google/wiki40b huggingface dataset:
Sildenafil

Sildenafil, známy hlavne pod obchodným názvom Viagra, je liek užívaný mužmi na liečbu erektilnej dysfunkcie (impotencie). Sildenafil bol vyvinutý farmaceutickou spoločnosťou Pfizer, ktorá ho predáva ako Viagru, no v súčasnosti je už účinnou látkou viacerých liekov od rozličných spoločností.
Sildenafil účinkuje tak, že inhibuje fosfodiesterázu typu 5, enzým, ktorý podporuje degradáciu cyklického guanosinmonofosfátu (cGMP), ktorý reguluje tok krvi v penise. Vďaka tomu je sildenafil schopný pomôcť pri navodení erekcie.

História

Sildenafil bol vyvinutý pod označením UK-92480 vo výskumnom ústave spoločnosti Pfizer v anglickom meste Sandwich. Aj keď je tento liek dnes známy hlavne ako látka na liečbu impotencie, nebolo to vždy tak. Najprv bol sildenafil študovaný ako možný liek na vysoký tlak a angínu pectoris. Pri testovaní sa potvrdili iba mierne účinky na liečbu angíny pectoris, no taktiež bolo spozorované, že u mužských pacientov vyvolával sildenafil erekciu penisu. Neskôr sa spoločnosť Pfizer rozhodla tento liek ponúkať na liečbu erektilnej dysfunkcie.
Spoločnosť Pfizer si tento liek patentovala v roku 1996 a v roku 1998 získala povolenie amerického úradu FDA (Úrad pre kontrolu potravín a liečiv). Viagra sa stala prvým perorálnym liekom proti erektilnej dysfunkcii. V roku 2013 vypršal patent spoločnosti Pfizer v Európskej únii, vďaka čomu môže akýkoľvek podnik vyrábať a predávať sildenafil ako generikum. Táto skupina liekov je známa aj pod názvom „generická Viagra“.

Použitie

Primárnym použitím sildenafilu je liečba erektilnej dysfunkcie (impotencie), vďaka čomu pomáha dosiahnuť erekciu mužom, ktorí s ňou inak majú problém. V dnešnej dobe je jedným zo štandardných liečiv používaných na liečbu impotencie.
Okrem toho existujú viaceré ochorenia a zdravotné stavy, pri ktorých sildenafil, podľa dostupných informácií, aspoň nejakým spôsobom pomáha, ako napríklad Raynaudov fenomén.

Nežiaduce účinky

Medzi najčastejšie nežiaduce účinky sildenafilu patrí bolesť hlavy, červenanie pokožky, zlé trávenie, upchatý nos, poruchy videnia (svetloplachosť, rozmazané videnie). Okrem toho sa niektorí pacienti sťažovali na to, že všetko vidia sfarbené do modra, ako aj na rozmazané či úplne stratené periférne videnie.
Taktiež existujú vážnejšie nežiaduce účinky, ktoré sa však nevyskytujú často. Do tejto skupiny patrí napríklad príliš dlhá erekcia, výrazne znížený krvný tlak, infarkt myokardu, komorová tachykardia, mŕtvica, zvýšený vnútroočný tlak či náhla strata sluchu.
Kvôli viacerým nežiaducim účinkom je v prípade Viagry a iných liekov obsahujúcich sildenafil vždy odporúčaná konzultácia s lekárom. Tieto lieky sú v lekárňach predávané iba na lekársky predpis. Mnoho webových stránok predáva Viagru aj prostredníctvom internetu, no takýto predaj je ilegálny a nákup liekov cez internet je pre spotrebiteľa vysoko rizikový. Pri liekoch z neoverených zdrojov nie je možné overiť zloženie a pôvod kupovaných liekov, kvôli čomu sú s ich kúpou a užívaním spojené mnohé riziká, vrátane rozdielnej účinnosti a iných nežiaducich účinkov.
Saint-Aignan (Tarn-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 4,85 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 408 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corseul

Poloha

Obec má rozlohu 41,74 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 012 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brémoncourt

Poloha

Obec má rozlohu 5,24 km². Najvyšší bod je položený 403 m n. m. a najnižší bod 268 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brielles

Poloha

Obec má rozlohu 11,4 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 681 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guli

Guli (maldiv. ގުޅި‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Káfu na Maldivách. Počet obyvateľov je 741 (jún 2006), dĺžka ostrova 400 m, šírka 225 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 21,31 km.
Vinassan

Poloha

Obec má rozlohu 8,96 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2405 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Averton

Poloha

Obec má rozlohu 40,62 km². Najvyšší bod je položený 292 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 615 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Bajo

Ivan Bajo, PhDr., CSc., (* 1935), slovenský horolezec, publicista a ilustrátor.

