google/wiki40b huggingface dataset:
Cesta III. triedy 2132 (Slovensko)

Priebeh

Cesta začína v obci Sučany križovatkou s cestou III. triedy 018093. Ďalej cesta pokračuje cez obec Turčianska Štiavnička, Sklabinský Podzámok (križovatka s III/065057) a Sklabiňa. Pri obci Záborie sa križuje s cestami III/065053, III/065061 a III/065056.
Komunikácia potom prechádza cez obce Záborie, Turčianske Jaseno, Belá-Dulice (križovatka s cestami III/065049 a III/065065) do Necpál (križovatka s III/065050). Za obcou Necpaly nasleduje stúpanie 12% a úsek s častými zosuvmi. Ďalej nasleduje obec Folkušová, kde sa kominikácia križuje s cestou III/065048 a pokračuje do Blatnice (pred Blatnicou sa nachádzala výrazná nerovnosť – priečny hrb, ktorý bol odstránený). V Blatnici sa nachádza križovatka s komunikáciou III/065047. Za obcou Blatnica cesta prechádza do okresu Turčianske Teplice a vedie cez obec Mošovce (križovatka s III/065069) do Turčianskych Teplíc, kde sa križuje s cestami III/065046 a III/065045. Komunikácia končí v meste Turčianske Teplice križovatkou s cestami I/65 a III/065037.

Zosuvy

Cesta je známa aj vďaka zosuvu nad obcou Necpaly, kvôli ktorému ju už niekoľkokrát museli opravovať. Cesta bola prvýkrát uzatvorená kvôli zosuvu v roku 2003. Opravili ju, no v roku 2010 prišli výdatné dažde a cesta musela byť znovu uzatvorená. Mnohí vodiči ale nerešpektovali oficiálnu 16-kilometrovú obchádzku a začali uzavretý úsek obchádzať po lúke (vytvorili si poľnú cestu). Na tejto poľnej ceste občas vznikali dopravné zápchy a raz sa tam aj prevrátilo auto. V júni 2012 bola dokončená prvá etapa opravy a cestu otvorili s obmedzením rýchlosti na 30 km/h. V novembri 2012 začala druhá etapa rekonštrukcie, pri ktorej cestári položili nový asfalt.  Od roku 2013 je cesta znovu prejazdná.

Zimná údržba

Na tejto komunikácii nevykonávajú cestári zimnú údržbu v úsekoch Turčianska Štiavnička – Sklabinský Podzámok, Turčianske Jaseno – Belá a Necpaly – Folkušová. Cestu na týchto úsekoch odhŕňajú miestni obyvatelia pomocou traktorov.
Saint-Seurin-sur-l’Isle

Poloha

Obec má rozlohu 8,83 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 948 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Turistická značkovaná trasa číslo 0914

Turistická značkovaná trasa číslo 0914 je červená trasa v Stolických vrchoch, ktorá sa spája Muráň s vrchom Tŕstie. V opačnom smere je druhou etapou Cesty Márie Széchy. Dĺžka trasy je 18 km.
Eduard Grečner

Štúdium

Vyštudoval gymnázium v Skalici. Už počas štúdia na gymnáziu sa začal zaujímať o umenie, konkrétne o literatúru a divadlo. Publikoval svoje básne v rôznych časopisoch a režíroval aj miestne školské divadlo.
Na pražskej FAMU sa najprv rozhodol študovať réžiu v ročníku Václava Wassermana. Onedlho však ochorel na tuberkulózu. Po návrate z liečenia mu lekári odporučili prestúpiť z réžie na odbor dramaturgia a scenáristka. Grečner radu lekárov poslúchol a v rokoch 1950 - 1954 študoval v ročníku M. V. Kratochvíla. Ročník absolvoval, ale bez formálneho ukončenia. Počas štúdia pokračoval na svojej predchádzajúcej literárnej tvorbe a písal recenzie pre Československý rozhlas (1950 - 1953).

Kariéra

Ďalej pokračoval na svojej predchádzajúcej literárnej tvorbe. Následne začal pracovať ako dramaturg, scenárista a režisér v bratislavských ateliéroch Štúdia hraných filmov na Kolibe. Jeho prvý kontakt s filmovou réžiou mimo školy bol, keď sa stal asistentom réžie dokumentu Štefana Uhra. Nasledovala práca pomocného režiséra na ďalších dvoch Uhrových filmoch - My z deviatej A (1961) a Slnko v sieti (1962). Tiež spolupracoval s Andrejom Lettrichom na jeho stredometrážnom hranom filme Strieborný Favorit (1960). Grečner bol aktívny aj ako scenárista. Pracoval na viacerých televíznych filmoch Vida Horňáka, ako napríklad Mlčanie mora (1963) a Kolíska (1964). Scenáristicky zastrešil aj dokumentárny film Eugena Šinka Etuda (1964).
Eduard Grečner ukázal aj svoje herecké umenie. Účinkoval v dvoch filmoch Petra Solana Boxer a smrť (1962) a Prípad Barnabáš Kos (1964). Popri vyťaženej práci režiséra a scenáristu pokračoval v recenzovaní činnosti z oblasti umenia v publikáciách Mladá tvorba a Kultúrny život. 
Natáčal mnoho televíznych filmov, medzi iným aj snímku Čarodejnica (1971. V danom čase bol zároveň bol odvolaný z natáčania televízneho filmu Šampanské z dôvodu ním publikovanej výzvy k pasívnej rezistencii k udalostiam augusta 1968.
Eduard Grečner bol tak do roku 1991 odsunutý do sekcie dabingu. Mimo ňu natočil len dva televízne filmy Mŕtve oči a Príbelská vzbura Janka Kráľa, oba z roku 1978. Na konci osemdesiatych rokov ako prvý predsedal Slovenskému filmovému zväzu. V druhej polovici deväťdesiatych rokov bol predsedom filmovej komisie Štátneho fondu kultúry Pro Slovakia. Prednášal na Univerzite Cyrila a Metoda v Trnave a tiež na Fakulte dramatických umení v Banskej Bystrici. V deväťdesiatych rokoch sa na krátko vrátil k filmovej réžii a natočil dve snímky. Po roku 2000 sa venuje už len dabingu.
V roku 2018 vyšla o ňom monografia českého filmového vedca Milana Cyroňa, na ktorej s ním spolupracoval a sám aj knihu pokrstil. Ide o prvú ponovembrovú českú monografiu venovanú výlučne tvorbe slovenského filmára.
Aleš Svoboda

Rodisko, štúdiá, vzdelanie

Narodil sa v Bratislave v rodine Františka Svobodu, remeselníka moravského pôvodu.
V rokoch 1949 – 1954 vyštudoval Stavebnú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave (SF SVŠT, teraz Slovenská technická univerzita).
V rokoch 1954 – 1960 bol odborným asistentom na Katedre hydromeliorácií. Na uvedenej katedre začal postgraduálne štúdium pod vedením akademika Ota Duba.
V roku 1960 prešiel z SF SVŠT na Ústav hydrológie a hydrauliky v Bratislave (ÚHH SAV), kde pôsobil až do svojho odchodu do dôchodku (teraz Ústav hydrológie SAV). V roku 1964 ukončil postgraduálne štúdium obhajobou dizertačnej práce: „Klasifikácia československých riek podľa variability priemerných ročných prietokov a prietokov vegetačného obdobia“.
V období 1969 – 1970 absolvoval postdoktorandskú stáž na Torontskej univerzite v Kanade, na Katedre mechanického inžinierstva. Predmetom stáže bolo použitie matematických modelov na vyjadrenie vzťahov medzi štatistickými parametrami extrémnych hodnôt vstupu a výstupu z modelu. Počas stáže sa zdokonalil v programovaní, ktoré neskôr využil v matematickom modelovaní zrážkovo-odtokových riečnych modelov. Vytvoril predpovedný model NLC, ktorý využíva transformáciu odtoku vody v riečnej sieti tzv. kaskádou nelineárnych nádrží. Tento model sa dodnes používa ako alternatívny predpovedný model pre extrémne povodňové prietoky slovenského úseku rieky Dunaj.
Filonomé (dcéra Tragasa)

Filonomé alebo Filonoma (starogr. Φιλονόμη – Filonomé, lat. Philonome) je v gréckej mytológii dcéra Tragasa, druhá manželka kráľa Kykna.
Kráľ Kyknos vládol niekde v okolí Tróje. Jeho prvou manželkou bola Prokleia, dcéra Laomedonta a neskôr sa oženil s Filonomou, dcérou Tragasa. Filonomé sa však nanešťastie zaľúbila do Tenna, syna z jeho prvého manželstva a keďže ju on odmietal, jej láska prerástla na nenávisť a Filonomé sa ho potom a aj jeho sestru Hémitheu snažila pripraviť o život.
Intrigami, pri ktorých jej pomohol aj hudobník Eumolfos, roznecovala proti nim u otca nenávisť a nakoniec dosiahla, že ich dal otec oboch zatvoriť do truhlice a hodiť do mora. Im však ešte nebolo súdené aby zomreli. Truhlicu vlny a morské prúdy doplavili k ostrovu Leukofros pri trójskom pobreží, kde ich vylovili. Tennes sa onedlho stal kráľom ostrova a po rokoch bol ostrov pomenovaný po ňom na Tenedos.
Ale pre Filonomu pripravili Moiry iný osud. Jej niť života sa pretrhla hneď potom, ako sa Kyknos dozvedel, že bol oklamaný. Zradnú Filonomu dal Kyknos za trest zaživa pochovať a jej spolupáchateľa Eumolfa ukameňovať.
Kláštor Maulbronn

Dejiny kláštora

Kláštor bol pôvodne pravdepodobne založený v inej lokalite (Eckenweiher) rytierom Walterom z Lomersheimu okolo roku 1138. Zakladajúcim konventom bol konvent vyslaný z materského kláštora Morimond. V roku 1147 bol celý konvent vďaka aktivite speyerského biskupa presunutý do Maulbronnu, kde zostal zachovaný dodnes.
Outriaz

Polohopis

Outriaz má rozlohu 5,91 km². Najvyšší bod je položený 1 103 m n. m. a najnižší bod 647 m n. m.

Obyvateľstvo

Outriaz má 256 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Sedlický potok (prítok Sopotnice)

Prameň

Preteká Šarišskou vrchovinou, jej časťou Sedlická brázda, pramení východne od kóty 586,8 m a južne od obce Kvačany, v nadmorskej výške približne 540 m n. m.

Opis toku

Od prameňa tečie sprvu na východ, vytvára oblúk prehnutý na sever, následne sa stáča na juhovýchod a preteká lokalitou Panský dol. Tu priberá dva krátke prítoky, najprv sprava, potom zľava z JV svahu Zadného dolu (554,1 m n. m.) a ďalej priberá ľavostranný prítok z oblasti Fabenovej hory. Na strednom toku preteká intravilánom obce Sedlice, pričom z ľavej strany priberá Viselec, prechodne tečie na juh, podteká hlavnú cestu Bzenov - Klenov a sprava priberá prítok pritekajúci od západu. Následne pokračuje opäť na juhovýchod a pod obcou sa definitívne stáča severojužným smerom. Preteká ešte okrajom Čierna hora, kde sa zarezáva do podcelku Sopotnické vrchy.
Chlorid boritý

Použitie

Chlorid boritý sa používa pre vnášanie atómov bóru (dopovania) do monokryštalických vrstiev kremíka pri výrobe polovodičov typu p.

Fyziologické pôsobenie

Pary chloridu boritého pri nadýchnutí uvoľňujú pôsobením vody vo slizniciach chlorovodík, ktorý je dráždi. Vo väčšom množstve môže spôsobiť poleptanie slizníc alebo kože, prípadne až edém pľúc. Je preto nebezpečný už pri koncentráciách vo vzduchu okolo 20 ppm.
Štrukturalizmus (humanitné vedy)

Štrukturalizmus je výskumný smer, ktorý vznikol v 20. rokoch 20. storočia v lingvistike a v iných vedách (etnografia, folkloristika, estetika, dejiny umenia, teatrológia ai.) ako reakcia na materiálový atomistický pozitivizmus vo vede koncom 19. a začiatkom 20. storočia. Jeho iniciátorom bol Ferdinand de Saussure dielom „Cours de linguistique générale“ (1916). Tento takzvaný špeciálnovedný štrukturalizmus kládol dôraz na výskum opakovateľných štruktúr javov.
Po 2. svetovej vojne sa štrukturalizmus rozvinul do duchovného hnutia, ktorého metodológia sa snažila opierať o tézu, že základnou danosťou pri vysvetľovaní všetkých fenoménov má byť štruktúra ponímaná ako reálna danosť, ktorá objektívne existuje a subjektívne ju možno odhaliť. Štruktúra sa tu chápe ako súbor inteligibilných pravidiel komplexov a celostností skutočnosti, pričom sa tieto pravidlá určujú vzájomným vzťahom a ako také vykazujú formálne prenosný charakter. V druhom desaťročí po vojne, začiatkom 60. rokov, začína tento metodologický postoj reprezentovaný najmä menami C. Lévi-Straussa, R. Barthesa a M. Foucaulta nadobúdať medzinárodný ohlas.
Štrukturalizmus prechádza úplne do média filozofického myslenia u tých, ktorí ho chcú prekonať takpovediac zvnútra – u Foucaulta a Derridu. Hovoríme tu o procese „zosvetonázorňovania“ (Verweltanschaulichung) štrukturalizmu.
Deutschland (trieda lodí)

Zaujímavosť

Admirál Graf Spee sa v roku 1937 zúčastnil slávnostnej prehliadky pri príležitosti korunovácie britského kráľa Juraja VI. Pri pohľade na veľkosť lode v porovnaní s britskými, americkými a francúzskymi bojovými loďami sa jej ušla posmešná prezývka vrecková bojová loď (angl. pocket battleship), ktorá neskôr prischla celej triede Deutschland. I keď podľa výtlaku a výzbroje bola trieda klasifikovaná ako ťažké krížniky.
Baudrecourt (Haute-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 8,78 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 124 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Međugorje

Zjavenia Panny Márie

Šestica ľudí tvrdí, že si ich 24. júna 1981 vybrala Panna Mária za vizionárov a za svojich spolupracovníkov celú farnosť podľa slov, ktoré povedala 1. marca 1984 (Ja som si túto farnosť osobitným spôsobom vybrala a chcem ju viesť).
24. júna 1981 šesť mladých ľudí: Ivanka Ivankovič, Mirjana Dragičevič, Vicka Ivankovič, Ivan Dragičevič, Jakov Colo a Maria Pavlovič nad miestom, ktoré volajú Podbrdo - Vrch zjavenia; ktoré sa nachádza niekoľko metrov nad časťou Medžugoria - Bijakoviči; videli mladú ženu s dieťaťom v náručí, ktorá im rukou ukazovala, aby sa k nej priblížili, ale kvôli strachu to neurobili. GPS súradnice miesta zjavenia: 43.178508, 17.690411 , 43°10'42.6"N 17°41'25.5"E
25. júna 1981, okolo šiestej poobede, Ivanka, Mirjana, Vicka a Ivan cítili, že musia ísť na to miesto. V ten deň sa podľa ich tvrdenia s Pannou Máriou modlili a rozprávali. Preto 25. jún sa v Medžugorí slávi ako deň výročia zjavenia. Od tohto dňa mali vizionári každodenné zjavenia kdekoľvek sa nachádzali.
Prvé slová, ktoré podľa mladých vizionárov Panna Mária povedala svetu, boli: „Pokoj, pokoj, pokoj - iba pokoj! Pokoj musí zavládnuť medzi Bohom a človekom, a medzi ľuďmi navzájom.“ (26. jún 1981). Hlavné posolstvá sú pokoj, viera, obrátenie, modlitba, pôst.
Pretože sa zjavenia konali v komunistickej krajine, začalo sa prenasledovanie vizionárov, rodičov, rodín, farníkov, kňazov, ale aj pútnikov. Vizionári prešli policajným výsluchom, psychiatrickými vyšetreniami. Správca farnosti páter Jožo Zovko OFM bol o mesiac po zjavení zatknutý a odsúdený na 3 a pol roka.
Dnes na miesto zjavenia vedie strmý chodník a v roku 1989 boli postavené bronzové reliéfy výjavov z modlitby ruženca (dielo prof. Carmela Puzzola). Na mieste údajného zjavenia je socha Panny Márie, Kráľovnej pokoja, podobná soche, ktorá sa nachádza pred kostolom (dielo Dina Felicia - 1987).

Kostol sv. Jakuba apoštola

Dnešný kostol sa začal stavať až v roku 1934 a 19. januára 1969 bol posvätený. Dnes je strediskom eucharistického a modlitbového života mesta. Medžugorie si vyslúžilo titul spovedelnica sveta (je tam vymurovaných 25 spovedelníc). Okolie kostola sa neprestajne upravuje, pretože si to vyžaduje stále sa zvyšujúci počet pútnikov. Najväčší zásah do priestoru bola azda stavba vonkajšieho oltára za kostolom s 5 000 miestami na sedenie.
Dĺžka

Dĺžka je rozmer útvaru v smere dlhšej osi.
Vo všeobecnosti je to rozmer predmetu v smere predozadnej osi pri pohľade na predmet spredu. Niekedy je označovaný aj ako hĺbka predmetu.

Fyzikálna veličina

Dĺžka je fyzikálna veličina. Jej značka je l (sú aj iné), a jej základná jednotka je meter (m).
Adobe Dreamweaver

Podpora PhoneGap, Adobe Photoshop a Flash

V najnovšej verzii CC podporuje Adobe Dreamweaver tiež Framework PhoneGap – Android a IOS. A tiež umožňuje umiestňovať do HTML kódu. Dokumenty priamo PSD súbory z Adobe Photoshop alebo FLV súbory z Adobe Flash

Synchronizácia a správa webu

Pomocou nástroja Mange sites možno jednoducho aktualizovať a synchronizovať obsah servera priamo z prostredia Dreamweaver.

Integrácia s Business Catalyst + Subversion

Umožní priamo z prehliadača editovať obsah webu pomocou cloudovej aplikácie Business Catalyst od Adobe. Dreamweaver podporuje použitie nástroja Subversion.

Lokalizácie

Adobe Dreamweaver má podporu jazykov medzi tie najznámejšie patria: čeština, angličtina, francúzština, nemčina, poľština, ruština atď.
Abère

Poloha

Obec má rozlohu 5,81 km². Najvyšší bod je položený 346 m n. m. a najnižší bod 239 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Strečniansky priesmyk

Doprava

V súčasnosti je priesmyk dôležitý dopravný koridor, spájajúci dve veľké mestá Martin a Žilinu. Prielomom prechádza medzinárodná cesta E50 v trase cesty I/18, ako aj železničná trať Žilina – Košice.

Pamiatky

Pri obci Strečno sa na brale priamo nad cestou nachádza Strečniansky hrad, asi 2 km proti prúdu na pravom brehu zasa Starhrad. Hrady tak ponúkajú výnimočný pohľad, ktorého jedinečnosť násobí pohľad z plte.
Wartburg (hrad)

Dejiny

Hrad založil v roku 1067 durínsky gróf Ludwig der Springer. Do vymretia starých durínskych landgrófov z rodu Ludowigov grófom Heirichom Rapom (1247) bol hrad nedobytnou rezidenciou tejto dynastie a sídlom hradného grófa.
V čase, keď bol hradným grófom Hermann I. (1190 – 1216), bol Wartburg hlavným mestom nemeckého básnictva a dejiskom skvelých speváckych súbojov. Keď Durínsko pripadlo Meissenskému markgrófstvu, prijal Albrecht der Entartete, ktorý dostal od svojho otca Heinricha der Erlauchtena novo získanú krajinu, ako svoje sídlo opäť hrad Wartburg. Sídlili tu aj jeho nástupcovia až po Balthasara, posledného grófa, ktorý na Wartburgu sídlil a ktorý zomrel v roku 1406.
Balthasarov syn Friedrich der Einfältige navštevoval hrad svojho otca len zriedka a po jeho smrti Durínsko pripadlo späť miessenskej línii Wettinovcov (1440). Tým prestal Wartburg definitívne slúžiť ako grófska rezidencia.
Ešte raz v histórii získal hrad Wartburg na krátky čas význam pre nemeckú históriu. Bolo to v rokoch 1521 až 1522, kedy sa tu ako „mladý šľachtic Jörg“ ukrýval reformátor Martin Luther. Počas svojho pobytu na hrade preložil do nemčiny Nový zákon.
V decembri roku 1999 bol Wartburg zapísaný do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Zjednotenie Nemecka (1990)

Zjednotenie Nemecka (iné názvy: znovuzjednotenie Nemecka, zriedkavo: druhé zjednotenie Nemecka; nem. Deutsche Wiedervereinigung, oficiálne: Herstellung der Einheit Deutschlands - Zmluva o zjednotení Nemecka) bolo spojenie Nemeckej demokratickej republiky (NDR) a Nemeckej spolkovej republiky (NSR; tzv. západné Nemecko) do jedného štátu. Zjednotenie bolo zavŕšené 3. októbra 1990 pristúpením piatich spolkových krajín bývalej NDR k štátnemu útvaru, ktorý sa po tomto akte označuje ako Nemecko (Nemecká spolková republika).
Počas procesu boli vykonané dôležité úpravy, najmä v zákonoch, umožňujúce fungovanie západonemeckej správy aj nad končiacou NDR. Tiež bolo nutné urovnať niektoré spory so Sovietskym zväzom, ktorý požadoval predovšetkým neutralitu krajiny, a vyhlásiť líniu na Odre a Nise za definitívnu štátnu hranicu. 1. júla 1990 bola vytvorená menová únia medzi NSR a NDR, pričom sa menou stala nemecká marka.
Cachan (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 2,74 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.
Susedí s obcami Arcueil, Villejuif, L'Haÿ-les-Roses, Bourg-la-Reine, Bagneux.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 28 404 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Zdroje: INSEE
Dialektizmus

Dialektizmus (ako literárny pojem) je nárečové alebo miestne slovo, slovné spojenie, frazeologizmus viažúci sa k istému regiónu. Slúži ako charakterizačný prostriedok.
Prehľad sťahovania 33 obcí Drahanskej vrchoviny (1940 – 1945)

Tento článok poskytuje celkový prehľad sťahovania českého obyvateľstva na Vyškovsku a Drahanskej vrchovine v rozmedzí rokov 1940 až 1945.

Myšlienkové pozadie

V priebehu druhej svetovej vojny malo byť moravské mesto Vyškov centrom nemeckého jazykového ostrova okolo nemeckého vojenského výcvikového priestoru a strelnice. V dlhodobom horizonte sa malo stať centrom kolonizačného pásu, ktorý sa mal tiahnuť naprieč celou Moravou a spojiť tak Rakúsko so Sliezskom (využijúc pritom už jestvujúce jazykové ostrovy: brniansky, olomoucký a vyškovský, ktorý ležal asi 7 km od Vyškova) a rozdeliť tak Moravu na dve časti. Tento plán bol jedným z viacerých podobných obludných plánov po celom Protektoráte Čechy a Morava, ktoré mali za cieľ rozkúskovať české jazykové územie a urýchliť tak germanizáciu priestoru.
Jan Zábrana

Životopis

n narodil v malej obci Herálec na Českomoravskej vysočine, v roku 1940 sa s rodičmi presťahoval do Humpolca. Jeho rodičia boli politicky činní v národne-socialistickej strane, za čo boli po februárovom komunistickom prevrate prenasledovaní. Matka Jiřina Zábranová bola v roku 1949 zatknutá a v roku 1950 odsúdená vo vykonštruovanom súdnom procese. Odsedela si desať rokov. Aj Zábranov otec Emanuel bol v októbri roku 1951 zatknutý a v máji 1952 bol odsúdený na niekoľkoročný trest väzenia (odsedel si osem rokov) .
Samotný Jan Zábrana bol nekompromisným odporcom komunistickej ideológie a zriadenia. S týmto postojom sa netajil a preto mu bolo zabránené v štúdiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. Po maturite v máji 1950 v rokoch 1950 – 1952 vyštudoval štyri semestre na Katolíckej bohosloveckej fakulte UK. Koncom roku z nej bol vylúčený. Potom pracoval ako pomocný robotník v Tatrovke na Smíchove (1952 – 1953) a v Družstve Smalt v Radotíně (1953 – 1954).
Od konca októbra roku 1954 sa začal živiť ako prekladateľ. V roku 1957 debutoval aj s vlastnou básnickou tvorbou. V časoch normalizácie mu bolo bránené v slobodnej tvorbe a ďalej sa mohol živiť len prekladmi z ruskej, anglickej a americkej literatúry. V roku 1963 uzatvoril manželstvo s Máriou Leskovjanovou, redaktorkou a korektorkou. V roku 1964 sa im narodila dcéra Eva. Medzi jeho priateľov patrili maliar Mikuláš Medek, Josef Škvorecký (s ktorým viedol po jeho odchode do exilu dlhoročnú korešpondenciu) a prekladateľ Fratišek Jungwirth, poznal sa aj s Václavom Havlom. V rokoch normalizácie v dôsledku ťaživej politickej situácie upadol do depresií, ktoré sa časom zhoršovali. V roku 1976 ochorel na cukrovku a v roku 1984 zomrel v Prahe na rakovinu. Pochovaný je v Poděbradoch.
Prekladal najmä poéziu, ale aj prozaické práce takých autorov, ako boli Ivan Alexejevič Bunin, Isaak Babel, Ilia Erenburg, Boris Pasternak, Osip Mandeľštam, Vasilij Aksjonov, Graham Greene, James Baldwin, Joseph Conrad, alebo Ernest Hemingway. Prekladal aj detektívky od Arthura Conana Doyla a Agathy Christie.
Vysoko cenené sú najmä jeho preklady básní Sergeja Jesenina, poviedok Ivana Bunina a básní Sylvie Plathovej.
Zábrana si od druhej polovice 40-tych rokov 20. storočia nepravidelne (pravidelne od roku 1970 ako tzv. Disiecta membra, 127 zošitov) viedol denníkové záznamy, ktoré po jeho smrti vyšli tlačou (prvé vydanie: Praha : Torst, 1992, 2 zv., kniha získala ocenenie Kniha roku Lidových novin). Spomienky na svojho otca vydala v roku 2014 (pri príežitosti 30. výročia jeho úmrtia) aj dcéra Eva Zábranová (s názvom Flashky. Praha : Torst, 2014, 135 s. ISBN 978-80-7215-480-7).
Klibanos

Klibanos alebo Kribanos (starogr. κλίβανος, κρίβανος – klibanos, kribanos) je typ starogréckej keramickej nádoby.
Klibanos (mn. č. klibanoi), prenosná keramická alebo kamenná nádoba (piecka) v tvare obrátenej vaničky s otvormi a veľkým horizontálnym uchom, slúžila hlavne na pečenie chleba. Vypracované cesto sa umiestnilo na čistý a horúci povrch v ohni a prikrylo klibanom, ku ktorému sa prihrnuli rozžeravené uhlíky. Otvory na bokoch nádoby zrejme pomáhali odvádzať teplo. Tvar klibana bol v staroveku natoľko známy, že sa po ňom pomenovali aj iné objekty, vrátane skalných jaskýň a podzemných klenieb.