google/wiki40b huggingface dataset:
Synchronizované krasokorčuľovanie

Pri synchronizovanom krasokorčuľovaní sa na ľadovej ploche pohybuje dvanásť až dvadsať krasokorčuliarov. Ako celok sa pohybujú po ľade vytvárajúc rôzne tvary a obrazce vo vysokej rýchlosti. Táto krasokorčuliarska disciplína sa zrodila z tréningov, kde viacerí krasokorčuliari trénovali súlad s ostatnými korčuliarmi a takisto s hudbou. Hoci tím vystupuje ako jednotný celok, krasokorčuliari sa odlišujú pri predvádzaní niektorých prvkov. Aj v tejto kategórii sa hodnotí súlad, rýchlosť, práca nôh na ľade. Každý tím si vyberá hudbu pre svoj program, v ktorom musí predviesť niektoré z predpísaných prvkov, ako sú kruhy, línie, kolieska, prelínania. Tím je povinný predviesť prvky v danom poradí obsahujúce aj určitý počet obtiažnych kruhov. Tímy sú rozdelené na seniorské a juniorské. Obe kategórie predvádzajú krátky program a voľný program. Krátky program je zvyčajne technický, voľný program ponúka väčší priestor na vyjadrenie výrazu, emócií a prezentáciu tímu.
Prvé Majstrovstvá sveta v synchronizovanom krasokorčuľovaní zorganizovala Medzinárodná korčuliarska únia v roku 2000. Väčšina tímov je čisto ženská, no pravidlá povoľujú, aby členmi tímu boli aj muži.
Prvý tím synchronizovaného krasokorčuľovania bol tím Hockettes Ann Arbor z Michiganu, ktorý vznikov 50-tych rokoch. Svoje programy prezentoval počas prestávok hokejových zápasov. Spolu so zmedzinárodnením tohto športu nastal rýchly vývoj, vzrástol počet tímov, prvkov a originalít. V seniorských súťažiach medzi najlepšie tímy patrí Švédsko a Fínsko. Táto kategória nepatrí medzi olympijské športy. Ešte je len v objavovaní sa na športovom poli.
Cimabue

Cimabue, vlastným menom Cenni di Peppo (* okolo 1240 – † okolo 1302), bol taliansky maliar, prvý veľký majster florentskej školy. Dante považoval Cimabua za najvýznamnejšieho talianskeho maliara pred Giottom, s ktorým sa zaslúžili o obrodu talianskeho umenia v stredoveku.
Podľa životopisca talianskych renesančných umelcov a architektov Giorgia Vasariho pochádzal Cimabue z urodzenej rodiny. Ako chlapec navštevoval školu pri dominikánskom kostole Santa Maria Novella, kde vtedy pracovali byzantskí maliari. Cimabue utiekal zo školy a celé dny ich pozoroval pri práci, preto otec aj maliari usúdili, že by sa mal učiť maľovať. Je to však zrejme len legenda, pretože stavba kostola bola zahájená v čase, kedy Cimabue bol už slávnym florentským maliarom. Byzantských umelcov zrejme videl pracovať v Baptisteriu San Giovanni.
Vo svojich kompozíciách Cimabue zachoval rysy príznačné pre byzantskú školu. Z jeho diela sa však nezachovalo mnoho:
Fresky v hornom kostole baziliky sv. sv. Františka v Assisi – najznámnejšia je zrejme Tróniaca Madona so štyrmi anjelmi a sv. Františkom.
Hierarchickosť figúr tohto výjavu má zrejme blízko k byzantskej tradícii, ale oduševnenosť tvárí je už novým rysom. Známa podoba sv. Františka ovplyvnila mnohé ďalšie podobizne tohoto svätca. Typicky chudá vyziabnutá tvár najviac zodpovedá popisu Františkovej fyziognómie v životopise od Tomassa di Cellano. Na rozdiel od svojho najväčšieho a vraj aj najobľúbenejšieho žiaka Giotta sa však Cimabue nepúšťal do rozsiahlych cyklov nových príbehov.
Pri práci v bazilike v Assisi sa Cimabue stretol s rímskym maliarom Pietrom Cavallinim, ktorý sa podieľal aj na výzdobe tunajšieho chrámu. Cavallini ho informoval o technikách stredovekého rímskeho maliarstva a ovplyvnil jeho tvorbu.
Jedným z najznámejších Cimabuových diel je doskový obraz Maestá – Tróniaca Madona, namaľovaná okolo roku 1280 pre veľký oltár florentského kostola Santa Trinita (dnes umiestnený v galérii Uffizi vo Florencii). Schéma obrazu ešte vykazuje vplyv byzantského maliarstva, je tu však už použitá perspektíva.
Známy je aj Cimabuov krucifix z kostola Santa Croce vo Florencii, ktorý bol nenávratne poškodený roku 1966 pri povodniach.
Tortisambert

