google/wiki40b huggingface dataset:
Teletubbies

Noo Noo

Modrý automatický vysávač. Na prednej strane má rúrku zakončenou kefou, na zadnej strane kefy a ružovú pologuľu.Tento vysávač uspokojuje ich potreby.
Dalia Grybauskaitėová

Životopis

Narodila sa v robotníckej rodine, jej matka Vitalija Korsakaitėová (1922-1989) bola predavačka, otec Polikarpas Grybauskas (1928-2008) bol elektrikár a vodič.
Maturovala na strednej škole Salomėja Nėrisa, v roku 1983 ukončila štúdium politickej ekonómie na univerzite v Leningrade, v roku 1988 v Moskve habilitovala na doktorku vied. V rokoch 1983 až 1989 bola členkou Komunistickej strany Sovietskeho zväzu a do roku 1990 bola členkou Komunistickej strany Litvy. 
Vedeckú hodnosť jej v Litve nostrifikovali na doktorku sociálnych vied - odbor ekonomika. V roku 1991 na Georgetown University v inštitúte Medzinárodných ekonomických stykov absolvovala špeciálny program pre vedúcich činiteľov. Hovorí anglicky, rusky, poľsky a francúzsky.
V rokoch 2001 až 2004 bola litovská ministerka financií. V máji 2004 sa stala členkou Európskej komisie v čele s Romanom Prodim zodpovednou za oblasť rozpočtu a finančného plánovania. Od novembra 2004 bola členkou Európskej komisie na čele s José Barrosom a jej portfóliom boli vzdelávanie a kultúra.

Prvá prezidentka Litvy

17. mája 2009 bola v prvom kole ako prvá žena zvolená prezidentkou Litvy, keď získala 68,21% hlasov pri volebnej účasti takmer 52% oprávnených voličov. Inaugurácia sa konala 12. júla 2009.
V roku 2014 kandidovala na druhé funkčné obdobie, v prvom kole získala 45,89% hlasov a postúpila do druhého kola spolu s bývalým ministrom financií a europoslancom Zigmantasom Balčytisom, ktorý získal 13 , 62% hlasov. Druhé kolo volieb v máji 2014 vyhrala ziskom 57,9% hlasov, Balčytis získal 40,1% hlasov.

Zhoršenie litovsko-ruských vzťahov

V novembri 2014 označila Rusko za "teroristický štát" a obvinila ho z "agresie proti Ukrajine". Proti tomu sa ostro ohradilo ruské ministerstvo zahraničia, ktoré jej slová označilo za extrémistické. Skupina poslancov ruskej Štátnej dumy, vedená komunistami, vyzvala ruskú vládu, aby s Litvou prerušila diplomatické styky. Ani potom prezidentka svoje výroky nezmiernila. "Na východe Ukrajiny operujú ruskí vojaci. Štát, ktorý vysiela k susedovi ťažkú bojovú techniku bez označenia, vykazuje príznaky terorizmu, " uviedla.
Na konci februára 2015 podporila obnovenie povinnej brannej povinnosti Litovčanov v dôsledku ruskej agresie na Ukrajine.
Sint-Laureins

Obyvateľstvo

Obec má približne 6 604 obyvateľov (2010).
Zdroj:NIS
Gramatická kategória času

Gramatická kategória času je gramatická kategória, ktorá sa opiera v skutočnosti o reálnu formu bytia a charakterizuje iba sloveso. Reálnym východiskom konštituovania gramatickej kategórie času je časové zaraďovanie dejov so zreteľom na čas prehovoru (referovania o nich). Deje, ktoré sa uskutočňujú v čase prehovoru (teraz), paralelne s časom prehovoru v širšom zmysle, sa gramaticky zaraďujú ako prítomné. Tie, ktoré sa uskutočňovali (uskutočnili) pred časom prehovoru (predtým), sa gramaticky zaraďujú ako minulé, a tie, čo sa budú uskutočňovať (uskutočnia) po čase prehovoru (potom), sa gramaticky zaraďujú ako budúce. Časové zaradenie dejov sa uvedomuje v súlade s plynutím reálneho času predtým - teraz - potom alebo v protiklade predtým - potom.
Vidiadhar Surajprasad Naipaul

Stručný životopis

Žil v Londýne a vo Wiltshiri v Anglicku. V roku 1990 mu kráľovná Alžbeta II. udelila rytiersky titul a v roku 2001 získal Nobelovu cenu za literatúru. Za knihu In a Free State (1971) získal cenu Booker Prize.
Nefcerka (národná prírodná rezervácia)

Národná prírodná rezevácia

Je to najprísnejšie chránená prírodná rezervácia na Slovensku a má unikátnu, divokú prírodu v rámci celej Európy. Oficiálne nemá žiadny turistický vstup. Nakoľko je chránená po dlhý čas, existuje možnosť, že sa v nej nachádzajú niektoré dosiaľ neobjavené druhy flóry a fauny, ktoré sa nenachádzajú nikde inde na svete. Dolina začína lesom, potom pokračuje kosodrevinou, strhujúcim vodopádom, vrchom Kriváňa po pravej strane a kameňmi všade navôkol, neskôr vidieť tmavomodré horské jazerá. 
V Nefcerke, kde je niekoľko malých pliesok bez názvov, sa nachádza Nižné Terianske pleso, Vyšné Terianske pleso a Malé Terianske pleso. Z Nižného Terianskeho plesa vyteká Nefcerský potok, ktorý má bočný prítok, ktorý doň vteká poniže Horného Nefcerského vodopádu.
Názov Nefcerka je pravdepodobne odvodený od rodu rodiny Neftzer, ktorá sa starala o kráľovský majetok od roku 1695 do roku 1762.
Nefcerku je možné vidieť z Kriváňa, ktorý je voľne dostupný pre turistov (približne 4 hodiny zo Štrbského Plesa).

Fauna

Zo zvierat žijúcich na mieste, ako je tento prírodný klenot tu opísaný, môžeme spomenúť orla, euroázijského rysa, svišťa, ale taktiež mnoho ďalších ako zmiju, kamzíka, medveďa ... Medzi nimi je taktiež veľmi vzácny druh Branchinecta paludosa (žiabronôžka arktická, živočích z triedy primitívnych vodných kôrovcov. 
Tento vodný živočích má jednu špeciálnu vlastnosť – nežije nikde inde na svete okrem Grónska, Sibíri a Škandinávie... Potom nasledujú tisícky kilometrov a zrazu ho nájdeme vo Vysokých Tatrách. Žije iba v dvoch tatranských plesách a jedno z nich je vyššie spomenutá Furkotská dolina susediaca s dolinou Nefcerka.

Flóra

Z flóry môžeme tiež spomenúť niektoré zaujímavé rastliny. Jednou z týchto rastlín je horčičník Wahlenbergov (Erysimum wahlenbergii), ktorý bol objavený vyššie spomínaným švédskym prírodovedcom a ktorý nesie jeho meno. Táto rastlina dorastá do výšky jedného metra a má žlté kvety ako divá reďkovka. Tento rastlinný druh nebol objavený nikde inde na svete.
Marquaix

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 219 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fix-Saint-Geneys

Poloha

Obec má rozlohu 7,91 km². Najvyšší bod je položený 1 195 m n. m. a najnižší bod 951 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 143 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fontainebleau

Poloha

Fontainebleau susedí s obcami: Avon, Arbonne-la-Forêt, Barbizon, Bois-le-Roi, Bourron-Marlotte, Héricy, Montigny-sur-Loing, Moret-sur-Loing, Samoreau, Thomery, Ury, Veneux-les-Sablons a Vulaines-sur-Seine.
Linhenykus

Opis

Linhenykus zrejme dosahoval dĺžky len okolo jedného metra, ako napovedá 7 cm dlhá stehenná kosť. Zvláštnosťou tohto dinosaura je prítomnosť jediného prsta na predných končatinách (zvyšné sú úplne redukované). Jedným masívnym prstom zrejme rozhrabával termitisko, pretože termity a iný spoločenský hmyz pravdepodobne tvoril hlavnú zložku jeho potravy.

Nález

Fosílie tohto vrchnokriedového dinosaura boli objavené v usadeninách súvrstvia Wulansuhai. Opísaný bol podľa čiastočne zachovanej kostry (holotyp nesie označenie IVPP V17608) tímom čínskych a zahraničných paleontológov (Xu Xing, Corwin Sullivan, Pittman, Choiniere, David Hone, Paul Upchurch, Tan Qingwei, Xiao Dong, Lin Tan a Han Fenglu) začiatkom roka 2011.
Bossendorf

Poloha

Obec má rozlohu 3,98 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 378 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Otvorený kolektor

Otvorený kolektor alebo výstup s otvoreným kolektorom (angl. open collector, skr. OC) je druh výstupu digitálnych elektronických obvodov, kde výstupný obvod pozostáva len z jedného tranzistora, obvykle NPN alebo NMOS, spínajúceho v čase, keď je výstupom logického obvodu nulové napätie, výstup k zemi (zápornému pólu napájacieho napätia). Kolektor (drain) výstupného tranzistora je napojený priamo na výstupnú nožičku (pin) obvodu. Pri použití tranzistora NMOS je správnejšie použiť výraz open drain, ktorý však nemá slovenský ekvivalent.

Výhoda:wired-OR

Otvorený kolektor umožňuje použiť tzv. montážny súčet (wired-OR) viacerých výstupov s otvoreným kolektorom, keď sa jednoducho všetky výstupy vodivo spoja. U dvojčinných výstupov by takéto zapojenie viedlo v prípade, že na na výstupoch sú rôzne logické úrovne, k neprípustému prúdu cez výstupné tranzistory. V skutočnosti montážny súčet síce predstavuje funkciu logického súčtu, ale v inverznej logike, t. j. kde nulové napätie predstavuje log.1 a nenulové napätie predstavuje log.0.

Nevýhoda: pullup

Aby bola definovaná logická úroveň výstupu aj v čase, keď výstupom logického obvodu je nenulové napätie, t. j. keď je výstupný tranzistor vypnutý, je potrebné zapojiť na výstup s otvoreným kolektorom rezistor zapojený voči napájaciemu napätiu, nazývaný pullup (z angl. to pull up - ťahať nahor). Tento rezistor, spolu s parazitnými kapacitami výstupu, pripojených vstupov a prepojov tvoria RC-člen, ktorého časová konštanta obmedzuje maximálnu pracovnú frekvenciu takéhoto obvodu. Zmenšením odporu pullup rezistora je síce možné zmenšiť časovú konštantu RC člena a tým zvýšiť medznú pracovnú frekvenciu obvodu, avšak toto je obmedzené maximálnou prúdovou zaťažiteľnosťou tranzistora, a tiež sa tým zvyšuje spotreba obvodu.
Branislav Obžera

Životopis

Rodák z Bystričian futbalovo vyrastal v drese Novák a Baníka Prievidza. Keď mal 19 rokov dostal ponuku zo Slovana a v lete 2001 ju prijal. Za Slovan odohral tri sezóny, keď zostúpil v roku 2004 do druhej Obžera zmenil dres; prestúpil do Artmedie Petržalka. O rok neskôr bol súčasťou tímu, ktorý viedol Vladimír Weiss a ktorý hral v hlavnej súťaži Ligy majstrov. V roku 2006 prestúpil spoločne s Petrom Petrášom a Martinom Jakubkom do klubu ruskej najvyššej súťaže Saturn Ramenskoje, ktorý v tom čase viedol Vladimír Weiss. Za Saturn odohral v ruskej lige 14 stretnutí, v ktorých dvakrát skóroval.
Na jar 2007 sa vrátil do Petržalky, kde pôsobí aj v súčasnosti. V prvom zápase proti FC Nitra strelil víťazný gól. V tejto sezóne skončila Artmedia na druhom mieste a kvalifikovala sa do Pohára UEFA. V druhom predkole sa stretla s arménskym klubom FK MIKA Aštarak, práve Obžera bol dôležitým hráčom odvety, keď strelil dva góly, ktoré rozhodli o postupe. V prvom kole Pohára UEFA, ale podľahli gréckemu klubu Panathinaikos Atény.
Počas sezóny 2007-08 bojovala Artmedia o prvé miesto so Žilinou, nakoniec získala titul. Obžera v tejto sezóne strelil sedem gólov.
V septembri 2008 prestúpil do Slovanu Bratislava. V novembri 2008 v zápase 17. kola Corgoň ligy strelil vo víťaznom zápase proti klubu MŠK Žilina (2:0) oba góly. Mal to byť pôvodne posledný zápas na Tehelnom poli, no nakoniec sa rozhodlo, že štadión sa ešte nebude prestavovať.
Nintendo 64

Ovládač

Ovládač konzoly mal atypický tvar trojzubca, no bol revolučný v tom, že obsahoval analógovú páčku na ovládanie pohybu. Hráči ho môžu uchopiť dvoma spôsobmi: za ľavú a pravú časť, alebo za strednú a pravú časť, podľa toho, či na pohyb postavy v hre používajú smerové šípky, alebo páčku. Na pravej strane ovládača sa nachádzajú štandardné tlačidlá A, B, a tiež 4 žlté "C Buttons" tlačidlá, ktoré sa väčšinou používali na ovládanie kamery v hrách.

Game Pak kartridže

Nintendo sa narozdiel od svojej konkurencie rozhodlo nepoužívať vo svojej konzole CD-ROM médiá, namiesto nich vytvorilo nový typ kartridžov s názvom Game Pak. Výhodou bola nielen väčšia fyzická odolnosť tohto média v porovnaní s optickými diskami, ale najmä výrazne vyššie rýchlosti čítania dát, takže hry sa mohli vyhnúť zdĺhavým načítavaniam, ktoré sa často vyskytovali v hrách konkurenčných konzol. Ďalšou výhodou bola možnosť zápisu na kartridž, takže hráči si mohli ukladať svoju pozíciu v hre bez nutnosti vlastnenia nejakej pamäťovej karty, avšak existovali výnimky pri určitých hrách.
Hlavnou nevýhodou tohto typu pamäťového média bolo ich veľmi malé úložisko (maximum 64 MB), kvôli ktorému hry nemohli obsahovať komplexné, počítačom vytvorené 3D animácie, aké boli často použité v PlayStation hrách. Menšie úložisko taktiež znamenalo menej celkového obsahu, ktorý sa na kartridž zmestil, čo obmedzovalo dizajn komplexnejších videohier.

Verzie

Nintendo počas celého životného cyklu tejto konzoly nevyrobilo žiadne novšie, vylepšené verzie. Na trh boli uvádzané iba limitované farebné edície, ktorých hardvér sa inak vôbec nezmenil.
Laye

Poloha

Laye má rozlohu 10,55 km². Najvyšší bod je položený 2 158 m n. m. a najnižší bod 976 m n. m.

Obyvateľstvo

Laye má 238 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ronnet

Poloha

Ronnet má rozlohu 19,88 km². Najvyšší bod je položený 565 m n. m. a najnižší bod 456 m n. m.

Obyvateľstvo

Ronnet má 185 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Orges (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 17,52 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 399 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hyanthidas

Hyanthidas (starogr. Ὑανθίδας – Hyanthidas) je v gréckej mytológii syn a nástupca korintského kráľa Propoda.
Podľa antického autora Pausania po smrti kráľa Propoda vládli v Korinte jeho synovia Hyanthidas a Dóridas. Ich vláda však netrvala dlho, lebo Korint dobyli Dóri vedení Heraklovcon Alétom, ktorý bratov zosadil, zmocnil sa trónu a stal sa tak po vláde dynastie Sizyfovcov zakladateľom novej dynastie Heraklovcov, ktorí potom vládli v Korinte niekoľko generácii.
Criquetot-le-Mauconduit

Poloha

Obec má rozlohu 4,12 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 156 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Akanthos zo Sparty

Akanthos (starogr. Ἀκάνθς – Akanthos) bol v roku 720 pred Kr. víťaz olympijských hier v diaulu a dolichu.
Akanthos zo Sparty zvíťazil na 15. starovekých olympijských hrách v dvoch bežeckých disciplínach, v diaulu (behu na dve stadiá) a dolichu (behu na dlhú trať), novozavedenej bežeckej disciplíne. Víťazom behu na jedno stadion sa stal Orsippos z Megary. Boli to prví muži, ktorí na olympijských hrách bežali nahí. Podľa antického autora Thukydida atléti na predchádzajúcich olympijských hrách pretekali s páskou okolo ohanbia, a potom sa s tým prestalo. Pripomína, že niektorí barbari, predovšetkým Aziati, pri zápasení a boxe majú také pásky ešte aj za jeho čias a aj to, že starí Gréci mali kedysi veľa spoločného s barbarmi.
Buellas

Polohopis

Buellas má rozlohu 10,21 km². Najvyšší bod je položený 266 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Buellas má 1600 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Užok

Poloha

Obec leží na rieke Uh, v severnej časti Veľkobereznianskeho rajónu, neďaleko poľskej štátnej hranice. Od Veľkého Berezného je Užok vzdialený približne 45 kilometrov.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o Užoku pochádza z roku 1582, v ktorej sa spomína epidémia, ktorej podľahlo takmer celé obyvateľstvo. Od roku 1894 cez obec vedie dôležitá železnica Užhorod-Užok-Ľvov. Za Rakúsko-Uhorska bol Užok súčasťou Užskej župy. Podľa štatistiky z roku 1910 v obci žilo 1 045 obyvateľov, z ktorých bolo 823 rusínskej, 130 nemeckej a 62 maďarskej národnosti.
Po prvej svetovej vojne, počas ktorej sa v Užoku zdržiavala ruská armáda, pripadla obec aj s okolím Česko-Slovensku, čo v roku 1920 potvrdila aj Trianonská mierová zmluva. Od roku 1928, keď bolo v ČSR zriadené krajinské zriadenie, patrila obec do okresu Veľké Berezné.
V marci 1939 Užok pripadol horthyovskému Maďarsku, po druhej svetovej vojne prešiel pod správu Ukrajinskej SSR v rámci Sovietskeho zväzu.
Pillemoine

Poloha

Obec má rozlohu 4,69 km². Najvyšší bod je položený 821 m n. m. a najnižší bod 654 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 62 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mikuláš Muška

Životopis

R. 1730 vstúpil do jezuitskej rehole. Študoval na univerzite v Trnave, mgr. filozofie a slobodných umení, ThDr. Vysokoškolský profesor rétoriky, filozofie a kontroverzistiky v Trnave, neskôr vo Viedni. Od roku 1776 prvý prepošt novozaloženej banskobystrickej kapituly. Autor kompilačných historických a teologických prác, príležitostných veršov a rečí.
Peter Tomkuliak

Životopis

Študoval na gymnáziách v Levoči a v Spišskom Podhradí, teológiu v Banskej Bystrici, 1863 vysvätený za kňaza, 1869 zložil profesorské rigorózum v Prahe. Od roku 1863 pôsobil ako kaplán v Jastrabej a v Kremnici. Od 1969 bol profesorom kanonického práva a cirkevných dejín v seminári v Banskej Bystrici. Farárom v Detvianskej Hute bol vymenovaný v roku 1877, vykonával pastoračnú činnosť vo farnostiach v okolí Banskej Bystrice. Peter Tomkuliak bol kultúrny a osvetový pracovník, zberateľ národopisného materiálu. Autor antropologickej práce, národopisnej štúdie, príspevkov o štepení stromov, o vianočných a veľkonočných obyčajoch, početných náboženských úvah a článkov.
Nemecké Rakúsko

Dejiny

V Rakúsko-Uhorsku bolo označenie Nemecké Rakúsko používané ako neoficiálny názov pre územia obývané rakúskymi Nemcami. S kolapsom ríše na jeseň 1918 sa poslanci nemeckej národnosti v predlitavskom parlamente (Ríšska rada, posledné voľby sa konali v roku 1911) rozhodli vytvoriť štát Nemecké Rakúsko. Bolo zvolané dočasné národné zhromaždenie nezávislého nemecko-rakúskeho štátu (21. október 1918), ktorého sa zúčastnili aj zastupitelia z Čiech, Moravy a Sliezska, ktorí odmietali príslušnosť k Česko-Slovensku (vyhlásené 28. októbra 1918). 12. novembra 1918 bola vyhlásená Nemecko-rakúska republika, názov odkazoval na túžbu Rakúska po spojení s Nemeckom. Saintgermainská zmluva zakázala Rakúsku používať v názve spojenie Nemecko-rakúska a zakázala spojenie Rakúska s Nemeckom (Anschluss).

Zánik

Všetky z nárokovaných území, ktoré ležia mimo dnešného Rakúska (niektoré len s nemeckou menšinou) boli rýchlo obsadené jednotkami druhých krajín, ktoré si ich takisto nárokovali. Jedine etnickí Nemci v západnej časti Uhorska, ktorí tvorili väčšinu na území známom neskôr ako Burgenland žiadali o pripojenie k Rakúsku a boli pri tom úspešní (z územia bola vytvorená spolková krajina Burgenland), s výnimkou oblasti Šopronu (Ödenburg), ktorý mal byť hlavným mestom spolkovej krajiny, ale pre sporné referendum, zostalo súčasťou Maďarska.
Auguste Perret

Životopiis

Narodil sa v Ixelles v Belgicku. Bol synom Claude-Marie Perreta, kamenára, ktorý po roku 1881 pracoval ako staviteľ v Paríži. Perret študoval architektúru na akadémii École des Beaux-Arts v Paríži v štúdiu Julien Guadeta. Školu opustil, aby sa pripojil k rodinnej firme „Perret fréres entrepreneurs“ špecializovanej na betónové stavby. Pracoval tu spolu so svojimi bratmi Gustavom a Claudom.

Prínos a charakteristika jeho tvorby

Jeho počiatočná inšpirácia pochádzala z teoretických prác Eugène Emmanuel Viollet-le-Duca. Vo svojich stavbách začal experimentovať so železobetónom, novým konštrukčným materiálom. Zavedenie železobetónu ako konštrukčného materiálu sa uskutočnilo vo Francúzsku v roku 1890, ale až Perret predstavil jeho rozsiahlejšie použitie. Bol prvým architektom, ktorý priznal železobetónovú konštrukciu na fasáde. Dôsledne a logicky previedol zákonitosti železobetónovej stavby do čelnej fasády podľa svojej zásady „Neukázať podperu je chyba, predstierať podperu je zločin“. Jeho snaha o čistotu a jednotný sloh smerovali ku klasickým proporčným pravidlám, s ktorými skĺbil konštrukčné prvky moderných stavebných postupov. Podarilo sa mu využiť konštrukčné možnosti železobetónu v obzvlášť úsporných stavbách so zmysluplným riešením detailov a vyváženými proporciami. Jeho žiak a nástupca Le Corbusier rozvíjal jeho myšlienky ďalej.

Tvorba

Perretove stavby je možné deliť do troch skupín: stavby priemyselné (garáže a doky), divadelné stavby a sakrálne stavby. Najskôr pracoval v Paríži na dielach ako Dom s ateliérom Rue Franklin (1902 – 1903), Garáž na ul. Ponthieu (1905 – 1906) a Divadlo Champs-Élysées (1910 – 1911). Na spomenutých posledných dvoch budovách odhaľuje železobetónovú konštrukciu. Aj Perretov kostol Notre-Dame vo francúzskom Le Raincy (1922 – 1923) je jedna z prvých budov a prvý kostol vôbec, ktorý odráža expresívne konštrukčné možnosti tohto materiálu. Okrem jednotlivých objektov sa venoval aj urbanistickým prácam. Patrí medzi nich predovšetkým štúdia vežových domov, ktoré mali byť rozmiestňované podľa hlavných parížskych výpadových komunikácií. Tento projekt bol publikovaný iba v populárnom urbanistickom časopise L’ Illustration. Po druhej svetovej vojne prispel k prestavbe Le Havre, Amiense a Marseille. Pri obnove Le Havre išlo o výstavbu nového mestského centra s rozlohou 150 ha na ploche zničenej vojnovými udalosťami. Perret zvolil klasickú kompozíciu dvoch na seba kolmých osí. V roku 2005 bola prestavba Le Havre prehlásená za svetové kultúrne dedičstvo UNESCO.
Courbes

Poloha

Obec má rozlohu 3,16 km². Najvyšší bod je položený 83 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 34 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zichron Jaakov (Jeruzalem)

Zichron Jaakov alebo iným prepipsom Zichron Ja'akov (hebr. זכרון יעקב‎, doslova Jaakovov pamätník) je mestská štvrť v centrálnej časti Jeruzalema v Izraeli.

Geografia

Je súčasťou širšieho zastavaného dištriktu zvaného Lev ha-Ir (Stred mesta), ktorý zaujíma centrálnu oblasť Západného Jeruzalema a v jeho rámci tvoria spolu s ďalšími menšími obytnými súbormi podsekciu zvanú Nachlaot. Rozkladá sa na ploche vymedzenej ulicami Elijah Salman, Becalel a Hacham Šalom. Na severe hraničí so štvrťou Zichron Josef, na východe s štvrťou Nachalat Achim. Leží v nadmorskej výške cca 800 metrov, cca 2 kilometre západne od Starého Mesta. Populácia štvrti je židovská.

Dejiny

Vznikla roku 1937 na pozemkoch vykúpených od neďalekej arabskej dediny Lifta. Pôvodnými obyvateľmi boli židovskí prisťahovalci z Kurdistanu.
HC Košice v sezóne 1994/1995

Herný systém

Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.

Štatistiky hráčov

Zdroj: eurohockey.com
Viera Hegerová

Životopis

Pochádza z učiteľskej rodiny. Detstvo strávila v Hornej Mičinej pri Banskej Bystrici. V roku 1952 maturovala na Gymnáziu Andreja Sládkoviča v B. Bystrici. V rokoch 1952 – 1957 absolvovala FiF UK v Bratislave, odbor ruština – slovenčina. V rokoch 1957 – 1965 pôsobila ako redaktorka vo vydavateľstve Tatran, v rokoch  1965 – 1990 redaktorka, vedúca redaktorka prekladovej prózy, zástupkyňa šéfredaktora vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ. Redigovala edície SPKK a NST. Od  roku 1990 je na dôchodku, naďalej externe rediguje pre vydavateľstvá. Popri redaktorskej a editorskej práci sa systematicky  venovala prekladateľskej  činnosti - preložila okolo 50 titulov ruskej klasickej i súčasnej beletrie (F. M. Dostojevskij, L. Leonov, J. Trifonov, V. Aksionov, B. Pasternak, B. Okudžava, D. Granin, V. Belov, A. Solženicyn a iní), vrátane literatúry pre deti (S. Michalkov, A. Nekrasov, V. Bianki, A. Žukovová, A. Beekmanová  a i.). Prvé dva preklady (okrem Tolstého novely próza M. Žesťova Zlatý kruh, 1960) vyšli pod jej vtedajším menom V. Kapasná. Preklady kratších útvarov uverejňovala v literárnych mesačníkoch. Za preklady získala 8 cien a prémií vydavateľstiev a Literárneho  fondu, naposledy (2007) Cenu Jána Hollého za  preklad diela F. M. Dostojevského Zločin a trest. 
V oblasti publicistiky sa sústredila na problematiku prekladateľskej a vydavateľskej práce, v tomto smere spolupracovala s tlačou, televíziou a rozhlasom. Od roku 1991 je členkou Spolku slovenských spisovateľov.