google/wiki40b huggingface dataset:
Victoria Petrosillo

Životopis

Victoria hudbu objavila už vo veku 2 rokov. Stala sa známa vo veku 7 rokov, keď prespievala pieseň Edith Piaf L'accordéoniste. Vo veku 11 rokov sa dostala do kastingu na šou Je passe à la télé (Zapni televíziu), ktorú dvakrát vyhrala. Potom začala robiť sama, prihlásila sa do televíznych relácií, ako Dôverne v roku 1999 alebo Rýchlejšie ako hudba na kanáli M6.
Po týchto mnohých úspechov jej Jacques Marouani a Didier Barbelivien napísali pieseň Le désir de chanter.
Victoria získala česť reprezentovať Francúzsko na podujatí UNESCO spolu s Michelom Legrandom, Barbarou Hendricksovou a zborom malých školákov s piesňou Bondy 14. novembra 1999, v predvečer svojich 14 rokov. Spievala pred 10 000 ľuďmi a sprevádzalo ju 90 hudobníkov. 
Potom prichádza stretnutie s Gerardom Presgurvic, autorom Rómea a Júlie, ktorý napísal jej nový singel, Všetko, čo chcem.
Po vydaní singla sa začala jej tvár objavovať i na obálkach časopisov, na čo dostala ponuku na spoluprácu s Universal Music Records, ktorú prijala. Ako sedemnásťročná vydala svoj prvý album Victoria pod umeleckým vedením Andrého Manoukiana. Tento album je oproti doterajšej tvorbe viac akustický pop rock, a to v rámci jeho francúzskej odrody. Úspešným sa stal jeho tretí singel, Les amants sont éternels. Toto bol skutočný začiatok Victoriinej kariéry, pretože jej umožnil objaviť sa v celom Francúzsku.
Snažila sa taktiež dostať do sveta muzikálov. Najprv neprešla kastingom do muzikálu Desať prikázaní, pretože bola príliš mladá.
Potom prešla na kastingu na komédiu Kráľ Slnko, dostala úlohu Isabelly, dcéry ľudu. Práve z dôvodu tohoto kastingu sa nezúčastnila na poslednom predstavení ľadovej revue Holiday on Ice.

Hudobná kariéra

Stretla sa s Andrem Manoukianom, s ktorým pracovala na albume Victoria.
Po turné s revue Holiday on Ice sprevádzala Sarah Abitbolovú a Stephana Bernadisa niekoľko mesiacov s úspešnou piesňou Les amants sont éternels. Victoria sa rozhodla ukončiť turné kvôli už spomínanej účasti na kastingu muzikálu Kráľ Slnko.
Victoria naspievala úvodnú pieseň k francúzskej verzii seriálu Hrdinovia Le héros d'un autre. Táto pieseň je zároveň prvou vydanou z jej nového albumu, vyšla 27. augusta 2007.
12. mája 2008 vydala svoj druhý album, Histoires de... (Príbehy...). Album zahŕňa úspešnú skladbu Imperfaits a tiež nový singel, ktorý zložila sama speváčka, Mi-Fleur, Mi-Démon.
Saint-Jacques-d’Ambur

Poloha

Obec má rozlohu 20,4 km². Najvyšší bod je položený 793 m n. m. a najnižší bod 500 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 294 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clisson

Poloha

Obec má rozlohu 11,3 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 778 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Patrologia latina

Patrologia latina, úplný názov Patrologiae latinae cursus completus, skrátene PL, je najvýznamnějšia edícia patristických spisov 19. storočia, ktorá vyšla v 221 zväzkoch v rokoch 1844-1864 zásluhou francúzskeho kňaza Jacquese Paula Migneho.

Tlačené vydanie

Táto edícia latinských cirkevných otcov obsahuje spisy od Tertulliána po Inocenta III. (tj. z rokov 200-1216). Vzhľadom k rozsahu textov nemohol Migne a jeho spolupracovníci pracovať s rôznymi rukopismi a porovnať ich, ako by to zodpovedalo súčasnému chápaniu kritického vydania, ale prevzal niektoré z už existujúcich tlačených vydaní.
Migneho tlačiareň v roku 1868 vyhorela a prevzalo ju nakladateľstvo Garnier frères, ktoré realizovalo dotlač. Tieto dotlače však obsahovali podstatne viac chýb. Prvé vydanie sa však dodnes používa jednak preto, že je najrozsiahlejšie a tiež preto, že texty od viacerých menej významných autorov odvtedy neboli vydané.

Elektronické vydanie

Migneho Patrológia je dostupná aj v elektronickej podobe. Nakladateľstvo Chadwyck and Healey celý text digitalizovalo spolu so zabezpečením prostriedkov pre vyhľadávanie. Databáza textov (viď. pld.chadwyck.co.uk) je dostupná na CD, ako aj na webe, vyžaduje sa však zaplatenie licenčných poplatkov.
Úplné texty Migneho Patrológie a viacerých ďalších textov súvisiacich s dejinami kresťanstva a cirkvi v databáze Documenta catholica omnia (documentacatholicaomnia.eu). Úplné texty pôvodného Migneho vydania sú taktiež volne dostupné na Google Books (zoznam odkazov: latina.patristica.net).
Carl Mirbt

Životopis

Carl Mirbt navštevoval gymnázium v meste Strehlen (dnešné poľské mesto Strzelin). Následne, v rokoch 1880 až 1885, študoval protestantskú teológiu na univerzitách v Halle an der Saale, Erlangene a Göttingene. V Göttingene bol členom študentského spolku Akademische Theologische Verbindung Thuringia.
V rokoch 1886 až 1888 bol inšpektorom göttingenského protestantského teologického konviktu.
Licenciát z teológie získal v roku 1888 na univerzite v Göttingene, školiteľom mu bol profesor Hermann Reuter (1817 – 1889). Témou jeho dizertačnej práce bolo „Die Stellung Augustin's in der Publicistik des Gregorianischen Kirchenstreits“ [Miesto Augustína v spisoch z obdobia sporu o investitúru]. Následne sa habilitoval na teologickej fakulte göttingenskej univerzity a začal pôsobiť ako súkromný docent cirkevných dejín a misiológie.
V roku 1889 sa stal mimoriadnym profesorom a v roku 1890 bol vymenovaný za riadneho profesora cirkevných dejín na univerzite v Marburgu. V akademickom roku 1903/1904 vykonával funkciu rektora tejto univerzity.
V rámci svojho vedeckého výskumu v oblasti cirkevných dejín uplatňoval (historicko-kritické) metodické princípy profánnej historickej vedy.
Od roku 1912 až do svojej emeritácie v roku 1928 bol Carl Mirbt riadnym profesorom cirkevných dejín a misiológie na univerzite v Göttingene. V roku 1914 sa stal čestným členom študentského spolku Göttinger Wingolf. V akademickom roku 1920/1921 bol rektorom univerzity.
V roku 1918 sa Mirbt podieľal na založení Nemeckej misiologickej spoločnosti (Deutsche Gesellschaft für Missionswissenschaft) a súčasne sa stal aj jej prvým predsedom.
V roku 1921 sa stal riadnym členom Göttingenskej akadémie vied.
V rokoch 1927 až 1929 bol predsedom Spoločnosti pre dolnosaské cirkevné dejiny (Gesellschaft für niedersächsische Kirchengeschichte).
Kaprozúbka pásová

Pôvod

Pochádza z Južnej Ázie (India).
Collan

Poloha

Obec má rozlohu 13,16 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 187 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stehlík obyčajný

