Slovanské hradiště v Mikulčicích

Dejiny

Lokalita Valy je jedným z najvýznamnejších opevnených hradištných sídiel so znakmi mestského usporiadania, skôr vojenského charakteru, s dokladmi osídlenia predveľkomoravského a veľkomoravského obdobia s množstvom kostolov (cca 12) a iných artefaktov, poukazujúcich na prítomnosť šľachty. Je predpoklad, že práve tu sídlil mocný rod Mojmírovcov a hradisko bolo dôležitým obranným a mocenským centrom ríše. Mikulčice sa občas stotožňujú s „gradom Morava“, ale častejšie sa autori prikláňajú k názvu „grad Slavnica“ či „Slivnica“.
Prvý prieskum a popis lokality Valy uskutočnil už v roku 1888 moravský archeológ Karel Jaroslav Maška, ktorý tu zaznamenal rozsiahle opevnenie so zreteľnou priekopou a odlesnené miesto obohnané priekopou s množstvom črepov z keramiky. Systematický výskum v okolí Mikulčíc sa začal v roku 1954 a prebiehal 38 sezón, počas ktorých archeologická lokalita vydala množstvo dôkazov z histórie Veľkej Moravy.

Charakteristika

Aglomerácia leží v lužných lesoch údolnej nivy rieky Morava a jej jadro tvorí hlavný hrad s dvojicou rozsiahlych predhradí, z toho jedného so znakmi stáleho vojenského tábora a druhého, valom chráneného sídliska. Celá mierne vyvýšená akropola hradu i vojenského predhradia bola chránená hradbou s kamenným priečelím a vodnými priekopami, tvorenými sústavou ramien rieky Morava. Na najvyššom mieste akropole stál kniežací palác s liatou maltovou podlahou a kamenným krbom a bazilika, ktorá je rozsahom najväčším veľkomoravským objektom svojho druhu. V okolí baziliky bolo objavených niekoľko hrobov významných členov vládnucej vrstvy Veľkomoravskej ríše, pravdepodobne i niektorých z Mojmírovcov. 
Pohrebisko pri kostole s viac ako 550 hrobmi vydalo množstvo nálezov, vrátane mečov, zlatých a strieborných šperkov, honosných súprav opaskových kovaní a strieborných a liatych bronzových nákončí či zlatých gombíkov. Predstavujú dôkaz o majstrovstve tunajších umeleckých remeselníkov, ale i čulom obchodnom ruchu. Unikátne sú nálezy strieborného závesného krížika s postavou Krista a zlatý solidus byzantského cisára Michala III. Okrem kovolejárskych a šperkárskych dielní sa na lokalite našli dôkazy dielní na spracovanie železa a dreva, ako aj hrnčiarske a textilné dielne. Hroby sa často prekrývajú, niekedy aj so základmi stavieb, pričom nálezy sú datované do 7. až 12. storočia.

Nálezy

Z bežného života obyvateľov sa našli pozostatky mosta, člnov, harpún a háčikov na chytanie rýb, drevené i železné vedro, vedro s ozdobným kovaním, bojové sekery, drevené lyžice a naberačky, lano, ovčiarske nožnice, železná kosa, kosák, ocieľky, železné i olovené hrivny, hroty šípov, železné kľúče a kovania zámku, šidlá a iné. Zvláštnu pozornosť vzbudil malý strieborný pozlátený relikviár v tvare miniatúrnej bohoslužobnej knihy. 
Pozornosť archeológov upútala prebudovaná staršia kamenná hradba bez známok nejakej náhlej katastrofy (požiaru, dobytia a pod.) s lícnou kamennou stenou z polovice 9. storočia. Poukazuje na úpadok politického významu pôvodného hradiska, ktoré bolo obnovené až po novom usporiadaní pomerov, no už v menšom, než pôvodnom rozsahu. Až po nálezy v uherskohradištskej lokalite Rybárny bola mikulčická aglomerácia s komplexom silného opevnenia považovaná za ústredné centrum Veľkej Moravy.