Lezecké výkony

Trnavský horolezec, ktorý začínal ako tramp a skaut, na penzii turista. Vo Vysokých Tatrách má 410 výstupov, z toho vyše 100 v zime, 6 prvovýstupov ako direttissima SZ stenou Prostredného hrotu či prvé zimné priestupy troch ciest na Javorový štít. V Alpách napr. Welzenbachova c. na Grossglockner a Wiessbachhorn, Laserzwand v r. 1964 a 1968. Na Kaukaze Adyl-su, Záp. Šcheľda sev. stenou.
Majster športu, dostal Zlatý odznak IAMESu.

Publicistika a kreslenie

Vedúci autor Učebných textov pre cvičiteľov horolezectva, spoluautor Previsnutej Revue 1971, autor metodických aj beletristických článkov, stoviek karikatúr a kreslených vtipov. Jeho humoristické dielo "Smiech na lane" malo mimoriadny úspech aj u nehorolezeckej verejnosti, dočkalo sa ďalšieho doplneného vydania v r. 2007 a prekladu do poľštiny.
Elektrický rušeň 121

Vývoj

Na prelome 50. a 60. rokov sa ukázalo, že vtedy presadzovaná koncepcia univerzálneho elektrického rušňa, určeného pre prevádzku rýchlikov, osobných i nákladných vlakov u vtedy už existujúcich radov 140 a 141 (podľa dnešného značenia, vtedy E 499.0 a E 499.1) úplne zlyháva. Tieto rušne sa ukázali vhodnejšie pre ťahanie rýchlikov a osobných vlakov, pretože ich prevod umožňujúci maximálnu rýchlosť 120 km/h neumožňuje dostatočnú ťažnú silu pre ťažšie nákladné vlaky. Preto bol rušeň E 499.157 vybavený prevodom pre maximálnu rýchlosť 90 km/h s cieľom zvýšiť ťažnú silu. Po určitej skúsenosti s týmto strojom bola potom vyvinutá a vyrobená nová rada označená ako E 469.1, dnes 121, ktorá je do značnej miery s predchádzajúcou 141 zhodná.

Konštrukcia

U rady 121 je použitá oceľová skriňa s dvoma koncovými stanovišťami rušňovodiča, do ktorých je vstup zvonku vždy dverami z ľavej strany. Medzi stanovišťami sa nachádza strojovňa so štyrmi bočnými oknami na každej strane. Pohon zabezpečujú štyri trakčné motory, pre každú nápravu jeden. Z výroby boli rušne osadzované systémom kontroly bdelosti rušňovodiča s pedálom, ktorý musel byť každých asi 80 sekúnd zošliapnutý, inak došlo k zastaveniu vlaku. Tento systém sa v prevádzke ukázal ako nespoľahlivý a bol preto čoskoro nahradený systémom LVZ III s prenosom svetelných návestí na stanovište rušňovodiča.

Prevádzka

Rušne boli dodané do rušňových dep Ústí nad Labem, Praha stred, Česká Třebová, Ostrava, Žilina, Spišská Nová Ves a Košice. České stroje potom boli skoro všetky sústredené do Ústí nad Labem, ale slovenské až do konca svojej prevádzky doslúžili v depách Žilina a Košice. V severných Čechách sa podieľali predovšetkým na doprave hnedého uhlia na novo elektrifikovaných tratiach. Z Ústí zachádzali až do Českej Třebovej, Opatovic nad Labem, Kutnej Hory, neskôr aj do Prahy po tratiach, ktoré boli elektrifikované od 70.rokov.
V roku 2008 bola väčšia časť českých strojov buď mimo prevádzky, alebo dokonca zošrotované. Posledných šesť strojov slúžilo v spoločnosti ČD Cargo, SOKV Ústí nad Labem. Nie sú však turnusovo nasadzované, ale slúžia ako záložné a vyrážajú v prípade poruchy niektorých z novších rušňov, predovšetkým radov 122, 123. Ich technický stav je už väčšinou zlý.
Rušne prevádzkované pôvodne slovenským štátnym dopravcom ŽSR boli odpredané súkromnému dopravcovi CTL Logistics v Poľsku, ktorý ich ďalej prevádzkuje vo vlastnej farebnej schéme.
Necpalský potok (prítok Belianskeho potoka)

Prameň

Pramení vo Veľkej Fatre na západných svahoch Ploskej (1 532,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 360 m n. m.

