachyrhinosaurus disponoval všetkými základnými znakmi tela zástupcov Ceratopsia: mal krátky, no silný krk, pomerne krátky trup a skrátený chvost. Hlava bola opatrená silným kosteným zobákom, vytŕčajúcimi lícnymi kosťami a kosteným golierom, ktorý bol kratší ako ostatná časť lebky (znak podčeľade Centrosaurinae). Kostený golier mal odľahčený dvoma stredne veľkými otvormi.
Na rozdiel od väčšiny vyspelých ceratopsov, na lebke pachyrinosaura sa nám nezachovali žiadne prominentné rohy. Na mieste, kde sa u zástupcov Centrosaurinae nachádzal dlhý kostený roh, mal veľký kostený hrboľ. Z vrcholu kosteného goliera vyrastali dva tŕne, niektorým jedincom aj krátky roh za očami, pri koreni kosteného goliera. Rod Pachyrhinosaurus tak predstavuje vyvrcholenie evolučného trendu centrosaurinov v strácaní nosného rohu. Ten bol najprv skrátený a ohnutý smerom dopredu a dole (Einiosaurus), neskôr zostala len základňa (Achelousaurus), ktorú nahradil kostený hrboľ.
Niektorí vedci však zastávajú názor, že myzla postupne len kostená základňa nosného rohu. V prípade pachyrinosaura by tak mohol veľký kostený hrboľ tvoriť základňu impozantného kosteného rohu tvoreného rohovinou. Niečo podobné pozorujeme aj medzi dnešnými zvieratami – rohy nosorožca sú tiež tvorené len rohovinou, pričom základňu im tvoria kostené hrbole. Keďže rohovina málokedy skamenie, rohy pravekých nosorožcov tak poznáme len na základe ich kostených základní. Ak kostený hrboľ nad nozdrami pachyrinosaura naozaj tvoril základňu pre rohovinový roh, tento roh mohol byť veľmi veľký, zrejme do dvoch metrov dlhý (podobne ako u pravekého nosorožca rodu Elasmotherium). Veľký roh by bol veľkou výhodou pri konfrontácii s nebezpečným dravcami akým bol napr. Daspletosaurus.

Spôsob života

Pachyrinosaura poznáme aj na základe pozostatkov celého stáda. Vieme tak, že tento dinosaurus putoval po krajine vo veľmi veľkých čriedach (s niekoľko tisíc jedincami), ktoré zrejme migrovali z južných oblastí na sever – pozostatky pachyrinosaura boli totiž nájdené aj na Aljaške. Putovali ako dospelé jedince, tak aj mláďatá. V takto veľkom stáde zrejme panovala hierarchia, ktorú si jedince získavali vzájomnými súbojmi (stopy po vzájomných súbojoch sú medzi rohatými dinosaurami doložené), podobne ako dnešné jelene, teda pretláčaním hláv. Počas ruje samce využívali pre zmenu svoje kostené goliere, ktoré sa mohli pod vplyvom hormónov alebo zvýšeného tlaku krvi pestro sfarbiť a lákať tak pozornosť samíc.
Elunda

Geografia a okolie

Cesta z Ajos Nikolaos do Elundy má asi 12 km, sleduje pobrežie a pri tom sa štverá na vrcholce malých kopcov. Výhľad z vrcholcov je nádherný - za jasného počasia možno vidieť celý záliv Mirabello a cestu na východný cíp Kréty.
Malá rybárska dedinka Plaka, ktorá leží naproti ostrovu Spinalonga a polostrovu Kolikithia leží 5 km od hlavného námestia Elundy na sever. 
Je to aj posledné mestečko na ceste do bývalej kolónie malomocných Spinalonga, ktorá bola na blízkom ostrove v súčasnosti známom ako Kalydon.
Elunda je známa turistická atrakcia často navštevovaná známymi osobami kvôli luxusným hotelom pri mori. Napríklad  bývalý premiér Andreas Papandreu trávil leto v Elunde; v súčasnosti tu často trávia dovolenku členovia kráľovskej rodiny Saudskej Arábie.

