google/wiki40b huggingface dataset:
Nosná raketa

Nosná raketa alebo kozmický nosič je dopravný prostriedok poháňaný raketovými motormi a určený na vynášanie užitočných nákladov (umelých družíc, kozmických sond, kozmických lodí) do kozmického priestoru.
Po technickej stránke predstavuje nosná raketa jednostupňovú alebo viacstupňovú raketu. Väčšinou sú tieto dopravné prostriedky určené na jedno použitie, iba výnimočne sú niektoré časti nosiča viacnásobne použiteľné (napr. kozmický raketoplán). Aby nosná raketa mohla dopraviť užitočný náklad na obežnú dráhu, musí dosiahnúť minimálne prvú kozmickú rýchlosť a určitú minimálnu výšku nad hustými vrstvami atmosféry (v zásade aspoň 120 – 200 km nad povrchom).

Dejiny

Väčšina prvých nosných rakiet vyvinutých v druhej polovici päťdesiatych rokov 20. storočia bola odvodená od vojenských balistických rakiet, najmä medzikontinentálnych. Výnimkou vtedy bola iba nosná raketa Vanguard, ktorá bola vyvíjaná na vynesenie amerických vedeckých družíc rovnakého mena v rámci Medzinárodného geofyzikálneho roku 1957 – 1958.
Až v šesťdesiatych rokoch boli vyvíjané nosiče, ktoré neboli odvodené od vojenských rakiet (napr. Proton v ZSSR, Diamant vo Francúzsku, Scout v USA). Napriek tomu však boli vyvíjané firmami, ktoré mali skúsenosti so stavbou vojenských balistických rakiet a ich vývoj bol väčšinou financovaný z prostriedkov určených na obranu.
V osemdesiatych rokoch 20. storočia začali prenikať na toto pole aj komerčné organizácie, najmä v súvislosti s rastúcimi požiadavkami na vypúšťanie stacionárnych telekomunikačných družíc.
V súčasnosti disponuje vlastnými nosnými prostriedkami 9 štátov sveta (Spojené kráľovstvo svoj vlastný program po jednom úspešnom štarte ukončila) a jedna nadnárodná organizácia (ESA) a ďalšie krajiny svoje nosné prostriedky vyvíjajú. Prehľad je uvedený v nasledujúcej tabuľke:
Oltár (súhvezdie)

Objekty

Cez severnú časť súhvezdia prechádza Mliečna cesta a s ňou spojené husté hviezdne polia, pásy tmavej difúznej látky, niekoľko planetárnych hmlovín a hviezdokôp. Otvorená hviezdokopa NGC 6193 je obklopená hmlovinou NGC 6188. Táto hviezdokopa je jadrom hviezdnej asociácie Ara OB1. Súhvezdie obsahuje tiež tri guľové hviezdokopy, z ktorých najjasnejšou je NGC 6397. Ďalšou guľovou hviezdokopou je NGC 6352. Z planetárnych hmlovín je pozoruhodná Hen 1357, najmladšia vôbec známa planetárna hmlovina. V južných častiach Oltára sa nachádzajú aj jasnejšie galaxie. Dve z nich, NGC 6215 a NGC 6221, ležia v zdanlivej blízkosti éta a možno ich vidieť na pozadí (v skutočnosti popredí) husto pokrytom hviezdami.
Duffy (speváčka)