Smer toku

V pramennej oblasti tečie západným smerom, následne na krátkom úseku na juh, potom znovu na západ dolinou Balcierovo. Nad sútokom s prítokom z Ondrejkovej doliny sa stáča a severozápadným smerom preteká Necpalskou dolinou. Nad obcou Necpaly tečie na krátkom úseku na západ, v obci sa opäť stáča na severozápad, od sútoku so Stuhou pokračuje k ústiu severoseverozápadným smerom.

Ústie

Do Belianskeho potoka sa vlieva juhovýchodne od obce Žabokreky v nadmorskej výške cca 447 m n. m.
Ivan Thurzo

Životopis

Študoval na vyššej obchodnej škole v Dolnom Kubíne, v Martine, roku 1900 maturoval. Úradník v Tatrabanke v Martine, v Ľudovej banke v Námestove, vedúci filiálky Krupinskej sporiteľne, účastník 1. svetovej vojny, ťažko ranený. Signatár Martinskej deklarácie, vedúci kancelárie SNR. Stúpenec ČSR a čsl. vzájomnosti. Po roku 1939 on i jeho rodina perzekvovaní, zapojil sa do občianskeho odboja, zúčastnil sa na prípravách SNP, konštituovaní DS, 1944 šéfredaktor jej ústredného orgánu Času v Banskej Bystrici, v roku 1944-1945 žil ilegálne v Banskej Bystrici-Radvani. Po roku 1948 politicky prenasledovaný. Organizátor a propagátor moderných foriem sporiteľníctva. Autor monografie a článkov o sporení a sporiteľníctve. Autor biografických článkov a samostatne vydanej životopisnej jubilejnej práce o Milanovi Hodžovi. Svoje životné osudy spracoval v rozsiahlych rukopisných pamätiach (posmrtne vyšli 2 knižné výbery - 1968, 1987).
Nom (Egypt)

Nom (zo starogr. νομός – „štvrť“) alebo sepat (staroeg. sp3t – „kraj“) bola jednotka administratívneho rozdelenia starovekého Egypta. Používanie gréckeho namiesto egyptského označenia je dôsledkom dlhodobého vplyvu Grékov na Egypt, ktoré sa ustálilo počas obdobia Ptolemaiovcov. Okrem toho boli Gréci natoľko fascinovaní Egyptom, že o ňom zanechali veľa historických záznamov. Práve z nich čerpali európski historici pri poznávaní Egypta.

Staroveký Egypt

Rozdelenie starovekého Egypta na nomy siaha až do preddynastického obdobia (pred 3100 pred Kr.). Nomy pôvodne existovali ako nezávislé mestské štáty, ale neskôr sa začali zlučovať. Podľa tradície konečné zjednotenie vykonal Meni.
Nielenže rozdelenie zostalo nedotknuté po viac ako tri tisícročia, ale i hranice jednotlivých nomov a ich poradie zostalo takmer nemenné. Niektoré, ako napríklad Xois v delte alebo Chent-min v Hornom Egypte, sa spomínajú po prvý raz na Palermskej doske (5. dynastia), ďalšie, ako Bubastidský nom, sa objavujú až počas Novej ríše. Podľa systému, ktorý sa používal vo faraónskom Egypte, bol Egypt rozdelený na 42 nomov. Staroeg. slovo „sepat“ pôvodne znamenalo zavlažované územie. Nomy sa pravdepodobne vyvinuli z takýchto zavlažovaných oblastí, ktoré delili nílske údolie kvôli daňovým odvodom. Členenie v Hornom Egypte bolo stabilnejšie ako v Dolnom, kde sa hranice nomov priebežne prispôsobovali toku ramien nílskej delty.
Dolný Egypt, od starého hlavného mesta Memfidy po Stredozemné more, sa skladal z 20 nomov. Prvý z nich sa rozprestieral okolo hlavného mesta, dnešnej Sakkáry a Gízy, na mieste Káhiry. Nomy sú očíslované približne v poradí, v akom nasledujú z juhu na sever, pričom začínajú zo západu smerom na východ. Alexandria bola podľa toho v 3. a Bubastis v 18. nome.
Horný Egypt bol rozdelený na 22 nomov. Prvý z nich sa nachádzal v okolí Elefantíny, neďaleko egyptksých hraníc s Núbiou na Prvom katarakte. Dnes sa na tomto mieste nachádza Asuán. Odtiaľto pokračovalo číslovanie po prúde rieky v usporiadanom poradí nílskym údolím. Téby (dnes Luxor) ležal v 4., Amarna (staroeg. Achetaton) v 14. a Mejdúm v 21. nome.

