google/wiki40b huggingface dataset:
Star Wars Rogue Squadron II: Rogue Leader

Gameplay

Hra sleduje pôsobenie letky Rogue Squadron pod vedením dvojice Luke Skywalker a Wedge Antilles. Dej hry je zasadený do obdobia pôvodnej trilógie filmov Star Wars. Rogue Leader bol vyvíjaný ako voľné pokračovanie nadväzujúce na titul Rogue Squadron vydaný v roku 1998. Hra disponuje značne vylepšením grafickým spracovaním a novou vlastnosťou vo forme taktického menu, ktorá umožnuje hráčovi ešte pred bojom zoskupiť svoju letku a zadať jej náležité cieľe.

Odomknuteľný obsah

Hra tiež obsahuje niekoľko sprístupniteľných bonusov a odomknuteľných misií. Bonusové misie je možné sprístupniť pomocou bodov pridelených hráčovi podľa zásluh v jednotlivých misiách hlavných kapitol, ktoré sú ohodnotené medailami.

Prijatie

Titul bol pozitívne hodnotený najmä vďaka svojej vysokej hrateľnosti a kvalitnému grafickému spracovaniu.

Ocenenia

Rogue Leader vyhral E3 2001 Game Critics Award za najlepšiu akčnú hru.
Krvná plazma

Krvná plazma alebo intravaskulárna tekutina je tekutá zložka krvi. Tvorí 4 až 5% celkovej hmotnosti tela a 25% objemu extracelulárnej tekutiny (zvyšných 75% tvorí intersticiálna tekutina). Je to žltobledá tekutina, ktorá má mierne zásaditý charakter (pH = 7,3 - 7,5). V jednom litri krvi je približne 55% krvnej plazmy .
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2006

Skupina B

Pozn: Brazília bola sankcionovaná kvôli pozitívnemu dopingovému testu niektorých hráčok a boli jej odobraté body v základnej skupine.
Aristodémé

Aristodémé alebo Aristodéma (starogr. Ἀριστοδήμη – Aristodémé) je v gréckej mytológii dcéra trójskeho kráľa Priama.
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Aristodémé patrila medzi jeho dcéry, ktoré mal s inými manželkami, alebo družkami.
Jurbise

Obyvateľstvo

Obec má približne 9 931 obyvateľov (2010).
John Francis Ahearne

Životopis

Narodil sa v Írsku, od 16 rokov bol sedem rokov v britskej armáde ako radista, potom sa stal úspešným podnikateľom v cestovnom ruchu.
Hokej nikdy nehral. Prvé kontakty s s ľadovým hokejom mal na začiatku 30. rokov, od roku 1933 bol sekretárom britského hokejového zväzu. Vytvoril olympijský tím Spojeného kráľovstva pre ZOH 1936 prevažne z hráčov kanadského pôvodu a doviedol ich k olympijskému víťazstvu.
Po druhej svetovej vojne sa stal významným funkcionárom na medzinárodnej úrovni. Najskôr bol generálnym sekretárom IIHF (1947 – 1951), potom podpredsedom (1951 – 1957), od 1957 do 1975 v pravidelných obdobiach predsedom IIHF. Medzitým bol v rokoch 1960 – 1963 a 1966 – 1969 podpredseda. Zúčastnil sa viac ako 40 majstrovstiev sveta, predsedal 55 kongresom IIHF. Autoritatívne viedol medzinárodnu federáciu a uplatňoval na každom kroku obchodné schopnosti. Bol veľkým odporcom účasti profesionálnych hráčov Kanady a USA na MS (roztržka s Kanadou v roku 1969, ich reakciou bola sedemročná neúčasť Kanady na svetových šampionátoch).
Bol jednou z najvýraznejších postáv medzi funkcionármi IIHF. Od roku 1975 bol čestným predsedom IIHF a od roku 1977 tretí Európan (po P. Loicqovi a A. Tarasovi) v Hokejovej sieni slávy v Toronte.
Liptovské kopy

