google/wiki40b huggingface dataset:
Porto (mesto v Portugalsku)

Dejiny

Prvé dochované zmienky o Porte pochádzajú z doby 4. storočia a nadvlády Rímskej ríše. Prapôvodnými obyvateľmi tohto územia boli však Kelti. Počas rímskej nadvlády mesto prosperovalo, ale po zániku ríše sa v roku 711 dostalo pod vplyv Maurov. V roku 868 poslal na toto územie Vímara Peres v rámci reconquisty skupinu bojovníkov, ktorí moslimských Maurov porazili a vrátili Porto kresťanským vládcom.
V 12. storočí začala stavba katedrály Sé de Porto; niektoré časti sa dochovali v románskom slohu, ďalšie boli prestavané v gotike a baroku. V tej dobe bolo Porto sídlom portugalských kráľov. V roku 1387, po svadbe Jána I. a Filipy Lancasterskej (Anglicko), dcéry Jána z Gentu, vznikla najstaršia vojenská aliancia na svete.
Od 14. storočia sa veľmi rýchlo rozvíjala lodná doprava a s ňou spojené objavy. V roku 1415 Henrich Moreplavec, syn Jána I., vykonal plavbu z Porta do marockého prístavu Ceuta, ktorá predznamenala portugalské zámorské objavy.
S rozmachom výroby vína v okolí rieky Douro rástla i potreba rozvozu, a tak vznikali nové a nové lodné cesty, ako napríklad v roku 1703 medzi Portom a Anglickom. V Porte začali vznikať aj špecializované obchodné spoločnosti, ktoré boli často v rukách Angličanov. V dôsledku tohto rozmachu anglických obchodníkov začal Sebastião de Melo s monopolizáciou celého tohto sektoru v prospech Portugalska. To však prinieslo veľa nespokojnosti u drobných vinárov, ktorí sa proti tomuto búrili.
Počas 18. a 19. storočia mesto rýchlo rástlo; v tomto období bol postavený aj kostol, z ktorého sa dochovala len štíhla veža Torre dos Clérigos, vysoká 76 m. Rozvíjajúce mesto sa stalo zaujímavým terčom pre napoleonské vojsko, ktoré pod vedením maršala Soulta vstúpilo na územie Porta 29. marca 1809. Miestni obyvatelia sa snažili pred vojakmi utiecť a použili na prechod cez Douro pontónový most (Ponte dos Barcos), ktorý sa pod váhou zrútil a rieka pochovala viac ako 4 000 ľudí, čo dnes pripomína reliéf pri novom moste. Napoleonská armáda nakoniec z Porta odišla.
2. polovica 19. storočia priniesla industrializáciu, stavbu železnice a mostov cez Douro; v 20. storočí prebiehala ďalšia urbanizácia a s Portom fakticky zrástli okolité mestá. Začiatok 21. storočia je spojený s rozvojom dopravnej infraštruktúry a podporou verejnej dopravy.

Kultúra a vzdelanie

V roku 2001 bolo Porto Európskym hlavným mestom kultúry (spoločne s holandským Rotterdamom). Mesto je dejiskom medzinárodného filmového festivalu Fantasporto. Korene miestnej univerzity siahajú do roku 1762, oficiálnym rokom založenia je však až rok 1911.

Šport

Tak ako vo väčšine portugalských miest je najpopulárnejším športom v meste futbal. Najúspešnejším klubom v meste je v súčasnosti FC Porto, víťaz Ligy majstrov v rokoch 1987 a 2004. Ďalšími profesionálnymi klubmi sú Boavista FC a SC Salgueiros.
Argumentačný text

Argumentačný text je špecifický druh textu, založený na zámernom pôsobení na adresáta.

Príklad

Víno

Síra pôsobí na nervy

Hovorí sa: Vo víne je pravda (In vino veritas) Jedno nám však etiketa na fľašiach neprezrádza: Je v ňom priveľa síry. Zákon o potravinách nariaďuje: "Odsírovať"! Koľko síry môže človek bez obáv skonzumovať? Päťdesiat miligramov, hovorí svetová zdravotnícka organizácia. Avšak len jedna fľaša červeného vína obsahuje približne 200 miligramov síry, suchý biely hroznový výber dokonca 400 miligramov. Síra ničí vitamín B1, ktorý je dôležitý pre nervový systém. Tip: Pite suché vína. Je v nich menej síry. Podľa možnosti nie viac ako štvrť litra.