Poloha

Obec má rozlohu 6,07 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thionville

Poloha

Obec má rozlohu 49,86 km². Najvyšší bod je položený 423 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 40 951 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Passa

Poloha

Obec má rozlohu 13,47 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 702 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kristýna Badinková Nováková

Biografia

Kristýna vyštudovala cestovný ruch a alternatívne a bábkové divadlo na DAMU. V rokoch 1994 až 1998 bola členkou divadelného súboru Bílá síť, od roku 2005 organizuje vlastné divadelné projekty (v roku 2005 premiéra autorského predstavenia ADORE v divadelnom priestore NoD v Prahe).
Do podvedomia divákov sa dostala vďaka filmu Výchova dívek v Čechách, kde na seba upozornila v úlohe školáčky Agáty. Tam si ju tiež všimol režisér Jan Hřebejk, ktorý ju pozval na konkurz do roli Jindřišky vo filme Pelíšky. Ďalej si zahrala v televíznych seriáloch Bazén, Ordinace v růžové zahradě, Letiště a vo filmoch Ro(c)k podvraťáků, Chyťte doktora, Děti noci a iných.
Objavila sa tiež v dokumente Můj dům, můj hrad režiséra Pavla Fojtíka a vo filme Jak jsme natáčeli s Tomem režiséra Morisa Issu – víťaznej snímky medzinárodnej prehliadky CIAK Junior, kde súťažia krátke filmy, natočené podľa detských námetov. Kristýna Nováková tiež hráva v divadle, napríklad v Studiu Dva: Dámská šatna, Zdravý nemocný, Absolvent.
Bola vydatá za režiséra Jaroslava Fuitu a 25. novembra 2009 sa im narodila dcéra Rozárie, 2013 Mariana. V roku 2016 sa s ním rozviedla. V súčasnosti je druhýkrát vydatá.
Bieloruské národné hokejové mužstvo

Historické výsledky

Bieloruské mužstvo bolo víťazom Majstrovstiev sveta C kategórie v roku 1995, o dva roky neskôr sa vďaka víťazstvu dostali do elitnej kategórie. Od roku 1998 je s výnimkou rokov 2002 a 2004 pravidelným účastníkom I. divízie Majstrovstiev sveta. Jedným z najväčších úspechov Bielorusko bolo štvrté miesto na Zimných olympijských hrách 2002 v Salt Lake City. Vo štvrťfinále zdolali víťazným gólom Vladimira Kopata favorita zo Švédska 3-4 a postúpili do semifinále. V nasledujúcich zápasoch prehrali s Kanadou a Ruskou a obsadili celkové štvrté miesto.
Viliam I. (Nemecko)

Životopis

Pochádzal z rodu Hohenzollernovcov. Narodil sa ako druhý syn Fridricha Viliama III. a Lujzy Meklenbursko-strelitzkej, dcéry vojvodu Karola II.
Trón zdedil po svojom bezdetnom bratovi Fridrichovi Viliamovi IV. v roku 1861. V roku 1862 menoval do funkcie kancelára Otta von Bismarcka (túto funkciu zastával po zvyšok Viliamovho života).
V roku 1866 sa zúčastnil vojny proti Rakúsku a potom v rokoch 1870 – 1871 vojny proti Francúzsku. Vo francúzskom Versailles bol prehlásený nemeckými panovníkmi v roku 1871 za prvého nemeckého cisára.
Po celú dobu vládnutia bol do istej miery závislý od Bismarcka, ktorého považoval pre Nemeckú ríšu za nenahraditeľného. Na Viliama bolo spáchaných niekoľko neúspešných atentátov.
Po jeho smrti sa cisárom stal jeho syn Fridrich III.
Brehy