Vymedzenie

Leží v centre Tatier, na východnom okraji Západných Tatier. Východným smerom pokračuje pohorie geomorfologickou časťou Vysoké Tatry, severným smerom ležia Červené vrchy a západným smerom nadväzujú Liptovské Tatry. Južným smerom krajina prudko klesá do Tatranského podhoria, ktoré je podcelkom Podtatranskej kotliny.
Poľskí geografi ich radia do Vysokých Tatier vďaka hrebeňovému systému, slovenskí kartografi majú tendenciu priradiť Liptovské kopy do Západných Tatier a umiestňujú hranicu Tatier do sedla Závory. Znalec slovenských Tatier - Ivan Bohuš - je rovnakého názoru ako Poliaci.

Geológia a geomorfológia

Liptovské kopy sa skladajú z vyvretých hornín (žula) a metamorfovaných hornín (rula) a jednotlivých vrstiev kryštalických sedimentárnych hornín, ktoré patria do pôvodnej vrcholovej série. Priekopnícky geologický výskum tu vykonával poľský geológ M. Jurek v roku 1929.
Niekoľko údolí vymodelovali ľadovce. V masíve sa nachádza niekoľko veľkých žľabov, ktorými v zime padajú lavíny.

Fauna

Dolné časti sú zalesnené, vyššie časti sú porastené kosodrevinou krovinami a ešte vyššie je alpská tundra. V lesoch rastú borovice limba, veľa vrcholov je porastených trávou.

Lavíny

Na Liptovských kopách, a to hlavne do Kôprovej doliny, padajú často veľké lavíny. Napríklad lavína, ktorá spadla v marci 1956 z holých vrchov do Kôprovej doliny, mala objem 210 000 m³ a zmietla zalesnenú plochu o veľkosti cca. 400 × 400 metrov. Sila prúdu tiež zrazila k zemi stromy na protiľahlom svahu a hrúbka lavíny bola 7 metrov.

Ochrana prírody

Liptovské kopy patria do Tatranského národného parku, špeciálnu ochranu celého územia zabezpečujú národné prírodné rezervácie Tichá a Kôprová dolina.

Turizmus

Z dôvodu prísnej ochrany územia a bezzásahovej zóny v Tichej a Kôprovej doline sú na celom území Liptovských kôp obmedzené možnosti turistiky. Značené chodníky vedú dolinami do uzlového sedla Závory, napojené na hlavný hrebeň. Vrcholy tejto časti Tatier nie sú voľne prístupné a nevedú na ne ani značené chodníky.
Coussay-les-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 43,32 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 877 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Julien-en-Champsaur

Poloha

Saint-Julien-en-Champsaur má rozlohu 10,04 km². Najvyšší bod je položený 1 842 m n. m. a najnižší bod 993 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Julien-en-Champsaur má 302 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Palais (Allier)

Poloha

Saint-Palais má rozlohu 20,3 km². Najvyšší bod je položený 448 m n. m. a najnižší bod 304 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Palais má 190 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Marthod

Poloha

Obec má rozlohu 14,78 km². Najvyšší bod je položený 2 063 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 381 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elie Wiesel

Život

Narodil sa v Sighetu ležiacom v dnešnom Rumunsku v ortodoxnom a chasidskom prostredí. Počas druhej svetovej vojny sa mesto Sighet stalo súčasťou Maďarska a v roku 1944 miestne úrady deportovali celú židovskú komunitu do koncentračného tábora Auschwitz II - Birkenau, ktorý sa nachádzal na území Poľska. Wiesel prešiel tiež koncentračnom táborom Buchenwald a z celej rodiny prežil len on a dve jeho sestry. Po vojne odišiel do Francúzska, kde študoval na Sorbonne a potom sa živil ako novinár.
Neskôr žil v USA a prednášal humanitné vedy na univerzite v Bostone. V roku 1987 založil, spoločne so svojou ženou Marion, Nadáciu Elieho Wiesela pre humanitu (Elie Wiesel Foundation for Humanity). V roku 1996, spoločne s Václavom Havlom a Yoheiom Sasakawa, založil "brainstormingovú" konferenciu Forum 2000. Angažoval sa v pripomínaní odkazu holokaustu.

Dielo

V roku 1958 vydal svoju prvú knihu - Noc - novelu, ktorá popisuje jeho zážitky a skúsenosti z koncentračných táborov. Celkovo napísal vyše štyridsať románov, poviedkových zbierok a esejí, z ktorých sa väčšina venovala holokaustu.

Popularizátor termínu Holokaust

Ako novinár s inštinktom pre jasné pomenovani udalostí bol prvý, kto začal systém nacistickej perzekúcie a koncentračných táborov označovať anglickým termínom holokaust (úplné zničenie, úplná katastrofa, masaker).
Saint-Georges-de-Gréhaigne

Poloha

Obec má rozlohu 12,15 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 344 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sigolsheim

Poloha

Obec má rozlohu 5,8 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 185 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Theodore Abel

Životopis

Študoval sociológiu na Columbia University, kde v roku 1929 zložil doktorát. Potom vyučoval na niekoľkých amerických univerzitách. Jeho hlavným vedeckým zameraním bola sociológia nemeckého národného socializmu, sociológia koncentračných táborov, sociologické teórie a metódy kritiky.
Počas výskumného pobytu v Nemecku vypísal v spolupráci s nacistickou stranou súťaž, aby získal príbehy nacistov, ktorí vstúpili do NSDAP pred rokom 1933. Zozbieral 683 životopisov, ktoré tvoria základ jeho diela "Why Hitler came into power".
La Chapelle-Lasson

Poloha

Obec má rozlohu 15,04 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 86 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pierre-es-Champs

Poloha

Obec má rozlohu 10,8 km². Najvyšší bod je položený 222 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 677 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Somatická frazeológia

Somatická frazeológia je súbor frazém, ktoré v komponentovom zložení obsahujú slová pomenúvajúce časti ľudského tela (somatizmy), napr. prerásť niekomu cez hlavu, postaviť niekoho na nohy, vziať/brať nohy na plecia, strážiť niekoho ako oko v hlave, na rukách nosiť niekoho.
Barbentane

Poloha

Obec má rozlohu 27,13 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3777 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Volt

Volt je jednotka elektrického napätia, resp. elektrického potenciálu. V sústave SI patrí medzi odvodené jednotky, rozmer v základných jednotkách je: V = kg·m²·s⁻³·A⁻¹.
Rozdiel potenciálov je 1 volt, ak je na prenesenie náboja 1 coulomb z miesta nižšieho potenciálu na miesto vyššieho potenciálu potrebné vykonať prácu 1 joule.
Napätie medzi koncami vodiča je 1 volt, ak stály prúd 1 ampér vo vodiči dodáva výkon 1 watt.
Jednotka bola pomenovaná podľa talianskeho fyzika Alessandra Voltu, vynálezcu elektrického článku (1800).
Prístroj na meranie elektrického napätia sa nazýva voltmeter a zapája sa paralelne k meranému napätiu.
Česko Slovensko má talent 2015

Zmeny formátu

V piatej sérii ČSMT sa uskutočnilo len jedno porotcovské semifinálové kolo. Zvýšil sa počet castingových kôl a porotcovia vo veľkom treskou pošlú súťažiacich rovno do finále. Novinkou je aj tzv. zlatý bzučiak, ktorým môže porotca poslať súťažiaceho rovno do finále (použiť ho môže len raz za celú súťaž).
Béon (Ain)

Polohopis

Béon má rozlohu 10,3 km². Najvyšší bod je položený 1 412 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Béon má 352 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pietra-di-Verde

Poloha

Obec má rozlohu 8,79 km². Najvyšší bod je položený 1 093 m n. m. a najnižší bod 146 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 120 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Akcia Asanácia

Akcia Asanácia (čes. akce Asanace) bol krycí názov pre operáciu Štátnej bezpečnosti (ŠtB) z prelomu 70. a 80 rokov 20. storočia, prostredníctvom ktorej chcel komunistický režim v Česko-Slovensku donútiť nepohodlných ľudí, najmä signatárov Charty 77, k odchodu z Česko-Slovenska. Pri akcii boli použité rôzne formy psychického aj fyzického nátlaku a vydierania. V rámci akcie Asanácia boli k emigrácii nútení napr. Milan Hlavsa, Jaroslav Hutka, Svatopluk Karásek, Václav Malý, Karol Sidon, Karel Trinkewitz, Petr Cibulka alebo Pavel Landovský.

Vznik a priebeh akcie

21. december 1977 vydal vtedajší minister vnútra Jaromír Obzina rozkaz „docieliť úplné rozloženie a izoláciu hlavných organizátorov akcie Charta 77 od ostatných signatárov, u vytypovaných organizátorov tejto akcie dosiahnuť vysťahovanie z ČSSR“. ŠtB sa zameriavala najmä na mladších a menej známych disidentov, pretože tí neboli natoľko na očiach a ich perzekúcie nevyvolávali také protesty. Medzi obvyklé metódy nátlaku patrilo fyzické násilie a vydieranie. Tým, ktorí sa nakoniec rozhodli emigrovať, ŠtB zabezpečila bezproblémové vybavenie všetkých potrebných formalít. Najintenzívnejší nátlak vyvíjala ŠtB v rokoch 1980 – 1981, keď sa obávala spojenia Charty 77 s poľskou Solidaritou.
Týmto spôsobom bolo donútených k emigrácii 280 signatárov Charty 77, tzn. približne 15 % z celkového počtu. Medzi nimi boli napríklad Vratislav Brabenec, Jaroslav Hutka či Svatopluk Karásek. Akcia Asanácia sa skončila v roku 1984. Nadviazala na ňu podobná operácia, nazývaná akcia Klin.
K vysťahovaniu v rámci akcie bolo donútených tiež 10 z celkového počtu 43 členov Výboru na obranu nespravodlivo stíhaných (VONS).

Používanie v prenesenom zmysle

Pôvodný termín „akce Asanace“ bol používaný aj prenesene. Príkladom je občianska aktivita Asanace2, ktorá reagovala na príležitostné postihy tzv. growshopov – obchodov zameraných na predaj a distribúciu tovaru a produktov pre pestovanie rastlín pod umelým osvetlením.
Mohyla (archeológia)

Mohyla alebo tumulus alebo v Bielorusku, južnom Rusku, na Ukrajine a v Poľsku aj kurhan či kurgan je väčší umelý násyp z hliny, niekedy v kombinácii s kameňom, navŕšený nad kostrovým, prípadne žiarovým hrobom alebo nad viacerými hrobmi.
V mohyle sa zvyčajne rozlišuje ústredný hrob, niekedy v osobitne vybudovanej komore (často vykradnutej), a vedľajšie hroby, ktoré mali v jednotlivých obdobiach rozdielny význam. Miesto, na ktorom sa vyskytujú mohyly, sa nazýva mohylník.
Mohylové pochovávanie sa uplatňovalo v mnohých obdobiach praveku a v ranej dejinnej dobe; na Slovensku po prvý raz v závere neskorej kamennej doby (východoslovenské mohyly). Najväčšou európskou mohylou je Silbury Hill. Veľký rozmach v budovaní mohýl nastal v strednej bronzovej dobe najmä v okruhu mohylových kultúr (stredodunajská mohylová kultúra, českofalcká). Mali spravidla kamenný veniec alebo kamenné jadro. Mohylami sú v podstate aj bohaté kupolové mykénske hroby, neskôr späté s postavami gréckej mytológie. Na strednom Podunajsku budoval v mladšej bronzovej dobe veľké mohyly ľud stredodunajských popolnicových polí pre nadradenú vrstvu spoločnosti, vojenských náčelníkov, ich družinu, príp. aj rodinných príslušníkov (Čaka, Velatice, Očkov). Od mladšej doby bronzovej sa mohylové pochovávanie stáva stále viac výsadou privilegovanej vrstvy vo východo-, stredo- aj západoeurópskom prostredí.
La Chapelle-du-Lou

Poloha

Obec má rozlohu 7,28 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 645 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moorslede

Obyvateľstvo

Obec má približne 10 799 obyvateľov (2010).
Internacionalizácia a lokalizácia

V informatike je Internacionalizácia a lokalizácia prispôsobovanie počítačových programov pre rôzne prostredie, hlavne iné národnosti a kultúry. Internacionalizácia je proces zabezpečenia toho, že aplikácia je schopná sa prispôsobiť sa miestnym požiadavkám, napríklad zabezpečenie správneho zobrazovanie miestneho písma. Lokalizácia je proces prispôsobovania programu, tak aby bol čo najviac kompatibilný s daným locale, tým zobrazované texty budú v miestnom jazyku a budu použivané miestne zvyklosti pre zobrazovanie, napríklad miestne zvyklosti pre fyzikálne jednotky.
Vlasy Bereniky

Legenda

Podľa legendy sú to vlasy krásnej Bereniky, egyptskej kráľovnej. Keď bol jej manžel kráľ Ptolemaios Euergetes na nebezpečnej vojnovej výprave proti Asýrčanom, sľúbila Berenika bohyni Afrodite ako dar svoje krásne vlasy, ak sa jej manžel vráti z boja živý a zdravý. Keď sa tak stalo, dodržala Berenika svoje slovo, odstrihla si svoje nádherné kučery a uložila do Venušinho chrámu. Na druhý deň sa kráľovnine vlasy z chrámu stratili. Kráľovský astronóm Grék Konón z ostrova Samos tvrdil, že ich sama Venuša umiestnila medzi hviezdy. Na dôkaz toho ukázal rozhnevanému kráľovi stratené kučery na oblohe. Polichotený kráľ a kráľovná tomu uverili a chrámovým strážcom, ktorí mali byť za stratenie vlasov potrestaní, ich nedbalosť odpustili. Astronómom tak pribudlo na oblohe ďalšie súhvezdie – Vlasy Bereniky. Eratosthenes z Kyrény v 2. storočí pred Kr. nazýval toto súhvezdie Vlasy Ariadny.

Hviezdy

Hviezda alfa sa nazýva Diadém a má jasnosť len 5,2 mag. Je to dvojhviezda. Najjasnejšia hviezda je beta alebo 43 Com. R Comae Berenices je premenná hviezda typu Mira Ceti. Ďalšie dvojhviezdy sú 17, 24 a 12 Comae Berenices.
Súhvezdie neobsahuje veľa jasných hviezd, z ktorých však niektoré tvoria riedku otvorenú hviezdokopu. Táto kopa sa označuje ako Coma alebo, podľa Melottovho katalógu, Mel 111. Obsahuje asi 30 hviezd, od Zeme je vzdialená približne 260 svetelných rokov, takže patrí medzi naše najbližšie otvorené hviezdokopy. Jej najjasnejšia hviezda je 12 Comae Berenices s jasnosťou 4,8 magnitúd, najslabšie hviezdy dosahujú 10. magnitúdu.

Objekty

Hoci je toto súhvezdie málo plošne rozložité, nachádza sa v ňom veľa galaxií, pretože leží kolmo k rovine Galaxie. Leží v ňom severný galaktický pól so súradnicami rektascenzia = 12 h 42´, deklinácia = +28°. 
V súhvezdí sa okrem galaxií nachádza aj jedna jasná guľová hviezdokopa M 53. Leží v blízkosti hviezdy Diadém. NGC 4147 je tiež guľová hviezdokopa, ale jej jasnosť je iba 10 magnitúd.
V tomto súhvezdí sa nachádza tzv. Kopa galaxií Coma. Je to obrovská kopa galaxií vo vzdialenosti asi 350 miliónov svetelných rokov. Najznámejšia galaxia je M64 Čiernooká galaxia. Do súhvezdia zasahuje aj časť Kopy galaxií Virgo. Patria do nej galaxie M85, M88, M91 a M100.
Pterelaos

Pterelaos (starogr. Πτερέλαος – Pterelaos) je v gréckej mytológii syn Tafia, kolonizátora ostrova Tafos. Bol vnuk boha Poseidóna.
Boh Poseidón obdaroval Pterelaa pri narodení pramienkom zlatých vlasov, ktoré mu zaručovali nesmrteľnosť. Keď Pterelaos dospel, stal sa otcom synov Chromia, Tyranna, Antiocha, Chersidama, Méstora, Euéra a dcéry Komaitho.
Antický autor Apollodoros uvádza, že deti Pterelaa boli z matkinej strany vnuci Méstora, brata mykénskeho kráľa Élektryóna a domnievali sa, že si môžu nárokovať podieľ z mykénskeho kráľovstva. Jedného dňa sa preto vybrali s vojskom do Mykén, aby o tom s mykénskym kráľom Élektryónom rokovali. Mykénsky kráľ ale ich nároky zmietol zo stola, čo v nich vyvolalo sklamanie a hnev. Aby sa mu pomstili, dohodli sa, že mu ukradnú dobytok. Synovia kráľa Élektryóna sa im však postavili na odpor a po krvavej bitke zo synov Pterelaa zostal nažive len Euéres, ktorý v tom čase strážil lode. Zo synov Élektyóna prežil len najmladší Likymnios. Tafančania, ktorí unikli, predali potom dobytok élidskemu kráľovi Polyxenovi. Élektryónovi dobytok následne vrátil jeho synovec Amfitryón, ktorý ho od Polyxena kúpil.
Do Amfitryóna sa neskôr zaľúbila Komaitho. Ptorelaa láska dcéry k nepriateľovi pohoršovala a všemožne jej bránil, aby sa s ním stretla. Keď potom Amfitryón viedol proti Tafu odvetnú vojenskú výpravu, Komaitho otcovi vytrhla zlaté vlasy a on po chvíli skonal. Od Amfiktryóna sa však vďaky nedočkala. Keď si podmanil Tafos a všetky okolité ostrovy, Komaitho zabil a vrátil sa do Téb.
Vernou-en-Sologne

Poloha

Obec má rozlohu 51,31 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 613 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hutteriti

Hutteriti sú komunálnou vetvou anabaptistov. Ako amiši a mennoniti majú svoje začiatky v radikálnej reformácii 16. storočia. Hutteriti sa objavili na Morave po roku 1525, kam prišli z Tirolska a Korutánska. Od mučeníckej smrti zakladateľa sekty Jakoba Huttera v roku 1536 boli Hutteriti často prenasledovaní pre svoju vieru. Ich "zlatý vek" na Morave skončil v roku 1622, kedy boli vypovedaní z krajiny. Odišli na Slovensko, Ukrajinu a do Rumunska. Keďže Hutteriti veria v absolútny pacifizmus a spoločné vlastníctvo majetku, boli aj v neskorších dobách prenasledovaní, a nakoniec sa rozhodli spolu so skupinou mennonitov odísť do Severnej Ameriky koncom 19. storočia, a usadili sa v Teritóriu Dakoty. Z malej skupiny (asi 400 ľudí) existuje dnes asi 50 000 hutteritov v mnohých štátoch USA aj v Kanade. V Európe už neexistujú.
Mlynský potok (prítok Oravy)

Prameň

Pramení v Oravskej vrchovine na severnom svahu Hrádku (717,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 630 m n. m.

Opis toku

Od prameňa tečie na sever, zľava priberá najprv dva krátke prítoky z lokality Trsteník a potom prítok z juhovýchodného svahu Pečkova (734,3 m n. m.). Následne vytvára oblúk ohnutý na východ, postupne priberá tri pravostranné prítoky, najprv z oblasti Kopanice, vzápätí prítok prameniaci severne od kóty 632,9 m a potom aj prítok z juhozápadného svahu Vrchov (650,6 m n. m.). Ďalej preteká obcou Oravská Poruba, kde sa stáča na severozápad, sprava priberá prítok z oblasti Košariska, zľava prítok zo severovýchodného svahu Pečkova a oddeľuje obec na ľavom brehu od miestnej časti Zábrež na pravom brehu. Napokon sa esovito stáča, zľava priberá prítok zo severného svahu Pečkova a druhý z oblasti Behára a na okraji obce ústi v nadmorskej výške cca 462 m n. m. do Oravy.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet

Vznik a vývoj

Vznikol ďalším vývojom typu Northrop YF-17A. Po zaradení do služby mal nahradiť stroje A-7 Corsair II, slúžiace v námorníctve USA a F-4 Phantom II námornej pechoty. Pôvodne sa plánovali 2 rozdielne verzie: F-18 pre stíhacie úlohy a A-18 pre bojové úlohy, no nakoniec boli zlúčené do jedného konštrukčného návrhu. To sa odrazilo aj v jeho nezvyčajnom označení F/A-18. Po prvýkrát sa vzniesol v novembri 1978 a počas nasledujúcich letových skúšok bolo použitých 9 predsériových jednomiestnych F/A-18A a dve cvičné TF-18A. Prvé sériové stroje sa začali k námorníctvu dostávať v máji 1980. Prvou jednotkou, ktorá dosiahla operačnú spôsobilosť bola jednotka námornej pechoty VMFA-314, ktorá bola za operačne spôsobilú vyhlásená 7. januára 1983. Ukázalo sa, že lietadlo vyniká ako v stíhacej tak aj v útočnej úlohe, pre ktoré bol navrhnutý. K tomuto úspechu dopomohol aj radar AN/APG-65. Po vyrobení 371 ks F/A-18A a 40 ks F/A-18B sa výroba sústredila na produkciu vylepšených verzií F/A-18C, ktoré boli prvou verziou schopnou niesť rakety AIM-120 AMRAAM a protizemných striel AGM-65 Maverick. Spolu s novými F/A-18C boli obstarané aj F/A-18D - dvojmiestne verzie, ktoré mali nahradiť stroje A-6 Intruder. Neskoršie verzie F/A-18D mali schopnosť nasadenia na nočné útoky. Hlavnými nedostatkami prvých verzií F/A-18 bol malý dolet. Vývoj zväčšenej verzie, ktorá mala o 86 cm dlhší trup a 25% zvýšenú plochu krídel sa začal na začiatku 90. rokov 20. storočia. Bol označený ako F/A-18E Super Hornet (jednomiestny) a F/A-18F Super Hornet (dvojmiestny). Jeho úlohou je nahradiť staršie verzie F/A-18 a stroje F-14 Tomcat. Bola taktiež vyvinutá verzia pre elektronický boj, označená ako EA-18G Growler, pričom by mal nahradiť lietadlá EA-6B Prowler.

Špecifikácie (F/A-18C/D)

U.S. Navy súbor faktov, Frawley Directory, Great Book
Écuelles (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 9,93 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Polyxenos (syn Agasthena)

Polyxenos alebo Polyxeinos (starogr. Πολύξενος, Πολύξεινος – Polyxenos, Polyxeinos) je v gréckej mytológii syn élidskeho kráľa Agasthena a jeho manželky Peloris, bol kráľ Élidy.
Antický autor Pausanias uvádza, že trón v Élide po Agasthenovi a jeho spolukráľoch, zdedil jeho syn Polyxenos, ktorý sa z trójskej vojny vrátil živý a zdravý.
Polyxenos bol pred vojnou ako mnohí iní nápadníkom krásnej Heleny, ktorá si nakoniec za manžela vybrala spartského kráľa Menelaa. Únos Heleny trójskym princom Paridom vyvolal potom trójsku vojnu. Polyxenos sa na strane Achájcov do vojny tiež vypravil a k brehom Tróje priviedol z Élidy vojsko na desiatich lodiach. Spolu s ním pred bránami Tróje bojovali aj ďalší élidskí vodcovia, Amfimachos, syn Kteata, Thalpios syn Euryta a Dióres, syn Amarynkea.
Nástupcom Polyxena sa na élidskom tróne stal jeho syn Amfimachos.