google/wiki40b huggingface dataset:
Le Déluge (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 3,69 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 483 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pléioné

Pléioné alebo Pleioné (starogr. Πληιόνη – Pléioné alebo Πλειόνη – Pleioné; lat. Plione alebo Pleione) je v gréckej mytológii nymfa Oceanida (t. j. jedna z dcér Ókeana a Téthye), matka Plejád. Otcom Plejád bol Atlas. Pléióné sa často stotožňuje s Aithrou. Aithra bola matka Hyád a ich brata Hyanta. Pléioné možno patrila aj medzi medzi Epimélidy. Žila v Arkádii na vrchu Kylléné.
Eratón z Aitólie

Eratón (starogr. Εράτων) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 240 pred Kr..
Eratón z Aitólie si na 135. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Eratón dal 135. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.
Olympijské víťazstvo Eratóna uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Európska kvalifikácia vo volejbale žien na LOH 2012

Turnaj 1 v Rusku

9. – 13. november 2011, Kaliningrad (Jantarnyj Kaliningrad)

Turnaj 2 v Chorvátsku

9. – 13. november 2011, Poreč (Športska dvorana Žatika)

Turnaj 3 v Azerbajdžane

8. – 12. november 2011, Baku (Sports Games Palace)
Extraliga hádzanárov 2018/19

Systém súťaže

Systém súťaže sa ostal oproti minulej sezóne nezmenený. Základná časť pozostávala z 18 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát doma a vonku. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť s dvoma skupinami, ktorá sa hrala rovnako systémom 2-krát každý s každým a v ktorej si družstvá prenášali výsledky zo základnej časti. V nadstavbovej skupine o titul hrali družstvá na 1. až 6. mieste po základnej časti a prví štyria postúpili do play-off. Zápasy play-off sa hrali na 3 vyhrané zápasy. Víťaz súťaže získal Pohár Antona Frola. V druhej nadstavbovej skupine hrali družstvá, ktoré skončili na 7. až 10. mieste po základnej časti. Po skončení nadstavbových skupín odohrali družstvá, ktoré nepostúpili do play-off, skupinu o 5. až 8. mieste (tzv. Ligový pohár). V nej odohrali zápasy dvojkolovým systémom každý s každým, pričom predchádzajúce výsledky sa im do tejto časti neprenášali. Posledné 2 družstvá v skupine o 7. až 10. miesto odohrali barážové dvojzápasy s dvoma účastníkmi 1. ligy.
Saint-Nicolas-de-Bourgueil

Poloha

Obec má rozlohu 36,45 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 159 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Voschod (kozmická loď)

Opis lode

Oproti lodi Vostok bola kabína lode Voschod výrazne modifikovaná. Kozmonauti už pristávali priamo v návratovej kapsuli. Vďaka tomu bolo možné z kapsuli odstrániť rozmerné katapultovacie kreslo a nahradiť ho ľahkými anatomickými sedačkami. Tie boli v lodi Voschod 1 celkom 3, ale vnútorný priestor lodi bol tak tesný, že posádka nemohla letieť v ochranných skafandroch a mala oblečené iba ľahký športový odev. V lodi Voschod 2 určenej pre let 2 kozmonautov boli skafandre opäť použité, pretože úlohou letu bolo uskutočniť výstup do voľného kozmického priestoru. Na jeho zabezpečenie bola loď Voschod 2 vybavená nafukovacou prechodovou komorou s hmotnosťou 250 kg, priemerom 700 mm a výškou 770 mm v zloženom stave. Po dosiahnutí obežnej dráhy došlo k nafúknutiu komory na dĺžku 2,5 m, vnútorný priemer 1 m a vonkajší priemer 1,2 m.
Pretože sa Voschod oproti Vostoku pohyboval na vyšších dráhach a v prípade poruchy brzdného systému nebolo možné spoliehať sa na samovoľné zbrzdenie v dôsledku trenia kabíny o vrchné vrstvy atmosféry, bola loď doplnená záložným brzdiacim motorom na tuhé pohonné látky. Ten bol umiestnený na predku návratovej kabíny a jeho dĺžka bola 0,6 m, priemer 0,3 m a hmotnosť 143 kg. K zabezpečeniu návratu kabíny umožňoval uskutočnenie brzdného manévru so zmenou rýchlosti o 60 m/s.
Ďalšie rozdiely Voschodu oproti Vostoku spočívali v doplnení rakiet pre mäkké pristátie, ktoré sa zapaľovali vo výške 1 m nad zemou. Ďalej bola v rozšírená kapacita systému regenerujúceho atmosféru vo vnútri lode a zvýšenie prietoku klimatizačného systému z 60 l/min na 150 l/min.
Gejza Steinhübel

Životopis

V roku 1947 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte vtedajšej Slovenskej univerzity v Bratislave (dnes Univerzita Komenského). Pôsobil v roku 1949 – 1951 ako odborný vedecký asistent Ústavu fyziológie rastlín Prírodovedeckej fakulty Karlovej univerzity v Prahe, 1951 – 1954 prednosta Arboréta v Mlyňanoch, 1951 – 1958 zároveň pedagóg na VŠP v Nitre, 1954 – 1969 vedecký pracovník v Arboréte Mlyňany, od roku 1963 menovaný za vedúceho oddelenia fyziológie a genetiky drevín a zástupcu riaditeľa Arboréta Mlyňany, 1969 – 1986 vedúci vedecký pracovník Výskumného ústavu lesného hospodárstva vo Zvolene, 1987 – 1996 ekofyziologický a morfologický výskum na Ústave ekológie lesa SAV vo Zvolene, 1996 – 2004 na dôchodku. Zaoberal sa hlavne výskumom klíčenia semien, fyziológiou drevín a históriou okrasného sadovníctva.
Napísal vyše 120 odborných článkov. Okrem vedeckých a odborných prác publikoval okolo 100 vedecko-popularizačných článkov z oblasti fyziológie rastlín a z oblasti histórie okrasného sadovníctva na Slovensku.
Zomrel 18. februára 2004.

Záľuby

Okrem svojho zamestnania to bola najmä turistika, príroda vo všeobecnosti a výtvarná tvorba. Namaľoval niekoľko stovák obrázkov (prevažne olejomaľba, menej akvarel) - krajinky, zátišia, stromy, kvety, ľudové zvyklosti, scenéria stredoslovenských banských miest a obcí. Jeho obrazy boli vystavované na asi desiatich výstavách.
Quartier de la Folie-Méricourt

Quartier de la Folie-Méricourt (štvrť Folie-Méricourt) je 41. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 11. obvodu.
Má rozlohu 72,6 ha a ohraničujú ju ulice Rue Oberkampf na juhu, Boulevard du Temple na západe, Rue du Faubourg-du-Temple na severe a Boulevard de Belleville na východe.

Dejiny

Štvrť sa nachádza južne od vrchu Belleville, čo je bývalé parížske predmestie. Až do konca 17. storočia ležala oblasť za hranicami mestských hradieb a tak si veľmi dlho udržala vidiecky charakter. Premena štvrte začala okolo roku 1830 pri priemyslovom rozvoji severnej časti Paríža a jeho rýchlej urbanizácii. Táto štvrť zostala trochu stranou stavebných úprav, ktoré vykonával barón Haussmann. V štvrti bolo veľa remeselníkov a robotnícky charakter si štvrť udržala.
Saint-Savin (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 33,87 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 906 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyhliadková veža (Košice)

Parametre veže

Veža je 21,51 metrov vysoká priestorová oceľová konštrukcia doplnená drevom, ktoré je použité ako nášľapná vrstva podlahy. Štvornohý stôl má konzolové vyloženia troch vyhliadkových terás vo výške 10,88 m, 13,6 m, 16,32 m. Vyhliadkové plošiny sú chránené drevenou ihlanovou strechou s plechovou krytinou.
Montels (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 7,3 km². Najvyšší bod je položený 24 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cesta II. triedy 524 (Slovensko)

Nitriansky kraj

II/524 sa začína v obci Drženice na križovatke s I/51 a v Drženiciach pokračuje križovatkou s III/1578. Ďalej pokračuje do obce Bátovce, kde sa križuje s III/1551. Nasledujú križovatky s III/1587, s III/1588 v Bohuniciach, III/2532, III/2520, III/2533, III/2534 a III/2535. II/524 následne prechádza do okresu Banská Štiavnica.

Banskobystrický kraj

V banskobystrickom kraji sa na II/524 nachádza iba križovatka v Banskej Štiavnici s I/51, kde sa nachádza aj koniec cestnej komunikácie.
Karel Teige

Životopis

Po maturite (1919), začal študovať filozofiu, čoskoro sa však venoval naplno literatúre, v roku. 1920 sa stal vedúcou osobnosťou Devětsilu, kde svoju činnosť začal ako propagátor proletárskeho umenia. Skoro sa situácia v Devětsile zmenila a K. Teige sa podieľal na vzniku poetizmu, pre ktorý písal v Devětsile manifesty.
V rokoch 1927 – 1930 redigoval ReD (Revue Devětsilu).
V rokoch 1929 – 1930 prednášal na vysokej škole Bauhausu v Dessau.
Roku 1934 sa stal členom Skupiny surrealistov v ČSR, v ktorej pôsobil ako jej teoretický hovorca.
Po druhej svetovej vojne urobil doktorát, ktorý mu z politických dôvodov nebol udelený.
Z dôvodu, že sa neprispôsobil socialistickému režimu, bol po roku. 1948 zakazovaný, podieľal sa na vydávaní samizdatového zborníku Znamenie zverokruhu. 
Teige napísal niekoľko estetických programov, kde odmietol výchovné poslanie umenia. 
Ďalším smerom, ktorý ho zaujal bol konštruktivizmus, ktorý nepovažoval za smer vhodný do iného odboru ako je architektúra.
Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky

Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky (ÚNMS SR) je ústredným orgánom štátnej správy Slovenskej republiky pre oblasť technickej normalizácie, metrológie a skúšobníctva. Podieľa sa na tvorbe a uskutočňovaní jednotnej štátnej politiky v oblasti technickej normalizácie, metrológie, kvality a posudzovania zhody. Vypracúva koncepciu štátnej politiky v oblasti technickej normalizácie, metrológie, kvality a posudzovania zhody a v spolupráci s ministerstvami a ostatnými orgánmi štátnej správy zabezpečuje jej realizáciu.

Poslanie

Poslaním ÚNMS SR je tvorba a udržiavanie dôveryhodných nástrojov infraštruktúry kvality pre konkurencieschopné podnikateľské prostredie. Nástrojmi infraštruktúry kvality v európskom ponímaní je (sú) normalizácia, metrológia, posudzovanie zhody, akreditácia a najnovšie aj trhový dozor v rozsahu, v ktorom vykonáva činnosti zamerané na vymožiteľnosť smerníc, najmä nového prístupu.
Abzac (Charente)

Polohopis

Abzac má rozlohu 33,35 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Abzac má 504 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Velone-Orneto

Poloha

Obec má rozlohu 12,34 km². Najvyšší bod je položený 1 247 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 113 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rovniankova ulica (Bratislava)

Rovniankova 14

Rovniankova 14 je bytový panelový dom v Bratislave v mestskej časti Petržalka na Rovniankovej ulici. Je význačný svojimi aktivitami, ktoré boli prvé svojho druhu a inšpirovali mnohé ďalšie domy po celom Slovensku a odštartoval projekty zvýšenia bezpečnosti domov a ich zveľadenia. Bol pilotným projektom Bezpečného bývania, zabezpečenia domov DEK kľúčom a kamerovým systémom. Má vlastnú web stránku, počítačovú a televíznu sieť, posilovňu a mnohé ďalšie veci. V roku 2010 sa v dome spustil projekt "Susedská knižnica", kde si ľudia môžu zadarmo požičať knihu a po prečítaní vrátiť, ide o predĺženie projektu Knižného kolotoča.
Epichares z Atén

Epichares alebo Epicharés (starogr. Επιχάρης – Epichares, iný prepis: Epicharés) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 396 pred Kr.
Epichara z Atén na 96. olympijských hrách korunovali olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii sa táto disciplína zaviedla v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.
Olympionik Epichares bol synovcom aténskeho politika Aristokrata (jedného z veliteľov odsúdeného na smrť po námornej bitke pri Arginúsach v roku 406 pred Kr.) O päťdesiat rokov neskôr Epicharov vnuk, tiež Epichares, vo svojom prejave s hrdosťou pripomína olympijské víťazstvo svojho starého otca, aby zapôsobil na porotu.
Jozef Ščasný

Životopis

Narodil sa 10. apríla 1813 v Borskom Svätom Petre v rodine notára Ondreja Ščasného a Agnesy rod. Pappovej .Študoval v Skalici. Absolvoval strednú školu v Ostrihome a Nitre a katolíckú teológiu na peštianskej univerzite.  Roku 1836 ho vysvätili za kňaza. Ako kaplán účinkoval v Drietome, Nitre, Chynoranoch a Uhrovci. Ako farár pôsobil v Dražovciach a Močenku. Do Drážoviec prišiel roku 1847, kde blahodárne pôsobil štyri roky, zakladajúc i spolky triezlivosti. Roku 1850 odišiel do Močenku, kde pôsobil až do roku 1868 vzdal fary, lebo bol znechutený bojmi s maďarónskymi šovinistami V tejto obci zanechal cennú pamiatku — dal vystaviť na vyvýšenom mieste kalváriu. Kratší čas sa zdržiaval v rodných Búroch (Borský Peter), potom žil na penzii v Bratislave až do úmrtia 1. decembra 1889. Pochovaný je na Ondrejskom cintoríne.
Pre Jozefa Ščasného mal veľký význam jeho uhrovský pobyt. Tu sa spriatelil s Ľudovítom Štúrom a jeho starším bratom Karolom. Prostredníctvom nich sa zapojil do mladoslovenského hnutia (mal aj slovanské prímeno Borislav) a pracoval v tajnej spoločnosti Vzájomnosť, ktorú založil Skaličan Alexander Boleslavín Vrchovský. Takto sa stal významným reprezentantom katolíckeho duchovenstva v národno-zjednocovacích snahách. Jeho meno nájdeme v podpisovej akcii za povolenie Štúrových novín, zo strany mladých bernolákovcov patril medzi prvých podporovateľov spolku Tatrín(do Tatrína vstúpil v rámci štvrtého zasadnutia 9. augusta 1847) - predobrazu budúcej Matice slovenskej, bol členom jeho výboru i pravopisnej komisie, horlivo propagoval spolky miernosti (napísal o nich články do Slovenských národných novín i Orla tatránskeho).
K významnému postaveniu a autorite medzi slovenskými národovcami mu vo veľkej miere okrem vlastných zásluh prispelo aj dlhoročné priateľstvo s Jánom Hollým, ktorý bol pre národne cítiacu inteligenciu symbolom slovenskosti a všeobecne uznávaná autorita. Po jeho smrti po skončení revolúcie 1848 - 1849,  inicioval v slovenskej verejnosti otázku postavenia pomníka a celonárodnej zbierky naň. Jozef Ščasný vydal vlastným nákladom na storočnicu jeho narodenia brožúru Ignáca Kaviaka o Hollého živote a diele. Keď v roku 1863 začala rozvíjať činnosť Matica slovenská, Ščasného meno opäť nachádzame ako člena jej výboru a podporovateľa jej vydavateľského úsilia.

Mecénska aktivita

15. apríla 1886 svätil v tichosti zlatú svätú omšu z ktorej príležitosti venoval Spolku sv. Vojtecha 10 000 zlatých na vydania Písma svätého po slovensky, a zvlášť 100 dukátov prekladateľovi Sasinkovi. Svoju bohatú knižnicu taktiež venoval Spolku sv. Vojtecha ako aj ďalších 1000 zlatých.
Fréville (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 5,8 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 886 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bantanges

Poloha

Obec má rozlohu 10,73 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 570 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blécourt (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,25 km². Najvyšší bod je položený 372 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zámok Sully-sur-Loire

Zámok Sully-sur-Loire (franc. Château de Sully-sur-Loire) stojí vo francúzskej obci Sully-sur-Loire v departemente Loiret a patrí k zámkom na Loire.
Predchodcu zámku vybudovali páni zo Sully, ktorí tu sídlili už v 9. storočí. Potom ako sa Guy VI. de La Trémoïlle oženil s jedinou dedičkou, začal v roku 1395 hrad prestavovať. Jeho potomok, Claude de La Trémoïlle, predal usadlosť poškodenú hugenotskou vojnou v roku 1602 Maximiliánovi de Béthune, ktorý ju prestaval na reprezentatívny zámok.
Viac ako 350 rokov bol zámok majetkom rodiny de Béthune, kým ho v roku 1962 nepredala posledná majiteľka Mahaut Mária Jana de Béthune departementu Loiret.
MHD Brezno

Linky MHD

Linka číslo 1 : Mazorníkovo otočka – Rázusova - Ul. ČSA – Nemocnica - Železničná Stanica a späť (premáva celý týždeň v hodinovom intervale od 5:00 do 22:00 + počas špičiek polhodinový interval)
Linka číslo 2 : Mazorníkovo otočka – Rázusova - Švermova – Billa - Nemocnica – Za štadiónom ŠLN – Železničná stanica a späť (premáva v pracovné dni 7 spojov za deň od 6:00 do 17:30)
Linka číslo 3 : Mazorníkovo otočka – Rázusova - Švermova – Za štadiónom ŠLN – Nemocnica a späť (premáva v pracovné dni 3 spoje za deň od 9:00 do 12:00)
Školská linka číslo 4 : Bujakovo Železničná zastávka – Predné Halny Jarmočisko – Švermova – Železničná stanica a späť (tri páry školských spojov, premáva len v školský rok)

Vozidlový park

MHD v Brezne od roku 2010 tvorí 6 vozidiel, z toho štyri Karosy B 952 a dve Karosy Citybus 12 M. Približne v roku 2013 sa jeden nízko podlažný autobus Karosa Citybus 12 M preradil do MHD Žiar nad Hronom, zostala len agora ZV-430CD. Karosa B952 ZV-436BA sa preradila v roku 2013 zo Zvolena. Vozovňa sa nachádza na sídlisku Mazorník.

História

MHD v Brezne začalo svoju premávku koncom 90. rokov 20. storočia na pôvodnej linke Mazorník – Brezno. Až do roku 2006 bola MHD na tejto linke. Po roku 2006 sa pridala linka číslo 2 s trasou takmer totožnou s linkou 1 ale zachádzala poza štadión (ako teraz) a išla cez Švermovu ulicu (v súčasnosti už len zo smeru Mazorníkovo). V roku 2007 v meste pribudli na krátky čas linky 4, 5 a 6 pod taktovkou DiAGO s.r.o. ktoré obsluhovali prímestie. Približne v roku 2008 sa pridala linka 3 ktorá bola totožná s linkou 2 a tak linku číslo 2 presmerovali cez Ulicu Československej armády. V roku 2011 sa pridala linka číslo 4, ktorá mala pôvodne obsluhovať Halny a Bujakovo celý týždeň v pravidelnom intervale (tak bol navrhnutý aj pôvodný cestovný poriadok), ale linka premáva len trikrát denne a jeden spoj pokračuje na Mazorník. Z toho dôvodu premáva cez Švermovu ulicu, kde je základná škola. V roku 2015 sa linka číslo 4 rozšírila o nový pár spojov o 16:00.
Neublans-Abergement

Poloha

Obec má rozlohu 11,64 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 510 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marc Chagall

Maľby na okná

Niekoľkokrát prijal zákazku na maľovanie na okná, všetky maľby tohoto typu boli cirkevné objednávky a išlo o biblické výjavy. Ich prevedenie je odborníkmi považované za veľmi kvalitné.
Morville-sur-Seille

Poloha

Obec má rozlohu 5,34 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arado Ar 196

Vznik a vývoj

Vývoj lietadla začal v roku 1936 ako prepracovanie dvojplošníka firmy Heinkel (pravdepodobne stroja Heinkel HD 38). Prvé prototypy vzlietli v roku 1938 a v roku 1939 sa dostali k jednotkám Luftwaffe prvé stroje z sériovej výroby. Najrozšírenejšou verziou tohto stroja sa stal model A-3, ktorý bol vyrobený v počte 401 ks.

Operačné nasadenie

Arado Ar 196 bolo dobre pancierované, pre boj s nepriateľským lietadlom v oblastiach, kde nemohlo zasiahnuť stíhacie letectvo z pevniny. Toto platilo ešte v počiatočných obdobiach II. sv. vojny. Používalo sa na všetkých väčších plavidlách Kriegsmarine, vrátane pomocných krížnikov. Stroje Ar 196 časom vytlačili z palúb nemeckých lodí a krížnikov všetky staršie lietadlá. Štart z týchto lodí sa uskutočňoval pomocou katapultu a po ukončení misie pristáli v blízkosti materskej lode, kde ho pomocou žeriavu námorníci vytiahli späť na palubu. Do služby ich nezaradilo len námorníctvo, ale aj pobrežné letectvo, kde bol veľmi obľúbený pre svoju ťažkú výzbroj a obratnosť. Tu plnil úlohu hliadkovacieho a prieskumného lietadla. Lietadlo tiež operovalo z pozemných základní. V máji 1940 sa na tomuto typu lietadla podarilo zničiť britskú ponorku H.M.S. Shark.
Viac ako 500 kusov lietadla Arado Ar 196 sa počas rokov 1939 – 1944 vyrobilo v Société Nationale de Construction Aèronautique vo Francúzsku a vo firme Fokker Holandsku.
Esquibien

Poloha

Obec má rozlohu 15,42 km². Najvyšší bod je položený 79 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 610 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beveren

Obyvateľstvo

Obec má približne 46 229 obyvateľov (2010).
U. S. Steel Košice

Dejiny

De iure podnik U. S. Steel Košice vznikol v júni 2000 ako spoločnosť STEEL Košice, s. r. o.
De facto vznikol v novembri 2000 prevzatím podniku VSŽ OCEĽ, a. s. a niektorých ďalších menších podnikov z holdingu VSŽ, akciová spoločnosť Košice (pozri nižšie), činných v oblasti oceliarstva. VSŽ OCEĽ vznikla transformáciou bývalej divízie Oceľ, teda hlavnej divízie, podniku VSŽ, akciová spoločnosť Košice, v rámci premeny tohto podniku na holding spravujúci dovtedajšie divízie tohto podniku v apríli 1991. VSŽ, akciová spoločnosť, existuje dodnes, súčasný názov podniku je Slovenské investičné družstvo. De iure je teda nástupcom pôvodných VSŽ podnik Slovenské investičné družstvo, ale de facto je ich nástupcom (aspoň pre jadro ich činnosti) U. S. Steel Košice.

Východoslovenské železiarne (národný podnik, neskôr holding)

Východoslovenské železiarne, národný podnik, bol založený štátom 1. apríla 1959, výstavba kombinátu začala v roku 1960, prvý plech vyvalcovali v roku 1964, vysoká pec začala prevádzku v roku 1965, prvú oceľ vytavili v roku 1965. Podnik bol podriadený trustu Hutnictví železa v Prahe. V roku 1979 sa uskutočnila generálna oprava vysokej pece. VSŽ boli v 80. rokoch najmodernejší hutnícky kombinát v Česko-Slovensku. Vyrábal najmä plechy, oceľové pásy a mal aj rozsiahlu strojársku výrobu. 
V júli roku 1989 boli Východoslovenské železiarne transformované na štátny podnik. V novembri 1990 boli Východoslovenské železiarne sprivatizované a premenené na akciovú spoločnosť VSŽ, akciová spoločnosť. V novembri 2000 táto spoločnosť predala svoje oceliarske aktivity (t. j. najmä podnik VSŽ Oceľ) nadnárodnej spoločnosti United States Steel Corporation. V apríli 1991 bola VSŽ, akciová spoločnosť, premenená na holding (feb. 1998 – mar. 1999 prechodne pod názvom VSŽ HOLDING, a. s.), ktorý bol v roku 2004 premenovaný na Slovenský investičný holding, a. s., a v roku 2006 na Slovenské investičné družstvo. O súčasnosti tohto holdingu pozri Slovenské investičné družstvo.

Výroba

Kapacita výroby je okolo 4,5 mil. ton ocele ročne. Vyrábajú sa hlavne oceľ a plechy. Používaná železná ruda pochádza hlavne z Ukrajiny (Krivoj Rog) a Ruska (ložiská kurskej magnetickej anomálie). Slovenská železná ruda z oblasti Nižnej Slanej momentálne nie je dodávaná. Suroviny potrebné na spracovanie železnej rudy na oceľ ako koksovateľné čierne uhlie sa dovážajú z Česka, vápence sa ťažia v Slovenskom krase.
Květoslav Minařík

Květoslav Minařík (* 21.2. 1908, Horní Litvínov – † 4.7. 1974, Praha) bol český mystik a zároveň šiesty člen Belostnej Dynastie Guruov, nasledujúci hneď po Milaräpovi.
V mladosti do najhlbších podrobností spoznal a sám na sebe uskutočnil najvyššie duchovné a mystické ideály Východu, bez toho aby pritom stratil kontakt s občianskym životom. Svoje skúsenosti potom formuloval ako originálnu, z kníh nevyčítanú duchovnú náuku, ktorá vychádza z psychológie a spôsobu myslenia súčasného Európana. Vedie ho životom a zdokonaľuje jeho bytosť ako celok; nezaoberá sa iba fyzickou, mravnou alebo mentálnou zložkou, ale harmonicky ich rozvíja všetky naraz. Z veľkých svetových duchovných smerov má jeho náuka najbližšie k mahájánskemu budhizmu.
Fourierova transformácia

Fourierova transformácia pri spracovaní signálov slúži na transformáciu z časovej oblasti, do oblasti frekvenčnej. Je vyjadrením časovo závislého signálu pomocou harmonických signálov, t. j. funkcií sínus a kosínus. Signál môže byť buď v spojitom alebo diskrétnom čase.
Michail Grigorievič Pavlov

Michail Grigorievič Pavlov (* 1793 – † 1840) bol ruský filozof, zástanca naturfilozofie; profesor prírodovedných disciplín na Moskovskej univerzite.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2003/04

Systém súťaže

Systém súťaže pozostával iba zo základnej časti, v ktorej sa stretol každý s každým dvojkolovo formou 4 turnajov – v Trenčíne, Žiline, Bratislave a Košiciach.