Dejiny

Najstaršie sídlo v oblasti Elundy bolo staroveké grécke mesto Olous.  Obyvatelia mesta boli v občasnom konflikte s obyvateľmi dórskeho mesta Lato, až kým sa nakoniec nedohodli na mierovej zmluve.  
Tvár mesta sa časom výrazne zmenila. Veľkú časť starovekého mesta Olous pohltilo more. Jeho zvyšky možno ešte vidieť pri potápaní v zálive. Neskoršia história mestečka je spätá s benátskym obdobím. V prvej polovici 20. storočia bolo mestečko poslednou zastávkou malomocných pred transportom na ostrov Spinalongu.
V roku 1984 sa v tomto letovisku stretol francúzsky prezident François Mitterrand s líbyjským vodcom Muammar_al-Kaddáfí, aby prediskutovali možnosti riešenia konfliktu v Čade.

Verejná doprava

Autobusovú dopravu do Elundy prevádzkuje spoločnosť KTEL (novogr. ΚΤΕΛ), so spojmi do Plaky a Ajos Nikolaos po celý deň.
Lauri Korpikoski

Hráčska kariéra

S hokejom začínal v klube TPS Turku, pričom vo fínskej najvyššej súťaži SM-liiga debutoval v 18 rokoch.

New York Rangers

V roku 2004 bol draftovaný tímom New York Rangers v prvom kole ako 19. celkovo. Na svoju šancu v NHL si však musel počkať, pretože dve sezóny hral vo farmárskom tíme Rangers, v Hartforde. Svoju šancu dostal 4. mája 2008 v piatom zápase semifinále východnej konferencie proti Pittsburghu Penguins. Hneď túto šancu využil, keď svojou druhou strelou v zápase prekonal Marc-André Fleuryho a zaznamenal tak svoj prvý gól v zámorskej súťaži. Prvého gólu v základnej časti sa dočkal dňa 12. októbra 2008, kedy prekonal brankára Kevina Weekesa z New Jersey Devils. Celkovo odohral v drese Rangers 76 zápasov s bilanciou 7 gólov a 10 asistencií.

Phoenix Coyotes

Dňa 14. júla 2009 bol vymenený do tímu Phoenix Coyotes za Envers Lisina a o deň neskôr podpísal s tímom zmluvu na dva roky. Sezóna 2009/2010 bola pre neho prelomová, pretože odohral 79 zápasov a napevno sa tak usídlil v zostave Coyotes. V sezóne 2010/2011 sa mu tiež bodovo darilo, kedy si pripísal 40 bodov zo 79 zápasov. Dňa 20. júla 2011 sa dohodol s tímom Phoenix Coyotes na novej dvojročnej zmluve za 3,6 milióna dolárov. V dobe výluky NHL pôsobil v tíme TPS Turku. Dňa 11. júla 2013 predĺžil s klubom zmluvu o ďalšie štyri roky za cenu 10 miliónov dolárov.

Reprezentačná kariéra

Prvýkrát sa v reprezentačnom drese predstavil na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v Bielorusku, kde sa stal s 11 bodmi najproduktívnejším hráčom turnaja. V roku 2005 sa zúčastnil Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v USA, kde fínske mužstvo obsadilo 5. miesto. Na ďalších majstrovstvách v roku 2006 získalo Fínsko bronzovú medailu, a to aj zásluhou Korpikoského, ktorý bol so 6 bodmi štvrtým najproduktívnejším hráčom svojho tímu. Na majstrovstvách sveta v Nemecku v roku 2010 mal premiéru v seniorskom tíme, avšak v siedmich zápasoch si nepripísal žiadny bod a Fínsko prehralo vo štvrťfinále s Českom. Na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2013 bol jediným hráčom z NHL, z výberu trénera Jukku Jalonena, a Fínsky tím postúpil do medailových bojov. V semifinále však prehral so Švédskom a v boji o bronz prehral s tímom USA. V januári 2014 ho tréner Erkka Westerlund nominoval na olympijské hry v Soči.
Sami Yaffa

Kariéra

Svoju kariéru začal v roku 1977 v skupine Babblers a o dva roky neskôr hral v kapelách Suopo a Pohjanoteeraus. V roku 1980 sa stal členom skupiny Pelle Miljoona Oy a toho roku tiež nastúpil k skupine Hanoi Rocks, s ktorou vystupoval až do roku 1985. Neskôr hral s niekoľkými ďalšími kapelami, medzi ktorými bola napríklad sprievodná skupina Johnnyho Thundersa alebo americká skupina Jetboy.
So spevákom Michaelom Monroom, bývalým spoluhráčom z kapely Hanoi Rocks, spolupracoval na jeho sólových koncertoch a v deväťdesiatych rokoch spolu založili krátko existujúce skupiny Jerusalem Slim a Demolition 23. V rokoch 2005 až 2010 bol členom skupiny New York Dolls. V roku 2011 vystupoval s kapelou Compulsions, v ktorej s ním hrali ešte Richard Fortus a Frank Ferrer zo skupiny Guns N’ Roses. Taktiež je členom skupiny Mad Juana.
Challerange