Biografia

Aimee Anne Duffy vyrástla v Nefyne na polostrove Llŷn vo Walese. Od rozvodu jej rodičov, 10-ročná Duffy, jej dvojička Katy ako aj jej staršia sestra Kelly sa aj s matkou usadili v Pembrokeshire.
Spievanie považovala vždy za časť z nej, ale keďže pochádza z malej dedinky, považovala za lepšie uchovať to v tajnosti. Nerozprávala sa o tom o nikom až do jej 16 rokov, kedy ju jej priatelia povzbudzovali k spievaniu.
V 17-tich rokoch sa mladá, ešte neplnoletá Duffy objavila v anglosaskom muzikálnom svete vďaka americko-švajčiarskemu producentovi Sorenovi Mournirovi - známy pod pseudonymom Dorian Gray, pod ktorým vystupuje - a napísala s ním takmer 50 piesní pod menom Soulego. Duo vytvorili v Ženeve, Švajčiarsko, medzi 2002 a 2003 a vystúpili na scénu v júl 2003 vo Walese na festivale Wakestock, ktorý je považovaný za jeden z najdôležitejších v Spojenom kráľovstve.
Keď mala 19 rokov, rozhodla sa používať pseudonym Duffy v jej profesionálnom živote.
Duffy má kontrakt s vydavateľstvom A&M Records od roku 2007. Zúčastňovala sa na televíznej show Later with Jools Holland od novembra 2007 a znova od februára 2008. Je interpretkou piesne "Mercy", ktorá sa dostala na čelo mnohých európskych krajín a zotrvala 5 týždňov na prvom mieste na rebríčku piesní vo Veľkej Británii.
Referendum v Maďarsku 2016

Referendum o migračných kvótach bolo v Maďarsku 2. októbra 2016.
Otázka referenda: „Ste za to, aby Európska únia aj bez súhlasu maďarského parlamentu mohla stanoviť povinné presídlenie nemaďarských občanov do Maďarska?“
Predseda vlády Viktor Orbán 24. februára oznámil, že kabinet iniciuje referendum o povinných kvótach. Premiér iniciatívu zdôvodnil tým, že o takejto otázke nemôže rozhodovať nikto namiesto zvolených poslancov maďarského parlamentu.
Drvivá väčšina voličov hlasovala proti kvótam, referendum však bolo pre nízsku účasť neplatné. Opozícia aj vládne strany označili referendum za svoje víťazstvo.
La Terrasse-sur-Dorlay

Poloha

Obec má rozlohu 8,69 km². Najvyšší bod je položený 873 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 749 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Základný výskum

Základný výskum je výskum, ktorý sa zameriava na ďalší rozvoj v určitej oblasti. Zaoberá sa hlavne teoretickými otázkami a jeho výsledky nie je nutné okamžite aplikovať, na rozdiel od aplikovaného výskumu, ktorého výsledky sú väčšinou okamžite použiteľné v praxi. Hlavným používateľom výsledkov základného výskumu sú iní vedci, ktorí pracujú v danom vednom odbore. Hoci je často poháňaný iba zvedavosťou, základný výskum predstavuje motor aplikovaného výskumu, s ktorým musí držať krok.
Nuelles

Poloha

Obec má rozlohu 2,02 km². Najvyšší bod je položený 299 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 643 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Petra Janů

Meno speváčiek - Jany Petrů a Petry Janů

Dôvodom zámeny krstného mena a priezviska bola skutočnosť, že na začiatku 60. rokov už spievala iná pomerne známa jazzová a swingová speváčka tohto mena Jana Petrů (* 14. júl, 1938), ktorá ale v dobe speváckych začiatkov Petry Janů spievala väčšinou ľudovú alebo zľudovelú hudbu s rôznymi dychovkami. Prešmyčka mien bola zvolená úmyselne kvôli zamedzeniu možnej zámeny dvoch osôb rovnakého mena.
La Richardais

Poloha

Obec má rozlohu 3,14 km². Najvyšší bod je položený 55 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 381 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Resco

História a vývoj

Na začiatku sa vývojári Resca sústredili na platformy ako PalmOS, Pocket PC (Standard) a Pocket PC (Professional), dnes známy ako Windows Mobile.
Vytvorili aplikácie Resco Explorer, Resco Photo Viewer, Resco Radio a Resco Audio Recorder, ktoré získali ocenenia časopisov zameraných na PDA ako Pocket PC Magazine. V roku 2004 firma publikovala Resco Photo Viewer pre operačný systém Symbian v telefónoch Nokia.
V roku 2009 bola uvedená prvá verzia produktu Resco Mobile CRM, klienta pre Microsoft Dynamics CRM. Resco Mobile CRM bol postupne vylepšovaný a pribudol nástroj Woodford, ktorý umožnil použitie riešenia pre väčší počet užívateľov. 
Koncom roku 2010 firma uviedla prvú aplikáciu pre OS Android a Windows Phone - Resco Radio.
V roku 2013 vznikla americká pobočka Resco.net, Inc. so sídlom v meste Danvers, štát Massachusetts. Súčasne bol uvedený nový produkt Resco Advantage, neskôr premenovaný na "Resco CRM", ktorý predstavoval nové samostatné mobilné riešenie CRM.

