google/wiki40b huggingface dataset:
Mitsubishi Lancer Evolution

Evolution IX Wagon

2500 kusov limitovanej edície Evolution IX Wagon bolo predstavených v Japonsku, krátko po debute sedanu. Použitá bola zadná časť z Lanceru Sportback Wagon transplantovaná do sedanu. Boli predstavené dva modely: GT so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou a GT-A s 5-rýchlostnou automatickou prevodovkou. Tak ako iné verzie, mala verzia Wagon zmenené chrómové lišty a inak navrhnuté sedadlá, zvyšok interiéru bol rovnaký ako v sedane.
Zámok Villandry

Zámok Villandry leží na Loire v obci Villandry, v departemente Indre-et-Loire, 15 kilometrov západne od Tours vo Francúzsku.
Bol vybudovaný Jánom le Breton, ministrom financií kráľa Františka I. , a spoločne s veľkou záhradou dokončený v roku 1536. Ako jeden z posledných zámkov postavených na Loire v renesančnom štýle už nie je v talianskom duchu a stredoveké dekoratívne veže nemá takmer vôbec. Tento jednoduchý, výlučne francúzsky štýl pripomína svojou strechou zámok Fointainebleau, zámok Anet a neskorší štýl za čias Henricha IV.
Álvaro Soler

Životopis

Soler sa narodil v Barcelone nemeckému otcovi a matke so španielsko-belgickými koreňmi. Má mladšieho brata a sestru. Ako desaťročný sa s rodičmi presťahovali do Japonska, kde žil až do svojich 17 rokov a navštevoval tam aj hodiny klavíra. Vďaka tomu, že vyrastal v multijazyčnom prostredí, ovláda niekoľko jazykov - hovorí španielsky, nemecky, anglicky, taliansky, francúzsky i japonsky. Keď sa v roku 2010 vrátil do Barcelony, založil spolu s bratom a priateľmi hudobnú skupinu Urban Lights. Skupina vystupovala s hudobným štýlom opísaným, ako zmes britského popu, indie popu a elektronickej hudby. Vyhrali univerzitnú súťaž a v roku 2013 sa skupina objavila v španielskej hudobnej súťaži, ¡Tú sí que vales!, kde skončila na 8. mieste. Vydali album, ktorý sami produkovali. Soler vyštudoval priemyselný dizajn na Escuela de Grafismo Elisava, tiež chodil do hudobnej školy a pracoval v barcelonskej modelingovej agentúre. Okrem modelingu si vyskúšal aj prácu recepčného, stevarda, či vodiča. Stále sa však venoval aj hudbe a skladal vlastné piesne.  
Soler sa v roku 2014 rozhodol opustiť skupinu Urban Lights a odísť kvôli sólovej kariére do Nemecka. Momentálne žije v Berlíne, kde mu nahrávacia spoločnosť ponúkla prácu skladateľa. Tu vydal svoj singel „El mismo sol“, ktorý zložil spoločne s Alim Zuckowskim a Simonom Triebelom (producentom bol Simon Triebel). Pieseň vyšla 24. apríla 2015. V Taliansku sa stala hitom, v rebríčku FIMI dosiahla prvé miesto a bola ocenená dvojitou platinovou platňou. Tiež sa dostala na prvú priečku vo švajčiarskom rebríčku Swiss Hitparad. Singel sa stal európskym hitom, vrátane Nemecka, Francúzska, Belgicka, Rakúska a Holandska. Vďaka tomuto úspechu 23. júna 2015 vydal prostredníctvom Universal Music svoj debutový album Eterno Agosto.
Chlorid molybdeničný

Príprava

Chlorid molybdeničný sa pripravuje chloráciou kovového molybdénu alebo aj oxidu molybdénového, pretože chlorid molybdénový nie je možné na rozdiel od chloridu volfrámového pripraviť za normálnych podmienok.

Vlastnosti

V pevnom skupenstve existuje chlorid molybdeničný v dimerovej forme (Mo₂Cl₁₀), ktorý má rovnakú štruktúru ako zodpovedajúce chloridy volfrámu, nióbu a tantalu.
V plynnom skupenstve tvorí monomérne molekuly.
Je tiež paramagnetický.

Použitie

Chlorid molybdeničný je dôležitý prekurzor v príprave ostatných zlúčenín molybdénu. Jedná sa o silné oxidačné činidlo. Chlorid molybdeničný je aj Lewisova kyselina. V organickej syntéze je príležitostne používaný k chlóraciam a deoxygenačním reakciám.

Bezpečnosť

Chlorid molybdeničný je agresívny oxidant a pri styku s vodou sa rozkladá za vzniku kyseliny chlorovodíkovej.
Veselská lada

Ochrana

Predmetom ochrany je ojedinelá mozajka vegetačných formácií a súčasného spôsobu ich obhospodarovania.
Xanthorrhoeaceae

Pojatie čeľade

Pojatie čeľade sa postupne menilo. Podľa starších taxonomických systémov často obsahovala len jediný rod, Xanthorrhoea. V najmodernejšom systéme APG III z roku 2009 sem boli priradené 2 predtým samostatné čeľade asfodelovité (Aphodelaceae) a Hemerocallidaceae.

Opis

Toto je opis čeľadi v širšom pojatí.
Sú to vytrvalé byliny alebo až netypické stromy, často s podzemkami alebo hľuzami. Sú zastúpené aj výrazné xerofyty a sukulenty, zriedka aj liany. Listy môžu byť nahlučené do prízemných alebo vrcholových ružíc, inokedy nie, zriedkavejšie sú listy redukované a fotosyntetickou funkciu má stonka. Listy sú jednoduché, striedavé, usporiadané najčastejšie špirálne alebo dvojrado, prisadnuté (len vzácne stopkaté), sú ploché, niekedy dužnaté alebo kožovité, alebo oblé až trojhranné, s listovými pošvami. Čepele listov sú celokrajné alebo zubaté, čiarkovité až kopijovité, niekedy šidlovité alebo naopak až vajcovité, žilnatina je súbežná. Sú to rastliny jednodomé s obojpohlavnými kvetmi. Kvety sú v súkvetiach, spravidla v klasoch alebo strapcoch. Kvety sú podopreté listeňmi alebo nie, sú pravidelné alebo zygomorfické. Okvetie je vyvinuté, spravidla 6 okvetných lístkov v 2 lôžkach (3+3), niekedy odlíšený kalich a koruna, okvetné lístky sú voľné alebo zrastené a potom vytvárajú okvetnú rúrku, sú rôznych farieb, niekedy nenápadné a listenovité. Tyčiniek je 6, v 2 lôžkach, spravidla 3+3, vzácne tyčinky 3, niesu zrastené s okvetím ani navzájom či naopak zrastené s okvetím alebo navzájom. Gyneceum je zložené ze 3 plodolistov, je synkarpné, semenník je vrchný. Plodom je väčšinou tobolka, zriedkavejšie bobuľa.

Rozšírenie vo svete

Podľa širšieho pojatia je známych asi 35 rodov a asi 900 druhov, ktoré sú rozšírené rôzne po svete, chýba napríklad v Severnej Amerike a severnejšej Ázii. Na Slovensku to je len nepôvodná ľaliovka.
Drom

Polohopis

Drom má rozlohu 7,78 km². Najvyšší bod je položený 505 m n. m. a najnižší bod 310 m n. m.

Obyvateľstvo

Drom má 205 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Aoustrille

Poloha

Obec má rozlohu 19,47 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žánrová maľba

Žánrové umenie, žánrové scény, žánrové pohľady alebo žánrová maľba (fran. genre – druh, žáner) sú ilustrované reprezentácie, ktoré predstavujú scény alebo udalosti z každodenného života, ako sú trhy, domáce prostredie, interiéry, večierky, hostinské alebo pouliční scény. Vo všetkých odvetviach umenia sú však žánre neurčité kategórie bez pevných hraníc a sú určené predovšetkým zažitými konvenciami. Mnoho diel potom ide naprieč niekoľko žánrov a používa a kombinuje tieto konvencie. Prevedenie môže byť realistické alebo zromantizované podľa umelca. Niektoré variácie pojmu žánrového umenia špecifikuje použité médium, napríklad žánrová maľba, žánrový tisk alebo žánrová fotografia a tak podobne.

Žánrová maľba

V maliarstve sa slovom žáner označuje maľba, pri ktorej je na pozadí mesta či dediny zachytený bežný život spravidla prostých anonymných ľudí. Nejde tu teda o zobrazenie či dokonca oslavu konkrétnych osôb, miest či krajiny, ale len o zobrazenie divácky vďačnej pracovnej, obchodnej, bojovej atď. scény. Tá môže mať aj komické vyznenie. Žáner bol obľúbený predovšetkým v druhej polovici osemnásteho a po celé devätnáste storočie.
Beauregard-l’Évêque

Poloha

Obec má rozlohu 12,02 km². Najvyšší bod je položený 390 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 314 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štiavnické Bane

Polohopis

Obec leží v centrálnej časti Štiavnických vrchov, približne 3 km juhozápadne od centra Banskej Štiavnice. Centrom obce prechádza cesta II/524 zo Štiavnice k Richnavskému jazeru.

Dejiny

Lokalita Štiavnické Bane vznikla z dvoch sídelných celkov: osady Sigelsberg a osady Vindšachta. Prvá zmienka o Sigelsbergu je z roku 1352. Osada sa neskôr stala súčasťou hradného, od 17. storočia komorského, panstva Šášov. Lokalita Vindšachta je známa najmä baníctvom. V roku 1648 zriadili v obci banskú erárnu nemocnicu pri kostole, ktorú koncom 19. storočia presťahovali do Banskej Štiavnice.
Ústredný zväz židovských náboženských obcí v Slovenskej republike

Medzinárodné kontakty

UZ ŽNO je členom Svetového židovského kongresu, Európskeho židovského kongresu.
Attigny (Ardennes)

Poloha

Obec má rozlohu 11,46 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1211 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bon Jovi (album)

Tvorba albumu

V roku 1980 začal spevák skupiny Jon Bon Jovi pracovať v newyorskom hudobnom štúdiu Power Station Studios, ktorého spoluvlastníkom bol jeho bratranec, Tony Bongiovi. Vyrobil tam niekoľko demonahrávok a poslal ich do mnohých nahrávacích spoločností, ale nemal úspech.
V roku 1982 išiel Jon Bon Jovi do miestneho rádia WAPP 103.5FM „The Apple“. Jeho piesne si vypočul DJ Chip Hobart. Zapáčila sa mu pieseň „Runaway“. Rozhodol sa ju umiestniť na kompiláciu nahrávok miestnych hudobníkov. „Runaway“ pomohli nahrať štúdioví hudobníci známi ako „The All Star Review“. Boli to gitarista Tim Pierce, klavirista Roy Bittan, bubeník Frankie LaRocka, basgitarista Hugh McDonald a vokalisti David Grahmme a Mick Seeley.
Pesničku začali hrať rádiá v okolí New Yorku. Jon Bon Jovi získal kontrakt s Mercury Records, súčasťou spoločnosti PolyGram. Chcel vymyslieť názov skupiny a pracovníci v PolyGram mu navrhli názov Bon Jovi.
V marci 1983 Jon Bon Jovi zavolal svojmu známemu, klaviristovi Davidovi Bryanovi (vtedy David Rashbaum), ktorý zavolal basgitaristovi Alecovi Johnovi Suchovi a bubeníkovi Ticovi Torresovi. Gitaristom skupiny bol vtedy Dave Sabo (a.k.a. The Snake), ktorý neskôr založil skupinu Skid Row. Dave Sabo bol čoskoro nahradený gitaristom Richiem Samborom.
Prvý album skupiny mal byť pôvodne nazvaný „Tough Talk“, nahrávacia spoločnosť sa však rozhodla, že bude lepšie pomenovať ho „Bon Jovi“. Väčšinu piesní na albume napísali Jon Bon Jovi, David Bryan a Richie Sambora. Úplne prvé napísané piesne na album boli „Burning For Love“ a „Come Back“. Tri piesne z albumu boli vydané ako single: „Runaway“, „She Don't Know Me“ a „Burning For Love“ (iba v Japonsku).
Vèbre

Poloha

Obec má rozlohu 5,19 km². Najvyšší bod je položený 1 485 m n. m. a najnižší bod 552 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 138 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Hongkongu

Vlajka Hongkongu – list vlajky je červený, v jej strede je biely kvet Bauhinia, ktorý má na svojich lupeňoch päť hviezd. 
Štylizovaný kvet Bauhinia, sa hojne vyskytuje v Hongkongu a symbolizuje ľudskosť regiónu. Päť hviezd odpovedá piatim hviezdam na vlajke Číny, a pripomínajú že Hongkong je neoddeliteľnou súčasťou Čínskej ľudovej republiky.
Vlajka Hongkongu bola prijatá 1. júla 1997. Pomer strán vlajky je 2:3. Predtým sa od roku 1959 používala britská modrá služobná vlajka (Blue Ensign) s hongkonským vlajkovým emblémom.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – II. divízia

II. A divízia

Zápasy II. A divízie sa hrali v Jace v Španielsku od 9. do 15. apríla 2016.

II. B divízia

Zápasy II. B divízie sa hrali v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 9. do 15. apríla 2016.
Kontinentálny kongres

Kontinentálny kongres (iné názvy: Philadelphský kongres, Filadelfský kongres; angl. Continental Congress, Philadelphia Congress) bolo zhromaždenie delegátov Trinástich kolónií, ktoré vystúpili proti britskej nadvláde v americkej revolúcii a v júli 1776 vyhlásili nezávislosť od Veľkej Británie a sformovali Spojené štáty. Kontinentálny kongres bol ustanovený celkom trikrát – v roku 1774 (Prvý kontinentálny kongres), v rokoch 1775 – 1781 (Druhý kontinentálny kongres) a v rokoch 1781 – 1789 (Konfederačný kongres).

Prvý kontinentálny kongres (1774)

Prvý kontinentálny kongres sa zišiel nakrátko, od 5. septembra do 26. októbra 1774 v budove Carpenters' Hall v Philadelphii v kolónii Pensylvánia. Pozostával z 56 delegátov z dvanástich severoamerických kolónií, keďže najnovšia a najjužnejšia z kolónií, provincia Georgia, potrebovala ochranu Britskej armády pred útokmi viacerých indiánskych kmeňov. Prezidentom kongresu bol do 22. októbra delegát Virgínie Peyton Randolph a od 22. do 26. októbra delegát Južnej Karolíny Henry Middleton, tajomníkom bol delegát Pensylvánie Charles Thomson.
Benjamin Franklin presadzoval myšlienku stretnutia zástupcov kolónií, avšak nedokázal ich presvedčiť až dokiaľ Británia neuvalila blokádu na prístav v Bostone, ktorou reagovala na bostonské pitie čaju. Väčšina delegátov nebola pripravená na vyhlásenie nezávislosti od britskej koruny, ale mali záujem na tom, aby kráľ Juraj III. a britský parlament vystupoval férovejšie voči ich požiadavkám.
Zástupcovia kolónií sa v reakcii na tzv. neznesiteľné resp. donucovacie zákony (zákon o bostonskom prístave schválený 20. marca 1774 a platný od 1. júna 1774, zákon o vláde v provincii Massachusetts schválený 20. mája 1774 a platný od 1. júla 1774, zákon o výkone spravodlivosti v provincii Massachusetts platný od 20. mája 1774) prijaté parlamentom v roku 1774 zhodli na bojkote Británie a odoslaní petície kráľovi. Kolonisti boli jednotní vo svojom postupe pri požadovaní odstránenia krívd, avšak rozchádzali sa v názore, či má byť ultimatívnym riešením uzmierenie s Veľkou Britániou alebo nezávislosť.
26. októbra 1774 Kongres odročil svoje zasadnutie. Podarilo sa mu skoordinovať kolónie v bojkote britského tovaru (od 1. decembra 1774), čo viedlo k poklesu importu z Británie o 97 % v roku 1775 oproti roku 1774. Delegáti sa dohodli na opätovnom zvolaní kongresu 10. mája 1775 pokiaľ parlament nepristúpi na nápravu ich sťažnosti.
HC Košice v sezóne 2013/2014

Individuálne ocenenia na turnaji

Najlepší brankár: Alexandr Hylák (HC Košice)
Najlepší obranca: Jiří Marušák (PSG Zlín)
 
Najlepší útočník: Miroslav Lažo (HK 36 Skalica)

Individuálne ocenenia na turnaji

Najlepší brankár: Dany Sabourin (Graz 99ers)
Najlepší obranca: Michal Šeda (HC Košice)
 
Najlepší útočník: Arne Kroták (HK Aquacity ŠKP Poprad)
 
Najlepší strelec: Greg Day (Graz 99ers)

Herný systém

Základná časť sa hrá systémom, kde každý s každým odohral 3 zápasy vonku a 3 zápasy doma. V lige hrá 10 regulárnych družstiev a družstvo HK Orange 20, hrajúce v Bratislave, ktoré odohrá iba jej časť ako prípravu pre Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.
Prvých 8 celkov po základnej časti postupuje do play-off, posledný hrá baráž. Všetky série vrátane barážovej sa hrajú na 4 víťazné stretnutia.

Štatistiky hráčov

Zdroj: Slovenský zväz ľadového hokeja
Žirafa juhoafrická angolská

Výskyt

Vo voľnej prírode žije populácia najviac 13050 jedincov. Je rozšírená na väčšine územia Namíbie. Bola introdukovaná do Botswany, Juhoafrickej republiky a do Zimbabwe.
Racibórz

Racibórz (slov. a nem. Ratibor, čes. Ratiboř) je mesto v južnom Poľsku, v Sliezskom vojvodstve, blízko hraníc s Českom.
Má rozlohu 74,96 km² a žije tu 60-tisíc obyvateľov (2006).
Wervik

Obyvateľstvo

Mesto má približne 18 134 obyvateľov (2010).
Dolnolužická srbčina

História a rozšírenie

Prvá kniha vznikla v roku 1574, k národnému obrodeniu v Dolnej Lužici došlo až koncom 19. storočia. Dnes ide o chránený menšinový jazyk, vznikajú materské škôlky, kde sa ho deti učia, keďže im ho vlastní rodičia nedokázali podať (projekt WITAJ).
Za centrum dolnolužickej kultúry sa považuje mesto Chotebuz (Chośebuz, Cottbus).
Malá komunita lužických emigrantov si tiež zachováva svoj jazyk v Texase v Lee County. Je pod vplyvom okolitej nemčiny a angličtiny.

Charakteristika

Od hornolužičtiny sa odlišuje okrem iného aj zachovávaním G a zmenou R na Š po hláskách P, T, K (tráva = tšawa), ďalej zmenou C na Č (čas = cas).
Zvláštnosťou je duál, ktorý bol aj v slovenčine a iných slovanských jazykoch do 14. stor., ale z nej vymizol (okrem zvyškov ako očú, dvoma).
Ďalšie zvláštne tvary sú pri slovesách: aorist a imperfektum.
Slovná zásoba je nemčinou ovplyvnená ešte viac ako hornolužická srbčina.
Deino

Deino alebo Deinó (starogr. Δεινώ – Deino/iný prepis Deinó) je v gréckej mytológii, jedna z troch starien, zvaných Graie, dcéra morského boha Forkyna a morskej bohyne Kéty.
Deino bola sestrou Enye a Pefrédy. Bývali ďaleko na západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa ako stareny a mali spoločný jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a ktorá mala práve zub, tá sa mohla najesť. O oko a aj o zub sa neustále hádali a tým si strpčovali už beztak smutný život. Ich sestrami boli Gorgony a ich bratom drak Ladón, ktorý strážil jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek.
Keď hrdina Perseus hľadal Gorgony zobral Graiam ich jediné oko a jediný zub, ktoré spoločne užívali a vykúpili sa tak, že Perseovi ukázali cestu ku Gorgonám a potom im oko aj zub zase vrátil. Táto cesta viedla cez háj láskavých nýmf, ktoré darovali Perseovi tri zázračné dary.
Michal Dočolomanský

Životopis

Jeho otec Rudolf (1899 – 1954) pôsobil ako učiteľ v rumunskom Sedmohradsku medzi tamojšími Slovákmi. Tam sa oženil s Floriannou (1915 – 1995), pôvodom Rumunkou, ktorá bola od neho mladšia o šestnásť rokov. Spolu mali 10 detí. V roku 1942 sa presťahovali do obce Nedeca, ktorá vtedy patrila Slovenskému štátu, kde sa v tom istom roku narodil syn Michal. Koncom druhej svetovej vojny sa rodina presťahovala na Slovensko. Spočiatku žili v Mlynčekoch (okres Kežmarok), následne v obci Nebojsa (dnes časť Galanty, kde jeho otec pôsobil ako riaditeľ základnej školy. Po jeho smrti v roku 1954 sa presťahovali do Svätého Jura. Matka zomrela v roku 1995 a je pochovaná spolu s manželom na cintoríne v Slávičom údolí.
Po ukončení základnej školy sa Michal Dočolomanský vyučil za automechanika. Už v detstve sa venoval ochotníckemu divadlu vo Svätom Jure, jeho záľubami boli aj športová gymnastika, neskôr bezmotorové lietanie. Herectvo absolvoval v roku 1964 na Vysokej škole múzických umení v Bratislave a odvtedy bol členom činohry Slovenského národného divadla.
Zomrel 26. augusta 2008 v predpoludňajších hodinách na Klinike pneumológie a ftizeológie Fakultnej nemocnice s poliklinikou v bratislavskom Ružinove. Podľahol rakovine pľúc vo veku 66 rokov.

Herecké pôsobenie

Účinkoval v mnohých slovenských a českých filmoch, v televíznych seriáloch, ako boli Sváko Ragan (1976), Jedenáste prikázanie (1977), Inženýrská odysea (1979), Povstalecká história (1984), Alžbetin dvor (1986), Horská služba (1998) a filmoch Tri gaštanové kone (1966), Generácia (1969), Medený gombík (1970), Zypa Cupák (1976) a mnohých ďalších televíznych inscenáciách.
V úspešnej divadelnej hre Na skle maľované stvárňoval titulnú úlohu Jánošíka od roku 1974 až do 2002 (predstavenie zaznamenalo 642 repríz). V slovenskom znení nahovoril všetky postavy poľského večerníčka Macko Uško.

Rodina

Sestra Petronela je tiež herečka. V roku 1967 sa mu s manželkou narodil prvý potomok. Syn Michal, ktorý pracoval ako manažér, je hudobník, spevák a moderátor. Dcéra Marta sa narodila v roku 1970, žije v zámorí.
Kláštor Kostanjevica

Kláštor Kostanjevica (Fons Sanctae Mariae, Mariabrunn) je bývalý cisterciánsky kláštor v slovinskom meste Kostanjevica na Krku.
Opátstvo založil v roku 1234 korutánsky vojvoda Bernard II. Sponheimský. Materským kláštorom bol kláštor Viktring z morimondského filiačného radu, odkiaľ prišiel prvotný konvent. Pri príležitosti založenia tu podľa kronikára Jána z Viktringu bola pochovaná vojvodova manželka Judita Přemyslovna spoločne so synom Bernardom.
Kláštor bol zrušený za vlády Jozefa II.
Sobota

Sobota je podľa niektorých vierovyznaní siedmy deň týždňa, napriek tomu, že väčšina Európy považuje za siedmy deň nedeľu. Pôvod má v heb. šabbath = deň voľna.Siedmy deň týždňa sa podľa starozákonného biblického odkazu slávil, keďže Pán Boh to prikázal. Príchodom kresťanstva sa začína sláviť prvý deň týždňa – nedeľa, keďže tento deň vstal Ježiš Kristus zmŕtvych.
La Bloutière

Poloha

Obec má rozlohu 9,31 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 407 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ingrandes (Vienne)

Poloha

Obec má rozlohu 35,03 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 784 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Billy (Allier)

Poloha

Billy má rozlohu 10,22 km². Najvyšší bod je položený 375 m n. m. a najnižší bod 235 m n. m.

Obyvateľstvo

Billy má 838 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Karol Chrpa

Životopis

Narodil sa 16. novembra 1904 v Prahe ako syn Otakara Chrpa a Karolíny rod. Vnukovej. Študoval na reálke a na Vysokej škole banskej v Příbrame a stal sa inžinierom. Pôsobil ako banský špecialista v roku 1949 – 1952 riaditeľ Banských stavieb v Banskej Bystrici. Prednášal na Baníckej fakulte VŠT v Košiciach, neskôr vedúci Katedry hlbinného dobývania ložísk a výstavby baní. Od roku 1964 CSc. Pričinil sa o projektovanie a výstavbu banských závodov na Slovensku, najmä v oblasti banského vetrania, klimatizácie a v geometrike. Publikoval v odborných slovenských a českých časopisoch a zborníkoch. Autor vynálezu a technických zdokonalení.
Ľadová doba (časť štvrtohôr)

Milankovićove cykly

Pre priemerné striedanie prísne technicky vymedzených glaciálov a interglaciálov (tradičné glaciály a interglaciály ako würm, kromer a podobne sú totiž vymedzené tradične a skoro vždy zahŕňajú viacero "technických", teda skutočných glaciálov/interglaciálov označovaných spravidla ako MIS/OIS) existuje tzv. Milanovićov cyklus (najprv cca. 40 tisíc rokov, potom cca. 100 tisíc rokov), ktorý možno sledovať od 2,588  miliónov rokov až dodnes. 
Podľa tohto odpozorovaného cyklu, glaciály spočiatku trvali asi 40 tisíc rokov, ale v čase pred jedným miliónom rokov sa presadil cyklus, ktorého glaciál trval v priemere 100 tisíc rokov a interglaciál asi 20 tisíc rokov. Za kolísaním podnebia pravdepodobne stoja zmeny vzájomnej polohy Slnka a Zeme. Ak sme od Slnka ďalej alebo inak natočení, dostáva celá Zem alebo jej časť iné množstvo tepelnej energie. Tieto zmeny sú malé, asi 1-3 % odchýlky, ale napriek tomu menia smery vetrov aj oceánskeho prúdenia. V podnebí mávajú malé zmeny ďalekosiahle dôsledky. Spočiatku sa teda uplatňoval silnejší, ale kratší parameter obežnej dráhy Zeme trvajúci asi 40 tisíc rokov, ale medzitým narástli ľadové čiapočky do takej veľkosti, že počas krátkeho teplejšieho obdobia nestačili ustúpiť. Teplotná zotrvačnosť spôsobila, že sa zvýšenou mierou začal uplatňovať slabší, ale dlhší parameter obežnej dráhy, ktorý trvá sto tisíc rokov. Tento parameter sa týka tvaru obežnej dráhy Zeme okolo Slnka. Táto dráha sa totiž mení z takmer kruhovej na eliptickú a v závislosti od vzdialenosti Zeme od Slnka sa mení aj množstvo energie dopadajúce na zemský povrch. V každom prípade patrí posledný milión rokov medzi najintenzívnejšie obdobia klimatických zmien, aké Zem zažila asi za posledných sto miliónov rokov.