Poloha

Obec má rozlohu 11,13 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 448 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Tailly (Ardennes)

Poloha

Obec má rozlohu 39,31 km². Najvyšší bod je položený 337 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 177 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Občianski liberáli

Predsedovia strany

2005 – 2006 Lukáš Fila

od 2006 Rastislav Guľaša

História

Strana Občianski liberáli bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 25. novembra 2004. Členovia strany neúspešne kandidovali vo voľbách do VÚC 2005, ich kandidát na župana David Dvořák získal 922 hlasov (1,25%). Dvořák následne kandidoval v doplňujúcich voľbách na starostu Petržalky, pri účasti iba 11,5% oprávnených voličov získal iba 93 hlasov. V komunálnych voľbách 2006 strana kandidovala v koalícii DSS – Nádej – OKS – OL.

Volebné výsledky

Strana sa zatiaľ nezúčastnila na parlamentných voľbách.

Volebné preferencie

Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Vedec roka SR

Ocenení podľa ročníka a kategórie

Pozn.: uvádzaní sú ocenení v hlavných súťažných kategóriách. Informácie o čestných uznaniach a prípadných ďalších ocenených vo vedľajších kategóriách sú dostupné v zdroji, uvádzanom ku konkrétnemu ročníku.
Ardénsky buviér

História

Je to starodávne plemeno vyšľachtené v Belgicku. Okrem hlavného využitia, ktorým bolo pasenie a zaháňanie dobytka, sa používal taktiež ako pes strážny. Dnes je to krajne vzácne plemeno, ktorému hrozí vymiznutie. Vzniklo krížením flanderských bouvierov s belgickými ovčiakmi - malinois, a možno aj briardami za účelom vytvorenia dokonalého pastierskeho psa. Ešte v štyridsiatich rokoch 20. storočia bol jeho chov značne populárny, niekoľko jedincov bolo vyvezených do USA, neskôr záujem poklesol a v súčasnosti plemeno odumiera. Chvost sa zvyčajne kupíroval, ale uši, na rozdiel od flanderského bouviera nie.

Vzhľad

Stredne vysoký pes, rozmery sú v širokej škále, výška v kohútiku okolo 60 cm, hmotnosť okolo 25 kg. Hlava je trochu väčšia, ako by mala byť v pomere k telu, uši veľké a špicaté, stojace. Predné končatiny rovné, zadné s malými uhlami v kĺboch. Srsť je strednej dĺžky.
Carl Johann Philipp Noé Richard Anschütz

Carl Johann Philipp Noé Richard Anschütz (*10. marec 1852, Darmstadt – † 8. január 1937, Darmstadt) bol nemecký chemik. Zaoberal sa výskumom zlúčenín štvormocného uhlíka.
Kolinovce

Polohopis

Obec sa nachádza v Hornádskej kotline na styku pohoria Branisko a Galmus.
Predtým Kolínovce, okres Spišská Nová Ves. Stred obce leží v nadmorskej výške 389 metrov n. m., vo východnej časti Hornádskej kotliny, 30 km na V od Spišskej Novej Vsi.

Susedné obce

Kaľava, Krompachy, Spišské Vlachy

História

Prvá zmienka o Kolinovciach je v saskom privilégiu z roku 1312. Roku 1404 kráľ Žigmund Luxemburský daroval obec spišskému farárovi na základinu. Roku 1693 patrila do domínia Spišského hradu, roku 1900 temer polovica obyvateľov pracovala v priemysle. Obec s radovou ulicovou zástavbou je rozdelená Hornádom na dve časti.

Pamiatky

Katolícky kostol sv. Františka Seraf.
Klasicistický z obdobia okolo roku 1830, sieňového typu s polkruhovým uzáverom presbytéria, zaklenutý konchou a tromi poľami pruskej klenby. Štítové priečelie členené dvojicami pilastrov a frontónom zdobeným triglyfmi, nad portálom termálne okno a nad štítom malá vstavané drevená vežička. Oltár je klasicistický portikový s obrazom sv. Františka Seraf. z čias okolo roku 1830.

