Chránené vtáčie územie Poiplie

Význam

CHVÚ Poiplie bolo vyhlásené za účelom ochrany pätnástich významných, takzvaných kritériových, druhov vtákov. Deväť z týchto vtákov sú druhy európskeho významu (bučiačik močiarny, bocian biely, kaňa močiarna, chriašť bodkovaný, chriašť malý, rybárik riečny, ďateľ hnedkavý, penica jarabá, a strakoš kolesár) a šesť druhov je významných na národnej úrovni (prepelica poľná, výrik lesný, včelárik zlatý, pipíška chochlatá, brehuľa hnedá, a pŕhľaviar čiernohlavý).

Krúžkovanie vtáctva v CHVÚ Poiplie, výskum

Odchyt a krúžkovanie vtákov, ako doplnkové metódy výskumu a monitoringu vtáctva, sa začali využívať na Poiplí len koncom 80-tych rokov 20. storočia. Vtedy sa v území začali organizovať ornitologické tábory.  Československé územné akcie ako snaha o vyhlásenie prvých chránených oblastí, sa konali hlavne na podnet pracovníkov Ústavu ekológie lesa SAV vo Zvolene, Štátnej ochrany prírody (P. Urbana) a vtáctvo krúžkovali vtedy hlavne organizátori a niektorí miestni mladí ornitológovia, ktorí v krúžkovaní pokračujú v území dodnes. Krúžkovalo sa na viacerých lokalitách, hlavne za účelom biodiverzitného výskumu či výskumu oblasti v rámci zisťovania celoročných populačných trendov v oblasti (populačnej ekológie), a taktiež kvôli hniezdnej filopatrii („vernosti” voči hniezdnemu cyklickému trendu), a napokon za účelom pozorovaní významu ťahových koridorov. V oblasti sa taktiež skúma trend  prelietavých, sťahovavých druhov, výskyt druhov európskeho významu a národného významu. 
Hlavnými miestami odchytov boli močiarne biotopy – PR Kiarovský močiar, močiare Ipeľské Hony a Cúdenina pri Ipeľskom Predmostí, PR Dálovský močiar, močiar Béter pri Lučenci, štrkoviská pri Veľkej nad Ipľom,park a krovité a mokraďové biotopy medzi Kirťou a Peťovom.

Stav avifauny

Stav poznania avifauny, rozšírenie a početnosť druhov na Poiplí nie je jednoduché historicky porovnať, pretože v rôznych obdobiach sa spracovávali rôzne veľké územné celky. Je však zrejmé, že poznanie územia po ornitologickej stránke i po stránke poznania druhov je dnes na úplne inej kvalitatívnej i kvantitatívnej úrovni ako napr. pred 30 rokmi. Salaj spomína napr. v Lučenskej kotline 195 druhov, z toho 139 hniezdičov, no mnohé z týchto druhov sa vyskytovali aj relatívne ďaleko za hranicami CHVÚ/VVÚ* Poiplie. V roku 1997 sme zistili len v avifaune stredného Poiplia 125 druhov vtákov, z toho 116 hniezdičov, do roku 2005 to bolo na celom území VVÚ celkom 207 druhov, z toho 120 hniezdičov. V rokoch 1989-2010 bolo na území dnešného CHVÚ Poiplie registrovaných celkom 232 druhov, z toho 119 hniezdičov. Pri piatich druhoch hniezdenie predpokladáme, ale zatiaľ preukázané nebolo. Zvyšovanie počtu registrovaných druhov, hlavne migrantov, pripisujeme hlavne zlepšujúcim sa poznatkom o výskyte jednotlivých druhov a to aj kvôli častejším terénnym návštevám počas mimohniezdnej sezóny, kvalitnejšej dokumentačnej technike, ako aj využívaniu najnovších kľúčov na určovanie druhov špecifických skupín vtákov (napr. bahniaky, čajky, dravce).

Nárast, úbytok druhov

Z pohľadu kritériových druhov je mierny nárast  hniezdnych párov kane močiarnej viditeľný. Tento trend môže súvisieť s pozitívnym populačným trendom prakticky v celej Európe, ďalej aj so zarastaním močiarov prírodných rezervácií a zväčšujúcou sa plochou trstín v nich. Nedá sa však vylúčiť ani to, že nárast je ovplyvnený aj populáciou vtákov, ktorých pôvod je mimo CHVÚ (napr. na maďarskej strane Poiplia). Monitoring založený na vizuálnych pozorovaniach by bolo preto vhodné doplniť o krúžkovanie dospelých vtákov i mláďat na oboch stranách Ipľa. Systematické monitorovanie a krúžkovanie vtáctva, obzvlášť v období ťahu, by tiež mohlo priniesť ťažiskové doplňujúce výsledky o význame Poiplia ako migračného koridoru. Nárast populačných stavov na slovenskej i maďarskej strane CHVÚ bol zaznamenaný pre ďalšie tri druhy vtákov viazané na trstinový biotop – trsteniarik veľký, trsteniarik bahenný, a svrčiak slavikovitý, čo opäť naznačuje, že druhy viazané na trstiny močiarnych biotopov majú v súčasnosti na Poiplí priaznivé hniezdne podmienky. Okrem vyššie spomínaných druhov, došlo k miernemu nárastu aj pre druh hniezdiaci v otvorenej krajine krovinatého charakteru – strakoša obyčajného. Tento trend môže byť dočasne ovplyvnený ústupom vinohradníctva a ovocinárstva a postupným zarastaním kedysi otvorenej krajiny. Keďže tento druh je ekologickými nárokmi podobný kritériovému druhu penici jarabej, v budúcnosti by bolo vhodné komplexnejšie monitorovať populáciu strakoša obyčajného v rôznych typoch biotopov. Pre tiahnuce, respektíve zimujúce druhy vtákov sme silný nárast zaznamenali u kulíka zlatého a kane sivej, ktoré sú druhmi európskeho významu. Aj keď je ťah u týchto druhov silne ovplyvnený poveternostnými podmienkami (vlhké roky, respektíve prítomnosť snehovej pokrývky), je možné že systematické zmeny v početnosti u týchto a zrejme aj ďalších druhov súvisia aj s globálnymi klimatickými zmenami.