google/wiki40b huggingface dataset:
Ferrari F430

Prehľad

Výrobcom odporúčaná cena Ferrari F430 je stanovená na 186 925 dolárov a v USA 217 310 dolárov. Vo Veľkej Británii je stanovená na 118 500 libier, teda približne 175 000 eur v Európskej únii. Cena základného modelu Spider F1 v Austrálii je 450 000 dolárov.

Dizajn

Karoséria bola znovu dizajnovo prerobená kvôli lepšej aerodynamike a zaoblenosti. Aj keď súčiniteľ odporu vzduchu ostal rovnaký, prítlak bol výrazne zosilnený. Veľmi veľa odkazov na Ferrari sa vo vozidle nachádza: vzadu Enzo koncové svetlá a interiérové vetracie otvory boli pridané. Názov automobilu bol vyrytý do ľavého z "Testarossa" štylizovaných spätných zrkadiel. Veľké oválne otvory v prednom nárazníku pripomínajú pretekárske modely zo 60-tych rokov, konkrétne Ferrari F156 F1 a Ferrari 250 TR 61.

Motor

Ferrari F430 bolo v ponuke s motorom 4,3 L V8, ktorý bol odvodený od zdieľaného Ferrari/Maserati dizajnu. Táto pohonná jednotka je významným smerom pre líniu F430: motory všetkých predchádzajúcich V8 Ferrari boli následníkmi Dino racing programu z 50-tych rokov. Tento 50-ročný vývojový cyklus prišiel dokonca s novým 4,3 L motorom, zostavenie, od ktorého sa čakalo že nahradí Dino motory V12 vo väčšine ostatných automobilov Ferrari. Výstupné parametre motora sú: 360 kW/490 koní pri 8 500 ot/min a 465 Nm krútiaceho momentu pri 5 250 ot/min, z ktorého je 80% je k dispozícii už pod 3 500 ot/min. Napriek 20% vzrastu hmotnosti, hmotnosť motora klesla o 4 kg a zmenšili sa aj rozmery motora kvôli jednoduchšej montáži. Ojnice, piesty a kľukový hriadeľ sú úplne nové, nová štvorventilová hlava valcov, ventilové hlavy a sacie trubice sú priamo prevzaté proporcie z F1 motorov. Maximálna rýchlosť F430 je 315 km/h.

Brzdy

Brzdy na F430 boli navrhnuté v úzkej spolupráci s firmou Brembo. Výsledkom bola nová liatinová zliatina pre brzdové kotúče. Nová zliatina obsahuje molybdén, ktorý má lepšie tepelný rozptyl. Ďalšou možnosťou je uhlík-uhlíkový laminát (C/SiC) keramické kompozitné kotúče. Keramika má oveľa vyššiu odolnosť voči teplu a opotrebovaniu bŕzd ako kov, preto brzdy F430 ponúkajú dobrú výkonnosť ale aj dlhú životnosť. Ferrari tvrdí, že brzdy sa neopotrebujú ani po 300 až 360 kolách na ich skúšobnej trati.

Vlastnosti

F430 obsahuje E-Diff - počítačom kontrolovaný samosvorný aktívny diferenciál, ktorý rozdeľuje prenos krútiaceho momentu na základe vstupných údajov ako je uhol natočenia volantu alebo priečne zrýchlenie.
Medzi ďalšie dôležité vlastnosti patrí prvá aplikácia Manettino voliča na volante. Vodič si môže vybrať z piatich rôznych nastavení, ktoré menia ESP systém vozidla, "Skyhook" elektronické odpruženie, správanie sa prevodovky, reakcie motora a E-Diff. Táto funkcia je podobná funkcii "Terrain Response" vo vozidlách Land Rover.
Ferrari F430 sa vyrábalo s exkluzívnymi pneumatikami Goodyear Eagle F1 GSD3 EMT, ktoré majú výrazný dezén v tvare písmena V, run-flat schopnosti a technológiu OneTRED.
Invariantnosť

Invariantnosť je nemennosť, najmä vlastnosť veličín, rovníc, zákonov ostať nezmenenými, zachovať sa pri určitých transformáciách sústavy súradníc a času.
Parenchým (botanika)

Parenchým je pletivo, ktoré je tvorené tenkostennými a spravidla živými rastlinnými bunkami. Bunky môžu mať buď približne rovnakú dĺžku šírku a výšku, alebo byť predĺžené v jednom rozmere. Obsahuje veľa medzibunkových priestorov (intercelulár). Vzniká z delivých buniek stratou delivej schopnosti.