Farský úrad

filialka rimskokatolického farského úradu Spišské Vlachy
Terézia Páleníková

Kariéra

Profesionálnu kariéru začala v klube BK Petržalka. Medzi rokmi 2014 – 2018 strávila štyri sezóny v slovenskej extralige v tíme Piešťanské Čajky, kde sa vypracovala na stabilnú oporu tímu a jednu z najlepších hráčok ligy (v sezóne 2017/2018 skórovala najviac bodov, 308 b). V roku 2018 prestúpila do súčasného pôsobiska, poľského tímu Ślęza Wrocław. Vo februári 2019 získala 3. miesto v ankete Basketbalistka roka 2018.
Reprezentovala tiež Slovensko na Majstrovstvách Európy 2017.
Jej staršia sestra Marta je bývalá profesionálna hráčka basketbalu, pôsobiaca v Piešťanoch či Košiciach. Kariéru pre zdravotné problémy ukončila v roku 2018.
Gutterdämmerung

Koncepcia

Tagemose a jeho žena Katarina Vercammenová, ktorá tiež produkovala film, pracovala na vývoji a dokončení projektu približne päť rokov. Najprv napísal umelec scenár, kde bol Henry Rollins jedným z prvých umelcov zapojených do tejto myšlienky. Nasledovali ďalšie prísľuby od Iggyho Popa a Grace Jonesovej. Projekt bol financovaný dvomi belgickými zberateľmi umenia. Dňa 12. novembra 2015 sa v Londýne uskutočnila predpremiéra, v ktorej boli uvedené verejné časti filmu. Aktuálna premiéra bola 6. mája 2016 v Berlíne.
Projekt je čiernobiely film len s niekoľkými hovorenými scénami.  Predstavenie sprevádzala živá skupina hrajúca známe skladby z rockovej histórie. Organizovaná bola Kevinom Armstrongom, vedľa neho patria k súboru hudobníci súčasnej skupiny od Iggyho Popa ako aj spevák Jesse Smith. V tradícii tichého filmu sprevádza film rozprávač. Pri vystúpení v Berlíne prevzal túto úlohu Ray Cokes, počas vystúpenia na festivale Rockavaria bol ako rozprávač vnímaný Henry Rollins. Tagemose nazval film „najhlasnejším tichým filmom všetkých čias“.
Množstvo umelcov sa vo filme vyskytuje portrétovo, medzi nimi aj Grace Jonesová, skupina Volbeat, Josh Homme a Nina Hagenová.

Dej

Anjel Vicious hodí na zem zlú gitaru rock 'n' rollu. Začína spor rôznych protivníkov okolo gitary, ktorí ju chcú všetci využiť vo svoj prospech. Iba Billy a Juliette sa snažia priniesť gitaru na bezpečné miesto. Spočiatku pracujú proti sebe, ale potom si musia uvedomiť, že skutoční oponenti sú tí, ktorí chcú používať gitaru na vybudovanie svojej sily.

Kritika

Kritika bola veľmi zmiešaná. Časopis Rock Hard pripisuje filmu potenciál stať sa „metalovým Woodstockom našej doby“ a verí, že použitie hudobnej skupiny, rozprávača a pyrotechniky filmu obmedzí exkluzivitu živého filmu. Sophie Albers Ben Chamová z časopisu Stern píše, že vydali metalovo-rockovú operu, ktorej „hustota a obraz ... sú silne požičané v estetike tichého filmu.“ Príbeh filmu odhalil logické medzery a je povrchný pri vystúpeniach osobných hrdinov a skladieb, ktoré hrali. Ivo Ligeti z časopisu Welt kritizuje skutočnosť, že sprisahanie sa muselo znížiť na minimum, takže by mohol byť logicky zahrnutý do príbehu veľký počet rockových legiend. Voľba sprievodnej hudby je predvídateľná a kritik zhŕňa: „V zlých momentoch voní Gutterdämmerung po pive a mužskom pote. V dobrých vidíme priechodnú úctu, ktorú si človek s určitým usilím môže vychutnať.“ Pre Katrin Riedlovú z časopisu Metal Hammer to bola nevýrazná premiéra, hoci koncepcia bola dobrá, ale mala medzery. Jej záver má „veľa vynútenej práce, vyslovene vytvorenej na "definitívny kultový film", inscenovanej apokalypticky a krvavo, ale zároveň bezzubo, očakávane a bez osvetľujúceho záveru.“
James Lovelock

Dr. James Ephraim Lovelock (* 26. júl 1919, Letchworth, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je britský ekológ, odborník v plynovej chromatografii.
Vypracoval hypotézu o Zemi (Gaii) ako živom organizme (Zem ako jednoduchý symbiotický systém). Má vplyv na new age.
Barking and Dagenham

Doprava

Doprava v tomto predmestí je zaisťovaná hlavne trasou londýnskeho metra District Line, ktorá prechádza oblasťou od východu na západ so zastávkami – Barking, Upney, Becontree, Dagenham Heathway a Dagenham East. Barking má rovnako spojenie prostredníctvom Hammersmith and City Line, c2c, one a Silverlink národnej železnice. Železničné zastávky sú tiež v Dagenham Dock a Chadwell Heath.
Južná časť obvodu hraničiaca s Temžou je v dosahu časti London Riverside dopravného systému Thames Gateway. V súčasnosti sa uvažuje o úprave nových verejných priestranstiev, obytných štvrtí a rozvoji dopravnej infraštruktúry, vrátane ďalších staníc linky c2c, rozšírenie DLR a vybudovaní Východolondýnskeho tranzitu (East London Transit).

Vzdelanie

Medzi vzdelávacie inštitúcie v tomto obvode patrí Barking College a All Saints School, a stredné školy Dagenham a Roman Catholic
Chamouillac

Poloha

Obec má rozlohu 8,19 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 348 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tsilivi

Tsilivi, známe aj ako Planos (novogr. Τσιλιβί, Πλάνος) je obec na ostrove Zakynthos v Grécku. Nachádza sa na severovýchodnom pobreží ostrova, asi 5 km severozápadne od hlavného mesta Zakynthos.
Kristián Fridrich Angerstein

Životopis

Školské vzdelanie získal v Banskej Bystrici, odborné vedomosti z baníctva, skúšačstva a hutníctva od otca. Študoval na Baníckej škole v Banskej Štiavnici. Pôsobil v banskej komore v Banskej Štiavnici ako pomocný skúšač, neskôr samostatné banský inšpektor. Autor početných rukopisov a banských máp.
Iveta Mičiníková

Pôsobenie v kluboch

V jarnej časti sezóny 2009/10 popri svojom hráčskom pôsobení v Bytči hosťovala spolu so svojou klubovou a reprezentačnou spoluhráčkou Evou Minarčíkovou v interligovom celku HK Danlog Partizánske, kde Iveta Mičiníková odohrala 11 zápasov a strelila 60 gólov, čo je priemer takmer 5 a pol gólu na zápas.
Iveta Mičiníková je štvornásobnou majsterkou Slovenska v mládežníckych kategóriach: ako staršia žiačka (2007), mladšia dorastenka (2008, 2009) a staršia dorastenka (2010).
Počas letnej prestávky 2010 absolvovala prípravu s interligovým klubom Iuventa Michalovce. Po skončení prípravy vedenie Iuventy na základe jej výkonnosti a výsledkov v príprave rozhodlo, že v sezóne 2010/11 bude v rámci jednoročného hosťovania pôsobiť v tomto klube, pričom zároveň môhla hrávať aj za svoj kmeňový klub MHK Bytča v prvej lige žien aj starších dorasteniek. Po skončení sezóny 2010/11 Iveta Mičiníková definitívne prestúpila do Iuventy a stala sa jej kmeňovou hráčkou.

Pôsobenie v reprezentácii

Do ženskej reprezentácie SR sa dostala už vo svojich osemnástich rokoch. V septembri 2010 ju tréner Štefan Katušák nominoval na tri domáce priateľské stretnutia s Bieloruskom. V druhom z trojice týchto stretnutí v Michalovciach sa zapísala do streleckej listiny svojimi prvými dvomi gólmi v reprezentačnom družstve žien.
V predchádzajúcom období prešla takmer všetkými mládežníckymi reprezentačnými výbermi. So spoluhráčkou Evou Minarčíkovou reprezentovali Slovensko v kategóriach do 17 a napriek svojmu mladému veku už aj do 20 rokov a práve vzhľadom k ich veku je predpoklad, že budú reprezentovať aj v kategórii do 19 rokov.
Jej doposiaľ najväčším úspechom v reprezentácii je druhé miesto na X. Európskych olympijských hrách mládeže (EYOF) vo fínskom Tampere v roku 2009 po semifinálovom víťazstve nad Holandskom 30:24 (14:12) a finálovej prehre s Ruskom 24:30 (13:16).