Vlastnosti

Dá sa povedať, že snaha ,,vyvolať zmenu stavu vedomia" je zámerom každého žurnalistického textu. Napriek vlastnostiam textu argumentačného, môžeme tento žáner zaradiť k výkladovému slohovému postupu. Vlastnosti ktorými ďalej oplýva sú objektívnosť, gnómickosť, tie však podliehajú štýlovej a žánrovej norme situácie, v ktorej text komunikuje.
Vernier

Geografia

Vernier sa nachádza na sever od rieky Rhôna. Susedí s obcami Satigny, Meyrin, Grand-Saconnex ako aj so Ženevou.
V mestskej časti Le Lignon stojí najvyššia budova kantónu a najdlhšia budova v Európe, ktorá je dlhá 1060 metrov. Pôvodne bola naprojektovaná a postavená pre 10-tisíc ľudí, dnes v nej býva okolo 5 500 ľudí.

Obyvateľstvo

Vernier je druhým najväčším mestom ženevského kantónu. 45 percent obyvateľov je cudzích štátnych príslušníkov. 61 % všetkých obyvateľov má zahraničný pas (47 % cudzinci plus 14 % má dvojité občianstvo). Medzi cudzincami prevládajú talianskeho a portugalského pôvodu.

Dejiny

Až do roku 1815 bol Vernier súčasťou Francúzska.
Nicole Vaidišová

Kariéra

Svoj prvý turnaj v okruhu WTA vyhrala vo Vancouveri, len pri svojej tretej účasti na turnaji najvyššej kategórie, kde porazila štyri z piatich najvyššie nasadených, a stala sa šiestou najmladšou víťazkou turnaja WTA v dejinách (mala 15 rokov, 3 mesiace a 23 dní), zároveň bola hráčkou s najnižším miestom v rebríčku (180.), ktorej sa to podarilo v roku 2004. O dva mesiace vyhrala druhý titul - v uzbeckom Taškente ako 103. na svete. V roku 2004 skončila sezónu prvý raz vo svetovej stovke. Ďalší rok pokračovala vo výbornej hre - na ďalšie turnajové víťazstvo síce čakala až do októbra, avšak potom vyhrala tri tituly po sebe ! (Soul, Tokio, Bangkok). Šieste víťazstvo získala začiatkom júna 2006 v Strasbourgu - ako svoje prvé na antuke.
Skvelú formu potvrdzovala i na French Open, kde dosiahla svoju premiérovú semifinálovú účasť na Grand Slame, keď cestou porazila domácu svetovú jednotku Améliu Mauresmovú 6:7 6:1 6:2 (vo 4. kole) a v štvrťfinále i niekdajšiu líderku rebríčka Venus Williamsovú 6:7 6:1 6:3.

Súkromný život

17. júla 2010 si v Prahe vzala českého tenistu Radka Štěpánka.
Saint-Cyr-sur-Morin

Poloha

Obec má rozlohu 19,1 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 868 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stredozem

Stredozem je fiktívny svet v dielach Tolkiena. Tolkienove diela majú veľký ohlas a množstvo fanúšikov. 
História Stredozeme sa delí do niekoľkých vekov a obývajú ju rôzne národy.