Egypt za vlády Ptolemaiovcov a cisárov

Počas grécko-rimskej nadvlády nad Egyptom boli niektoré nomy pridané alebo premenované. Ptolemaiovci tak premenovali Krokodilopolitský nom na Arsinoitský nom. Hadrián vytvoril nový nom: Antinoopolitský, ktorý mal za hlavné mesto ním založený Antinoopolis.
Medzi

Medzi (z nem. „zwischen“, (substantivizované) „das Zwischen“) je prvok rozlišovania, a to, čo je medzi rozlíšenými („das, was zwischen den Unterschiedenen ist“).
Contault

Poloha

Obec má rozlohu 9,62 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 136 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 71 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avosnes

Poloha

Obec má rozlohu 11,54 km². Najvyšší bod je položený 552 m n. m. a najnižší bod 368 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kramářova vila

História

Vila sa nachádza v najvýchodnejšom cípe Hradčian, v mieste kde stávali pražské Mariánské hradby, medzi prírodnou pamiatkou Letenský profil a Hanavským pavilónom. V roku 1911 kúpil na mieste bašty sv. Tomáša (Bašta XIX) stavebný pozemok politik Karel Kramář, neskorší prvý predseda vlády Česko-slovenskej republiky. Na mieste nechal postaviť dom pre svoju manželku, rusku Nadeždu Nikolajevnu.
Pri kúpe pozemku sa musel Kramář zaviazať, že na mieste vyrastie len jednoposchodová budova, s priečelím obráteným k Vltave, ktorá bude navrhnutá tak, aby nenarušovala vzhľad panorámy Pražského hradu.
Projekt spracoval viedenský architekt Friedrich Ohmann a prizval k secesnej výzdobe svojich kolegov pedagógov z Umeleckopriemyselnej školy v Prahe. Vo vile s rozlohou 700 m² bolo celkovo 56 miestností. Väčšina z nich slúžila na reprezentačné účely. Vybavenie interiéru si objednala pani Kramářová, ktorá tiež razantne ovplyvňovala spoluprácu s poprednými českými výtvarníkmi. Súčasťou areálu sú dva menšie domčeky pre personál. Záhrada je upravená v štýle francúzskeho parku. Stavba trvala 4 roky, bolo na ňu navezených 433 400 tehál, 16 600 dlaždíc, 968 povozov piesku, 73 povozov opuky, 60 povozov štrku, 251 kameňa, 13 dreva a ďalší materiál. Stavebné práce riadil stavebný radca Jan Rosenberg, cez leto tu pracovalo 50 až 70 ľudí a v prácach sa pokračovalo aj cez zimu. Účet za stavebné práce (bez vnútorného vybavenia) sa zdvojnásobil na 800tisíc korún. Celkovo výstavba stála niečo cez milión korún.
Vedľa reprezentačných miestností boli vo vile aj dve súkromné spálne, dve pracovne, byzantinizujúca jedáleň, salón v staroruskom štýle s biliardom, dve hosťovské izby, ale aj osem pivníc, garáž so skladom benzínu, žehliareň a kúpeľ. Medzi technické vybavenie patril napríklad domáci výťah alebo odsávač prachu. Vila bola veľmi luxusne zariadená. Napr. pracovňa Karla Kramářa mala 7,5 m vysoký strop, kozub zo zeleného mramoru a pracovný stôl potiahnutý byvoliou kožou.
Dňa 13. mája 1915 sa Kramářovci nasťahovali do vily. Už o týždeň neskôr, 21. mája, však Karla Kramářa zatkla polícia a bol uväznený vo Viedni. Vila zostala neobývaná až do Kramářovho prepustenia po cisárskej amnestii v roku 1917.
Po smrti Kramářových vilu od roku 1938 spravovala Spoločnosť dr. Karla Kramáře, ktorá ju prenajala Národnej galérii. V roku 1948 bola spoločnosť rozpustená a vila pripadla štátu. 
Od roku 1952 bola vila pod správou komunistického Úradu predsedníctva vlády a postupne chátrala. V rokoch 1994 až 1998 prebehla rozsiahla rekonštrukcia. Po rekonštrukcii slúži vila ako rezidencia predsedu vlády Českej republiky.
Kaufbeuren

Kaufbeuren je mesto s postavením mestského okresu v nemeckej spolkovej krajine Bavorsko v kraji Allgäu v morénovom údolí rieky Wertach v nadmorskej výške okolo 680 m. Z hľadiska správy tvorí mesto so štatútom mestský okres, je obklopené krajinským okresom Ostallgäu.

Dejiny

Kaufbeuren vznikol okolo roku 740 z franského dvora, ktorý slúžil ako správne centrum oblasti na hraniciach s Bavorskom. V 11. storočí tu mali sídlo páni z Beuren, ktorí boli lénikmi Welfovcov. Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1126. Na konci 12. storočia sa mesto dostalo pod moc Staufovcov. 3. februára 1286 povýšil Rudolf I. Habsburský Kaufbeuren na slobodné ríšske mesto, čo vydržalo až do roku 1802, kedy sa stalo súčasťou Bavorska.
Na začiatku druhej svetovej vojny bola v zalesnenom území na sever od mesta zriadená muničná továreň firmy Dynamit AG (predtým Alfréd Nobel), v ktorej pracovali vojnoví zajatci a nútené nasadení, bola tu pobočka koncentračného tábora Dachau. V miestnej psychiatrickej liečebni bola počas vojny vykonaná eutanázia zhruba 2 000 psychicky nemocných osôb (tzv. program T-4).
Po vojne bola na troskách továrne Dynamit AG vybudovaná štvrť Neugablonz založená vyhnancami z Jablonca nad Nisou, ktorí sem priniesli svoje znalosti zo sklárskeho priemyslu.
Frépillon

Poloha

Obec má rozlohu 3,35 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 731 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louka u Šnajberského rybníka

Ochrana

Predmetom ochrany sú rašelinové a mokraďové biotopy s výskytom osobitne chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov v nive potoka Bystřice.
Mouzay (Indre-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 23,71 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 490 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nová Ves (Ostrava)

História

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1584. Ako väčšina okolitých obcí i Nová Ves mala poľnohospodársky charakter. Zmenil to až rozvoj priemyslu v okolí v druhej polovici 19. storočia a prvej polovici 20. storočia. Miestny obyvatelia čoraz častejšie nachádzali zamestnanie v priemyselných podnikoch a baniach. Zvýšil sa tiež počet obyvateľov z 659 v roku 1890 na 2275 v roku 1930. Pôvodne samostatná obec bola 1. januára 1924 pripojená k mestu Moravská Ostrava. V rokoch 1960 - 1971 bola súčasťou obvodu Ostrava II a od novembra 1971 obvodu Ostrava 1.
David Mitchell

Životopis

Vyštudoval anglickú a americkú literatúru na University of Kent. Rok žil na Sicílii, potom osem rokov v Hirošime v Japonsku, kde vyučoval angličtinu. Od svojho návratu žije v Írsku. V roku 2003 sa dostal na prestížny zoznam Najlepších mladých britských autorov, ktorý vyhlasuje literárny časopis Granta.
Deinonychus

Znaky

Deinonychus disponoval pomerne vysokou hlavou a na dinosaura veľkým mozgom. Jeho predné končatiny boli dlhé a vybavené tromi prstami s nebezpečnými pazúrmi. Ešte nebezpečnejšie boli zadné končatiny, na druhom prste každej z nich vybavené veľkým otáčavým zahnutým pazúrom, ktorý dokázal, podľa štruktúry prsta súdiac, vyslovene zaťať do tela svojej koristi. Dlhý chvost bol v podstate meravý a slúžil na udržiavanie rovnováhy  počas rýchlej zmeny smeru behu, prípadne keď sa Deinonychus držal na chrbte svojej obete. Hoci prakticky celý chvost bol nehybný, jeho koreň bol ohybnejší, najmä čo sa týka pohybov smerom hore. Keď bol smerom hore najviac ohnutý, s chrbtom zvieral takmer pravý uhol. Zadné končatiny Deinonycha boli síce mocné, schopné rozpárať veľkým dinosaurom bruchá, no boli zároveň dosť krátke, vhodné iba na kratší šprint. Podobne ako iní členovia skupiny Maniraptora (napr. Microraptor), aj Deinonychus bol zrejme operený, pričom najdlhšie perie mal na ramenách a konci chvosta.

Lov

Mnohé skameneliny svedčia, že obľúbenou potravou tohto pomerne hojného predátora boli jedince skoro dvaapolkrát dlhšieho a tridsaťkrát ťažšieho rodu Tenontosaurus. Jeden nález svedčí dokonca o skupinovom útoku (čo je v podstate logické pri takej veľkej koristi), ktorý sa však neskončil len smrťou Tenontosaura, ale o život prišlo aj pár útočníkov. Deinonychy teda zrejme poľovali na veľkú korisť vo svorkách, kým malé obete zabíjali osamote v rámci svorky.

Dejiny

Deinonycha pomenoval americký paleontológ John Ostrom v roku 1969.
La Longeville

Poloha

Obec má rozlohu 15,66 km². Najvyšší bod je položený 991 m n. m. a najnižší bod 756 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 640 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Szentesský obvod

Szentesský obvod (maď. Szentesi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Čongrádskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szentes. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Ján Svikruha

Životopis

Účastník protifašistického hnutia, počas SNP ako pracovník sekretariátu ÚV KSS v Banskej Bystrici organizoval premietanie sovietskych filmov na povstaleckom území. Spoluzakladateľ slovenskej národnej kinematografie, prvý riaditeľ Slovenského filmu v Bratislave (1948 – 1952). Ako vedúci výroby organizoval a riadil výrobu hraných filmov.
Lhommaizé

Poloha

Obec má rozlohu 30,59 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 840 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Billaux

Poloha

Obec má rozlohu 6,26 km². Najvyšší bod je položený 16 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 111 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mestský hrad v Banskej Štiavnici

História

Banskoštiavnický mestský hrad vznikol ako renesančná protiturecká pevnosť z románsko-gotického kostola Panny Márie zo začiatku 13. storočia, ktorý bol začiatkom 16. storočia prebudovaný a opevnený. Základ komplexu tak tvorí trojloďová pôvodne románska, dnes gotická bazilika, ktorú dopĺňa karner (kaplnka svätého Michala). 
Vzniku Starého zámku, ktorý je písomne doložený v roku 1486, predchádzalo poškodenie už čiastočne opevnenej baziliky vojakmi Šimona Rozgoniho v roku 1442. Vypálený kostol utrpel ďalšie škody aj pri silnom zemetrasení v roku 1443 a tak sa časom pristúpilo k jeho rekonštrukcii. V rokoch 1495 až 1515 bol kostol prestavaný na baziliku a opevneniu pribudli oblé bašty a strieľňové otvory na delá. Opevnenie dopĺňala priekopa a val, ktoré boli dobudované po zvýšení tureckého ohrozenia, ktoré zároveň zmenilo celú prestavbu komplexu. Výrazným spevnením múrov baziliky vznikla obranná pevnosť – mestský hrad, ktorý mal chrániť banské mesto. 
V 60. rokoch 16. storočia boli vykonané ďalšie úpravy a posledné výraznejšie práce na obrannom komplexe boli vykonané v roku 1777, kedy bola prestavaná vstupná veža. V 19. storočí, kedy už pôvodná funkcia pevnosti pominula, slúžila je časť pre potreby mestského archívu, knižnice, mestskej polície, ale aj ako ľadovňa mäsiarov či telocvičňa. Od 1. júla 1900 slúži Starý zámok ako mestské múzeum a komplex je od roku 1950 národnou kultúrnou pamiatkou.
Brenelle

Poloha

Obec má rozlohu 4,34 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 194 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Livron

Poloha

Obec má rozlohu 7,54 km². Najvyšší bod je položený 423 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 419 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vinay (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 16,01 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 050 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plaisance (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 24,75 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 461 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antalovce

Dejiny

Za rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Užskej župy, v rokoch 1918 – 1938 zas patrila do teritória Česko-Slovenskej republiky. V roku 1945 bola obec aj s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR.
Železničná trať Košice – Hidasnémeti

Súčasnosť

Po trati premávajú EC vlaky z Budapešti do Košíc a naspät.