Produkty

Resco Explorer pracoval ako vyhľadávač súborov, manažér úloh, sieťový prehliadač, manažér FTP, archivátor ZIP a prehliadač s limitovanou podporou pre sociálne siete. Prvá verzia vyšla v roku 2001.
Photo Manager bola druhá aplikácia uvedená v roku 2003.
Resco Radio bola aplikácia publikovaná v roku 2006.
Aplikácia Resco Keyboard Pro bola pre firmy, ktorých zamestnanci používali na prácu zariadenia Windows Mobile.

Spolupráca s Microsoftom

Globálny kontrakt Microsoftu s firmou Resco umožňuje divízii Microsoft Dynamics zameranej na firmy ponúkať technológie Resca v rámci svojho portfólia. Tým sú produkty Resco dostupné všade, kde pôsobí firma Microsoft.

Ocenenie firmou Gartner

V roku 2018 americká analytická firma Gartner zaradila Resco do reportu Magic Quadrant pre Platformy na vývoj mobilných aplikácií (MADP). Report ocenil širokú klientskú základňu Resca, ktorá zahrňuje temer všetky priemyselné odvetvia.
Salles (Tarn)

Polohopis

Salles má rozlohu 8,19 km². Najvyšší bod je položený 346 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Salles má 193 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
František I. (Francúzsko)

Rodina

František I. bol z rodu Valois (presnejšie z rodu orleánsko-angoulêmského), narodil sa v Cognacu v Charente ako syn Karola Angoulêmského, bratanca kráľa Ľudovíta XII. a Lujzy Savojskej. Jeho sestrou bola navarrská kráľovná Margita.
Jeho prvou manželkou bola dcéra Ľudovíta XII. a Anny Bretónskej, Klaudia Francúzska.

Vláda

Bol známy ako podporovateľ umenia a „knieža renesancie“, napríklad pozval do Francúzska Leonarda da Vinci.
Jeho vláda spadá do obdobia, kedy vo Francúzsku vznikli kalvíni, František ich prenasledoval. S pápežom uzavrel roku 1516 konkordát podľa ktorého dostal právo dosadzovať biskupov a opátov.
Inak bol veľmi výbojovchtivý. Už roku 1515 napadol Itáliu, ktorú stratil jeho predchodca roku 1513, porazil tam Švajčiarov a dobyl tak Milánsko. V rokoch 1521 až 1544 potom nasledovala séria vojen medzi Francúzskom a rímsko-nemeckým cisárom Karlom V. o Milánsko, ktoré považoval za svoju sféru vplyvu. V prvej vojne (1521 – 1525) bol František nakoniec porazený a rok držaný v zajatí. Po druhej vojne (1527 – 1529) sa František mierom zriekol nárokov na krajiny v Itálii. Na konci štvrtej vojny (1542 – 1544), v ktorej boli Francúzi opäť porazení, sa František zriekol nárokov na Neapolsko.
Galéria SPP

Galéria SPP je galéria, ktorú v roku 2000 zriadila spoločnosť Slovenský plynárenský priemysel a orientuje sa hlavne na súčasných slovenských výtvarníkov. V čase svojho vzniku sídlila v centre Bratislavy na Drevenej ulici, od roku 2009 sídli v Bratislave na ulici Mlynské nivy, pri centrále SPP. V prvých desiatich rokoch sa v Galérii SPP uskutočnilo 94 výstav z oblasti výtvarného umenia, sochárstva, skla, keramiky alebo textilu. Manažérom galérie je slovenský výtvarník a pedagóg Daniel Brogyányi.
Akademizmus