Názov obce

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1283 ako Mogosmorth. V roku 1324 Magasmarth. Podľa listiny z roku 1347 sa tiež spomína ako Mogos Morth ... in Comitatu Borsyensis (v Tekovskej stolici). Nasledujúci rok 17. novembra 1348 vydal v Budíne vtedajší palatín Mikuláš Gilétfi listinu, v ktorom sa riešil spor Leukusa a Paula, synov Michaela Symonyho proti Hypolitovi z Kremnice (Ipolidus de Cremnychbanya) ohľadom majetku Mogasmorth. V roku 1773 sa dedina volá Brehy.

Dejiny obce

Brehy sa prvýkrát spomínajú v roku 1283. V roku 1393 daroval obec kráľ Žigmund Luxemburský nemocnici sv. Alžbety v Novej Bani, neskôr v 1536 prešla do majetku mesta Nová Baňa. Od roku 1601 sa majiteľom obce stal rod Dóczyovcov. Vtedy už obec disponovala s vlastnou krčmou a stálo tu 55 domov. V daňovom súpise z roku 1715 sa uvádza, že tu žilo 42 daňovníkov (spravidla hlavy rodín) a obecným richtárom bol v tom roku uvedený Michal Štefko (judex Michael Styefko). V rámci Tekovskej stolice bola obec začlenená do slúžnovského okresu so sídlom v Oslanoch. V roku 1828 stálo v obci 98 domov a žilo tu 613 obyvateľov. Elek Fényes vo svojom súpisu uhorských obcí z roku 1851 o obci Brehy píše: „Magospart (maď. v doslovnom preklade Vysoký breh), Brehi, slovenská obec v Tekovskej stolici na ľavom brehu Hrona, na 1 míľu od Novej Bane, obyvatelia 601 katolíkov, 12 evanjelikov. Rímskokatolícka farnosť s farským kostolom, zaoberajú sa hrnčiarstvom, zemepánom je mesto Nová Baňa, posledná pošta Levice.“

Rímskokatolícka farnosť

Spočiatku v obci nebol kostol a veriaci z Brehov museli navštevovať kostol v Novej Bani. Po vzniku Banskobystrického biskupstva v roku 1776 sa snahou rodáka a prvého banskobystrického kanonika Jozefa Janovského vytvorili podmienky na výstavbu kostola, darovaním otcovského pozemku i finančným zabezpečením. Kostol sv. Jozefa bol v obci postavený do roku 1786, ale nestal sa hneď farským kostolom. Spočiatku bola obec filiálkou farnosti Tekovská Breznica. V roku 1811 sa obec stala samostatnou farnosťou. Podľa rodáka Imricha Medveďa pôsobilo po 200-ročné výročie existencie farnosti v roku 2011 spolu 34 kňazov, z ktorých boli dvaja rodáci z obce.
Marco Hietala

Marco Hietala (* 14. január 1966, Fínsko) je basgitarista a čiastočne spevák vo fínskej symfonicko-metalovej skupine Nightwish.
Ku skupine sa pridal na ich turné k albumu Century Child v roku 2002 po odchode basáka Samiho Vänskä. Hietala je tiež spevák, basák a autor textov fínskej skupiny Tarot a taktiež bol súčasťou kapely Sinergy. Odkedy sa Marco stal súčasťou Nightwish, niekoľko songov bolo napísaných tak, aby obsahovali duety s hlavnou speváčkou Tarja Turunen. Textár a líder a klávesák skupiny Nightwish vzal Marcov chrapľavý hlas ako výhodu a dodal kapele nový rozmer.
Počas koncertov Nightwish si Turunen dávala v polovici setu prestávku. Predtým ako sa Marco pridal k skupine, kapela zvykla počas Tarjinej prestávky hrať inštrumentálne piesne. Odkedy bol v Nightwish Marco, hrali počas Tarjinej prestávky prevzaté piesne s Hietalom ako hlavným spevákom. Kapela hrala Ozzyho „Crazy Train“, „W.A.S.P Wildchild“, „Symphony of Destruction“ od kapely Megadeth a na turné k albumu Once hrali „High Hopes“ od skupiny Pink Floyd.
Mohutnosť (množina)

Mohutnosť alebo kardinalita je zovšeobecnením pojmu počet prvkov množiny. 
Symbol, ktorým sa označuje mohutnosť množiny sa zvykne nazývať kardinálne číslo. Pre konečné množiny je to prirodzené číslo rovné počtu prvkov množiny. 
Mohutnosť sa používa na porovnávanie "veľkosti" množín. Dve množiny sú rovnako mohutné, ak medzi nimi existuje bijekcia.
Poznámka: Vo filozofii sa hovorí o definícii abstrakciou: "Mohutnosť" je to, čo je spoločné množinám rovnakej mohutnosti. (Lev Bukovský)

Sčítanie

Mohutnosť množiny C je súčet mohutností množín A, B, ak existujú také podmnožiny A₁, B₁ množiny C, pre ktoré platí:
 A₁ ∩ B₁= 0, A₁ U B₁=C a |A₁|=|A|, |B₁|=|B|. Označujeme |C|=|A|+|B|

Súčin

Mohutnosť množiny C je súčin mohutností množín A, B ak platí C=A x B (karteziánsky súčin množín A a B) a píšeme |C|=|A|.|B|

Umocňovanie

Mohutnosť množiny C je mohutnosť množiny A umocnená na mohutnosť množiny B, ak C=A x A x A x .... x A (b-nasobný karteziánsky súčin množiny A, keď |B|=b), čo zapisujeme |C|=|ᴮA|.
Jacques Dutronc

Životopis

V rokoch 1963 – 1964 bol gitaristom skupiny El Toro et les Cyclones, ktorá vydala viacero EP. Po skončení vojenskej služby pracoval ako asistent Jacquesa Wolfsohna, umeleckého riaditeľa Vogue Records. Okrem iného aranžoval piesne viacerých umelcov, ako Zou Zou či Cleo. Koncom roka 1965, alebo začiatkom 1966 sa zoznámil s novinárom a textárom Jacquesom Lanzmannom, spolu začali robiť piesne pre interpretov z ktorých sa neskôr stali hviezdy.

Po tom ako si vypočul Wolfsohn Dutroncovu demonahrávku pripravovanej piesne, navrhol mu, aby pieseň sám naspieval. Et moi, et moi, et moi mala veľký úspech a v septembri 1966 bola na druhom mieste francúzskej hitparády.
Duo Lanzmann (text) a Dutronc (hudba) vytvorilo množstvo piesní patriacich ku klasike francúzskeho popu (Et moi, et moi, et moi, Les Playboys, Le cactus, Il est cinq heures, Paris s’éveille). Často býva prirovnávaný k Rayovi Daviesovi z The Kinks. Typická je pre neho irónia, či parodujúci odstup. Oslavuje mladosť a súčasne sa z nej vysmieva.
Filmom Antoine et Sébastien v roku 1973 začal svoju druhú kariéru ako herec. Do svojich filmov ho obsadili režiséri Jean-Luc Godard, Claude Lelouch, Andrzej Żuławski, Maurice Pialat a veľa ďalších známych francúzskych režisérov, vďaka čomu sa začal venovať viac filmu ako hudbe.
Od roku 1981 je ženatý so speváčkou Françoise Hardy s ktorou žije v Monticello na Korzike. Ich syn Thomas (* 1973) je tiež hudobník a herec a spolupracoval s otcom na niekoľkých albumoch.
Kapušany

Polohopis

Obec Kapušany leží na styku severného okraja Slanských vrchov so Šarišskou vrchovinou v doline Sekčova.

Pravidelné podujatia

Kapušianske folklórne dni
Zachary Quinto

Životopis

Zachary, ktorý je polovičny Ír a polovičný Talian, sa narodil v Pittsburghu a vyrastal v neďalekom Green Tree v Pensylvánii. Ako dieťa bol členom mestskej Light Opera mini-stars v Pittsburghu. Navštevoval Aikenovu základnú školu, potom strednú školu Jay Neff v the Keystone Oaks. V roku 1995 absolvoval Central Catholic High School a v roku 1999 Carnegie Mellon University's School of Drama.

Kariéra

Quinto sa po prvýkrát objavil v televízii v krátkom seriáli The Others, častejšie sa objavoval ako hosť v niekoľkých úspešných televíznych seriáloch, vrátane CSI, Touched By An Angel, Čarodejnice, Six Feet Under, Lizzie McGuire a L.A. Dragnet. V roku 2003 hral rolu Adama Kaufmana, počítačového experta v seriáli 24 na Foxe. Quinto sa objavil vo všetkých častiach prvej série.
V roku 2006, Quinto hral rolu Sasana, perzsko-amerického povýšeneckého nápadného gaya, najlepšieho priateľa Tori Spelling z jej "reality" VH1 sitcomu So NoTORIous. O rok neskôr, sa zúčastnil na castingu na NBC's Hrdinovia, kde hrá tichého a nenápadného sériového vraha Gabriela „Sylar“ Graya.
Are You Experienced

História

Po tom čo Chas Chandler zobral Jimiho Hendrixa pod svoje krídla, odišli v septembri 1966 do Anglicka kde založili skupinu The Jimi Hendrix Experience. Skupina podpísala kontrakt s novým hudobným vydavateľstvom Track Records (vytvoreným manažérmi The Who Chrisom Stampom a Kitom Lambertom). Ale ich debutový singel sa objavil pod vydavateľstvom Polydor Records, pretože Track Records ešte nebolo funkčné. Táto skupina vydala tri single (všetky v Top 10) produkované Chasom Chandlerom: „Hey Joe“/„Stone Free“ (december 1966), „Purple Haze“/„51st Anniversary“ (marec 1967, prvé vydanie vydavateľstva Track Records) a „The Wind Cries Mary“/„Highway Chile“ (máj 1967). Album vydaný toho mája v Anglicku, ale bez tých troch singlov (čo bolo v UK vtedy zvykom) sa rýchlo stal senzáciou v celej Európe (okrem východného bloku) umiestňujúc sa na 2. priečke, hneď za albumom Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band skupiny The Beatles.

Zoznam skladieb

Všetky skladby napísal Jimi Hendrix, okrem uvedených výnimiek.
Neuville-Bosc

Poloha

Obec má rozlohu 8,89 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 529 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Kluch

Životopis

Jeho otec bol Juraj Kluch a matka Zuzana rod. Fragorová. Študoval na gymnáziu v Egri a v Banskej Bystrici, teológiu na seminári v Banskej Bystrici, 1873-74 históriu na univerzite v Budapešti, 1874 – 1877 vo Viedni. Od 1879 praktikant Dvorskej knižnice vo Viedni, od 1895 tamojší skriptor, neskôr kustód. Autor štúdií o starých tlačiach a rukopisov v zbierkach viedenskej Dvorskej knižnice.
Palác Leopolda de Pauliho

Palác Leopolda de Pauliho je palác na Ventúrskej ulici 11 v Starom Meste v Bratislave.
Bol postavený v rokoch 1775 – 1776 pre hlavného správcu cisárskych majetkov, Leopolda de Pauli na bývalom kráľovskom pozemku. Postavil ho architekt František Römish. Ako jediný vnútromestský palác mal záhradu, dokonca s rokokovým hudobným pavilónom. V salóne na prvom poschodí tu 28. novembra 1820 ako 9-ročný koncertoval Franz Liszt. V rokoch 1960 – 1968 bol zrekonštruovaný, podľa projektov architekta Alojza Daříčka st a sprístupnený v roku 1969.
V rokoch 1802 – 1848 tu zasadal uhorský snem, na pamiatku ktorého je na fasáde osadená pamätná tabuľa.
Dnes tu sídli Univerzitná knižnica v Bratislave.
Barisis-aux-Bois

Polohopis

Barisis má rozlohu 15,11 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Barisis-aux-Bois má 720 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Dinotopia (minisérie)

Dinotopia je štvorhodinová (tri epizódy) TV miniséria vyrobená v koprodukcii Walt Disney Television a Hallmark Entertainment. Je založená na fiktívnom svete Dinotopia, utópie, v ktorej spolužijú vnímajúce dinosaury a ľudia. Vytvoril ju americký autor James Gurney. Miniséria vychádza z detailov z Gurneyho dvoch prvých kníh o Dinotopii: Dinotopia a Dinotopia: Svet pod. Hlavnými postavami sú dvaja americkí dospievajúci chlapci zo súčasnosti (na rozdiel od viktoriánskej éry stroskotancov v knihách — film tak stráca niektoré charakteristiky z pôvodnej knihy). Chlapci sa zrútili s lietadlom svojho otca do mora a dostali sa na ostrov Dinotopia, kde sa musia prispôsobiť novej spoločnosti. Príbeh filmu obsahuje odkazy na veľa postáv z knihy. Pôvodnú hudbu skomponoval Trevor Jones.

Obsah

Pár dospievajúcich nevlastných bratov Karla a Davida Scottovcov, letí s ich otcom na jeho súkromnom lietadle, keď Karl preberá riadenie, a tak si jeho otec môže pospať. Po vlete do búrky má Karl problémy, čo spôsobuje, že Frank znovu preberá kontrolu, keď sa lietadlo rúti do oceánu. Frank zachraňuje synov, ale má problémy pri úteku z havarovaného lietadla, pretože sa mu jeho bezpečnostný pás nedarí uvoľniť. Karl a David sa vynoria na brehu veľkého neznámeho ostrova. Keď hľadajú pomoc, Karl a David stretnú muža menom Cyrus Crabb, ktorý ich dovedie k Mestu na vodopáde, hlavnému mestu Dinotopie, skrytej civilizácie, kde ľudské bytosti a dinosaury žijú pokojne vedľa seba. V skutočnosti, niektoré dinosaury, zvlášť neurotický, ale priateľský Troodon s názvom Zippo, majú ľudskú inteligenciu a hovoria perfektnou angličtinou. Medzi mnohými pravidlami v Dinotopii je uznesenie, že keď raz na ich ostrov príde niekto nový, on alebo ona už nikdy nemôže toto miesto opustiť. Kým sa Karl a David pripravujú na svoje nové miesta v neznámom prostredí, obaja chlapci si vytvoria silné puto s mladou Marion, ktorá je na pokraji, aby sa stala "matriarchou" Dinotopiánskej spoločnosti. Legenda tvrdí, že ich predkovia žili v podsvetí, ktoré bola osvetlené slnečnými kameňmi. Cyrus kradne artefakty a knihy, aby sa pokúsil nájsť spôsob, ako sa dostať preč z ostrova. Zippo nájde všetky ukradnuté predmety, ale Cyrus ho ovalí a vhodí ho do vodného kanála. Medzitým Karl nájde dinosaurie vajcia a ide sám na misiu. Slnečné kamene udržiavajú záhadnú ochranu, ktorá spôsobuje, že dinosaury nemôžu zaútočiť. David sa potrebuje naučiť ovládnuť svoj strach. Bohužiaľ, Dinotopia hrozí invázia zlých mäsožravcov, nehovoriac o neočakávaných ľudských darebákoch.
Cussangy

Poloha

Obec má rozlohu 21,39 km². Najvyšší bod je položený 226 m n. m. a najnižší bod 131 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 207 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lama krotká

Opis

Lama je vysoké robustné zviera, dosahujúce výšky 110 až 150 cm a hmotnosti 130 až 155 kg. Uši sú dlhé, tvár je so srsťou, nosná časť je dlhá, rovná, špička nosa je okrúhla. Chrbát je plochý od pleca až po zadok, chvost sa stáča hore a na chrbát. Lamy sa trochu líšia podľa miesta rozšírenia hustoty srsti a podľa jej farby.

Plemená

Rozlišujú sa dva typy: Ch'aku a Ccara. Väčšina (70 - 80 %) andských lám patrí k typu Ccara (zvaná tiež „bezvlnná lama“), ktorý je charakterizovaný holou tvárou a nízkou srsťou. Menej obvyklý je typ Ch'aku („vlnatá lama“), ktorý ako názov naznačuje, produkuje viac vlákna a má čelo a uši porastené srsťou. Vyskytujú sa však tiež kríženci medzi týmito typmi.

Využitie

Lama je cenným zdrojom vlákna. Mäso je chudé, červenej farby, nemramorované, jatočná výťažnosť je 60 %. Koža sa hodí k výrobe sandál, topánok a vakov. Poskytuje asi 2 kg srsti ročne. Vlákno, ktoré sa vyskytuje v škále od bielej po čiernu, je dlhé a hrubé.
Používa sa k výrobe povrazov, vakov, mechov, pokrývok aj látok k výrobe odevov, avšak vzhľadom k robustnej stavbe tela sa lama vždy chovala predovšetkým k účelom pre transport rôzneho materiálu. Pohybuje sa väčšinou v karavánach. Vyznačuje sa vysokou odolnosťou voči drsným podmienkam prostredia a veľkou vytrvalosťou v prenášaní nákladov o hmotnosti až 40 kg. K tomuto prenášaniu sa väčšinou používajú kastrovaní samci. Lama je symbolom živočíšnej výroby Bolívie.
Veľké Bystré pleso

Okolie

Nachádza sa v hornom kotli Bystrej doliny na úpätí najvyššieho vrchu Západných Tatier Bystrej. V rovnakom kotli juhovýchodným smerom od neho se nachádzajú i Dlhé a Malé Bystré pleso.

Prístup

Pleso nie je verejnosti prístupné.
European Bowl v korfbale 2009

Región Východ

Prievidza, 31. október – 1. november
Camino Real de Tierra Adentro

História

Krátko po dobytí Tenochtitlánu začali španielski conquistadori podnikať prvé výpravy z Ciudad de México za účelom rozšírenia novo nadobudnutého panstva a zabezpečenia väčších zdrojov bohatstva pre španielsku korunu. Zo začiatku prieskumníci využívali systém ciest pôvodných indiánskych národov, ktoré boli využívané pre výmenu tovaru medzi mezoamerickými kultúrami (centrálne a južné Mexiko) a pueblovými indiánmi (sever Mexika a juhozápad USA). Na konci 16. storočia sa severná cesta ustálila a dostala názov Camino Real de Tierra Adentro. V koloniálnom období neslúžila len pre transport tovaru a materiálu (predovšetkým striebro z baní v Guanajuate, Zacatecas a San Luis Potosí), využívali ju aj misionári a noví osadníci.

UNESCO

V roku 2010 bola časť Kráľovskej vnútrozemské cesty zapísaná na zoznam Svetového dedičstva UNESCO. Pod spoločným zápisom figuruje 55 rôznych lokalít rozmiestnených po celej trase na mexickom území. Jedná sa o historické centrá miest, kláštory, kostoly, školy, celé obce, kratšie úseky chodníkov, mosty, haciendy a ďalšie.
Ryšavka malooká

Rozšírenie a početnosť

Ryšavka malooká je v Európe rozšírená od južného Poľska, Česka, cez severovýchod Rakúska, Panónsku nížinu až po Bulharsko. Na východe od Rumunska, Ukrajinu a Rusko. Na severe po Litvu a Estónsko. Na severozápade Čiech žije izolovaná populácia poddruhu A. u. cimmermani.

Rozšírenie na Slovensku

Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytla v 175 (40,5 % rozlohy Slovenska) v nadmorských výškach 100 (Bodrog) – 1 450 m n. m. (Tomanovská dolina, Západné Tatry), načastejšie 400 m n. m.
Jozef Kováčik (generál ČSĽA)

Život

Narodil sa 28. októbera 1921 v obci Krivá, okres Dolný Kubín. Pochádzal zo siedmich detí. V rokoch 1941 – 1943 absolvoval meštiansku školu. V roku 1943 ako vojak armády Slovenského štátu bol odvelený na Ukrajinu. Po prebehnutí k Červenej armáde v roku 1943 bol ako tankista zaradený do l. čs. armádneho zboru. Zúčastnil sa viacerých bojových operácií na Ukrajine, v Poľsku a na Dukle. 8. mája 1945 bol pred obcou Horka pri Olomouci ťažko zranený.
Po vojne slúžil v Československej ľudovej armáde. Získal vysokoškolské vzdelanie a pôsobil prevažne vo vojenskom školstve. Neskôr pracoval v rôznych funkciách na Veliteľstve Východného vojenského okruhu v Trenčíne, odkiaľ odišiel do dôchodku.
Do prvej generálskej hodnosti generálmajora bol vymenovaný 1. októbra 1969. Hodnosť generálporučíka získal 1. mája 1975. Bol predsedom okresného výboru a Ústrednej rady Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov.

Ocenenia

Za svoje bojové zásluhy bol odmenený mnohými československými aj zahraničnými vyznamenaniami.