Progresívny adventizmus

Inkluzivita

Progresivisti sú otvorení pre akceptovanie iných druhov adventistov, a domnievajú sa, že rôzne presvedčenia a typy by mali byť vítané ako súčasť spoločenstva. Príkladom je kniha, ktorú napísal Alden Thompson v roku 2009: Beyond Common Ground: Why Liberals and Conservatives Need Each Other.

Sobota

Progresívni adventisti obvykle nezastávajú tradičný pohľad na sobotu, ale zdôrazňujú niektoré pozitívne aspekty soboty, ako napr., že bola daná pre úžitok človeka (Marek 2,27), a popierajú, že svätenie nedele je alebo niekedy bude znamením šelmy.

Pôvod života

Progresívni adventisti majú sklon popierať tradičné body učenia ako kreacionizmus a mladý vek Zeme a prijímajú niektoré aspekty evolúcie. Clifford Goldstein a ďalší adventisti tvrdia, že evolúcia a adventizmus sú nekompatibilné (nezlučiteľné).

Štruktúra cirkvi

Progresívni adventisti sa poväčšine domnievajú že súčasná cirkevná štruktúra je veľmi „centralizovaná z vrchu“ (top heavy) a má príliš veľa úrovní vedenia a eventuálne príliš veľa hierarchickej kontroly. (Po zmene v tejto oblasti volajú aj mnohí adventisti z hlavného prúdu ako je George Knight.)

Voľná tlač

Progresívni adventisti poväčšine veria v poctivé (otvorené) spravodajstvo a zverejňovanie správ a informácií o Cirkvi či sú pozitívne alebo negatívne. Veria v otvorenú diskusii v slobodnej tlači. (Tento pohľad zdieľajú aj mnohí adventisti z hlavného prúdu ako bývalí redaktori austrálskeho časopisu Record James Coffin a Bruce Manners. Coffin bol tiež v pracovnom štábe Adventist Review.)

Hudba

Progresívni adventisti sú väčšinou otvorení rôznym štýlom bohoslužobnej hudby v cirkvi, vrátane modernej kresťanskej hudby.

Kino

Progresívni adventisti väčšinou ignorujú stanovisko cirkvi k návšteve kín. Napríklad, adventistická publikácia Spectrum pravidelne recenzuje filmy. William G. Johnsson vyjadril svoje znepokojenie nad tým, že „veľká väčšina našej mládeže, a rastúci počet starších členov, vrátane kazateľov, odmietajú cirkevnú smernicu o nechodení do kina. Podľa mňa je to vážna vec. Mnohí adventisti majú nižšiu normu na sledovanie a voľbu programov ako evanjelikálni kresťania. Veľké počty našich ľudí, obávam sa, sú zvádzaní všadeprítomnými médiami. Namiesto Biblie, ich hodnoty a postoje formujú filmy, televízia a hudba. Prispôsobujú sa svetu, namiesto toho, aby žili ako nové stvorenia v Kristovi premenení jeho milosťou.“

Kultúrny adventizmus

Podobná skupina sa označuje ako „kultúrni adventisti“. Tento termín môže byť použitý u väčšiny adventistov, ktorí sa príliš nezaoberajú teológiou, ako to napríklad hovorí evanjelikál Kenneth Samples vo svojom opise „segmentu, ktorý je vo svojej povahe a-teologický a odráža to, čo by [on] nazval kultúrny adventizmus“. Tento termín môže tiež označovať tých, ktorí cítia náklonnosť k cirkvi adventistov z kultúrnych dôvodov, skôr než na základe striktnej teologickej zhody. Niektorí autori uviedli, že adventistická kultúra je silné pojivo.
Clifford Goldstein prehlásil nasledovné:
„Kultúrny adventista? Tento koncept je pre mňa nepochopiteľný... Som adventistom siedmeho dňa z jedného dôvodu: kvôli vierouke, učeniu a doktrínam, ktoré táto cirkev - a jedine táto cirkev - zastáva. Keby nebolo týchto vecí, bol by som preč rýchlejšie, než nezdravé potraviny na zborovom potlucku (pohostení). Kultúra Cirkvi adventistov siedmeho dňa nemá nič spoločné s tým, čo ma sem priviedlo. Skôr naopak, keďže pochádzam zo sekulárneho židovského prostredia, kultúra bola pre mňa najväčšou prekážkou.“

Charizmatický adventizmus

Aj keď adventistická zborová bohoslužba je zvyčajne konzervatívna, existuje malý segment, ktorý je vo svojej povahe charizmatický. Fenomény tejto povahy tu boli prítomné v priebehu Adventistickej histórie, ktoré vyústili do vecí ako bolo napr. hnutie Holy Flesh movement ktoré Ellen White silno karhala.

Liberálny adventizmus

Termín „liberálny adventista“ alebo „ľavicový adventista“ zvyčajne znamená „progresívny adventista“ (preferované vlastné označenie; pozri vyššie). Je to výstižnejší termín pretože progresívni adventisti sú poväčšine v istom zmysle stále „konzervatívni“ alebo evangelikálni kresťania, napríklad väčšina z nich verí v Ježišovo vzkriesenie. Nezastávajú „voľnomyšlienkársky“ (samopašný) alebo „všetko pripúšťajúci“ postoj (všetko sa môže), ktorý v sebe niekedy zahŕňa termín „liberálny“. Na druhej strane neveria v základné alebo zásadné (fundamentálne) vieroučné body Cirkvi adventistov. Je len malý počet adventistov, ktorí sú skutočne liberálni kresťania, ktorí prijímajú veci ako je napr. homosexualita.
Podľa evanjelikála Kennetha Samplesa, „treba tiež poznamenať, že v adventizme bol a je – síce malý – segment, ktorý by sa dal opísať ako teologicky liberálny“ alebo dokonca „veľmi liberálny“. Podľa jeho tvrdenia odmieta Kristovo zástupné zmierenie.
Ron Corson napísal:
„[Progresívni adventisti] by sa dali nazvať liberálni, s výnimkou toho, že termín „liberálny kresťan“ všeobecne odkazuje na tých, ktorí neveria, že Kristus bol vzkriesený, ani to, že konal zázraky, a ktorí zastávajú iné doktríny, s ktorými by väčšina ASD nesúhlasila. Títo 'liberáli' sa často angažujú v skupine kritikov zvanej Jesus Seminars.“

Spoločenské postoje

Niektorí adventisti sa označujú za „liberálnych“ v zmysle, že sú liberálni alebo ľavicovo orientovaní v ľavicovej politike a účastnia sa na politických alebo sociálnych akciách.

Iné pojmy

Porovnaj termíny „Evanjelikálna ľavica“ a „Progresívne kresťanstvo“. Tiež pozri termín „Kresťanská/náboženská ľavica“ (aj keď tento termín je spojený s ľavicovou politikou).
Iné termíny, ako je „ekumenický adventista“ a „evanjelikálny adventista“ sa používajú v pravdepodobne súvisiacom význame. (Porovnaj s oveľa širšími hnutiami ako „Ekumenizmus“ a „Evanjelikalizmus“ v rámci kresťanstva ako celku).

Kroky smerom k mainstreamovému Kresťanstvu (k hlavnému prúdu Kresťanstva)

Za začiatok liberálneho adventizmu je považovaná publikácia Questions on Doctrine (QOD) z roku 1957, ktorá vznikla ako výsledok dialógu s kritikom Walterom Martinom. Podľa jedného autora, korene evanjelikálneho adventizmu sa dajú vysledovať u učencov, ktorí sa stretávali s Martinom a Barnhouseom, alebo aj skôr. „Semeno tohto hnutia bolo zasiate v denominácii prostredníctvom knihy QOD v roku 1957, a semenisko bolo polievané verejnou kazateľskou službou mužov ako boli R. A. Anderson, H. M. S. Richards, Sr., Edward Heppenstall, Robert Brinsmead, Desmond Ford, Smuts van Rooyen, a ďalší.“ Táto kniha vyprodukovala rôzne frakcie. Toto hnutie sa vynorilo na čele s hlavnými rečníkmi, ktorými bol Ford a Brinsmead. Brinsmead zmenil svoj postoj, zatiaľ čo Desmond Ford odpadol od stanoviska cirkvi v dekáde po roku 1970, v otázkach cirkevného učenia podobných tým, ktoré zastával A. F. Ballenger. Mnohí liberáli odišli z cirkvi v tomto období; liberáli stále zastávajú a citujú jeho názory (postoje).
Podľa jedného autora, liberáli odmietajú stanoviská hlavného prúdu [adventizmu] a spája ich viera v Ježišovu prirodzenosť akú mal človek pred pádom (tvrdia, že bol predovšetkým našim zástupcom, nie je našim príkladom), v istotu spasenia, v nemožnosť víťazstva nad hriechom – označované ako perfekcionizmus; tvrdia, že Ježiš po vzkriesení vstúpil priamo do svätyne svätých v nebi (aj keď ich názory na pred-adventný súd sa líšia), že Ellen Whiteová mala dar proroctva, ale nebola neomylná, ani by sa nemala používať vo vierouke.

Súčasné

Progresívni adventisti ako je Raymond Cottrell, boli zodpovední za vznik progresivistického časopisu Spectrum (archív), ktorý vydáva organizácia Adventist Forums. Časopis je popredným hlasom progresívnych adventistov od jeho založenia v roku 1969. Okrem štvrťročného vydávania magazínu, Spectrum prevádzkuje pravidelne aktualizovanú webstránku s komentármi a správami o najnovšom dianí a vývoji v rámci cirkvi a v iných oblastiach. Progresívni adventisti tiež založili časopis Adventist Today (archív), ktorý vychádza s dvojmesačnou periodicitou a prvýkrát vyšiel v roku 1993. Na rozdiel od magazínu Spectrum je viac zameraný na spravodajstvo. V roku 2008 Adventist Today vyjadril nový prísľub poskytovať spravodajstvo z väčšej rozmanitosti adventistických názorov.
Ďalším médiom, ktoré založili progresivisti bol Adventist Heritage: žurnál adventistickej histórie (archív), „ktorý poskytoval dôležitú liberálnu platformu“ v rokoch 1974 až 1998 vo svojich cca 18 vydaných číslach. Podporovala ho Asociácia adventistických historikov Association of Seventh-day Adventist Historians a iné skupiny. Zakladajúcimi redaktormi boli Gary Land, a Ronald Numbers. Jonathan M. Butler slúžil ako redaktor 10 rokov. Žurnál, ktorý vychádzal dvakrát ročne prevzala Loma Linda University.

Historické

Viacero publikácií progresívnych adventistov zaniklo v posledných rokoch. Patrí medzi nich časopis Present Truth Magazine (archív), ktorý založil v roku 1972 Robert Brinsmead s dôrazom a zameraním na milosť/evanjelium. V roku 1978 Brinsmead zmenil jeho ​​názov na Verdict, ktorý mal odrážať jeho odklon od evanjelikálneho kresťanstva. Materiál na webovej stránke Present Truth Magazine produkuje skupina "Gospel Friends Christian Fellowship", ktorá sa predstavuje ako združenie evangelikálnych adventistov siedmeho dňa. Avšak nemusí nutne reprezentovať súčasné Brinsmeadove názory. Doteraz bolo zrejme publikovaných 52 čísel.
Časopis Good News Unlimited (archív) vydáva rovnomenná spoločnosť Desmonda Forda. Časopis začal vychádzať v roku 1981 ako dvojmesačník, no v polovici roku 2003 sa jeho periodicita zmenila na mesačnú. Vychádzal do roku 2008. Príbuzný (podobný) časopis je Good News for Adventists.
Adventist Professional bol austrálsky časopis, ktorý vychádzal štvrťročne od roku 1989 do roku 1999. Jeho vydavateľom bola „Association of Business and Professional Members“ (predtým „[...] people“) so sídlom v Sydney, založená adventistickými podnikateľmi a profesionálnymi laikmi z Austrálie a Nového Zélandu v roku 1961. Vyšlo z neho 11 čísel, a jeho bývalým redaktorom bol Trevor Lloyd.
Časopis Adventist Currents (archív) vychádzal v rokoch 1983 až 1988 v Kalifornii ako reakcia na Fordove prepustenie zo služby. Boli vydané tri zväzky s celkovým počtom 11 čísel, a tiež niekoľko čísel informačného bulletinu (newsletter) v roku 1990.
Časopis Evangelica vychádzal v rokoch 1980 až 1987 v počte 8 zväzkov a podporoval dôvody evanjelikálneho adventizmu. Bol založený v reakcii na prepustenie Desmonda Forda zo služby.

Blogy

Internet má stále významnejšiu úlohu v oblasti rôznych adventistických blogov s progresivistickým zameraním. Jeden neadventistický spisovateľ sa domnieva, že „adventismus je v súčasnej dobe v konzervatívnej fáze a ... nová liberálna epocha v adventizme môže prísť kedykoľvek od teraz... Možno, že už prišla s Juliusom [Namom] a jeho kolegami - progresivistickými bloggermi resp. osou Julius-Monte-Alex-Ryan-Johnny“ Autor pravdepodobne odkazuje na blogy Progressive Adventism (Julius Nam), Faith in Context (Monte Sahlin), Spectrum Blog (Alexander Carpenter), intersections (Ryan J. Bell) a Johnny's Cache (Johnny A. Ramirez).
John McLarty, bývalý redaktor Adventist Today ktorý sa sám označuje za „liberálneho adventistického kazateľa“, bloguje na "Liberal Adventist".

Konferencie

Niektorí tvrdia, že mnohé adventistické konferencie a stretnutia majú progresivistickú príchuť. Pozri tiež International Conference on Innovation.

Teologická spoločnosť

Adventist Society for Religious Studies (ASRS) je progresivistickejšia z dvoch hlavných adventistických teologických spoločností. (Tá druhá, Adventist Theological Society je konzervatívnym derivátom a má celkovo viac členov vďaka zapojeniu laikov, ale má menej odborníkov.) ASRS sa stretáva každoročne v rámci stretnutí spoločnosti Society of Biblical Literature.

Konferencia organizácie Adventist Forums

Adventist Forums usporadúva konferenciu raz ročne.
Skupiny Adventist Forum sa stretávajú pravidelne po celom svete.

Konferencia organizácie Adventist Today

Prvé táborové zhromaždenie sa konalo v roku 1998 v Riverside.
Adventist Today usporiadalo stretnutia v Monterey, v Kalifornii v decembri r. 2005, na ktorých bol rečníkom Desmond Ford.

Stretnutia „duchovnej obnovy“ (Spiritual Renaissance Retreat)

Stretnutia pod názvom Spiritual Renaissance Retreat s každoročné podujatia, ktoré organizujú John a Joan Hughsonovci zo zboru Pacific Union College, a jeho spolu-sponzormi sú organizácie Adventist Forums a Adventist Today. Stretnutia, ktoré sa konajú v Monterey, v Kalifornii, sú sčasti založené na koncepte každoročných stretnutí, ktoré popularizoval Bill Clinton. Na tieto stretnutia bol pozývaný ako rečník Desmond Ford, ale po sťažnostiach u cirkevného vedenia bolo jeho pozývanie stiahnuté.

Vzťahy s inými kresťanmi

Progresívni adventisti tvrdia, že prejavujú otvorený a inkluzívny postoj voči iným kresťanom a iným vieroukám a doktrínam. Ostatní kresťania mali často pozitívne skúsenosti z interakcií s progresívnymi adventistami. Tony Campolo má pozitívne skúsenosti z rozhovorov na mnohých adventistických vysokých školách. Clark Pinnock poskytol veľmi priaznivé hodnotenie hnihy Aldena Thompsona s názvom Inspiration, napriek tomu, že v jej obsahu venuje významnú pozornosť Ellen Whiteovej, a tiež priaznivé hodnotenie teologickej príručky Richarda Ricea s názvom Reign of God. Pinnock bol tiež ohromený knihou Richarda Ricea The Openness of God, a neskôr bol redaktorom ďalšieho diela s rovnakým názvom, ktorej autormi sú Rice, John E. Sanders a ďalší.
Evanjelikálny inštitút Christian Research Institute ponúkal „ruku priateľstva a povzbudenia“ niečomu, čo opisuje ako evangelikálny adventizmus.
Progresívni adventisti podporujú alebo oceňujú tie výroky Ellen Whiteovej, ktoré schvaľujú (uznávajú) iných kresťanov, napríklad usmernenie, aby sme sa priblížili ku kazateľom z iných denominácií, modlili sa s nimi a za nich.
Niektorí autori hlásia rastúce prípady spájania sa adventistov s inými kresťanmi na nedeľných bohoslužbách. Napríklad v Severnej Amerike, „nie je nezvyčajné nájsť v zbore člena v sobotu dopoludnia, ktorý sa ​​nasledujúci deň pripojí k študijnej skupine odlišného vierovyznania (denominácie) alebo bez vyznania“.

Spory medzi univerzitami

Progresívni adventisti tvrdia, že veria v akademickú slobodu pre cirkevných teológov a vedcov, a tvrdia, že cirkevní administrátori sú všeobecne viac konzervatívni, čo viedlo k rozdielnym názorom s akademikmi, ktorí sú všeobecne viac liberálni. Redaktori časopisu Spektrum povedali: „Približne každých desať rokov sa objavuje ďalší hon na čarodejnice“ v adventistickom vysokoškolskom vzdelávacom systéme.
Kritikovia ako je Michael Campbell píšu, že adventistickí „učitelia histórie a používanie historickej metódy sa stali obzvlášť podozriví v dekáde po roku 1920 keď sa adventizmus stal viac fundamentalistický“, čo bola doba, kedy učitelia histórie boli „v prednej línii tých, ktorí boli vytlačení z cirkvi.“
Terrie Dopp Aamodt píše, že jedna z prvých veľkých „čistiek“ prebehla na Walla Walla College v roku 1938.
Raymond Cottrell, ktorého niektorí vnímajú ako „progresívneho adventistu“, pretože nesúhlasí s niektorými tradičnými náukami cirkvi, vrátane vyšetrujúceho súdu,, tvrdí, že prvých sto rokov v cirkvi adventistov siedmeho dňa teológovia (učenci) neriadili cirkevnú teológiu, a obdobie do roku 1930 považuje za čas, kedy ju účinne kontrolovali cirkevní administrátori. Obdobie po roku 1950 považuje za dobu otvorenosti. F. D. Nichol uviedol, že adventistický biblický komentár (Seventh-day Adventist Bible Commentary) by nemohol vzniknúť bez teologicky otvorenej klímy v cirkvi počas 50. a 60. rokov 20. storočia. Začiatkom 80. rokov 20. storočia, boli riaditelia Southern Missionary College a Pacific Union College uvoľnení zo svojej funkcie, po kritike. Článok v Adventist Review z roku 1980 s názvom „Školy v ťažkostiach“ ktorý napísal redaktor Kenneth Wood, niektorí vnímali ako faktor, ktorý prispel (k zaujatiu stanoviska). Na Southern Missionary College boli prepustení zamestnanci. Jednou z významných postáv bol Jerry A. Gladson, lektor, ktorý bol cirkvou zbavený funkcie.
Teológovia (učenci) sa vzopreli niektorým návrhom na zavedenie centralizovaného dohľadu nad teologickým vzdelávaním v rámci iniciatívy bývalého predsedu generálnej konferencie Roberta Folkenberga pod názvom "Úplné odovzdanie sa Bohu", ktorá bola odhlasovaná na riadnom výročnom zasadaní výboru (rady GK) v [Kostarika|Kostarike]] v roku 1996. V roku 1998 Folkenbergova snaha vytvoriť dohliadajúcu „radu kazateľského a teologického vzdelávania“ v každej divízii cirkvi, ktorá mala dohliadať na jej teologické semináre „vyvolala značnú kritiku v niektorých oblastiach, vrátane Severnej Ameriky“, a bola pozastavená. Nastalo znepokojenie nad dokumentom nazvaným „Medzinárodná koordinácia a dohľad nad adventistickým kazateľským a teologickým vzdelávaním“.
Pozri tiež článok v Adventist Today pod názvom 2003 Conference on Religious and Theological Education. Potom Alden Thompson a John Brunt zo školy, ktorá sa dnes nazýva Walla Walla University, „naďalej podporovali cnosti rozumu“, čím podnietili oficiálne vyšetrovanie (tejto) vzdelávacie inštitúcie.
Diskusie o vzniku resp. o stvorení/evolúcii boli významné. Od roku 2009, niektorí kritizovali La Sierra University (LSU), pretože niektorí lektori údajne potvrdzovali biologickú evolúciu, čo sa stretlo s kritikou pastora Davida Asschericka, a iných, ako napr. na webových stránkach Educate Truth ktorú založil absolvent školy Shane Hilde. Po roku 2009 cirkevní a univerzitní predstavitelia odmietali disciplinárne potrestať zúčastnené osoby. Predseda generálnej konferencie Jan Paulsen vyslovil „výzvu“ podporujúcu stvorenie a tiež potvrdil prácu adventistických lektorov. Správna rada Univerzity potvrdila kreacionizmus. Diskusia bola popísaná v Adventist Review v roku 2010. Predchádzajúci (a emeritný) riaditeľ (školy) potvrdil, že „LSU je naďalej zdravá, lojálna inštitúcia Cirkvi adventistov siedmeho dňa, kde sa víťazstvá pre Krista získavajú každý deň.“ Predseda miestneho združenia potvrdil aj „šesťdňové stvorenie v nedávnej minulosti“, a silne podporil aj univerzitu.
Pozri oficiálne cirkevné vyhlásenie z roku 1987: "A Statement on Theological and Academic Freedom and Accountability".