Akademizmus (ang. Academic Realism), jeho priaznivcami nazývaný ako tradičný humanizmus, je štýl vo výtvarnom umení, ktorý v druhej polovici 19. storočia zavŕšil klasicizmus. Hlavnou snahou akademizmu je dokončenosť a hladkosť maľby. Vychádza z antiky a vrcholnej renesancie, jednou z najdôležitejších techník, ktorú často používa, je barokový Caravaggiov (1571 – 1610) šerosvit. Akademickí maliari sa takmer všetci narodili medzi rokmi 1823 – 1836.
Akadémia výtvarného umenia (L’Académie des Beaux-Arts) mala päťdesiat členov. V roku 1795 boli zjednotené jej sekcie. Škola výtvarného umenia (L’Ecole des Beaux-Arts) sa tak menuje od roku 1793. Má tri sekcie: maľbu, sochárstvo a architektúru. Profesori školy mali les ateliers d’artistes, kde hlbšie zoznamovali študentov so svojou technikou.
Najslávnejšou akademickou výstavou bol Salón, ktorý sa konal od roku 1737 každý rok v apríli v Paríži v Apolónovom salóne (Salon d’Apollon) v Louvre. (V rokoch 1802 – 1831 a 1852 – 1863 sa konal ako bienále.) Po roku 1890 nastal jeho úpadok rozpadom na dva súperiace Salóny.
S akademizmom je úzko spojený Rímsky konkurz (Le concours de Rome), ktorého víťaz dostal Rímsku cenu (Premier Grand Prix de Rome) – trojročné štipendium pre najnadanejšieho maliara, aby v Ríme študoval antické umenie. Rímsky konkurz sa organizoval od roku 1664 až do roku 1967, kedy bol zrušený. Od roku 1803 štipendisti bývali vo Villa Médicis, sídle Académie de France.
Po roku 1874 sa stal súperom akademizmu modernizmus – avant-garde (teda impresionizmus, ktorý však bol ešte v podstate súčasťou tradičného umenia; od 80. rokov postimpresionizmus a symbolizmus). Dá sa povedať, že ako uznávaného umenia akademizmus skončil pred prvou svetovou vojnou. Po druhej svetovej vojne bol považovaný za spiatočnícke umenie, ktoré dusilo nastupujúce pokrokové smery. Renesancia akademizmu začala na konci 70. rokoch 20. storočia.
Sémeries

Poloha

Obec má rozlohu 13,46 km². Najvyšší bod je položený 222 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 532 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Liber viaticus

Liber viaticus je breviár zhotovený niekedy v 50. rokoch 14. storočia, najneskôr roku 1364 pre biskupa Johannesa Noviforensisa. Ide o pergamenový kódex o 319 listoch v pomerne dobrom stave dodnes dochovaný (väzba nie je pôvodná a začiatok je vytrhnutý) a uložený v Knižnici Národného múzea (sign. XIII A 12).
Označenie Libier viaticus pochádza priamo z knihy samej, kde sa ako akési exlibris nachádza text „Liber viaticus domini Johannis, Luthomislensis episcopi, imperialis cancellarii“. Možno preložiť ako „Cestovná kniha pána Jána, biskupa litomyšlského, predstaveného kancelárie“, kódex teda mohol slúžiť Jánovi ako cestovný breviár, hoci nákladné zhotovenie skôr vzbudzuje prinajmenšom pochybnosti, že s knihou bežne cestoval.
Kniha je najmä známa svojou bohatou ilumináciou. Tú vykonal jediný maliar (anonymný, v literatúre známy ako Majster Libier viaticus), ktorý bol zrejme dobre vzdelaný, bol oboznámený ako s talianskou tak francúzskou maliarskou tradíciou. Maľba sa týkala ako niekoľkých veľkých figurálnych výjavov v iniciálách, drobnejších iniciál abstraktných a tiež drolerií.
Židia v Bulharsku

Židovská komunita v Bulharsku patrí prevažne k sefardskej židovskej vetvi. V súčasnosti žije v Bulharsku približne 2 100 Židov.