Národy

Stredozem je domovom niekoľkých inteligentných druhov. Prví sú Ainur - anjelské bytosti stvorené Ilúvatarom. Ainur spievajú pre Ilúvatara, ktorý vytvorí Eä aby dal ich hudbe reálnu existenciu ako je popísané v kozmologickom mýte „Ainulindalë“, alebo „Hudba Ainur“. Niektorí z Ainur vstupujú do sveta Eä, a najväčší z nich sa volajú Valar. Melkor (neskôr nazývaný „Morgoth“), hlavná perzonifikácia diabla v Eä, je na počiatku jedným z Valar.
Ďalší Ainur, ktorí vstúpili do Eä sa volajú Maiar. V prvom veku je najaktívnejšia Maiar Melian, manželka elfského kráľa Thingola. V treťom veku sú Maiar reprezentovaní Istarmi (ľudia ich volajú čarodejníkmi), kam patrili Gandalf a Saruman. Existujú tiež diabolskí Maiar, nazývaní Umaiar, vrátane Balrogov a druhého temného pána Saurona.
Neskôr prichádzajú deti Ilúvatara: Elfovia a Ľudia, inteligentné bytosti stvorené samotným Ilúvatarom. Trpaslíkov vytvoril Valar Aulë z netrpezlivosti, pretože sa nevedel dočkať príchodu Ilúvatarových detí. Po konfrontácii s Ilúvatarom navrhuje Aulë ich zničenie, ale Ilúvatar prepáči Aulëho priestupok a adoptuje Trpaslíkov. Tri kmene ľudí, ktorí prišli s Elfmi do Beleriandu v prvom veku sa volajú Edain. Pôvod štvrtého slobodného národa, Hobitov, je nejasný. Do Stredozeme prišli z východných krajín, vždy hovorili jazykom ľudí, v blízkosti ktorých práve žili, nemajú vzťah k dejepisectvu a ani sami nevedia, kde žili pred príchodom do Grófstva a kde je ich pôvod.
Ďalšími inteligentnými tvormi v Stredozemi sú Manweho orly, ktoré dostali za úlohu dohliadať na Stredozem a Enti. Enti sú ochrancovia lesov a prechádzali sa lesmi a hájmi Stredozeme ešte predtým, ako sa prebudili eldari.
Okrem slobodných národov žije v Stedozemi mnoho iných "hovoriacich národov". Najrozšírenejší sú orkovia (škreti, ohyzdi), stvorení Melkorom (údajne ich vyšľachtil z elfov, ktorých mučil vo svojich podzemných kobkách), Skurut-hai (kríženci orkov a ľudí, v Stredozemi sa objavili krátko pred vypuknutím Vojny o prsteň a to v okolí Mordoru a Insengardu, ich vyšľachtenie sa ale pripisuje hlavne Sarumanovi), trolovia jaskynní (boja sa slnečného svetla, Melkor obohatil ich zvieracie myslenie o reč a zlobu) a horskí (vyšľachtení Sauronom tak aby sa neštítili slnka), draci - Melkorov výtvor, wargovia - divé zvery, ktoré však majú schopnosť myslieť aj rozprávať a Pavúci - potomkovia obrovskej pavúčice Ungoliant ktorá prišla spoza kruhov sveta, Ardy a samozrejme aj škriatkovia v diele Hobbit, ktorý vznikli z trpaslíkov.
Ondavská vrchovina

Polohopis

Rozprestiera sa v severnej časti východného Slovenska, od Východoslovenskej nížiny po hlavný hrebeň Karpát na poľsko–slovenskej hranici. Jej nadmorská výška sa smerom od severu k juhu postupne znižuje a v južnej časti Ondavskej vrchoviny sa pohybuje okolo 200 m n. m.
Na východe ju vymedzuje Laborecká vrchovina, z juhu Beskydské predhorie a na západe pohorie Čergov. Na severozápade nadväzuje Ľubovnianska vrchovina a v severnej časti pohorie Busov.

Flóra

Na Ondavskej vrchovine sa striedajú malebné lesy s horskými lúkami, pastvinami a poľnohospodárskou pôdou. Lesy zaberajú väčšiu časť územia a sú zmiešané. Z listnatých stromov sa najviac vyskytuje buk lesný, v menšej miere breza, javor, dub a hrab, z ihličnanov je to smrek.

Vodstvo

Ondavskú vrchovinu odvodňujú dva hlavné vodné toky – rieky Ondava a Topľa s početnými menšími i väčšími prítokmi. Rieka Ondava zásobuje svojou vodou vodnú nádrž Veľká Domaša.

Klimatické podmienky

Prevažná časť Ondavskej vrchoviny patrí klimaticky medzi mierne teplé oblasti so zimnými priemernými teplotami −2 až −5 °C a letnými teplotami 16 až 18 °C. Počet dní sa snehovou pokrývkou sa pohybuje medzi 60 až 80, počet letných dní medzi 30 až 50. Výnimkou sú len miesta v najsevernejšej časti, kde je podnebie o niečo chladnejšie a naopak na juhu je zase o málo teplejšie.
Mirka Brezovská

Zo života

Vystupovala so svojou kapelou Mona Lisa, s kapelou Ventil RG. V roku 2009 bola porotkyňou súťaže Veľká cena Eurovízie - Slovensko.

Preklad a úprava dialógov

zoznam nie je úplný
Ralph Abercromby

Životopis

V roku 1756 bol účastníkom tzv. sedemročnej vojny. Politickým zmýšľaním bol liberál, ako člen parlamentu sympatizoval s americkým bojom za nezávislosť. V roku 1973 bojoval vo Flámsku pod velením vojvodu z Yorku, v roku 1799 v Nizozemsku. Medzitým bol vojenským veliteľom britských oddielov v západnej Indii a Írsku 1797 – 1798.

V roku 1801 sa úspešne vylodil s britským expedičným zborom v Egypte s úlohou vytlačiť Napoleona z tejto krajiny. V bitke pri Alexandrii (21. marec 1801) porazil za cenu ťažkých strát tu dislokované francúzske sily. Počas bitky utrpel zranenie, na ktorého následky o sedem dní neskôr na palube svojej vlajkovej lode zomrel.
Puygaillard-de-Lomagne

Poloha

Obec má rozlohu 7,08 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 64 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Latilly

Poloha

Obec má rozlohu 9,32 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 216 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Domléger-Longvillers

Poloha

Obec má rozlohu 8,91 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 285 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buson Josa

Život a dielo

Pochádzal z roľníckej rodiny. V Osake patril k vplyvnej skupine takzvaných literátov (jap. 文人 – bundžin), ktorú viedol Kenkadó Kimura (1736 – 1802), syn osackého výrobcu saké. Členovia skupiny ovládali čínštinu a japončinu slovom aj písmom, obe literatúry a výtvarné umenie. Z Osaky sa presťahoval do mesta Edo (dnešné Tokio), kde začal ako 20-ročný mladík kariéru mnícha a básnika. Tu začal maľovať ovplyvnený čínskou literátskou maľbou (čín. 文人画 – wen-žen chua). Jeho haiku učiteľom a tútorom bol Hadžin Hajano (1676 – 1742). Buson vniesol do čínskeho štýlu maľby japonskú krajinu a život, štýl však zachoval čínsky, tento druh japonskej maľby sa začal nazývať bundžinga (jap. 文人画).
Po skone učiteľa sa odsťahoval do provincie Šimósa (dnes prefektúra Ibaraki)). Rovnako ako jeho vzor, básnik Bašó Macuo, cestoval po vnútrozemí Japonska a písal cestovný denník - haibun, ktorý uverejnil v roku 1744. V roku 1751 sa usadil v meste Kjóto ako básnik a maliar. Používal viacero pseudonymov. Založil vlastnú básnickú školu a maliarske štúdio v Kjóto. Tvoril v žánri haiku a renga.
Okolo roku 1760 sa oženil a mal jednu dcéru. Keď sa v roku 1776 vydala, Buson ukončil manželstvo a otvoril si školu s názvom „Bašóan“ na počesť svojho učiteľa Bašóa Macua. Okrem toho v roku 1770 založil maliarsky ateliér a začal používať pseudonym Jahantei na počesť svojho prvého učiteľa. V rokoch 1772-1787 publikoval zbierky básní haiku a renku, ako Sedem zbierok (jap. Šičibu šú) alebo Odlesky na snehu (jap. Sono jukikage).
Buson Josa tiež maľoval v štýle nanga a haiga. Používal viaceré maliarske pseudonymy: Čókó, Šain, Šunsei.
Málinské vrchy

Polohopis

Podcelok zaberá západnú časť Stolických vrchov, od zvyšku pohoria oddelenú údolím rieky Rimavica. Severným smerom ležia Balocké vrchy a Sihlianska planina (podcelky Veporských vrchov), západným a južným smerom nadväzuje Revúcka vrchovina s podcelkom Cinobanské predhorie a východným smerom pokračuje pohorie podcelkom Klenovské vrchy.
Vert-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 15,93 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 404 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plan

Poloha

Obec má rozlohu 6,1 km². Najvyšší bod je položený 785 m n. m. a najnižší bod 452 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Yonval

Poloha

Obec má rozlohu 3,93 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anna Luciaková

Životopis

Ústav pre vzdelávanie učiteliek materských škôl, učiteľskú akadémiu a Vysokú školu pedagogickú absolvovala v Bratislave roku 1958. Od roku 1949 učiteľka a riaditeľka materskej školy v Bratislave, inšpektorka na Povereníctve školstva a Ústrednom Národnom výbore v Bratislave, od 1961 učiteľka, neskôr riaditeľka pedagogickej školy v Modre. Zaslúžila sa o skvalitňovanie metodickej a praktickej prípravy žiačok materských škôl a o rozvoj materských škôl na Slovensku. Viedla krúžky učiteliek materských škôl, zakladateľka časopisu Predškolská výchova.
PS/2 port

PS/2 je označenie 6-pinového konektoru mini-DIN, ktorým sa k počítaču pripojuje myš a klávesnica. Pretože tieto konektory nie sú mechanicky kódované a mohlo by dôjsť k zámene, rozlišujú sa farbami: zelený konektor a zástrčka slúži pre myš, modrofialová farba patrí klávesnici. V súčasnosti sú nahradzované USB portami. Názov je odvodený z osobného počítača IBM PS/2, kde boli tieto konektory v roku 1987 po prvýkrát použité.
Avenue d’Italie

Poloha

Ulica vedie od námestia Place d’Italie a končí na križovatke ulíc Avenue Porte d’Italie, Boulevard Masséna a Boulevard Kellermann pri stanici metra Porte d’Italie. Je orientovaná zo severu na juh.

Dejiny

Dlho to bola jednoduchá cesta v obci Gentilly. Jej význam vzrástol až s vybudovaním zámku Fontainebleau, po ktorom získala svoje staršie meno. V polovici 19. storočia bola ulica lemovaná niekoľkými domami a hostincami a ležala za hranicami Paríža. Súčasné meno dostala ulica 23. mája 1863 po rozšírení Paríža v roku 1860. V rámci projektu Italie 13 zo 60. rokov 20. storočia založenom na Le Corbusierovej myšlienke o oddelení funkcií komunikácii sa Avenue d’Italie mala stať púhou radiálou, ktorá by spájala Place d’Italie s predmestím, pre chodcov boli určené len mosty a podchody. Stopy tohto projektu vidno na začiatku avenue. Hlavné vchody do výškových budov postavených v tom čase, boli umiestnené pred lávku pre chodcov, ktorá nebola nikdy postavená. V polovici 70. rokov sa od projektu upustilo a Avenue d’Italie si tak zachovala svoj multifunkčný charakter. Dnes je významnou ulicou nielen pre autá, ale i bežný život.
Ulica prešla v rokoch 1996 – 2000 kompletnou rekonštrukciou. Boli upravené chodníky a vysadený dvojitý rad stromov. V ulici žil v rokoch 1956 – 1960 nemecký spisovateľ Günter Grass.
Displej s kvapalnými kryštálmi

Displej s kvapalnými kryštálmi alebo zobrazovač z tekutých kryštálov alebo displej z tekutých kryštálov, (angl. liquid crystal display, skrátene LCD) je tenké a ploché zobrazovacie zariadenie skladajúce sa z veľkého počtu farebných alebo čiernobielych pixelov zoradených pred zdrojom svetla, alebo reflektorom. Vyžaduje pomerne malé množstvo el. energie, preto je vhodný pre použitie v prístrojoch bežiacich na elektrické batérie.