Opis

Stehlík obyčajný meria 12 – 14 cm a váži 11,5 – 20 g. Obe pohlavia majú rovnaké zafarbenie, červenú prednú časť hlavy, biely náhrdelník sa tiahne až na boky hlavy a zadná časť hlavy je čierna. Na čiernom krídle majú zlatožltý pás. Chrbát majú hnedý s beľavou kostrčou. Chvostové perá sú čierne s bielymi škvrnkami. Podľa tejto farebnej kombinácie ich ľahko rozoznáme. Mláďatám až do októbra chýba červená farba na hlave, chrbát i hlavu majú žltosivú s hnedým vzorom. Dovtedy rozlíšime mláďatá stehlíka obyčajného od iných pinkovitých podľa čiernych chvostových letiek a žltého pásu na krídlach. Okrem obdobia hniezdenia sú v kŕdlikoch. Ich let opisuje vlnovku.

Hlas

Spev
1 min. 1 s., Anglicko
Stehlíka obyčajného rozoznáme ľahko nielen podľa vzhľadu ale aj podľa hlasu. Jeho typické vábenie znie ako "tig-lic, tige-lic" alebo "štigelitt". Spev samčeka je melodické švitorenie, do ktorého vplieta prvky zo svojho vábenia.

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 100 000 - 150 000, zimujúcich jedincov 200 000 - 600 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Biotopom stehlíka obyčajného sú okraje lesov, lúky a pasienky s roztrúsenou stromovou a krovinnou vegetáciou, skupiny stromov, pásy stromov pri potokoch, kanáloch a vetrolamy. Obľubuje ľuďmi vytvorené prírodné prostredie sadov i záhrad, parkov a cintorínov.

Hniezdenie

Hniezdo si stavia na stromoch na konci konára. Je poľguľovitého tvaru z tráv, machu a korienkov zviazaných pavučinou, starostlivo vystlané srsťou a perím. Stavia ho samička. Hniezda môžu byť aj neďaleko od seba, nie sú prísne teritoriálne, od 2 m vyššie. Radi hniezdia na ovocných stromoch v záhradách a sadoch alebo na stromoch pri cestách. 
Kladú 4 - 5(7) vajíčok s hnedými škvrnami a červenkastými bodkami na modrastobielom podklade do tvaru venca. Zohrieva ich len samička, samec jej nosí potravu. Mláďatká sa vyliahnu za 13 - 15 dní, potom ich rodičia 2 týždne kŕmia na hniezde a 5 - 6 dní aj po vyletení. Keď sa osamostatnia, spájajú sa do kŕdlikov. Hniezdia 2 krát, v máji a v júni/júli.

Potrava

Špecializujú sa na vyberanie semienok sediac na vrcholci rastliny, ako je napríklad bodliak a lopúch. Mláďatká kŕmia najprv hmyzom, neskôr semienkami.
Macey (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 5,87 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 117 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paul Poupard

Životopis

Paul Poupard sa narodil v obci Bouzillé. Študoval v seminári v Beaupréau, na univerzite v Angers a napokon na jednej z najprestížnejších francúzskych univerzít na École pratique des hautes études v Paríži. Počas svojich štúdií získal doktoráty z histórie a teológie. Za kňaza bol vysvätený 18. decembra 1954. Po kňazskej vysviacke sa venoval akademickej a diplomatickej činnosti. Pôsobil vo francúzskej sekcii Štátneho sekretariátu v Rímskej kúrii, neskôr v rokoch 1972 – 1980 ako rektor Katolíckej univerzity v Paríži.
V roku 1979 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za parížskeho pomocného biskupa. Biskupské svätenie mu udelil parížsky arcibiskup, kardinál François Marty 6. apríla 1979. Zakrátko, v roku 1980 bol menovaný do kuriálnej pozície predsedu Sekretariátu pre neveriacich, ktorý bol neskôr, v roku 1988 premenovaný na Pápežskú radu pre kultúru. Pápež Ján Pavol II. ho 25. mája 1985 menoval za kardinála-diakona s titulárnym chrámom Sant'Eugenio. O jedenásť rokov neskôr, v súlade s tradíciou, sa mohol uchádzať o titulárny post kardinála-kňaza a bol mu zverený titulárny chrám Santa Prassede. Kardinál Poupard sa po úmrtí pápeža Jána Pavla II. v roku 2005 vzdal v súlade s kuriálnymi pravidlami svojho úradu, no bol v ňom vzápätí po konkláve, ktorého sa zúčastnil ako volič, opätovne potvrdený novým pápežom Benediktom XVI. V roku 2006 bol menovaný aj predsedom Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg. Po dosiahnutí kánonického veku požiadal o uvoľnenie z plnených funkcií, čo pápež menovaním nástupcov urobil v roku 2007.
Hraboš tatranský

Rozšírenie na Slovensku

Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 39 (9,1 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 10, 2,3 %) v nadmorských výškach 500 (Veľká Fatra) – 2 343 m n. m. (sedle Váhy vo Vysokých Tatrách). Na Slovensku obýva klimaxové horské lesy najčastejšie v nadmorských výškach 1 100 – 1 700 m n. m. v týchto pohoriach: Veľká Fatra, Malá Fatra, Kremnické vrchy, Oravské Beskydy, Nízke Tatry, Západné Tatry, Vysoké Tatry, Belianske Tatry, Muránska planina a Chočské vrchy.

Biotop

Preferuje vlhké, chladnejšie  stanovištia  so silnejšou vrstvou organickej hmoty (humusu) a bohatým podrastom. Osídľuje vegetáciou zarastené skalné sutiny a to od alpských lúk až po zapojené horské inverzné doliny, ktorými zostupuje do nižších polôh.

Evolúcia druhu

Spoľahlivým rozlišovacím znakom hraboša tatranského je jeho karyotyp – diploidný počet chromozómov a základný karyotyp (2N=32, NF=46) sú jedinečným znakom v rámci rodu Microtus. Geneticky je hraboš tatranský príbuzný s hrabošom alpínskym (Microtus multiplex), Microtus liechtensteini a Microtus bavaricus (Martinková et al., 2007). Od spoločného predka sa oddelil v holocéne.
Srbi

Srbi sú južnoslovanský národ v Srbsku, Čiernej Hore, Bosne a Hercegovine a Chorvátsku, ako aj v iných rozmanitých častiach sveta, spolu asi 12 000 000 – 13 000 000 ľudí.

Dejiny

Južnoslovanský kmeň usídlený spočiatku okolo rieky Neretvy v dnešnej strednej a východnej Bosne. Prišli v priebehu 1. polovice 7. storočia a postupne sa šírili až k Jadranskému moru a taktiež na východ. Prvá správa z Dalmácie o Srboch pochádza z roku 822. Medzi prvé srbské štátne útvary patrili Dukla (tiež Zeta, 11. – 12. storočie) a o niečo neskoršie Raška (2. polovica 12. storočia). Južnoslovanskí Srbi sa podieľali na etnogenéze neskoršieho srbského, čiernohorského a bosnianskeho národa.

Jazyk

Srbčina patrí k južnoslovanskej skupine slovanskej vetvy indoeurópskej rodiny. Používa sa cyrilika aj latinka.

Náboženstvo

Prevažná väčšina Srbov patrí k Srbskej pravoslávnej cirkvi. Náboženstvom sa pravoslávni Srbi odlišujú od katolíckych Chorvátov a moslimských obyvateľov Bosny a Hercegoviny a Sandžaku. Náboženstvo Srbov sa stalo integrujúcim prvkom tohto národa a zárukou prežitia Srbov v diaspore (hl. západnej Európe a Amerike).
Eduard Heger

Vzdelanie a kariéra

Absolvoval Obchodnú fakultu Ekonomickej univerzity v Bratislave a pracoval ako manažér. Od roku 2007 podniká. V Spoločenstve pri Dóme sv. Martina je vedúcim pastierskeho tímu. Kresťanom sa stal po náhlej smrti otca.

Parlamentné pôsobenie

Vo voľbách do Národnej rady v roku 2016 kandidoval na 24. mieste kandidátky OĽaNO. Vo voľbách získal 15 257 preferenčných hlasov a bol z 10. miesta zvolený do parlamentu. V národnej rade je členom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva, náhradný člen Výboru NR SR pre európske záležitosti, overovateľ Výboru NR SR pre hospodárske záležitosti.
V klube OĽaNO je podpredsedom pre personálne záležitosti.
30 Seconds to Mars

Hudobný štýl, žáner a vplyvy

Hudobní kritici popisujú zameranie skupiny 30 Seconds to Mars na žánre alternatívny rock, alternatívny metal, neoprogresívny rock, progresívny metal, hard rock, post-grunge, nu metal, emo, screamo, space rock a synthrock. Skupina bola ovplyvnená viacerými skupinami a interpretmi ako Depeche Mode, Pink Floyd, The Cure, Björk, Alice in Chains, David Bowie, Jane's Addiction, Led Zeppelin, Nine Inch Nails, Nirvana a U2.
Wabi Daněk

Životopis

Civilným povolaním bol vodičom záchrannej služby. K jeho najznámejším skladbám patrí napr. „Rosa na kolejích“ z rovnomenného supraphonského gramofónového albumu, „Píseň, co mě učil listopad“ či „Hudsonské šífy“. Neskôr vystupoval v duu s Milošom Dvořáčkom. Spolupracoval tiež s hudobníkmi, ako Miki Ryvola, Kapitán Kid alebo skupina Pacifik. V sedemdesiatych rokoch vystupoval so skupinou Plížák a Vojtom Kiďákom Tomáškom. Prezývku „Wabi“ získal podľa Wabiho Ryvolu, ktorého piesne hral v mladosti svojim kamarátom.
Zomrel v novembri 2017 po dlhej chorobe. Kvôli zdravotným problémom už v lete roku 2017 zrušil všetky koncerty, vrátane vystúpenia na festivale Benátská!
Arnage

Poloha

Obec má rozlohu 10,76 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 105 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Borovica lesná

Vzhľad

Má vysoko posadenú korunu a dorastá do výšky 20 až 40 m. Ihlice sú dlhé 4-8 cm, vyrastajú vo zväzkoch po dvoch z brachyblastu. Kvitne v máji a júni. Vajcovito-kužeľovité šišky sú visiace, nedozreté zelené, dozreté sivohnedé, 3-6 cm dlhé a 2-3 cm široké a semená sú krídlaté. Samčie šišky sú žltkasté, samičie sú červenkasté, zvyčajne párovité na konci vetví.

Výskyt

Areál borovice lesnej zahŕňa mierny a chladnejší pás celej Eurázie; južné hranice areálu sa nachádzajú približne na 45º a 50º s. š., na sever sa vyskytuje až po polárny kruh. V Európe sa výnimočne nachádza aj v Stredomorí, ale napr. v južnej Ukrajine a Rusku sa prirodzene nevyskytuje. Najsevernejší výskyt borovice sosnovej je Laponsko. V Severnej Amerike je pestovaná iba lesnícky.
Charcé-Saint-Ellier-sur-Aubance

Poloha

Obec má rozlohu 16,84 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 771 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chambry (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 8,89 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 733 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eleonóra Magdaléna Gonzagová

Život

Eleonóra dostala meno po svojej pratete, cisárovnej Eleonóre. Nebola však vychovávaná ako jej prateta, jej výchova zvlášť kládla dôraz na kultivovaný kultúrny prejav. Už od mladosti skladala básne a hrala na niekoľko hudobných nástrojov, čím sa podobala svojmu taktiež literárne nadanému manželovi.
Ferdinand bol o viac než dvadsať rokov starší než Eleonóra a mal už šesť detí. Jeho prvá manželka Mária Anna Španielska zomrela pravdepodobne na následky otravy, druhá manželka Mária Leopoldína Tirolská zomrela v sedemnástich rokoch krátko po pôrode.
Manželstvo Eleonóry s Ferdinandom III., uzavreté opäť vo Viedenskom Novom Meste, bolo harmonické. Manželia spolu mali štyri deti, tri dcéry a syna, z nich sa ale len dve dcéry dožili dospelosti. Dcéra Eleonóra Mária sa neskôr stala poľskou kráľovnou.

Kráľovná a cisárovná

Eleonóra bola vzorová cisárovná, ale do zahraničnej politiky Viedne sa nezapájala. V septembri roku 1656 bola v Prahe korunovaná svätováclavskou korunou, po skoro tridsiatich rokoch od poslednej českej korunovácie.
Ferdinand III. dal pre svoju manželku v roku 1657 vo Viedni založiť taliansku literárnu akadémiu. Eleonóra na svojom dvore podporovala balet, alebo divadelný repertoár.
Založila aj kláštor uršuliniek vo Viedni a karmelitánok vo Viedenskom Novom Meste. Hoci sama bola silne nábožensky založená, zrejme nemala predsudky voči protestantom.
Ovdovela v apríli 1657. Najmladší syn Ferdinand sa narodil dva mesiace pred otcovou smrťou. Ferdinand III. sa tak nedožil jeho predčasného úmrtia o rok neskôr – za svoj život by tak prišiel už o tretieho syna.
V roku 1662 sa Eleonóra pokúsila založiť dámsky záslužný rád, tento zámer ale realizovala o šesť rokov neskôr. Založila dámsky Rád hviezdového kríža, ktorý sa neskôr stal prvým cisárskym rádom pre vznešené domáce a zahraničné dámy.
Zomrela vo Viedni v roku 1686, čím svojho manžela prežila skoro o tridsať rokov. Vo Viedni je tie pochovaná, v kapucínskej krypte, rodovej nekropoly Habsburgovcov.
Sociálny konflikt

Sociálny konflikt je súčasné stretávanie, rozpor dvoch alebo viacerých protichodných, vzájomne si odporujúcich záujmov, cieľov, hodnôt, potrieb a pod. v mikro- alebo makroštruktúre určitého/ých sociálneho/ych útvaru/ov, prípadne medzi sociálnymi celkami, ktorý vedie ku zrážke, zápasu alebo boju o dosiahnutie cieľa.
Yoda

Yoda je fiktívna postava zo sveta Hviezdnych vojen. Objavuje sa vo všetkých dieloch okrem Hviezdne vojny: Epizóda IV – Nová nádej.
Ide o zelenú, ušatú, plešatú postavu trpasličieho vzrastu a jedného z najvýznamnejších majstrov Jedi. Hovorí (v origináli) zastaraným jazykom s trochu čudným slovosledom.
Ako mnoho iných mien z Hviezdnych vojen aj meno „Yoda“ môže byť etymologicky odvodené zo sanskritu: Yoddha je v tomto jazyku slovo pre „bojovníka“. Meno môže byť takisto spojené s hebrejským „Yodea“ – znamenajúcim „On vie“ alebo „Ten, kto vie“.
Yoda, ktorý už prekročil 800. rok svojho života, je najstarším členom Najvyššej rady Jediov a zároveň jej najvnímavejším majstrom. Spolu v Maceom Winduemom má v Rade najväčšie slovo. Yoda v minulosti veľa cestoval, v tichosti sám navštívil stovky svetov a strávil dlhé roky spoznávaním rôznych spôsobov života a nekonečne premenlivých prejavov Sily. Vďaka svojim skúsenostiam je obozretný a vnímavý. Zažil už v živote veľa a preto posudzuje všetko dianie z dlhodobej perspektívy. Yoda sa osobne zaujíma o pokroky Qui-Gona Jinna a jeho učňa Obi-Wana Kenobiho. Rozoznal totiž mimoriadnu silu a možnosti týchto dvoch Jedi.
Les Trois-Îlets

Polohopis

Les Trois-Îlets má rozlohu 28,6 km².

Obyvateľstvo

Les Trois-Îlets má 7664 obyvateľov (2009).
San Sebastian de Garabandal

San Sebastián de Garabandal alebo len Garabandal je obec v severnom Španielsku, v autonómnom spoločenstve Kantábria, v pohorí Picos de Europa. Nachádza sa 600 m nad morom, má do 300 obyvateľov.
Obec sa stala pútnickým miestom rímskych katolíkov, pretože sa tu údajne uskutočnilo zjavenie Panny Márie štyrom španielskym dievčatám v rokoch 1961 – 1965. Katolícka cirkev tieto udalosti zatiaľ nepotvrdila ani neuznala.
Vandeins

Polohopis

Vandeins má rozlohu 9,4 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 194 m n. m.

Obyvateľstvo

Vandeins má 607 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Menalkes z Élidy

Menalkes alebo Menalkés (starogr. Μενάλκης – Menalkes, iný prepis: Menalkés) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v päťboji.
Menalka z Élidy korunovali v Olympii olivovým vencom za víťazstvo v päťboji. Doba jeho olympijského víťaztva je neznáma. Päťboj (penthatlon) sa v Olympii zaradil do programu suťažných disciplín na 18. hrách v roku 708 pred Kr.. Antický päťboj pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu. Na celogréckych hrách a aj na iných hrách v starovekom Grécku bol u divákov veľmi obľúbený.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že počas prehliadky olympijskej Altidy videl i sochu olympionika Menalka, ktorá stála pri soche jeho rodáka Aristeida a soche Kréťana Filónida, jazdeckého posla Alexandra Veľkého.
Stráža

Poloha

Obec leží v juhovýchodnej časti Kysuckej vrchoviny, v údolí Varínky, na rozhraní Kysúc a Horného Považia. Nachádza sa medzi Varínom a Belou, v tesnom susedstve Dolnej Tižiny, cez ktorú má cestou II/583 spojenie na Žilinu i Terchovú. Nad dedinou sa nachádza Strážsky kopec. 
Susedí s obcami Dolná Tižina, Krasňany, Lysica, Belá a Varín (časť Koňhora).

Kostol

Nitrianský sídelný biskup Ján Chryzostom Korec konsekroval 27. júla 1996 nový kostol sv. Gorazda. Na počesť svätého Gorazda sa každoročne v auguste konajú v obci Gorazdové dni.
Marcieux

Poloha

Obec má rozlohu 4,4 km². Najvyšší bod je položený 1 434 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 180 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chorasán (historické územie)

Chorasán (iné názvy: Chorásán, Churásán, Chorasan, Veľký Chorasán/Chorásán/Churásán/Chorasan, Zem/Krajina vychádzajúceho slnka, Zem/Krajina slnka, Zem/Krajina východu; perz. خراسان - Chorásán/podľa dávnej výslovnosti:Churásán) je historické územie v strednej Ázii s rozlohou 268 000 km², ktoré dnes leží na území Iránu, Afganistanu, Tadžikistanu, Uzbekistanu a Turkménska.
Územie Chorasánu je hornaté s rovnobežnými pásmi Hindúkuša, na juhu sú púšte Kavír a Lút. Prevláda tu chov koní, ovcí, tiav, vyrábajú sa tu koberce a hodváb a pestuje sa tu šafran. Hlavným mestom je Mašhad, pútnické mesto šiítov. V Chorasáne leží mesto Balch, rodisko Rúmího. Z Chorasánu pochádzajú aj mnohé ďalšie významné osobnosti, napr. Al-Gazzálí a Avicenna.