Typy Parenchymatického pletiva

Deskový parenchým: Nachádza sa v pokožke.Neobsahuje interceluláry ani chloroplasty.
Palisádový parenchým: Tvoria ho predížené,valcovité bunky,bez intercelulár,ktoré obsahujú veľké množstvo chloroplastov. Nachádzajú sa v liste pod pokožkou.
Hubovitý parenchým:Je tvorený guľovitými bunkami,obsahuje interceluláry a menší počet chloroplastov.Nachádzajú sa v listov pod palisádovým parenchýmom.
Merenchým :Tvoria ho guľovité bunky s intercelulárami. Nachádza sa v dužinatých plodoch.
Chlorenchým: je typ parenchymatického pletiva s asimilačnou funkciou.Jeho bunky obsahujú veľké množstvo chloroplasov. V liste sa delí na palisádový a hubovitý perenchým
Aerenchým (Erenchým) Tvoria ho bunky,ktoré sú usporiadané do reťiazok. V tomto pletive prevládajú interceluláry nad bunkami.Nachádzajú sa u vodných a močiarnych rastlinách.
Aktinenchým: Tvoria ho ľuľkovité a hviezdicovité bunky,medzi,ktorými sa nachádzajú interceluláry.
Prozenchým: Je tvorený veľkými predĺženými bunkami,bez intercelulár,so širokými priehradkami(naprv.cibuľa)
Lanvaudan

Poloha

Obec má rozlohu 18,3 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 712 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Metóda analýzy

Metóda analýzy je metóda filozofie spočívajúca v postupe od zloženého k jeho stavebným prvkom. Je to postup od konkrétnych jestvujúcien k ich vnútorným konštituentom (princípom bytia, kategóriám a pod.) a k vonkajším príčinám.
Merizmus

Merizmus (gr. meros=časť) je myšlienkový smer, ktorý vo vzťahu celku a časti pripisuje prioritu časti. Merizmus je opak holizmu.
Stephen Covey

Život

So svojou ženou Sandrou a rodinou žil v meste Provo v štáte Utah. V meste Provo je Univerzita Brighama Younga, na ktorej vyučoval pred vydaním svojho prvého bestselleru. Bol otcom deviatich detí a  starým otcom päťdesiatich dvoch vnúčat. V roku 2003 dostal cenu za otcovstvo od Národnej otcovskej iniciatívy (National Fatherhood Initiative). Jeho vyznanie aj autorská činnosť boli spätá s Cirkvou Ježiša Krista Svätých posledných dní, ako mormónsky misionár pôsobil dva roky v Anglicku.
Alexander von Humboldt

Detstvo a vzdelanie

Von Humboldtov otec, ktorý bol majorom v pruskej armáde, patril k prominentnej pomoranskej rodine. Za svoje služby v armáde počas sedemročnej vojny bol odmenený miestom kráľovského pokladníka. V roku 1766 sa oženil s Máriou Elisabeth von Colomb, vdovou po barónovi von Hollwede. Mali dvoch synov, Alexander bol mladší.
Už od detstva ho lákalo štúdium prírodných vied a túžba po poznaní cudzích končín. Predurčený však na politickú kariéru, študoval 6 mesiacov finančníctvo na Univerzite vo Frankfurte nad Odrou o rok neskôr začal štúdiu v Göttingene, kde mal naňho značný vplyv botanik Georg Forster, ktorý ho naučil poznávať prírodu a vzbudil v ňom túžbu po cestovaní a poznávaní cudzích končín. Ďalšou Humboldtovou výhodou bolo, že bol finančne nezávislý a ako súkromný bádateľ sa  mohol plne oddať vede.

Výskumné cesty

Výskumu sa venoval priamo v teréne a navyše i v rozličných končinách sveta: navštívil Južnú a Strednú Ameriku, Rusko, Ural, Altaj, Kaspické more. Na ceste po Južnej Amerike sa istý čas plavil na Darwinovej lodi Beagle.
Pre geografiu mala mimoriadny význam už jeho americká cesta, ktorá razila nové smery  cieľom a metódam vedeckého bádania. Ako prvý dokázal z pozorovania jednotlivých javov vytvoriť celkový obraz. Pri výskume zistil ubúdanie magnetickej intenzity od magnetických pólov smerom k rovníku, popísal studený juhoamerický prúd (nazvaný po ňom ako Humboldtov alebo tiež Peruánsky prúd), príčiny pasátov, zmeny teploty s narastajúcou výškou, povahu zemetrasení, spoznal reťaze vnútroázijského pásma a spolu s Aimé Bonplandom určil vyše 3000 druhov nových rastlín. Položil základy k náuke o vulkanizme, zemskom magnetizme a zemepise rastlinstva. Prvý použil pri výskume barometrické metódy merania výšok. Dokázal tiež, že rôzne formy života sú podmienené polohou. Zmienil sa o probléme snežnej čiary, podal nový výklad o horstvách strednej Ázie a zistil taktiež nížinný charakter Sibíri.

Publikácie

Za svojho života napísal veľa publikácií. V diele „Examen critique“ si všímal dejiny rozvoja geografického obzoru, predovšetkým výskumu Ameriky. Po návrate z americkej cesty spracoval za prispenia trinástich bádateľov z najrôznejších odborov rozsiahly materiál, ktorý získal. Všetko zhrnul v 30-zväzkovom diele „Voyage aux régions équinoxiales du Nouveau Continent fait dans les annés 1799-1804 par Alexander de Humboldt et Aimé Bonpland“. V diele „Ansichten der Natur“ jedinečne popisuje prírodu podľa vlastných zážitkov tak, ako ju v Amerike spoznal. Súhrnom prírodovedeckého vedenia vtedajšej doby sa stal jeho „Kosmos, Entwurf einer physischen Weltbeschreibung“, ktorý vyšiel v piatich zväzkoch v rokoch 1845-1862.
Saintgermainská zmluva (1919, menšia)

Tzv. Menšia saintgermainská zmluva (celým názvom Zmluva medzi čelnými  mocnosťami spojenými i združenými a Česko-Slovenskom) podpísaná v Saint-Germain-en-Laye dňa 10. septembra 1919) je zmluva medzi štátmi Dohody a jej spojencami, a Česko-Slovenskom, podpísaná v ten istý deň a na tom istom mieste ako Saintgermainská mierová zmluva. Upravuje predovšetkým postavenie národnostných menšín v Česko-Slovensku a obchodné záležitosti. Osobitne sa venuje (žiadanému) autonómnemu postaveniu Podkarpatskej Rusi. Je súčasťou versaillského systému. 
Bola uverejnená v Zbierke zákonov pod č. 508/1921. Z ustanovení zmluvy vychádzala aj česko-slovenská ústava z roku 1920.
Saint-Fraimbault-de-Prières

Poloha

Obec má rozlohu 16,85 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 008 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Schmidtov teleskop

Schmidtov teleskop je astronomický teleskop navrhnutý na poskytnutie širokého zorného poľa s limitovanými aberáciami. Iné podobné návrhy sú Wrightov teleskop a Lurie-Houghton teleskop.

Vynález a návrh

Schmidtov teleskop vynašiel Bernhard Schmidt v roku 1930. Jeho optické komponenty sú ľahko vytvoriteľné sférické primárne zrkadlo a asférická korekčná šošovka, známa ako korekčná platňa, nachádzajúca sa v strede zaoblenia primárneho zrkadla. Film alebo iný detektor je umiestnený vnútri teleskopu, v prvotnom ohnisku.

Aplikácie

Schmidtov teleskop je zvyčajne používaný ako nástroj na prieskum, pre výskumné programy, v ktorých musí byť pokrytá veľká časť oblohy. Tieto zahŕňajú astronomické prieskumy, hľadania komét a asteroidov a hliadky nov.
Dodatočne sú Schmidtove teleskopy a odvodené návrhy často používané na trasovanie umelých družíc zeme.
Saint-Just-et-Vacquières

Poloha

Obec má rozlohu 23,52 km². Najvyšší bod je položený 309 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 288 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
El Cid Campeador

El Cid alebo El Cid Campeador (z arab. سَيِّد sajjid – pán; a špan./lat. campeador – bojovník), vlastným menom Rodrigo Díaz de Vivar (* asi 1043 – † 10. júl 1099) bol kastílsko-leónsky vojenský vodca, hrdina španielskeho rytierskeho eposu Pieseň o Cidovi. Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Je známy tým, že bojoval proti Maurom v období rekonquisty. Keď ho kráľ Alfonz VI. vyhnal z krajiny, stal sa de Vivar roku 1094 kráľom Valencie, kde vládol až do svojej smrti roku 1099.
Santiago de Cuba

Santiago de Cuba je druhé najväčšie mesto na Kube, hlavné mesto provincie Santiago de Cuba. Leží na juhovýchodnom pobreží ostrova, asi 870 km od Havany. V súčasnosti má viac ako 494 000 obyvateľov.
Mesto založil španielsky conquistador Diego Velázquez de Cuéllar už v r. 1514, čo ho robí najstarším na Kube. V meste sa nachádza viacero významných historických a kultúrnych pamiatok, ako napr. pevnosť San Pedro de la Roca zo začiatku 17. st., ktorá je zapísaná aj v zozname UNESCO, podobne ako prírodný park Baconao, nachádzajúci sa asi 20 km východne od mesta.
Santiago de Cuba je tiež významným prístavným mestom a nachádza sa v ňom medzinárodné Letisko Antonia Macea.
Châtillon-en-Vendelais

Poloha

Obec má rozlohu 32,03 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 698 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kelvin

História

V roku 1848 písal Lord Kelvin vo svojej práci, On an Absolute Thermometric Scale, o potrebe stupnice, kde by nekonečný chlad (absolútna nula) bola najnižším bodom stupnice, a ktorá by ako jednotku používala stupeň Celzia. Kelvin vypočítal, že absolútna nula bola rovná −273 °C na teplomeroch v tej dobe. Táto absolútna stupnica je dnes známa ako Kelvinova stupnica termodynamickej teploty. Kelvinova hodnota -273 záporná prevrátená hodnota 0,00366 – táto hodnota je všeobecne prijímaná hodnota koeficientu expanzie plynu pri zmene teploty o 1 stupeň.
Roku 1954 rezolúcia 3 z 10. Generálnej konferencie pre váhy a miery (GKVM) moderne zadefinovala Kelvinovu stupnicu pridaním trojného bodu vody ako jej druhého definičného rámca a priradila mu hodnotu presne 273,16 Kelvinov.
3. rezolúcia 13. GKVM v roku 1967/1968 nahradila stupeň Kelvina, °K a premenovala jednotku prírastku termodynamickej teploty na kelvin, symbol K. Štvrtá rezolúcia rovnakej konferencie zadefinovala kelvin ako 1/273,16 termodynamickej teploty trojného bodu vody.

Navrhovaná redefinícia

Medzinárodný úrad pre váhy a miery (MUVM) sa v roku 2005 pustil do redifinície jednotiek, aj kelvinu, pomocou prísnejších pravidiel. Súčasná definícia z roku 2010 nie je dostatočná pre teploty pod 20K a nad 1300K. Komisia navrhla definíciu kelvinu ako teplotnej stupnice, pre ktorú je hodnota Boltzmannovej konštanty presne 1,3806505×10⁻²³ J/K.
Z vedeckého hľadiska by toto riešenie prepojilo teplotu so zvyškom SI a znamenalo stabilnú definíciu, nezávislú od hocijakej látky. Z praktického pohľadu bude redifinícia nepovšimnutá, voda bude stále mrznúť pri 0 °C (273,15 K / 32 °F).

Farebná teplota

Kelvin sa často používa na meranie farebnej teploty svetelných zdrojov. Farebná teplota je založená na princípe, že čierne teleso vyžaruje žiarenie, ktorého farba závisí na teplote žiariča. Čierne telesá s teplotou pod 4000K sú červené a tie s teplotou nad 7500K modré. Farebná teplota je dôležitá vo fotografii. V astronómii je na nej založená klasifikácia hviezd a ich pozícia v Hertzsprung-Reussellovom diagrame. Napríklad fotosféra Slnka má efektívnu teplotu 5778 K.

Kelvin ako jednotka šumu

V elektronike sa kelvin používa ako indikátor šumu obvodu vzhľadom na pozadie.
Saint-Étienne-des-Oullières

Poloha

Obec má rozlohu 9,66 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 204 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 832 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joachim Olsen

Atény 2004

Na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach získal bronzovú medailu výkonom 21,07 metra. Za prvým Jurij Bilonochom a druhým Adamom Nelsonom zaostal o 9 cm, keďže obaja hodili po 21,16 m. Táto súťaž prebiehala v Olympii, kde sa kedysi konali staroveké olympijské hry.
Cartigny-l’Épinay

Poloha

Obec má rozlohu 10,23 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 300 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ašraf Baznání

Ašraf Baznání (arab. أشرف بزناني – Ašraf Baznání ; * 1979, Marakeš) je umelec, pochádzajúci z Maroka, zaoberá sa prevažne filmovou tvorbou a fotografiou. Narodil sa v meste Marakeš .

Biografia

Baznání začal s fotografovaním v podstate vďaka náhode, keď dostal ako darček na narodeniny fotoaparát Kodak Ektra compact 250. Fotografovať sa naučil sám, nemá v tomto smere oficiálne vzdelanie. Natočil tiež niekoľko krátkych filmov a dokumentov. Spomedzi nich treba spomenúť predovšetkým filmy Walk z roku 2006 a The Forgotten z roku 2007. Film The Immigrant, natočený v roku 2007 bol ocenený viacerými národnými aj medzinárodnými cenami.
Baznání je známy predovšetkým ako prvý umelec z arabského sveta, ktorý publikoval knihu fotografií založených na surreálnej predstavivosti. Jedná sa o publikácie Through My Lens a Inside My dreams. Autor sám seba umiestňuje na fotografie objektov každodenného života, do rôznych scenérií a vtipných situácií. 
Jeho práce boli publikované aj v niekoľkých svetoznámych časopisoch ako PicsArt, Mambo, Photo+, Amateur Photographer, Fotografe Melhor  či Digital Photo.
V roku 2014 dokončil svoj projekt "52 Project", ktorý obsahuje fotografie urobené každý týždeň počas jedného roka.
Peter Žitavský

Diela

Roku 1314 po smrti Ota Zbraslavského, prvého spracovateľa Zbraslavskej kroniky (Chronicon Aulae Regiae), prevzal Peter jeho rozpracované dielo. Otove kapitoly čiastočne doplnil, prepracoval a uverejnil ich v prvej knihe, v ktorej zachytil udalosti do roku 1316. V ďalších dvoch knihách opisuje situáciu do roku 1338 a dovŕšil tak Otovu prácu, pričom výrazne rozšíril jeho autorský zámer a vytvoril z pôvodného oslavného diela českého kráľa Václava II. rozsiahle historické dielo.
Do 2. knihy Zbraslavskej kroniky vložil Peter aj časť svojho ďalšieho diela Liber secretorum Aulae Regiae, ktoré rozpráva o zázrakoch, ktoré sa udiali v zbraslavskom kláštore od jeho založenia až po Petrovu dobu. Nevydané zostali dve knihy - kázanie Sermones in festivitatibus summis secundum ordinem Cysterciensem in capitulis faciendi. Peter sa takisto zaslúžil o vznik zbierky zbraslavských listín – zbraslavský diplomatár.
Posledná zmienka o Petrovi Žitavskom pochádza z 13. januára 1339.
Nórske národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvách sveta FIFA sa nórskemu družstvu nepodarilo kvalifikovať. Vo svojej prvej kvalifikácii na MS 2012 muselo hrať predkvalifikačné kolo, z ktorého postúpilo z druhého miesta do hlavnej kvalifikácie. V nej rovnako skončilo na 2. mieste, keď najprv vyhralo nad Bosnou a Hercegovinou a potom remizovalo s favorizovaným Belgickom, čo znamenalo postup do play-off. Žreb mu prisúdil družstvo Talianska, s ktorým najprv doma prehralo jasne 0 : 5 a potom vonku 0 : 2.
Rovnako sa nórske družstvo neprebojovalo ani na majstrovstvá Európy UEFA. Pri svojej prvej účasti v kvalifikácii na ME 2012 muselo hrať najprv predkvalifikačné kolo. Postúpilo z neho z 1. miesta do hlavnej kvalifikácie, v ktorej však prehralo všetky 3 zápasy a skončilo v skupine posledné. Rovnako tak dopadlo aj v kvalifikácii na ME 2014.
Populizmus (architektúra)

Populizmus sa v architektúre odrazil v polovici 60. rokov 20. storočia.
Dopad ekonomickej situácie na architektúru bol vyjadrený v prednáške Collina Rowea a jeho neskoršej publikácii Collage City (Mesto ako koláž) z roku 1979, ako aj v knihe Roberta Venturiho Complexity and Contradiction in Architecture (Zložitosť a protiklady v architektúre) z roku 1966, či Learning from Las Vegas (Poučenie z Las Vegas) z roku 1972, na ktorej spolupracoval spolu s Denise Scot-Brownovou a Stevom Izenourom.
Architekti boli vzhľadom na ekonomické podmienky spoločnosti nútení redukovať formy modernej architektúry, čo malo za následok deštrukciu urbánnej kultúry. Pomocou žartu sa snažia preklenúť rozporné okolnosti a podmienky, za akých tvoria. Dôsledkom ekonomickej situácie sa architektúra stáva prebytočná.
V Amerike sa populizmus prejavil najmä na eklektických paródiách súkromných domov a víl. Preberajú a napodobňujú sa klasické tvary. Americký populizmus bol prijatý ako hlavný prúd európskej architektúry. Veľký vplyv na to malo Benátske bienále v roku 1980, ktoré zorganizoval Paolo Portoghesi.
K architektom pôsobiacim v tomto období patrí Robert Venturi, Vincent Scully, Charles Moore, Robert Stern, či Charles Jenks.
Marsais-Sainte-Radégonde

Poloha

Obec má rozlohu 14,77 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 510 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ubertino z Casale

Ubertino z Casale (* 1259, Casale Monferrato – † okolo 1330) bol taliansky františkánsky mních, patriaci k tzv. spirituálom.

Životopis

Do rehole vstúpil v roku 1273 v janovskej provincii, odkiaľ bol vyslaný na štúdiá do Paríža, kde pobudol deväť rokov. V roku 1285 navštívil Rím, odtiaľ pokračoval do Greccia, kde sa stretol s blahoslaveným Jánom z Parmy - zakladateľom spirituálov (alebo tzv. bratstva nasledovníkov slobodného ducha). V roku 1287 sa usadil vo Florencii v Toskánsku v spoločnosti Petra Olivi, kde sa stal lídrom spirituálov.
Spirituáli z Toskánska žiadali vo svojich kázňach návrat františkánov k absolútnej chudobe a boli aj odporcami voči vtedajšej moci, za čo si vyslúžili obvinenie z kacírstva. Pápež Benedikt XI. Ubertina preložil (lepšie povedané poslal do vyhnanstva) do Perugie, kde napísal svoje najznámejšie dielo Arbor vitae crucifixae Jesu Christi - Strom života ukrižovaného Ježiša Krista. Táto práca je zbierkou alegorických, teologických a politických teórií, kde je tvrdo kritizovaná cirkev, pápežský úrad a aj františkánsky rád pre jeho nedodržiavanie ideálu chudoby.
V roku 1307 sa stal kaplánom kardinála Orsiniho. V roku 1312 bol pozvaný do Avignonu na dišputu o františkánskej chudobe. V roku 1317 bol pápežom Jánom XXII. donútený vstúpiť do benediktínskeho opátstva v Gembloux v Belgicku. Do Avignonu sa vrátil v roku 1322 na dišputu o Kristovej chudobe. V roku 1325 bol obvinený z kacírstva a keďže kardinál Orsini ho už prestal chrániť, musel z Avignonu odísť.
Pridal sa pravdepodobne k Ľudovítovi Bavorskému a naposledy sa zjavuje v jeho spoločnosti v Ríme v roku 1328. Od tohto roku o Ubertinovi nie je žiadna zmienka aj keď neoficiálne správy tvrdia, že bol zavraždený ľuďmi pápeža Jána XXII. okolo roku 1330.

Fikcia

Ubertino vystupuje ako postava v románe Meno ruže z roku 1980 od Umberta Eca.
Jozef Vodrážka

Životopis

Maturoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, 1921 absolvoval náukobeh pre obvodných notárov v Banskej Bystrici. Pôsobil ako notár, verejný činiteľ, 1950 – 1960 vedúci plánovacieho odd. Riaditeľstva Št. lesov v Topolčiankach. Angažoval sa v miestnej kultúre, hlavný v amatérskom divadelníctve a v hasičstve. Pracoval ako ochranca prírody. Spoluautor monografie o Topolčianskach, článkami prispieval do Slov. denníka a časopisu Život. Zakladateľ úverového družstva. Nositeľ ocenení.
Biot (Alpes-Maritimes)

Poloha

Obec má rozlohu 15,54 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 118 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Níreďházsky okres

Níreďházsky okres (maď. Nyíregyházi járás) je okres v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg v Maďarsku. Od roku 2013 je mesto Nyíregyháza hlavným mestom župy a zároveň aj okresným mestom.

Poloha, popis

Okres sa nachádza vo východnom Maďarsku. Nadmorská výška územia je zhruba od 100 m na severe až po 132 m na juhovýchode. Rozloha okresu je 809,61 km². Okres je pretkaný niekoľkými hlavnými cestami - č. 4 z Debrecína na sever až do Čopu, č. 36 na západ do Polgáru, č. 41 na východ cez Vásárosnamény na Ukrajinu. Okresom tiež prechádza diaľnice M3 z Budapešti ku hraniciam s Ukrajinou.
Nukutavake

História

Na ostrove sa našli početné archeologické pozostatky činnosti domorodcov, ktoré patria do kultúrnej a jazykovej oblasti Maragai (čo zahŕňa aj atoly Vahitahi, Pinaki, Vairaatea a Akiaki).
Ostrov objavil anglický moreplavec Samuel Wallis v roku 1767. Nazval ho "ostrov Kráľovnej Šarloty" (Queen Charlotte Island). Ostrov bol vtedy dobre obývaný a s množstvom kokosových paliem. Ale už v roku 1826 ho iný angličan, Frederick Beechey, našiel neobývaný a úplne bez stromov. Je veľmi pravdepodobné, že obyvatelia čelili nejakej mini-apokalypse s tragickým koncom.
Centrálna osada Tavananui sa nachádza v severovýchodnej časti ostrova. V roku 2012 tu žilo 188 obyvateľov.

Ekonomika

Veľa obyvateľov v poslednom čase ostrov opustilo a presunulo sa za prácou na Tahiti. Na ostrove ostalo množstvo opustených domov. Zvyšok obyvateľov sa živí lovom rýb a produkciou kopry. Na ostrove sa nachádza aj útočisko pred hurikánom.
V roku 1981 bolo na atole vybudované letisko s 1 030 metrov dlhou asfaltovou dráhou.

Administratívne začlenenie

Ostrov je administratívnym centrom skupiny s rovnomenným názvom – Nukutavake, ktorý zahŕňa ešte atoly Vahitahi, Akiaki, Vairaatea a Pinaki.
Geograficky ostrov patrí pod východo-centrálnu podskupinu ostrovov Tuamotu, ktorá zahŕňa aj skupiny Ahunui, Amanu, Fangatau, Hao a Nukutavake.
Jodid lítny

Využitie

Jodid lítny sa používa ako elektrolyt do lítiových batérií a do batérií stavaných na vysoké teploty.
La Chapelle-Vaupelteigne

Poloha

Obec má rozlohu 5,04 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE