google/wiki40b huggingface dataset:
Donald Judd

Život

Narodil sa roku 1928 v meste Excelsior Springs v americkom štáte Missouri. Pôvodne študoval na College of William & Mary, neskôr však prešiel na Columbia University, kde študoval filozofiu. Najprv sa venoval abstraktnému expresionistickému maliarstva a začiatkom šesťdesiatych rokov začal uprednostňovať sochárstvo. Venoval sa prevažne práci s pevnými geometrickými formami. Medzi materiály, z ktorých svoje diela tvoril, patrilo napríklad plexisklo alebo nehrdzavejúca oceľ. Hoci bol označovaný za minimalistu, sám tento výraz neuznával a označoval sa za empiristu. Zomrel roku 1994 na Manhattane vo veku 65 rokov.
Station to Station (album)

Reedície

Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol dve ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. Namiesto čienobielej fotografie bola na obale použitá fotografia farebná.
Biela stopa

Biela stopa, predtým tiež Biela stopa SNP je najstaršie pravidelne organizované podujatie v behu na lyžiach na Slovensku, ktoré sa tradične koná v bežeckom areáli Skalka pri Kremnici. 46. ročník sa uskutoční 26. - 27. januára 2019.

História podujatia

Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1974 pri príležitosti 30. výročia SNP. Biela Stopa Kremnica je od roku 1985 členom združenia európskych diaľkových behov EUROLOPPET. V roku 1989 bola Biela stopa zaradená do medzinárodného kalendára vytrvalostných pretekov na lyžiach FIS. Súčasťou podujatia je tiež beh priamych účastníkov SNP, ako aj „Malá Biela stopa“ - preteky žiakov a dorastencov. V sobotu sa bežia hlavné preteky, beh voľnou technikou na 48 a 25 km a v nedeľu krátka 25km trať klasickou technikou. Všetky behy majú štart aj cieľ na lyžiarskom štadióne na Skalke. Podujatie organizuje Telovýchovná jednota Biela stopa Kremnica. 35. ročník sa uskutočnil 8. - 10. februára 2008.
Bucy-le-Roi

Poloha

Obec má rozlohu 4,58 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 121 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 189 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Creuse

Poloha

Obec má rozlohu 5,04 km². Najvyšší bod je položený 412 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 74 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kozákov (národná prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany podľa zakladajúceho predpisu je ochrana veľmi starého geologického útvaru vzniknutého sopečnou činnosťou, náleziská unikátnych minerálov - farebných chalcedónov a odrôd kremeňa, morských i sladkovodných cenomanských usadenín obsahujúcich veľké množstvo skamenelín rastlín a živočíchov, významného archeologického náleziska - najsevernejšieho výskytu človeka doby kamennej a jeho dielne v jaskyni Babí pec, symbolu krajiny Českého raja, náleziská drahých kameňov a v novodobej histórii symbolu boja za slobodu českého ľudu.

Prírodné podmienky

Vrch Kozákov (744,1 m n. m.) je súčasťou geomorfologického celku Ještědsko-kozákovský hřbet. Na geologickej stavbe sa podieľajú horniny troch útvarov: permu, kriedy a neogénu. Základnou horninou je Permská vyvrelina andezitoid (melafýr), odkrytá najmä vo Votrubcovom lome v južnej časti chráneného územia. Petrologicky patrí k latiandezitom až andezitom, niektoré polohy vykazujú typickú mandľovcovitú textúru. F. Fediuk (2002) tu odlíšil šesť lávových príkrovov, povrazovité a valivé textúry láv. V žilách a mandliach sa nachádzajú drahokamové odrody kremeňa (achát, jaspis, chalcedón, ametyst, kašolong, záhneda i.) A iné minerály (zeolity, kalcit atď.). 
Kozákov a ďalšie náleziská ozdobných kameňov v okolí Turnova poznali už umelci v dobe Karola IV. (záujem bol najmä o jaspis). Rozvoj ťažby sa potom obnovil za panovania Rudolfa II. Na západnom svahu Kozákova sú permské andezitoidy prekryté transgresnou kriedou. Ide prevažne o cenomanské kremenné pieskovce korycanských vrstiev s odtlačkami schránok lastúrnikov, na báze kriedy o zlepence, pieskovce a ílovce sladkovodného cenomanu (peruckých vrstiev) so zvyškami flóry a tenkými slojkami popolovinového uhlia. Pieskovce vystupujú v tektonicky vysunutej kryhe na priečnom kozákovskom zlome až takmer pod vrchol Kozákova. Majú nezvyčajne príkre sklony 18-24°, podmienené tektonickou pozíciou. V pieskovcoch sú pozoruhodné pseudokrasové archeologicky významné jaskyne Babí pec a Kudrnáčova pec) a v skale vytesaná izbička Drábovna. Pod Drábovnou je kaňonovitá roklina Měsíční údolí. Vrcholovú časť Kozákova a časť jeho východného a severného svahu tvorí neogénna sopečná vyvrelina čadič s početnými zhlukmi olivínu (tzv. Olivínové gule). Najmladšie vyvreliny na Kozákove sú datované do obdobia pred 6,7 až 3,5 miliónmi rokov.

Flóra

Rastliny: ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), bleduľa jarná (Leucojum vernuum).

Fauna

Živočíchy: sokol sťahovavý (Falco peregrinus), bocian čierny (Ciconia nigra), jastrab krahulec (Accipiter nisus), jastrab veľký (Accipiter gentilis), krkavec čierny (Corvus corax), výr skalný (Bubo bubo), orešnica perlavá (Nucifraga caryocatactes), netopier čierny, (Barbastella barbastellus), netopier veľký (Myotis myotis), podkovár krpatý (Rhinolophus hipposideros), netopier vodný (Myotis daubentonii), netopier svetlý (Plecotus auritus).
Nindžucu

Nindžucu (jap. 忍術) alebo ninpó (jap. 忍法) je bojové umenie, stratégia a taktika špionáže, sabotáže a iných druhov skrytého vedenia boja vo feudálnom Japonsku.
Bojovník používajúci systém nindžucu sa nazýval šinobi-no-mono (忍の者), skrátene šinobi (忍). Po Druhej svetovej vojne sa rozšírilo pomenovanie nindža, ktoré vzniklo alternatívnym čítaním znakov 忍者. Ženy bojovníčky sa nazývajú kunoiči (くノ一).
Brainville (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 3,19 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ordizan

Poloha

Obec má rozlohu 5,89 km². Najvyšší bod je položený 633 m n. m. a najnižší bod 444 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 466 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milan Ondrík

Životopis

Odmalička uvažoval, že bude futbalistom. Po starom otcovi zdedil výtvarný talent a venoval sa rezbárstvu. Študoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v ročníku Petra Mankoveckého a Zuzany Kronerovej.
Pôsobí v Divadle Andreja Bagara v Nitre. Vďaka svojmu hereckému výkonu zapôsobil a zaujal aj slovinského režiséra Diega de Brea, keď hľadal predstaviteľa Coriolana pre rovnomennú hru Williama Shakespeara v Slovenskom národnom divadle. 
Počas svojej hereckej kariéry si zahral všetko od ruskej klasiky cez slovenské diela po súčasnú svetovú drámu, ako napríklad Mŕtve duše, Statky-zmätky, Koniec hry a Portia Coughlan. Väčšiu popularitu však získal vďaka účinkovaniu v známom slovenskom seriáli Panelák, kde stvárnil postavu Nora.
V súčasnosti účinkuje v inscenáciách ako Testosterón, Všetko za národ či Adam Šangala.
Žije v Nitre so svojou partnerkou a herečkou Zuzanou Moravcovou, s ktorou má tri deti.

Ocenenia

V roku 2016 získal cenu Slnko v sieti za Najlepší mužský herecký výkon vo filme Eva Nová a v roku 2019 cenu IFF v Karlových Varoch za najlepší mužský herecký výkon v dráme Nech je svetlo.
Escoutoux

Poloha

Obec má rozlohu 27,4 km². Najvyšší bod je položený 829 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 299 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anglická filozofia

Filozofia anglická je filozofia pestovaná v anglosasskom kultúrnom prostredí; odčleňuje sa od kontinetálneho filozofického myslenia v časoch F. Bacona, odkedy sa zvykne vyzdvihovať oproti kontinentálnej línii Descartes - Spinoza - Leibniz línia Bacon - Locke - Hume. V anglickej filozofii sa akcentuje väčšmi tematizácia skúsenosti a praxe (v kontinetálnej filozofii prevláda špekulácia a metafyzika).
Už prví predstavitelia samostatnej anglickej filozofie boli empirikmi a zakladali svoje učenia na náboženskej, vedeckej a psychologickej skúsenosti, pozri: R. Bacon, J. Duns Scotus, W. Occam.
Kravany (okres Trebišov)

Dejiny

V prvých dvoch desaťročiach 14. storočia boli Kravany vo vlastníctve šľachtica Petra, syna Petena, ktorému ich skonfiškoval kráľ Karol Róbert a v roku 1321 daroval šľachticom z rodu Bokša. Tento dokument je najstarší zachovaný písomný doklad o dedine Kravany. Obec bola v 2. svetovej vojne vypálená, po vojne prebehla obnova dediny.

Symboly obce

Podľa Heraldického registra  má obec tieto symboly prijaté 4. novembra 2003. Erb je charakterizovaný poľnohospodárskymi nástrojmi a súčasne aj zamestnaneckým motívom, podľa historického pečatidla obce z roku 1786

Erb

V modrom štíte päťzubé hrable bez stredného zuba, prekrížené dvoma dvojzubými vidlami – všetko zlaté.

Vlajka

Vlajka má podobu troch pozdĺžnych pruhov žltého, modrého, žltého v pomere 3:2:3. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Krajná ľavica

Krajná ľavica (taktiež extrémna ľavica, ultraľavica) sa vyznačuje predovšetkým sociálnymi, triednymi predsudkami, sympatizuje s historickým komunizmom a anarchizmom. Prívrženci chcú zaviesť sociálno-komunistický režim. Hlavný prúd ľavicového extrémizmu tvoria predovšetkým antiglobalistické organizácie . Protipólom ľavicového extrémizmu je extrémizmus pravicový.
Hoéville

Poloha

Obec má rozlohu 8,54 km². Najvyšší bod je položený 328 m n. m. a najnižší bod 218 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 178 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vannius

Životopis

Vannius pochádzal z kmeňa Kvádov. Tento kmeň s príbuzným kmeňom Markomanov patril do skupiny Svébov. Markomanský náčelník Marobud (lat. Maroboduus) vytvoril na prelome letopočtov silný štátny útvar v stredných Čechách. Stal sa však nebezpečným súperom Rimanov, ktorí využili rozbroje medzi Marobudom a náčelníkom Cheruskov Arminiom, ktorý Marobuda vyhnal a zaujal jeho miesto.
Marobudovu vojenskú družinu Rimania zverili pod vládu kvádskeho náčelníka Vannia, ktorý pochádzal z dynastie, založenej náčelníkom Tudrom. S rímskou podporou sa Vannius usadil na území dnešného západného Slovenska medzi riekami Morava a Váh (Marus et Cusus) a v roku 21 po Kr. vytvoril štátny útvar, ktorý Rimania nazvali Vanniovo kráľovstvo (regnum Vannianum) a Vanniovi udelili titul kráľ (lat. rex). Kráľovstvo sa rozprestieralo pravdepodobne na juhozápadnom Slovensku, „za Dunajom medzi riekami Morava a Váh“ (Rímsky historik Tacitus doslovne uvádza: Danuvium ultra inter flumina Marum et Cusum').
Vannius využíval skutočnosť, že cez územie západného Slovenska viedla prastará obchodná Jantárová cesta, po ktorej sa z juhu na sever vyvážali vyspelé remeselné výrobky na územie barbarov, zo severu na juh sa zase od Baltského mora dovážal do oblasti Stredozemného mora jantár, ktorý sa využíval na výrobu šperkov, ale najmä pri náboženských úkonoch. Vannius ochraňoval obchodníkov, putujúcich po tejto ceste a za to vyberal primerané poplatky. Na hraniciach svojho kráľovstva budoval na vyvýšených miestach pevnosti a opevnené body.
V priebehu tridsiatich rokov Vannius nahromadil obrovský majetok, ktorý mu závideli susedné kmene, súkmeňovci i jeho vlastní príbuzní. Synovia jeho sestry Vangio a Sido sa proti nemu v roku 50 po Kr. vzbúrili a zaútočili proti nemu. Hoci mal Vannius vycvičené vojsko, jeho spojenci sarmatskí Jazygovia nedokázali bojovať v uzavretých šíkoch a Vannius bol porazený. Statočne bojoval, utŕžil aj mnohé rany, ale napokon sa musel uchýliť pod ochranu veliteľov rímskeho loďstva na Dunaji. Rimania mu neposkytli vojenskú pomoc, ale po porážke ho usadili na svojom území v Panónii niekde v oblasti Neziderského jazera a tam Vannius aj zomrel.
Korgalžyn (jazero)

Korgalžyn (kaz. Қорғалжын - Korgalžyn, rus. Кургальджин - Kurgaľdžin) je jazero v Akmolskej oblasti v centrálnej časti Kazachstanu.
Má rozlohu 330 km², priemernú hĺbku 1,6 m (max. 2 m). Leží v nadmorskej výške 308 m. Dĺžka pobrežia je 187 km. Severné a východné pobrežie je strmé. Na severnej strane dosahuje výšku 4 až 6 m. Západné a južné je mierne zarastené rákosím. Na jazere sa nachádza približne 40 ostrovov. Vyskytujú sa aj plavajúce ostrovy.
Zdroj vody je snehový. Do jazera ústi (jazerom preteká) rieka Nura a na jar, keď je množstvo vody najväčšie, rieka Nura z Korgalžynu odteká do jazera Tengiz. Slanosť vody nie je rovnaká v rôznych častiach. Blízko ústia Nury je voda sladká, v ostatných častiach mierne slaná.
Jazero je bohaté na ryby. Na plávajúcich ostrovoch sa usadzujú hlučné kolónie vtákov. Hniezdia tu potápky a kačice. Jazero je súčasťou Korgalžynskej rezervácie, ktorá má rozlohu 1 935 km². Tá bola vytvorená na ochranu hniezdísk Plameniakov ružových.
Port-Louis (Guadeloupe)

Polohopis

Port-Louis má rozlohu 44,24 km².

Obyvateľstvo

Port-Louis má 5436 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Vis (ostrov)

Vis (gr. Ισσα Issa, tal. Lissa) je chorvátsky ostrov v Jadranskom mori. Na ostrove ležia mestá Vis a Komiža. Juhozápadne od Visu je malý ostrov Biševo.

Dejiny

V 19. storočí sa stal predmetom bojov medzi Francúzskom a Britániou, po Viedenskom kongrese v roku 1815 pripadol Rakúsku. Slúžil ako vojenská základňa strážiaca prístup k prístavom Split a Dubrovník. Pokus Talianov o dobytie ostrova počas rakúsko-pruskej vojny viedol ku stretnutiu flotíl Talianska a Rakúsko-Uhorska v bitke pri Vise (20. júl 1866), v ktorej talianske námorníctvo utrpelo ťažkú porážku.
Valentín Balaša

Život

Balaša pochádzal z poprednej šľachtickej uhorskej rodiny Balašovcov. Jeho predkovia vlastnili v 13. storočí liptovské obce Iľanovo a Paludzu, ktoré vymenili za Ďarmoty, kde sa na dlhú dobu usídlili. Na prelome 13. a 14. storočia získali aj panstvo Modrý Kameň (maďarsky Kékkő), v rokoch 1554-1600 vlastnili aj hrad Liptovský Hrádok.
Valentín prežil svoje detstvo na Zvolenskom zámku, ale aj na hrade v Liptovskom Hrádku. Bolo mu poskytnuté kvalitné vzdelanie - ovládal až osem jazykov. Balaša študoval na univerzitách v Nemecku (od roku 1565 študoval napríklad v Norimbergu) i v Taliansku a dosiahol výborné vzdelanie v literatúre. Istý čas bol jeho učiteľom evanjelický kňaz Peter Bornemisa (maďarsky Bornemissza Péter). V rokoch 1573-1574 študoval na vojenskej škole v Jágri (dnes Eger). 
Od roku 1575 pôsobil na území Sedmohradska, kde sa účastnil bojov proti vojskám sedmohradského vojvodu Štefana Bátoriho, ale počas bojov upadol do jeho zajatia. Keď sa Bátori stal poľským kráľom, zobral ho vo svojom sprievode do Poľska, kde sa Balaša zúčastnil v roku 1577 bojov pri Gdańsku proti cisárskej armáde. 
V roku 1577 sa vrátil do Uhorska. Koncom 70. rokov žil opäť na hrade Liptovský Hrádok, ktorý mu pripadol pri delení rodových majetkov. S vlastnou rodinou viedol viaceré právne spory kvôli rodovým majetkom. Spolu s bratom Františkom sa postaral o obnovu hradu a dal ho obohnať novým múrom. Pre zvýšenie poddanských povinností sa však dostal do konfliktu s vlastnými poddanými, najmä v obci Pribylina. 
V rokoch 1579-1582 bol dôstojníkom v posádke Jágerského hradu, neskôr sa vrátil do Zvolena. V roku 1588 slúžil u hlavného kapitána v Nových Zámkoch. V roku 1589 cestoval po Sedmohradsku, ale koncom roku 1589 odišiel opäť do Poľska, kde žil najmä v Krakove. Na jeseň 1591 sa vrátil do Uhorska a obchodoval s vínom. 
Valentín Balaša  sa v roku 1593 zapojil do bojov pätnásťročnej vojny proti Osmanom v radoch cisárskeho vojska, teda na strane Habsburgovcov, bojoval vo vojsku Mikuláša Pálfiho a zúčastnil sa dobytia hradov Divín (hrad) a Modrý Kameň. Pri obliehaní Ostrihomu bol ťažko ranený - odtrhlo mu obe nohy - a do troch dní skonal. Pôvodne vyznával kalvínsku vieru, ale neskôr prestúpil na rímskokatolícke vierovyznanie.

Dielo

Valentín Balaša písal po maďarsky, slovensky a po turecky. Okrem poézie napísal aj jednu komédiu v maďarčine. Slovenské básne objavili až v roku 1949 vo viedenskej Národnej knižnici. Dovtedy nikdy nevyšli knižne. Balaša písal v slovenčine nábožensky ladené básne a jednu o láske: "Pieseň v mene peknej devy". Je autorom tejto časovo najstaršej svetskej ľúbostnej básne v slovenčine uverejnenej v kódexe Jána Jóba Fanchaliho, ktorý má neskororenesančný charakter.
Valentín Balaša písal stance a dal meno jednému ich druhu - "Balašova stanca" (Balassi stanza). 
Má rýmovú štruktúru a a b c c b d d b alebo v deväť veršovej slohe sa opakujúce rýmy v treťom, šiestom a deviatom verši. Balaša má vyspelú básnickú techniku. Jeho hrdinské básne ako aj náboženské básne patria k vrcholom renesančnej lyriky.
Fortuna liga 2019/2020

Sponzori

Hlavným oficiálnym sponzorom Fortuna ligy počas sezóny 2019/20 je stávková kancelária FORTUNA. Oficiálnym dodávateľom lôpt na zápasy je spoločnosť Adidas.

Televízne práva

Fortuna ligu počas sezóny 2019/20 vysiela verejnoprávna televízia RTVS (1 zápas za kolo) a televízia od spoločnosti Orange, Orange Šport (1 zápas za kolo). Každý jeden zápas je zároveň možné zadarmo sledovať aj prostredníctvom internetovej televízie Huste.tv, patriacej pod televíziu JOJ.
Antropofóbia

Antropofóbia je iracionálny strach z ľudí alebo ľudskej spoločnosti (spoločnosti ako celku resp. spoločnosti ako sprievodu). MKCH-10 antropofóbiu klasifikuje ako sociálnu fóbiu.
Veľmi rozšírená je v Japonsku. Napríklad v 80. rokoch malo v Tokiu antropofóbiu 11 % všetkých pacientov s menej závažnými psychickými ochoreniami.
Michal Potocký

Životopis

Študoval teológiu v Banskej Bystrici (od roku 1942). Katechéta v Banskej Bystrici (1948-1950). Stredoškolský učiteľ náboženstva a latinčiny, katechéta na katolíckych gymnáziách. Politicky prenasledovaný (1950), väznený. Po amnestii pracoval vo výrobe. Prekladateľ náboženských a filozofických prác, ovládal latinčinu, taliančinu, a francúzštinu. Zaoberal sa filozofiou a teológiou Pierra Teilharda de Chardin. Existujú vierohodné záznamy (už z roku 1957) o tom, že nebohý páter Michal Potocký SJ, rodák z Vysokej nad Uhom, zhromažďoval svedkov života a smrti blahoslavenej Anny Kolesárovej.
Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji

Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji je najvyššie panamerické podujatie v pozemnom hokeji, ktoré riadi Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Jeho história siaha do roku 2000, kedy sa na Kube konali prvé majstrovstvá mužov, a o rok neskôr na Jamajke aj prvé majstrovstvá žien. Prebiehajú so 4-ročnou periodicitou.
Panamerické majstrovstvá slúžia zároveň ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta, svetovú ligu či hokejové podujatie Panamerických hier. Ženskej kategórii dominuje družstvo Argentíny, v mužskej zvíťazila najviackrát rovnako Argentína.
Argentenay

Poloha

Obec má rozlohu 5,07 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 99 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cailhavel

Poloha

Obec má rozlohu 5,34 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 101 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gaudechart

Poloha

Obec má rozlohu 5,71 km². Najvyšší bod je položený 199 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Burrard Inlet

Burrard Inlet je relatívne plytký pobrežný fjord na juhozápade kanadskej provincie Britská Kolumbia. Vznikol počas poslednej ľadovej doby. Oddeľuje mesto Vancouver a polostrov Burrard od úbočia pohoria North Shore, mesta North Vancouver a okresov West Vancouver a North Vancouver.

Dejiny

Po tisícky rokov na jeho brehoch sídlili indiánski obyvatelia z kmeňa Squamish a Tsleil-Waututh. Prvým európanom, ktorý túto oblasť 19. júna 1792 preskúmal bol španielsky kapitán Dionisio Alcalá-Galiano, ktorý fjord pomenoval Canal de Floridablanca. O niekoľko dní neskôr bol fjord opäť pomenovaný anglickým kapitánom Georgeom Vancouverom po jeho priateľovi Sirovi Harrym Burrardovi.

Geografia

Fjord smeruje takmer priamo na východ od úžiny Strait of Georgia do mesta Port Moody. Na väčšine jeho brehu je urbanizovaný. Približne v dvoch tretinách jeho dĺžky smerom na východ sa nachádza ďalší, oveľa strmejší glaciálny fjord, nazvaný Indian Arm. Smeruje na sever od fjordu Burrard Inlet, leží medzi mestami Belcarra a Deep Cove v okrese North Vancouver, od ktorých sa tiahne severne do hornatej divočiny.
Fjord Burrard Inlet je od Point Atkinson a Point Grey na západe po Port Moody na východe dlhý 25 km, fjord Indian Arm sa tiahne 20 km smerom na sever. Medzi mestá, ležiace na pobreží fjordu patrí Vancouver, North Vancouver, Burnaby a Port Moody. Ponad fjord Burrard Inlet sa klenú tri mosty, Lions Gate Bridge (postavený v 30. rokoch), Ironworkers Memorial Second Narrows Crossing (1960) a železničný most Second Narrows Bridge (1969). Medzi jeho brehmi premáva kompa SeaBus. Najväčšiu šírku (3 km) dosahuje v oblasti medzi poslednými dvomi mostami.

Port of Vancouver

Prístav Port of Vancouver je pred oceánom chránený pokojnými vodami fjordu Burrard Inlet. Je to hlavný prístav vo Vancouveri. Nákladné lode, ktoré čakajú na naloženie a vyloženie svojho tovaru kotvia často v zátoke English Bay, ktorá leží smerom na juh od ústia fjordu a je od neho oddelená centrom – downtownom Vancouveru a Stanley Parkom, ktorý spolu s centrom mesta leží na malom polostrove.
V hlavnom fjorde ostalo pár oblastí zalesnených tak ako pred stáročiami, no strmé svahy fjordu Indian Arm znemožňujú akúkoľvek výstavbu, napriek blízkosti tak veľkého mesta.
Dolná Štubňa

Polohopis

Nachádza sa v južnej časti mesta, na ľavom brehu rieky Teplica. Západne od mestskej časti vedie železničná trať Zvolen – Vrútky, východným okrajom cesta I/65 na Kremnicu.

Dejiny

Prvá písomná zmienka je z roku 1281, keď sa spomína ako „Villa Kosmas" (Kozmova dedina), no v roku 1437 už ako „Stubna". Názov pochádza z mena podľa prvého majiteľa a zakladateľa obce Kozmasa, druhý názov z nemeckého slova „stuben" (chalupa). V 14. storočí sem prišli nemeckí kolonisti. Od 15. storočia patrila rodu Hájskych, od roku 1532 do 1848 Kremnici. Od 15. storočia bola mýtnou osadou, mýto sa tu vyberalo od roku 1437 do roku 1722. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, pracovali ako lesní a železniční robotníci.
V roku 1971 bola obec pričlenená k Turčianskym Tepliciam.

Osada Nový Dvor

48°50′28″S 18°51′16″V

Súčasťou Dolnej Štubne je aj osada Nový Dvor. Nachádza sa na ceste z Dolnej Štubne do Skleného, za železničným priecestím. Osada vznikla na ubytovanie zamestnancov priľahlého JRD.
Vireaux

Poloha

Obec má rozlohu 14,58 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Podarké

Podarké alebo Podarka (starogr. Ποδάρκη – Podarké) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Podarké bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Podarke potom za manžela vybrali Oinea, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Vyšné Temnosmrečinské pleso

Rozloha

Má rozlohu 5,548 ha, hĺbku 20 m a nachádza sa v nadmorskej výške 1 716 m n. m..

Názov

Názov vyplýva z polohy v Temnosmrečinskej doline. V spodnej časti je starý smrekový les, ktorý svojou hustotou a výškou pôsobí tmavým, temným dojmom. V klasickej poľskej literatúre (Stanisław Staszic,1815) sa pleso volalo Czarny Staw ( Čierne pleso) alebo Czarny Staw pod Liptowskimi Murami, podľa zdanlivého zafarbenia vody a podľa polohy pod Liptovskými múrmi, na území historickej Liptovskej stolice.