História LCD

Počiatky technológie LCD siahajú do roku 1888, keď rakúsky botanik Friedrich Reinitzer spolu s Ottom Lehmannom zistili, že niektoré kryštály sa hneď netopia na kvapalinu, ale vytvárajú medzi kryštalickým a tekutým stavom ďalší stabilný stav. V tomto stave látka nie je tekutá ale ani pevná. Ako veľa ďalších objavov, aj tento ostal len v akademickej rovine. Ďalší krok smerom k praktickému využitiu tohto javu nastal až v polovici šesťdesiatych rokov, keď vedci demonštrovali, že tekuté kryštály, ak sú stimulované elektrickým výbojom, môžu zmeniť vlastnosti svetla prechádzajúceho cez ne. Do tohto obdobia sa tiež datujú aj prvé funkčné LCD displeje, ale tieto prototypy boli ešte príliš nestabilné na masovú výrobu. Toto sa zmenilo začiatkom sedemdesiatych rokov, keď bol objavený materiál so stabilnými vlastnosťami. Začína výroba prvých displejov, ktoré sa používajú v kalkulačkách namiesto dovtedy používaných LED displejov. Táto technológia, označovaná ako TN (twisted nematic) používala kryštály, ktoré sa pri budení elektrickým prúdom otočia o 90 stupňov a pasívnu maticu. Na začiatku osemdesiatych rokov sa už TN-displeje masovo používali v kalkulačkách a hodinkách. Ale so vzrastajúcou zložitosťou v snahe zobraziť stovky riadkov informácií sa zhoršovali uhol pohľadu a kontrast medzi čiernou a bielou. Preto sa v roku 1985 objavuje na trhu nový typ displeja, označovaný ako STN (super twisted nematic). V tomto prípade sa kryštály otáčajú až o 240 stupňov. Farebné displeje s vysokým rozlíšením boli ďalším cieľom v tomto priemysle, ale na dosiahnutie tohto cieľa bolo potrebné adresovať veľké množstvo pixelov, a tak sa na konci osemdesiatych rokov objavuje na trhu prvý displej s aktívnou maticou. Riadenie pomocou aktívnej matice bolo využité už v polovici sedemdesiatych rokov, ale vtedy bolo zavrhnuté ako príliš nákladné.
Čiernohorské národné vodnopólové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na olympijské hry sa čiernohorské družstvo kvalifikovalo 3-krát. Na všetkých turnajoch skončilo tesne pod medailovým stupienkom. Na LOH 2008 v Pekingu podľahlo v zápase o 3. miesto Srbsku. O 4 roky neskôr v Londýne skončilo podobne, keď v zápase o bronz prehralo opäť so Srbskom. V Rio de Janeiro opäť prehralo súboj o medailu, tentoraz s Talianskom.
Na majstrovstvá sveta sa družstvo kvalifikovalo 4-krát. V prvých dvoch prípadoch sa neprebojovalo ani do semifinále turnaja. V roku 2009 v Ríme skončilo až na 9. pozícii, keď prekvapujúco podľahlo už v osemfinále Nemecku. O 2 roky neskôr v Šanghaji neprešlo štvrťfinálovým súbojom a skončilo napokon na 7. priečke. V roku 2013, v španielskej Barcelone, vybojovalo historickú striebornú medailu, keď tesne prehralo vo finále s Maďarskom.
Na majstrovstvá Európy sa prebojovalo 5-krát. Najprv však muselo ako nováčik v roku 2006 absolvovať kvalifikáciu na B podujatie ME. Kvalifikáciu i samotný B turnaj s prehľadom vyhralo. Potom sa v roku 2008 kvalifikovalo na svoje prvé elitné ME v španielskej Malage, ktoré prekvapujúco aj vyhralo. Na turnaji prehralo iba jediný zápas v základnej skupine s Chorvátskom a vo finálovom súboji zdolalo Srbsko 6 : 5 po predĺžení. O 4, resp. 8 rokov neskôr v holandskom Eindhovene, resp. srbskom Belehrade sa opäť prebojovalo až do finále, tentoraz však na celok Srbska nestačilo a skončilo strieborné.
Družstvo sa 9-krát zúčastnilo Svetovej ligy, na ktorej získalo 3 medaily, v sezóne 2009 dokonca zlatú. Nedarilo sa mu však na vodnopólovom turnaji Stredozemných hier v roku 2009, keď skončilo až na 5. mieste.
Milánsky dóm

Milánsky dóm (tal. Il Duomo di Milano) je gotická katedrála v Miláne v Taliansku. Je to sídlo milánskeho arcibiskupa, v súčasnosti je ním Angelo Cardinal Scola. Katedrála je svetoznámym turistickým miestom, v dejinách hrala veľkú rolu v etablovaní kresťanstva a katolíckych tradícií.
Katedrála sa stavala od neskoršieho 14. storočia až po začiatok 16. storočia. Dóm patrí k najväčším na svete, druhá najväčšia katedrála v Taliansku (prvá je Bazilika sv. Petra v Ríme), druhá najväčšia gotická katedrála (najväčšia gotická katedrála na svete je katedrála v Seville).
Makunudú (Há Dálu)

Makunudú (maldiv. މަކުނުދޫ‎) je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 388 (jún 2006), dĺžka ostrova 200 m, šírka 500 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 261,15 km.
Penica čiernohlavá

Opis

Penica čiernohlavá meria 14 cm a váži 15 – 21 g . Je sivef farby na spodnej časti tela a hnedosivej farby na vrchnej časti tela. Samec má tmavočiernu vrchnú časť hlavy až po oko. Samica a mláďatá majú vrchnú časť tela viac hnedú a vrch hlavy hrdzavohnedý.

Hlas

Spev 3 samcov
2 min 1 s, Slovensko, okrem spevu penice čiernohlavej počujeme kolibiarika čipčavého, drozda čierneho a králika zlatohlavého.
Spev
17 s, Rusko, okrem spevu penice čiernohlavej počujeme drozda čierneho, červienku obyčajnú a pinku obyčajnú.
Spev
48 s, Anglicko, okrem spevu penice čiernohlavej počujeme holuba hrivnáka, drozda plavého, drozda čierneho, sýkorku veľkú a pinku obyčajnú.
Volanie "tek"
27 s, Anglicko, okrem hlasu penice čiernohlavej počujeme bažanta obyčajného, červienku obyčajnú a sýkorku uhliarku a zvuky leteckej dopravy.
Penica čiernohlavá spieva krásnym flautovitým spevom. V prvej časti spevu napodobňuje rôzne iné druhy.  Jej volanie znie ako "tek" a "čerr", pri silnejšom vzrušení ako "tek-tek-tek-tekčerr".

Výskyt a stav na Slovensku

Penica čiernohlavá je jedným z najrozšírenejších druhov Slovenska, bola zistená v 98,6 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 800 000 – 1 000 000, zimujúcich jedincov 0 – 50. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Obýva všetky druhy lesov od nížin po hornú hranicu lesa, kde obýva miesta s krovinami. Žije v krovinách popri potokoch a riekach, v parkoch a záhradách. Nájdeme ju tiež vo vetrolamoch a v otvorených biotopoch s krovinami.

Hniezdenie

Hniezdo ukrývajú v nízkych kríkoch. Upletené je z listov tráv a vnútri srsť. Na 4 – 6 vajíčkach sedia obaja rodičia 11 dní a výchova mláďat trvá tiež 10 – 11 dní. Hniezdia dvakrát, v máji – júni a v júli a auguste.

Potrava

Živí sa hmyzom, napríkla voškami a rôznymi plodmi, ako sú maliny, baza čierna, baza červená, jarabina vtáčia, kalina a tiež marhule.
Courmas

Poloha

Obec má rozlohu 2,87 km². Najvyšší bod je položený 253 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 176 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Étréville

Poloha

Obec má rozlohu 11,23 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 606 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boulevard Haussmann

Poloha

Bulvár vedie od križovatky s ulicami Rue Drouot, Boulevard des Italiens a Boulevard Montmartre a končí pri križovatke s Rue du Faubourg-Saint-Honoré a Avenue de Friedland. Ulica je orientovaná z východu na západ. Smerom na východ pokračuje Boulevard Montmartre a na západe na bulvár nadväzuje Avenue de Friedland.