Dejiny

Po vyhnaní Židov zo Španielska Ferdinandom Aragónskym a Izabelou Kastílskou našla veľká časť Židov z Pyrenejského polostrova útočisko v Osmanskej ríši a usadili sa aj na území dnešného Bulharska. Ich spoločenským a kultúrnym centrom sa stala Sofia. Nevyčnievali nad bežné obyvateľstvo a ostatní spoluobčania ich rešpektovali a postavili sa za nich, keď im hrozilo nebezpečenstvo. Potom čo sa Bulharsko stalo spojencom hitlerovskej Tretej ríše, bol vydaný zákon na ochranu národa. Židom boli do istej miery obmedzené práva (nesmeli chodiť v noci von, boli uzavreté židovské kultúrne inštitúcie a museli nosiť označenie svojej príslušnosti). Proti tomuto nariadeniu ľudia z celého Bulharska protestovali. Na rozdiel od ostatných štátov Európy však toto označenie pozostávalo z malého žltého odznaku. Situácia sa však zhoršovala a v roku 1943 začali prvé deportácie do koncentračných táborov. Medzi prvými boli deportovaný Židia z obsadených území gréckej Trácie a Makedónie – približne 11 000 ľudí. Keď malo dôjsť k deportácii bulharských Židov, tak sa na ich stranu opäť postavila bulharská spoločnosť (napr. Zväz spisovateľov, Advokátska komora, zväzy umelcov atp.). Faktickú účinnosť tieto protesty však nemali. K zastaveniu transportov prispelo, že sa obyvatelia mesta Kiustendil obrátili na svojho poslanca a zároveň podpredsedu parlamentu Dimitara Peševa. Tomu sa následne podarilo presvedčiť 42 svojich kolegov a podpísali rezolúciu, že Židia pre Bulharsko nie sú problém, a že by ich vydanie bolo urážkou Bulharov. Po tomto vystúpení sa na stranu zastavenia deportácií postavil aj cár Boris III. Vláda tak miesto do koncentračných táborov poslala Židov do vidieckych giet a pracovných táborov v Bulharsku. V povojnovom období začalo s nástupom komunistickej strany prenasledovanie náboženských spoločností. Následkom toho emigrovalo 90 % bulharských Židov na územie dnešného Štátu Izrael.
Craincourt

Poloha

Obec má rozlohu 9,06 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hunspach

Poloha

Obec má rozlohu 5,49 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 677 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blaubeuren

Geografia

Mesto Blaubeuren leží na úpätí pohoria Švábska Jura na východe spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko, 16 km západne od mesta Ulm.
Mesto susedí na sever s mestom Laichingen a s obcou Berghülen, na východe s obcou Blaustein, na juhu s mestami Ulm a Erbach a na západe sú mestá Schelklingen a Heroldstatt.
Ilia Vladimirovič Nikulin

Klubový hokej

Od sezóny 2005/06 hráva v klube ruskej hokejovej superligy Ak Bars Kazaň.
Monchy-au-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 10,98 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 118 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 505 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malé Dračie pleso

Okolie plesa

Pleso na západnej strane lemuje Popradský hrebeň a na ňom Malá Kôpka (2 339 m n. m.) a Veľká Kôpka (2 354 m n. m.), na severe je Ťažký štít (2 500 m n. m.), Vysoká (2 547 m n. m.), na východe Dračie sedlo, Veľká Dračia hlava (2 254 m n. m.) a na juhovýchode Zlomisková veža (2 132 m n. m.). K plesu nevedie turistický chodník.
François-Adolphe de Bourqueney

Štúdium a diplomatická kariéra do revolúcie v roku 1848

Študoval na Bonapartovom cisárskom lýceu (fran. lycée impérial Bonaparte, dnes Condorcetovo lýceum, fran. Lycée Condorcet) a diplomatickú kariéru začala vo veku 17 rokov ako atašé na veľvyslanectve v Spojených štátoch. Funkciu tajomníka vyslanectva v Berne zanechal aby mohol prijať pozíciu v redakcii novín Journal des débats a v zahraničnej službe opätovne pôsobil od roku 1830. V rokoch 1840 – 1841 pôsobil ako tajomník veľvyslanectva v Londýne, kde vzápätí v rokoch 1841 – 1848 zastával funkciu chargé d’affaires a následne veľvyslanca. Za francúzsku stranu podpísal londýnsku konvenciu z 13. júla 1841. V roku 1842 bol prezidentom Ľudovítom Napoleonom Bonapartem (neskorší cisár Napoleon III.) povýšený do barónskeho stavu. V roku 1843 sa stal vyslancom v Istanbule a v roku 1844 postúpil do funkcie veľvyslanca, avšak počas revolúcie v roku 1848 podal demisiu.

Diplomatická kariéra v druhom cisárstve

Do verejného života sa vrátil po vzniku druhého cisárstva. Vo februári 1853 až júni 1854 pôsobil ako vyslanec vo Viedni. Počas konferencie veľvyslancov v roku 1854 trval na prijatí viedenských štyroch bodov ako výslovných podmienok pre pristúpenie na mierové rokovania. V júni 1854 postúpil do funkcie veľvyslanca a 31. marca 1856 bol vymenovaný za senátora. V roku 1856 sa ako vyslanec zúčastnil parížskeho kongresu. Zohral dôležitú úlohu pri mierových rokovaniach, ktoré ukončili druhú taliansku vojnu za nezávislosť (zürišským mierom z 10. novembra 1859) medzi Rakúskom na jednej strane a Sardíniou a Francúzskom (s podporou Spojených provincií stredného Talianska, klientského štátu Sardínie) na strane druhej. Napoleon III. ho za tieto zásluhy povýšil do grófskeho stavu. 2. mája 1860 ako 61-ročný ukončil svoje pôsobenie vo funkcii veľvyslanca a následne pôsobil už len v Senáte, kde patril k jedným z najlojálnejších prívržencov cisárskeho režimu.
Spálená (vrch v Západných Tatrách)

Lavínové žľaby

Priamo z masívu spadá smerom na severovýchod strmý lavínový žľab do Spálenej doliny a tiež smerom na juhozápad spadá do časti Hlbokej doliny nazývanej Vrece o niečo miernejší skalnatý žľab.

Výhľad

Z vrchu sú pekné výhľady do Roháčskej a Hlbokej doliny.
Luzé

Poloha

Obec má rozlohu 20,3 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Kovalik-Ústiansky

Životopis

V roku 1872-1880 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1880-1885 filozofiu na univerzitách vo Viedni a v Budapešti.  V roku 1885-1890 pôsobil ako prof. gymnázia v Trstenej, 1890-1935 v Žiline. Politický exponent HSĽS, 1918-1920 poslanec a 1920-1935 senátor NZ za HSĽS, 1935-1939 člen Krajinského zastupiteľstva, 1942-1943 Št. rady Slov. republiky. Predstaviteľ  romantizmu, ako epigón štúrovskej balady vstúpil roku 1879 do slov. literatúry občiansky a vlastenecky motivovanými veršami v časopise Orol, neskôr ho ovplyvnila aj poézia P.O. Hviezdoslava. Zväčša išlo o veršované epické skladby plné patetizmu, rétoriky a verbalizmu, ktoré ideovo kotvili vo vlasteneckej poézii neskorého štúrovstva a do slov. literárneho vývinu  nezasiahli. Autor filozofického spisu Adaptio és emancipatio (1885), venoval sa aj publicistike, zaoberal sa najmä pedagogickou problematikou.
Publius Rutilius Lupus

Publius Rutilius Lupus bol rímsky rečník pôsobiaci za vlády cisára Tiberia, autor pojednania De figuris sententiarum et elocutionis (O figúrach a výrokoch). De figuris je skrátenou verziou staršej práce podobného razenia, ktorú vytvoril grécky rečník Gorgias (nie sofista Gorgias). Dochovaná podoba nie je úplná, ako to dosvedčujú aj zmienky o Lupovi u Quintiliana. Lupova práca je významná predovšetkým ako zdroj úryvkov z diel nedochovaných gréckych rečníkov.
Lupus je spomínaný aj v Ovídiovom zozname básnikov. Mohol byť synom Publia Rutilia Lupa, ktorý je spomínaný ako vyhranený prívrženec Pompeia
Pavlína Filipovská

Piesne Pavlíny Filipovskej

Viac v článku – Zoznam piesní Pavlíny Filipovskej
Občanský průkaz

Dej

Dej, ktorý sa odohráva v Prahe v rokoch 1973 – 1977, hovorí o partii spolužiakoch: Petr, ktorý je hlavným hrdinom a rozprávačom deja, Popelka, Aleš a Míťa. Dej začína okolo 15. narodenín, kedy dostanú Občiansky preukaz, pokračuje nasledujúcimi tromi rokmi ich života a v závere zobrazuje ich snahu získať tzv. modrú knižku.

Výroba

Film sa natáčal od 25. apríla 2009 do mája 2010. Dátum premiéry bol stanovený na 21. októbra 2010.
Výr skalný

Poznávacie znaky

Najväčšia európska sova (dĺžka tela je asi 600 - 750 mm, krídla 470 mm, chvost 255 mm, rozpätie krídel má 160 - 188 cm a váži 1330 - 2800 g
) s vyvinutými „ušami“ a až po pazúry a zarastené nohy. Je hnedohrdzavý s tmavými škvrnami, na brušnej strane s výraznejšími škvrnami a pruhovaním. Počas letu v noci je nápadná veľká hlava a menší uťatý chvost s dlhými krídlami. Typický je kolísavý let.

Hlas

Teritoriálny hlas samca
2 min. 5 s., Slovensko.
V čase párenia sa samec často ozýva typickým ďaleko počuteľným dvojslabičným teritoriálnym hlasom ako "huho", "uujo" alebo „hu“, „hu“ či "U-hu".

Ekológia a biotop

Stály vták. Obýva lesné komplexy, staré zárasty a skalnaté biotopy. Hniezdi v zrúcaninách, v dutých starých stromoch, vo výklenkoch skál, v opustených kameňolomoch, alebo obsadzuje hniezda iných vtákov. Hniezdi od nížin (200 m) až do stredných výšok (1 000 – 1 500 m). V marci až v apríli znáša 2 – 3 biele vajíčka veľkosti 60x49 mm. Inkubačný čas 33 – 36 dní. Výchova mláďat v hniezde trvá 35 dní. Živí sa prevažne stavovcami (cicavce, vtáky).

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 1980 – 1999 bol 300 - 400, zimujúcich jedincov 700 - 1 000. Na Slovensku sa vyskytoval po celom území. Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné na 51 % mapovacích kvadrátov. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytoval boli stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 NE - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 NE - nehodnotený.  Vcelku je vzácny, v posledných rokoch však bolo badať určitú stabilizáciu v počte hniezdiacich párov. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V - zraniteľný druh.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2008 – 2012 bol 300 – 400 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (2000 – 2012) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (1980 – 2012) boli stabilné. V roku 2014 LC* D1 - menej dotknutý.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2013 – 2018 bol 300 – 400 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (2007 – 2018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (1980 – 2018) boli stabilné.

Ochrana

Pretože sa živí aj užitočnými a hospodársky významnými druhmi cicavcov a vtákov (zajace, bažanty), z poľovníckeho hľadiska sa pokladá skôr za škodlivého. Na druhej strane je užitočný pre poľnohospodárstvo, lebo rovnako ničí škodlivé druhy (sysle, chrčky, hraboše a pod.). Chránený je pre celkový úbytok a ohrozenosť v európskom meradle.
Allemant (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 15,77 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 174 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE