google/wiki40b huggingface dataset:
Július Alberty

Životopis

Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote (1935 – 1938) a v Tisovci (1938 – 1943). Na Filozofickej fakulte UK v Bratislave absolvoval štúdium dejepisu a filozofie (1943 – 1948). V čase vysokoškolského štúdia bol zakladateľom a tajomníkom akademického spolku Filozof.
Od roku 1947 pôsobil ako stredoškolský profesor v Lučenci (do roku 1951) a v Banskej Bystrici (1951 – 1953) a ako riaditeľ Jedenásťročnej strednej školy v Brezne (1953). V rokoch 1954 – 1955 pracoval na Odbore školstva Krajského národného výboru ako krajský školský inšpektor. Od roku 1955 pôsobil ako vysokoškolský pedagóg na Vyššej pedagogickej škole v Banskej Bystrici vo funkcii prodekana (1956 – 1957) a dekana (1957 – 1959). Bol zástupcom a riaditeľom Pedagogického inštitútu v Banskej Bystrici (1959 – 1964), ktorý sa transformoval na Pedagogickú fakultu a vykonával funkciu dekana (1964 – 1970). V čase začínajúcej normalizácie bol vylúčený z pedagogického procesu a v roku 1973 prepustený zo školských služieb. V rokoch 1974 – 1985 pracoval ako technicko-hospodársky pracovník v Oblastnej galérii v Banskej Bystrici. Od roku 1985 žije na dôchodku v Banskej Bystrici. Po rehabilitácii sa v roku 1990 vrátil na katedru histórie Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici ako profesor a následne pôsobil na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici až do roku 2010.
V roku 1963 sa habilitoval za docenta v odbore Teória vyučovania dejepisu. Titul profesora získal v roku 1970, ktorý mu bol udelený až po zmene spoločenských pomerov v roku 1990. Bol členom viacerých vedeckých rád doma i v zahraničí, členom vedeckého kolégia histórie SAV a účastníkom svetových kongresov historikov (Viedeň 1965, Moskva 1970). Zaslúžil sa o zaradenie didaktiky dejepisu medzi vedné odbory vo vtedajšom Československu a prezentoval výučbu dejín Slovenska a Slovákov v maďarských a rakúskych učebniciach a na zahraničných konferenciách. Intenzívne sa venoval aj regionálnej histórii obcí, miest a priemyselných závodov. Bol dlhoročným vedeckým redaktorom vlastivedného časopisu Obzor Gemera (1972 – 1996).
Jeho syn je Roman Alberty.
Bouvelinghem

Poloha

Obec má rozlohu 6,28 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fotosféra

Fotosféra je oblasť hviezdy, v ktorej optická hĺbka nadobúda hodnotu rovnú jednej. Inými slovami, je to oblasť, v ktorom objekt, napríklad hviezda, prestáva byť priehľadný. Pretože hviezdy sú plynné gule, nemajú pevný povrch, ale existuje hĺbka, v ktorej plyn prestáva byť priehľadný pre fotóny a táto oblasť je pozorovateľná ako povrch hviezdy.
Najlepšie preskúmaná je slnečná fotosféra. Celý jej povrch pokrývajú stúpajúce a klesajúce prúdy plazmy. Tento jav sa nazýva granulácia.
Slnečná fotosféra má hrúbku (podľa rôznych zdrojov) 200 až 500 km, je to teda, v porovnaní s inými časťami Slnka, veľmi tenká vrstva. Hneď pod ňou sa nachádza konvektívna zóna a nad ňou chromosféra. Vo fotosfére teplota smerom od stredu Slnka klesá, v chromosfére so stúpajúcou vzdialenosťou od stredu Slnka stúpa. Priemerná teplota fotosféry sa pohybuje od 5 500 do 6 000 Kelvinov, čiže je to najchladnejšia vrstva Slnka. V oblastiach slnečných škvŕn to môže byť len 4 000 Kelvinov. Preto chladnejšie škvrny vyzerajú v porovnaní s okolitou fotosférou tmavšie. Vo fotosfére sa okrem slnečných škvŕn a granúl vyskytujú aj supergranuly, obrie cely a fakuly. Chemické zloženie fotosféry tvorí 90% vodíka, 8% hélia, 2% pripadajú na iné prvky, najmä kyslík, uhlík, dusík, horčík, kremík a železo.
Názov fotosféra pochádza z gréckeho photos, čo znamená svetlo. Fotosféra skutočne emituje až 99% žiarenia Slnka. Jej spektrum je spojité a nachádzajú sa v ňom tmavé čiary – Fraunhoferove čiary.
Karosa C 744

Konštrukcia

Autobus Karosa C 744 je konštrukčne odvodený od štandardnej linkovej verzie Karosa C734. Cieľom bola maximálna unifikácia so všetkými vozmi radu 700, a to v prvom rade kvôli montážnej linke, ktorá umožňovala vyrábať iba autobusy, ktoré mali rovnakú karosériu, iba s určitými rozdielmi podľa toho, či išlo o voz mestský, prímestský, zájazdový, atď., a v druhom rade to umožňovalo aj lepšiu dostupnosť náhradných dielov. Karosa C 744 je trojnápravový autobus s polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie. Skladá sa z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycím mechom (tzv. harmonika). U Karosy C744 je motor vzadu a je poháňaná zadná náprava. Na zabránenie neprimeraného vytáčania kĺbu sú na ňom umiestnené mikrosenzory, ktoré spínajú hydrauliku na narovnanie. To sa môže stať pri jazde do kopca na klzkom povrchu. Predná náprava LIAZ má nezávisle zavesené kolesá, stredná a zadná náprava sú tuhé a sú od maďarskej firmy Rába. Niektoré vozy C744 mali zadnú (hnaciu) nápravu typu A 018 (tzv. veľká Rába s redukciou kolies), neskôr sa začala montovať Rába A 009 (tzv. malá Rába bez redukcií), ktorú však mali aj vozy z rokov 1987. Pre cestujúcich sú určené troje dvojdielne elektropneumaticky ovládané výklopné dvere šírky 800 mm. V prednom článku sa nachádzajú dvoje dvere, tretie sú umiestnené na zadnom článku. Sedačky v interiéri vozu sú rozmiestnené v usporiadaní 2+2 s uličkou v strede.

Výroba a prevádzka

Rozhodnutie o výrobe kĺbového autobusu československej výroby padlo na začiatku 80. rokov 20 storočia. V tej dobe boli do Československa dodávané maďarské vozy Ikarus 280. Tento typ bol pomerne spoľahlivý, problémy však boli s náhradnými dielmi, ktoré museli byť dodávané z Maďarska. Do roku 1992, kedy bola výroba týchto autobusov ukončená, vyrobila Karosa 297 týchto autobusov. Autobusy C 744 boli určené hlavne pre podniky ČSAD, ktoré tieto vozy nasadzovali na kratšie medzimestské linky, kde boli potrebné kapacitnejšie vozy, a kde nepostačoval štandardný autobus. Kvôli tomu, že Karosa predstavila model mestského kĺbového autobusu až v roku 1991, niektoré dopravné podniky ju začali prevádzkovať na bežných linkách MHD (napr. v Nitre, Prievidzi, Považskej Bystrici,Spišskej Novej Vsi, Prešove, Liptovskom Mikuláši, Košiciach alebo v Bratislave). V súčasnosti sú vozy C 744 v prevádzke iba v nízkom počte.
Solrinnes

Poloha

Obec má rozlohu 5,42 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexandr Vasilievič Samsonov

Mladosť

Samsonov sa narodil v Chersonskej oblasti v Cárskom Rusku, dnes je táto oblasť súčasťou Ukrajiny. Po ukončení kadetskej školy Vladimíra Kyjevského a prestížnej Nikolajevskej jazdeckej školy nastúpil vo veku 18 rokov k ruskej imperiálnej armáde v hodnosti nižšieho dôstojníka v 12. husárskom pluku.
Samsonov bojoval v rusko-tureckej vojne v rokoch 1877-8. Po vojne navštevoval Nikolajevskú vojenskú akadémiu v Petrohrade.  Dňa 4. novembra 1888 bol vymenovaný za staršieho pobočníka pri štábe 20. pechotnej divízie a od 10. júla 1885 do 4. februára 1889 slúžil ako starší štábny pobočník pri kaukazskej granátnickej divízii. Od 11. marca 1890 do 26. júla 1986 slúžil na viacerých postoch vo Varšavskom vojenskom okruhu. Následne sa stal veliteľom Jelisavetgradskej jazdeckej školy (dnes Kropyvnyckyj).

Neskoršia kariéra

Počas Boxerského povstania velil Samsonov jednotke jazdectva. Počas rusko-japonskej vojny (1904-5) velil jazdeckej brigáde Sibírskych Ussurijských kozákov. Počas týchto bojov získal Samsonov povesť energického a rozhodného vojvodcu, avšak niektorí pozorovatelia kritizovali jeho strategické nadanie. Po boji o Šen-jang v roku 1905 obvinil generála Paula von Rennenkampfa zo zlyhania pri poskytnutí pomoci počas bojov. Následný konflikt urobil z oboch dôstojníkov doživotných nepriateľov.
V roku 1906 sa Samsonov stal náčelníkom štábu Varšavského vojenského okruhu a v roku 1909 bol vymenovaný za generálneho guvernéra ruského Turkistanu a veliteľa Turkestanského vojenského okruhu. Slúžil aj ako veliteľ Semiriečenských kozákov.

Prvá svetová vojna

Po začiatku prvej svetovej vojny bolo Samsonovovi zverené velenie 2. armády, ktorá mala uskutočniť inváziu do Východného Pruska. Samsonov pomaly postupoval do juhozápadného cípu Východného Pruska, majúc v úmysle spojiť sa jednotkami generála Rennenkampfa, ktoré postupovali zo severovýchodu. Avšak nedostatočná komunikácia medzi oboma armádami sťažovala koordináciu pohybu. 
Generál Paul von Hindenburg a generál Erich Ludendorff, ktorí dorazili na východný front vystriedať generála Maximiliana von Prittwitz, sa zapojili do bojov so Samsonovovými postupujúcimi vojskami. Prvé stretnutie sa odohralo 22. augusta 1914 a 6 dní sa ruským vojskám darilo zostať vo výhode. Avšak 29. augusta 1914 obkľúčili Nemci, odpočúvajúci komunikáciu medzi ruskými armádami, Samsonovovu 2. armádu v lesoch medzi Allensteinom a Willenbergom. Následná porážka ruských vojsk sa stala známou ako druhá bitka pri Tannenbergu.
Generál Samsonov sa snažil ustúpiť, avšak s armádou zovretou v nemeckom obkľúčení, zabila alebo zajala nemecká 8. armáda väčšinu jeho vojakov. Len 10 000 z pôvodných 150 000 ruských vojakov utieklo z obkľúčenia.

Smrť

Šokovaný katastrofickým výsledkom bitky nebol schopný hlásiť veľkosť katastrofy cárovi Mikulášovi II. Samsonov sa nikdy nevrátil na veliteľstvo armády, ale namiesto toho 30. augusta 1914 spáchal samovraždu v blízkosti Willenbergu.
Jeho telo bolo nájdené nemeckou hliadkou. Mal prestrelenú hlavu a v ruke držal svoj revolver. V roku 1916 bolo jeho telo Nemcami prostredníctvom Medzinárodného Červeného kríža odovzdané jeho manželke.
Martin Kusý

Dopady

Je po ňom pomenová Cena profesora Martina Kusého.

Architektonická tvorba

Tvoril v povojnovej dobe. Bol majstrom proporcie, hľadačom výslednej harmónie hmôt a priestorov - toto je znak tiahnuci sa celou jeho architektonickou tvorbou. Podarilo sa mu robiť architektúru vo všetkých jej typologických podobách. Urbanizmus sídel, krajiny parkov, domy pre bývanie rodinné i kolektívne, školy, administratívne budovy, historické rekonštrukcie, domy pre vedu, ambasády, múzeum, priehrady, pamätníky, hrobky a náhrobky.
Labarde

Poloha

Obec má rozlohu 4,76 km². Najvyšší bod je položený 17 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 624 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Komunikácia medzi procesmi

Komunikácia medzi procesmi alebo medziprocesná komunikácia (po angl. inter-process communication, skr. IPC) je súbor techník výmeny dát medzi dvomi či viacerými vláknami v rámci jedného alebo viacerých procesov.
Procesy môžu bežať na jednom alebo viacerých počítačoch spojených sieťou. IPC techniky sa delia ma metódy posielania správ, synchronizácie, zdieľanej pamäte a vzdialeného volania procedúr (RPC). Použitá metóda IPC sa môže meniť na základe šírky prenosového pásma a latencie spojenia medzi vláknami a typu dát, ktoré sa vymieňajú.
Všeobecne sa vychádza z toho, že je výrazne rýchlejšie implementovať IPC v prostredí mikrokernelu ako v klasických systémoch s monolitickým jadrom.
IPC sa môže používať aj vo význame komunikácia medzi vláknami alebo komunikácia medzi aplikáciami.
La Burbanche

Polohopis

La Burbanche má rozlohu 10,82 km². Najvyšší bod je položený 860 m n. m. a najnižší bod 334 m n. m.

Obyvateľstvo

La Burbanche má 70 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Artigue

Poloha

Obec má rozlohu 9,72 km². Najvyšší bod je položený 2 081 m n. m. a najnižší bod 840 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 38 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sandillon

Poloha

Obec má rozlohu 41,31 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 908 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sausheim

Poloha

Obec má rozlohu 16,91 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 411 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haudricourt

Poloha

Obec má rozlohu 29,98 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 471 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
60 sekúnd

Dej

Randall „Memphis“ Raines (Nicolas Cage) bol tým najlepším zlodejom áut v USA. Teraz už nejaký čas seká dobrotu, ale pod výzorom sympatického slušného muža stále číha dravec pripravený kedykoľvek zaútočiť. To sa výborne hodí vo chvíli, kedy sa Randallov mladší brat Kip Raines (Giovanni Ribisi) zapletie s krutým gangstrom Raymondom Calitrim (Christopher Eccleston) a svojou neopatrnosťou ho pripraví o desiatky kradnutých luxusných áut pripravených na predaj. Pokiaľ nemá jeho brat zomrieť, musí sa Randall vrátiť k remeslu a počas troch dní ukradnúť pre Calitriho päťdesiat drahých a náležito zabezpečených automobilov. So starou partiou kamarátov na čele so Sarou Wayland (Angelina Jolie) by to Randall určite dokázal, keby sa mu v ceste nestáli policajti a hlavne detektív Roland Castlebeck (Delroy Lindo).

Vydanie

Počas otváracieho víkendu film zarobil 25 336 048 USD z 3 006 amerických kín. Do konca premietania filmu v kinách zarobil 101 648 571 USD v USA a 135 553 728 USD v zahraničí, čo tvorilo celosvetovo celkový hrubý príjem 237 202 299 USD.
Peter Vajcik

Životopis

V roku 1913 – 1921 študoval na kat. gymnáziu v Banskej Bystrici, 1921 – 1925 teológiu na Teologickej fakulte KU a 1925 – 1931 diaľkovo filozofiu a dejepis na Filozofickej fakulte KU v Prahe, štúdium dokončil 1936 na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Roku 1925 vysvätený za kňaza, 1933 ThDr., 1937 PhDr. V roku 1925 – 1934 rokuk. kaplán katechéta na Vrútkach a v Banskej Bystrici, neskôr profesor na učiteľskej akadémii v Bratislave a na gymnáziu v Martine, 1944 účastník SNP, pracovník Povereníctva školstva a národnej osvety v Banskej Bystrici, 1945 – 1947 jeho prednosta. Univerzitný profesor na PF Slovenskej univerzity v Bratislave, na VŠPd a na Filozofickej fakulte UK v Bratislave.Zakladateľ moderného historicko-pedagogického bádania na Slovensku. Zaoberal sa všeobecno-historickými otázkami, problematikou dejín školstva a pedagogiky i pedagogickej metodológie. Monograficky spracoval študijné a školské poriadky. V štúdiách sprístupnil odkaz svetových pedagogických osobností. Autor celoštátnych učebníc pedagogiky, dejín českej a slovenskej pedagogiky a ďalších vysokoškolských učebných textov. Publikoval v odborných pedagogických čsp. a zborníkoch. Člen vedeckých rád viacerých inštitúcií. Nositeľ viacerých pedagogických vyznamenaní.
Bačka

Symboly obce

Podľa Heraldického registra  má obec tieto symboly prijaté v roku 2009. Na erbe je tradičný poľnohospodársky motív podľa odtlačku pečatidla z roku 1787.

Erb

V zelenom štíte na čiernej, zaltými hrudami posiatej pažiti veľký strieborný pravošikmý prevrátený lemeš.

Vlajka

Vlajka má podobu troch pozdĺžnych pruhov bieleho, zeleného a žltého v pomere 3:2:3 Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Moncla

Poloha

Obec má rozlohu 5,83 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 103 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ri (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,39 km². Najvyšší bod je položený 253 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 164 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neuillé-Pont-Pierre (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 39 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 935 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anaheim (paprička)

Názov, objav a charakteristika (?kultivaru)

Meno "Anaheim" je odvodené od oblasti Anaheim v Kalifornii, kam jej "objaviteľ" farmár Emilio Ortega okolo roku 1900 priviezol jej semienka. 
Veľkosť papričky je približne 15 cm. Pálivosť Anaheimu je naozaj mierna, na Scovilleho stupnici to je medzi 500 až 2500 jednotiek (SHU), no typické kultivary pestované v Novom Mexiku dosahujú pálivosť od 500 do 10 000 jednotiek. Pre porovnanie Tabasco má od 30 000 do 50 000 SHU. Anaheim môže byť súčasťou vegetariánskych jedál, ako dusená zelenina k mäsu, najmä v mexickej kuchyni.
Dubový potok (prítok Oravy)

Prameň

Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, na južnom svahu Čistého grúňa (1 082,2 m n. m.) v oblasti Pálenice, v nadmorskej výške približne 980 m n. m.

Opis toku

Najprv tečie juhovýchodným smerom, v pramennej oblasti priberá krátky prítok zľava z oblasti Pálenice a vstupuje do Oravskej vrchoviny. Ďalej pokračuje juhojuhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá najprv prítok z južného svahu Bacharovej (971,6 m n. m.) a potom zo severného svahu Stojkova (810,3 m n. m.). Na dolnom toku už tečie severojužným smerom, sprava priberá krátky prítok zo severovýchodného svahu Vrátní (783,8 m n. m.) a na okraji obce Sedliacka Dubová ústi v nadmorskej výške cca 519 m n. m. do Oravy.
Seliger

Seliger (ruskyСелигер) je jazero na hranici Tverskej a Novgorodskej oblasti v Rusku. Nachádza sa na severozápade Valdajskej pahorkatiny. Jazero je ľadovcového pôvodu. Má rozlohu 212 km². Je zo severu na juh 100 km dlhé. Priemerne je hlboké 5,8 m. Leží v nadmorskej výške 205 m.

Pobrežie

Jazero má lopatkovitý tvar. Skladá sa z niekoľko izolovaných častí (Ostaškovská, Nižnepožická, Sosnická, Seližarovská atď).

Ostrovy

Na jazere sa nachádza približne 160 ostrovov.

Vodný režim

Do jazera ústi 110 prítokov, z nich hlavné sú Čerjomucha, Krapivenga, Soroča, Momenga. Odtekajú z nej Seližarovka (prítok Volgy)

Vlastnosti vody

Hladina zamrzne v novembri až v decembri a roztápa sa v druhej polovici apríla až v máji.

Využitie

Na jazere je rozvinutý rybolov.

Osídlenie pobrežia

Na severnom brehu leží mesto Ostaškov. Oblasť jazera je rekreačnou zónou.
Martin Frank

Klubový hokej

Je známy najmä z pôsobenia v Poprade, kde hrával v rámci česko-slovenskej ligy aj slovenskej extraligy. Najviac sa mu darilo v sezóne 1996/97, keď dosiahol 26 gólov. V sezóne 1998/99 hrával vo francúzskej Ligue Magnus za HC Caen, ďalšie dva roky v tretej najvyššej nemeckej súťaži - Oberlige. V sezóne 2006/07 pôsobil v prvoligovom klube MHK SkiPark Kežmarok, v základnej časti zaznamenal v 41 zápasoch 46 bodov, mužstvu pomohol vybojovať premiérovú účasť v extralige. Hráčom Kežmarku bol i v ročníku 2007/08, následne ukončil aktívnu kariéru.

Reprezentácia

1. apríla 2008 ho tréner Ján Šterbák nominoval na dva prípravné zápasy s Fínskom. Spolu v slovenskej reprezentácii odohral 3 zápasy, strelil 1 gól.
Jang Li-wej

Mladosť, pilot, kozmonaut

Jang Li-wej sa narodil 21. júna 1965 v meste Chu-lu-tao, ktoré leží v okrese Suej-čung v mestskej prefektúre Chu-lu-tao provincie Liao-ning na severovýchode Číny. Jeho matka pracovala ako učiteľka, otec ako účtovník štátneho statku.
Po dokončení strednej školy v roku 1983 začal štúdia na vojenskej leteckej škole. V roku 1987 ju absolvoval, potom bol stíhacím pilotom Vzdušných síl Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády. Na rôznych typoch lietadiel nalietal vyše 1 350 letových hodín.
V rokoch 1995 – 1998 prešiel výberom budúcich kozmonautov (taikonautov), v ktorom bolo v januári 1998 z 1 500 pilotov vybraných 12 budúcich kozmonautov. Potom prekonal patričný výcvik, vrátane krátke stáže v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku v Rusku.

Vesmírny let

V máji 2003 sa objavila informácia, že patrí k užšiemu výberu kandidátov pre prvý čínsky pilotovaný kozmický let. Do vesmíru vyštartoval 15. októbra 2003 o 01:00:03,497 svetového času (UTC) Jang Li-wej na palube kozmickej lode Šen-čou 5 (Nebeská loď 5) nesenej raketou Čchang-čeng 2F (Dlhý pochod 2F) z kozmodrómu Ťiou-čchüan v provincii Kan-su. Štart, ktorému bol osobne prítomný vtedajší čínsky prezident Chu Ťin-tchao, bol vopred oznámený, avšak z obavy pred prípadným zlyhaním nebol vysielaný televíziou v priamom prenose. Let prebehol úplne bez závad. Kozmonaut počas neho obedoval a prehovoril aj s ministrom obrany. Televízia vysielala zábery Janga, ako v kabíne kozmickej lodi ukazuje vlajočky ČĽR a OSN a zdraví obyvateľov celého sveta, kolegov kozmonautov z Expedície 7 na Medzinárodnej vesmírnej stanici, občanov Číny vrátane Hongkongu a Macaa, obyvateľov Taiwanu aj Číňanov v zahraničí. Pohovoril aj s manželkou a synom.
Po 14 obehoch Zeme vo výške 331 až 338 km návratový modul ešte v ten istý deň o 22:22:48 UTC úspešne pristál v plánovanej oblasti v stepiach Vnútorného Mongolska, 4,8 km od plánovaného miesta. Let trval 21 hodín, 22 minút a 45 sekúnd.

Po lete

Po pristátí Jangovi zablahoželal premiér Wen Ťia-pao, o niekoľko dní neskôr mu bolo oznámené povýšenie na plukovníka a dostal početné vyznamenania. To, že Čína dokázala ako tretia krajina na svete (po Rusku a Spojených štátoch) vyslať vlastnými silami človeka do vesmíru, vyvolalo v tejto krajine veľkú vlnu národnej hrdosti.
Po lete prešiel k administratívnej a organizátorskej práci, stal sa zástupcom riaditeľa Čínskeho centra pre výskum a výcvik kozmonautov a zástupcom riaditeľa čínskeho pilotovaného kozmického programu.
Jang Li-wej je ženatý, jeho manželka tiež pracuje v čínskom kozmickom programe, majú jedného syna.

Zaujímavosti

Na jeho počesť nesie jeho meno planétka 21064 Yangliwei.
V rozhovore pre štátnu televíziu Jang Li-wej po návrate na Zem poprel desaťročia tradované tvrdenie o viditeľnosti Veľkého čínskeho múru z vesmíru.
Hoci je Jang prvým čínskym občanom, ktorý uskutočnil let do vesmíru, nie je prvým človekom čínskeho pôvodu, ktorému sa to podarilo. Taylor Wang, rodák zo Šanghaja, bol členom posádky amerického raketoplánu v roku 1985. V tom čase však už desať rokov mal občianstvo USA.
Montgesoye

Poloha

Obec má rozlohu 11,06 km². Najvyšší bod je položený 624 m n. m. a najnižší bod 331 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 503 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maisoncelles-Pelvey

Poloha

Obec má rozlohu 5,4 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 259 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bubon (hudba)

Bubon je súhrnný názov pre bicie hudobné nástroje, ktoré sa rozozvučujú rozvibrovaním blany (tzv. blanofóny). Bubny sa považujú za najstaršie hudobné nástroje, ich nálezy pochádzajú až z praveku. Najdôležitejšou časťou bubnu je blana alebo tiež membrána. Blana bubnu sa vyrábala z kože či už kozej alebo teľacej, ale v niektorých análoch sa uvádzajú bubny zo zaživa stiahnutej kože nepriateľov. Tieto poetické materiály sú dnes nahradené rôznymi druhmi plastov a niekedy sa používa aj kov (karibské plechové bubny). Koženú či plastovú membránu môže nahradiť aj telo bubnu (napr. africké udu). Bubny sa rozozvučujú použitím paličiek, rúk alebo čohokoľvek čím sa dá udierať.
ŠK Senec

História

ŠK SFM Senec vznikol v roku 1994 z iniciatívy rodičov športovo nadaných detí, sponzorských firiem Agrisem Galanta, Sekostav Senec a Turček-plynové infražiariče Nitra. Od roku 1994 je ŠK SFM Senec registrovaný ako občianske združenie na MV SR. ŠK SFM Senec vznikol s jedným žiackym mužstvom, dnes sú v jeho štruktúre 1 seniorské mužstvo, 3 dorastenecké mužstvá, 4 žiacke mužstvá, 4 prípravky a 2 mužstvá pusiniek, tj. cca 300 aktívnych športovcov - futbalistov. V roku 2014 sa klub pretransformoval z občianskeho združenia na akciovú spoločnosť a prijal názov ŠK Senec.
Od roku 1999 každoročne organizuje futbalový turnaj mládeže OKRES SENEC a jeho PRIATELIA. ŠK SFM Senec je občianske združenie, má záujem podieľať sa na výchove mládeže v Senci a jeho okolí. Hlavným poslaním klubu je vychovať zo športovo nadaných detí nielen dobrých športovcov, ale aj slušných ľudí, ktorí budú reprezentovať nielen ŠK ale aj svoje mesto, školu a možno raz aj svoju vlasť.
Beurizot

Poloha

Obec má rozlohu 14,5 km². Najvyšší bod je položený 513 m n. m. a najnižší bod 332 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE