google/wiki40b huggingface dataset:
Marian Sawa

Marian Sawa (* 12. január 1937, Krasnystaw, Poľsko – † 27. apríl 2005, Varšava) bol poľský skladateľ, organista muzikológ a pedagóg.

Životopis

Vysokoškolské štúdium absolvoval na univerzite Akademia Muzyczna im. Fryderyka Chopina vo Varšave v triede pre hru na organ Feliksa Rączkowského aj v skladateľskej triede Kazimierza Sikorského. Ako hudobný pedagóg pracoval vo varšavských školách na strednej i vyššej úrovni: v Združených štátnych hudobných školách Josefa Elsnera, Karola Szymanowského, Akadémie múzických umení F. Chopina (Akademia Muzyczna im. F. Chopina) a tiež na Univerzite kardinála Stefana Wyszyńského (Uniwersytet Kardynała Stefana Wyszyńskiego) špecializujúcou sa na teoretickú aj praktickú muzikológiu.
Koncertoval ako sólista aj so sprievodom po krajinách Európy (napr.: Francúzsko, Anglicko, Nemecko a Rusko). Najviac koncertoval vo svojom rodnom Poľsku. Nahral veľa LP a CD albumov pre vydavateľstvá akými sú napríklad: Polskie Nagrania Edition, Veriton, Polonia Records, Arston, DUX, Acte Prealable. Marian Sawa je držiteľom mnohých skladateľských ocenení, napríklad ocenenie z konkurzu mladých skladateľov ZKP za dielo Assemblage pre orchester, dvoch štátnych významných ocenení od ministerstva kultúry (Minister Kultury i Sztuki) a ministra školstva (Minister Edukacji Narodowej).

Dielo

Dielo Mariana Sawy obsahuje okolo tisíc skladieb – diela inštrumentálne, vokálne a vokálno-inštrumentálne. Známi je väčšinou ako autor hudby na organ (ale zložil aj päť koncertov pre organ a orchester, sonáty, fantázie, prelúdia, toccaty a passacaglie). Veľa jeho diel vychádza z náboženstva, ktoré je jeho inšpiráciou (viaceré hudobné skladby pre zmiešaný zbor a mužskú a-cappellu, veľké formy oratorijně-kantátové, napríklad Via Crucis, Missa Claromontana, niekoľko foriem „Magnificat i Stabat Mater“). Vo svojej hudbe často nadväzoval na gregoriánsky chorál, poľské kostolné piesne a poľský folklór, často tieto prvky spojoval v jednej skladbe.
Skladby Mariana Sawy boli zaznamenané na viacerých než štyridsiatych CD albumoch, ale aj vydavateľstvami Acte Prealable a Musica Scara Edition. Jeho dielo na organe interpretovali: Andrzej Chorosińský, Joachim Grubich, Marietta Kruzel-Sosnowská, Józef Serafin, Jan Szypowsky, Irena Wiseła-Cieślar.
V roku 2006 pri príležitosti prvého výročia smrti skladateľa vznikol spolok: Towarzystwo im. Mariana Sawy, ktorého cieľom je propagovanie a publikovanie umelcových diel, organizovanie koncertov a festivalov venovaných jeho tvorbe. Po smrti skladateľa sú majiteľmi diel jeho deti Radoslaw a Alexandra Sawa, ktorí spolupracujú so spolkom.
Aubertin

Poloha

Obec má rozlohu 17,16 km². Najvyšší bod je položený 347 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 649 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moyon

Poloha

Obec má rozlohu 23,74 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 130 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sedlnické sněženky

Ochrana

Predmetom ochrany je najbohatšie nálezisko snežienky jarnej (Galanthus nivalis) v povodí rieky Odry. Fragmenty dubohrabín, jaseňovo-jelšových lužných lesov a striedavo vlhkých bezkolencových lúk nadväzujúcich na vodný tok Sedlnice, s výskytom osobitne chránených druhov rastlín a živočíchov.
Národný park Russell River

Národný park Russell River (angl. Russell River National Park) je národný park v austrálskom štáte Queensland, ktorý sa nachádza 1352 km severozápadne od mesta Brisbane. Rozkladá sa na ploche 41 km² a založený bol v roku 1969.
Boulevard Macdonald

Boulevard Macdonald je bulvár v 19. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Étienna Jacquesa Josepha Alexandra Macdonalda (1765 – 1840), maršala Francúzska.
Začína pri kanáli Ourcq, kde nadväzuje cez most na Boulevard Sérurier, prekračuje kanál Saint-Denis a končí na križovatke s ulicami Rue d'Aubervilliers a Avenue de la Porte d'Aubervilliers, kde naň nadväzuje Boulevard Ney.

Dejiny

V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V úseku medzi Porte d'Aubervilliers a Porte de la Chapelle boli začaté stavebné práce na predĺžení električkovej linky T3. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.
Chambord (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 14,62 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 171 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Talal Asad

Biografia

Narodil sa v Saudskej Arábii. Jeho otec bol rakúsko-pakistanský diplomat, spisovateľ a reformátor Muhammad Asad. Matka Munira Hussein Al Shammari pochádzala zo Saudskej Arábie.
Julien Green

Životopis

Narodil sa vo Francúzsku americkým rodičom (otec bol obchodným agentom v Paríži), ktorí obaja pochádzali z amerického juhu (otec z Virgínie, matka z Georgie). Vo Francúzsku prežil väčšinu života, zžil sa s francúzskym kultúrnym prostredím a svoje diela písal vo francúzštine. Napriek tomu si až do smrti ponechal americké občianstvo, pod vplyvom svojej matky sa označoval za južana a hlásil sa k odkazu južanskej Konfederácie.
Detstvo prežil vo Francúzsku. Za prvej svetovej vojny slúžil vo francúzskej armáde, po vojne študoval na University of Virginia, kde potom krátko učil. Roku 1922 sa vrátil do Francúzska, ale za druhej svetovej vojny slúžil v americkej armáde a po vojne zostal vo Francúzsku. Písal romány, tiež z predvojnového amerického juhu, ďalej eseje, divadelnú hru a desať zväzkov veľmi cenených denníkov. Roku 1970 získal literárnu cenu Francúzskej akadémie a o rok neskôr bol zvolený jej členom ako prvý Američan po rodičoch. Zobrané spisy vyšli v rokoch 1954 – 1965 v desiatich zväzkoch.
Pochádzal z episkopálnej rodiny, ale roku 1916 konvertoval ku katolíctvu. Neskôr sa vrátil k protestantstvu, ale roku 1939 znova prestúpil na katolicizmus. Celý život vnútorne bojoval so svojou homosexualitou, kvôli svojej náboženskej viere sa nakoniec rozhodol pre celibát.
Zomrel v Paríži, na vlastné prianie však bol pochovaný v kostole sv. Egida v rakúskom Klagenfurte, a to kvôli neďalekej soche Panny Márie, ku ktorej mal osobný vzťah.
Tulku

Tulku je telo premeny vtelených lámov, tzv. žijúcich budhov. Stav, ktorý závisí od dokonalého sebauvedomenia, t. j. uvedomenia si seba ako ja i tela ako schránky ja. Keď toto sebauvedomenie trvá veľmi dlho, prestáva človek strácať sám seba z vedomia najprv za bežných okolností, keď množstvo dojmov môže vedomie seba zotrieť, ale neskôr aj za kritických okolností, ktoré iných ľudí z tela doslova vyháňajú do tej miery, že ich osobné uvedomenie hasne. Keď sa človek dostane tuhou disciplínou sebauvedomovania až na tento stupeň, predpokladá sa o ňom, že posunie uvedomovanie si seba samého do najužšej blízkosti okamihu smrti; to mu umožní pripamätať si existenciu, práve rušenú smrťou, v novom vtelení, ku ktorému nedochádza len výnimočne.
Železničná stanica Praha-Smíchov

Dejiny

Stanica Praha-Smíchov zahájila prevádzku v roku 1862. Vtedy to bola konečná stanica Českej západnej dráhy z Plzne do Prahy. Stanica sa volala "Praha (Česká západní dráha)".
V roku 1872 sa do stanice napojila trať Buštěhradskej dráhy z Hostivíc. V tom istom roku bola dokončená Pražská spojovací dráha ktorá viedla cez vltavský železničný most a stanicu Vyšehrad až na pražskú Hlavnú stanicu a Hrabovku. Táto dráha sa až do roku 1888 používala len pre nákladnú dopravu. V roku 1873 bola uvedená do prevádzky trať Pražsko-Duchcovskej dráhy z Mostu cez Rudnú. Od roku 1895 sa stanica nazývala "Smíchov", v rokoch 1909 až 1920 potom "Smíchov státní nádraží". Mnoho desaťročí bola stanica známa ako "nádraží Západní dráhy" alebo krátko "Západní nádraží". Takto boli označené aj zastávky pražskej mestskej dopravy.
Pôvodná odbavovacia budova z 19. storočia ležala severnejšie. V rokoch 1953 až 1956 bola zbúraná a nahradená novou budovou, ktorú navrhli architekti Jan Zázvorka a Ladislav Žák. Výrazný prvok výzdoby odbavovacej haly tvorí budovateľská freska Richarda Wiesnera. Ďalších úprav sa stanica dočkala roku 1985 pri napojení na Pražské metro.

Súčasnosť

Stanica má veľký význam pre zabezpečenie dopravy do zamestnania. Trať využívajú aj rekreanti, zvlášť k cestám do oblastí od Černošic do Srbska a na Karlštejn. Časť koľajiska ustúpila v 90. rokoch 20. storočia rýchlostnej komunikácii, ktorá spája tunel Mrázovka s Barrandovským mostom.
Stanica je už od prvej polovice 20. storočia premostená pešou lávkou spájajúcou túto časť Smíchova (Nádražní ulici) s časťou Smíchova u Radlic (Křížová a Radlická ulice). Hoci lávka prechádza priamo nad severným nástupišťom, schodisko umožňujúce príchod k jeho nástupišti bolo dobudované až v roku 2007.

Severné nástupisko

O Severnom nástupišti podrobne pojednáva článok Praha-Smíchov severní nástupiště.

Smíchovská stanica v umení

Smíchovská stanica je centrom deja detskej knižky Pohádky o mašinkách, podľa ktorej bola vytvorená aj séria večerníčkov.
Štátoprávna teória

Štátoprávna teória je zovšeobecňujúca súčasť vied skúmajúcich špeciálne ako svoj predmet štát a právo. Skúma základné, všeobecné črty štátu a práva ako celku a zákonitosti ich vývoja. Zovšeobecňuje poznatky odvetvových právnych disciplín. Jedným z najdôležitejších pojmov štátoprávnej teórie je pojem konštitucionalizmu.
Lamonzie-Montastruc

Poloha

Obec má rozlohu 20,66 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 48 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 632 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Najsvätejšia Trojica

Najsvätejšia Trojica alebo skrátene Trojica alebo Svätá Trojica alebo Presvätá Trojica je v kresťanstve spoločné pomenovanie pre tri Božské osoby – Otca, Syna a Svätého Ducha. Podľa kresťanov existuje len jeden, jediný Boh, ktorý je však v troch osobách. Je to tajomstvo viery, ktoré sa ľudským rozumom nedá pochopiť.

Kresťanstvo

V súčasnosti doktrínu o Najsvätejšej Trojici prijíma väčšina kresťanov na celom svete.
Doktrínu svätej Trojice a jej spochybnenie alexandrijským diakonom Áriusom riešil v roku 325 ekumenický Nicejský koncil (zhromaždenie) kresťanských biskupov Rímskej ríše, ktorý zvolal cisár Konštantín I. Veľký do mesta Nikaia (teraz İznik, Turecko). Nezúčastnil sa ho pápež, iba jeho zástupcovia. Hlasmi asi 300 biskupov schválili na základe vyznania niektorej z východných cirkví, pravdepodobne z Cézarejskej Palestíny, tzv. Nicejské vyznanie viery o jednote troch osôb jediného Boha: Boha Otca, Boha Syna a Boha Ducha svätého.
V Biblii sa výrazy ako Najsvätejšia trojica, Svätá trojica alebo Trojjediný nevyskytujú. Na niektorých miestach sa však spomínajú tri Božské osoby spolu, hlavne v Matúšovom evanjeliu (Mt 28,19): „Choďte teda, učte všetky národy a krstite ich v mene Otca i Syna i Ducha Svätého a naučte ich zachovávať všetko, čo som vám prikázal.“ a na niektorých ďalších miestach, napr. na začiatku Prvého Petrovho listu (1 Pt 1, 2): „[…] ktorých Boh Otec vopred poznal a Duchom posvätil, aby boli poslušní a pokropení krvou Ježiša Krista: Milosť vám a pokoj v hojnosti.“ alebo nepriamo na konci Druhého listu Korinťanom (2 Kor 13, 13): „Milosť Pána Ježiša Krista a láska Božia i spoločenstvo Svätého Ducha nech je s vami všetkými.“

Iné náboženstvá

V iných náboženstvách uctievali trojicu bohov starí Babylončania (Nimrod – Semiramis – Tammuz), Egypťania (Osiris – Isis – Horus) antický Rím (Jupiter – Juno – Minerva) a uctievajú ju hinduisti (Brahma – Višnu – Šiva). Rozdiel oproti kresťanstvu je však ten, že kresťanstvo neuctieva troch bohov, ale len jedného Boha v troch osobách.
Hamburg

Poloha

Hamburg leží na vlyve riek Bille a Alster do Labe. Približne 110 kilometrov severne od Hamburgu sa Labe vlieva do Severného mora. Úsek od Severného mora až po Hamburg je Labe splavná aj pre zaoceánske lode.

Dejiny

Oficiálny názov mesta je nem. Freie und Hansestadt Hamburg – Slobodné a Hanzové mesto Hamburg. To odkazuje na históriu mesta ako súčasť stredovekého zväzu obchodu Hanzy, ako slobodné mesto počas Rímskonemeckej ríše a na súčasné postavenie mesta ako jednej zo spolkových krajín Nemecka.

Priemysel

Hamburg je centrom obchodu v severnom Nemecku. Mesto sa stalo mediálnym a priemyselným centrom oblasti s podnikmi ako Airbus (letecký výrobca), Blohm + Voss (lodenice) a Aurubis (najväčší európsky producent medi na svete). V meste sídli Norddeutscher Rundfunk verejnoprávna rozhlasová a televízna organizácia a Gruner + Jahr, najväčšia európska tlačová a vydavateľská spoločnosť.  
Prístav v Hamburgu je tretí najväčší v Európe (po Antverpách a Rotterdame) a deviaty na svete.
Talmont-Saint-Hilaire

Poloha

Obec má rozlohu 89,53 km². Najvyšší bod je položený 57 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 829 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vasil Božikov

Klubová kariéra

Svoju futbalovú kariéru začal v tíme PFK Pirin Goce Delčev, odkiaľ ako hráč mládežníckych tímov prestúpil najprv do klubu PFK Botev Plovdiv a následne do celku FK Botev 2002. V roku 2006 zamieril do mužstva OFK Gigant Săedinenie, odkiaľ následne v zimnom prestupovom období ročníka 2008/2009 posilnil klub PFK Minjor Pernik.

Litex Loveč

V januári 2012 sa stal posilou Litexu Loveč. V drese tímu si odkrútil premiéru 22. apríla 2012 v 5. kole sezóny 2011/2012 proti Ludogorcu Razgrad (remíza 1 : 1), odohral celý zápas. Na jeseň 2015 sa s Litexom predstavil v druhom predkole Európskej ligy UEFA proti celku Diósgyőri VTK z Maďarska, s ktorým Loveč po prehre 0 : 2 a výhre 2 : 1 vypadol. Svoj prvý a zároveň jediný gól v lige v tomto pôsobisku strelil v súboji s Lokomotivom Sofia (výhra 4 : 2), keď v siedmej minúte otvoril skóre stretnutia.

Kasımpaşa SK

V lete 2015 sa vydal do Turecka do Kasimpasa SK, do klubu z hlavného mesta Istanbulu prestúpil za približne 400-tisíc eur a podpísal zmluvu na dva roky s následnou dvanásťmesačnou opciou. Svoj ligový debut v drese Kasimpasa SK absolvoval v šiestom kole proti tímu Caykur Rizespor, keď pri remíze 1 : 1 prišiel na hraciu plochu v 9. minúte.

ŠK Slovan Bratislava

V júli 2017 odišiel ako voľný hráč na Slovensko a upísal sa na tri roky Slovanu Bratislava.

Sezóna 2017/2018

Premiéru v lige si odkrútil v drese bratislavského klubu 19. augusta 2017 v 4. kole v súboji s tímom FC DAC 1904 Dunajská Streda (remíza 1 : 1), nastúpil na celých 90 minút. 1. mája 2018 skóroval vo finále slovenského pohára hraného v Trnave proti celku MFK Ružomberok, "Belasí" zvíťazili v pomere 3 : 1 a obhájili tak zisk tejto trofeje z predošlej sezóny 2016/2017. Svoj prvý ligový gól za Slovan zaznamenal 12. mája 2018 v súboji s Dunajskou Stredou, keď v nastavení prvého polčasu strelil na pôde súpera jediný gól stretnutia. V ročníku 2017/2018 nastúpil za Slovan v 27 zápasoch v lige.

Sezóna 2018/2019

V lete 2018 bol Bozhikov zvolený za kapitána mužstva po odchode Borisa Sekuliča do CSKA Sofia. V otváracom zápase sezóny odohral 90 minút v 1.kole v zápase proti Zlatým Moravciam (výhra 4 : 1) a v 2.kole proti Podbrezovej (výhra 3 : 0) keď v 4.minúte otvoril skóre duelu.

Reprezentačná kariéra

V A-mužstve Bulharska debutoval 25. marca 2016 v priateľskom zápase v meste Leiria proti reprezentácii Portugalska (výhra 1 : 0), na ihrisko prišiel v 89. minúte.
Šabliarka modronohá

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 1980 – 1999 bol 0 – 20. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 1,20 % mapovacích kvadrátoch. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala vykazovala mierny pokles od 20 - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 V - zraniteľný. V roku 1998 EN:B1 - ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status ale aj status SPEC3 - ..majú nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia L - lokalizovaný. Ekosozologický status v roku 2001 EN - ohrozený. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2008 – 2012 bol 0 – 20 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (2000 – 2012) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (1980 – 2012) boli fluktujúce. V roku 2014 EN* C2a(i)b; D - silne ohrozený. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 2013 – 2018 bol 0 – 20 párov.Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov (2007 – 2018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (1980 – 2018) boli fluktujúce.
Závory (sedlo)

Názov

Nemá jasný zmysel. Pravdepodobne sa vťahoval na záver doliny. Sedlo pôvodne Slováci volali Priehyba.
Le Plagnal

Poloha

Le Plagnal má rozlohu 16,07 km². Najvyšší bod je položený 1 463 m n. m. a najnižší bod 1 056 m n. m.

Obyvateľstvo

Le Plagnal má 65 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Verviers

Obyvateľstvo

Mesto má približne 55 253 obyvateľov (2010).
Gloucester

Gloucester je mesto a dištrikt v anglickom grófstve Gloucestershire, blízko hraníc s Walesom na rieke Severn (prítok Bristolského zálivu).

Geografia

Gloucester je hlavné mesto Gloucestershire a veľkosťou je 46. miesto v Anglicku. V roku 2003 malo vlastné mesto 110 200 obyvateľov bez prímestských častí. Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 bol počet obyvateľov Gloucesteru vrátane pričlenených obcí 162 203, o 29% viac než v roku 1991.
Mesto sa rozkladá na východnom brehu rieky Severn asi 180 km severozápadne od Londýna. Na východe je ohraničené Costwolds a na západe a severozápade tvoria jeho hranice Forest of Dean a Malvern Hills.
Prístav je spojený cez Gloucester and Sharpness Canal s ústím rieky Severn a dovoľuje tak veľkým lodiam doplávať až do dokov. Prístavisko, sklady a doky prešli v 80. rokoch 20. storočia významnou rekonštrukciou a v súčasnosti sú prístupné pre verejnosť. Niektoré sklady využíva National Waterways Museum, iné boli prestavané na luxusné byty, obchody a bary. Soldiers of Gloucestershire Museum je umiestnené v bývalej colnici.

Dejiny

Existencia britského osídlenia v oblasti Gloucesteru nie je potvrdená žiadnym priamym odkazom, ale Gloucester bol strediskom rímskej  Colonia Nervia Glevensium. Časti opevnenia z tej doby sú viditeľné ešte i dnes, a bolo nájdených veľa mincí a drobných nálezov, i keď písomné zmienky sú vzácne. Dôkazom o obývanosti tejto oblasti v čase po odchode Rimanov z Británie sú zmienky v Historia Brittonum o tom, že Vortigernov ded vládol Gloucesteru a že výsledkom Bitky pri Deorhame roku 577 bolo ovládnutie Gloucesteru Wessexom.
Bachureň (pohorie)

Polohopis

Zo severu a východu pohorie vymedzuje Spišsko-šarišské medzihorie, na juhu nadväzuje Šarišská vrchovina a západným smerom leží Branisko a Levočské vrchy.
V pohorí bolo nájdených 108 druhov mäkkýšov (6 druhov sladkovodných ulitníkov, 99 druhov suchozemských ulitníkov a 3 druhy lastúrnikov.).
Malé laguny

Ochrana

Predmetom ochrany je vodný a mokraďový biotop v prímestskej krajine, refúgium vzácnych a osobitne chránených druhov živočíchov.
Kokosový ostrov

Národný park Kokosový ostrov

Národný park tu bol zriadený kvôli unikátnej faune a flóre ako na samotnom ostrove, tak v okolitých vodách. Park má rozlohu 199 790 ha, z toho ostrov zaberá „iba“ 2 385 ha.
Kokosový ostrov je jediný ostrov vo východnom Pacifiku, ktorý je porastený tropickým dažďovým lesom, navyše v najvyšších častiach ostrova rastie aj hmlistý les. Vznikol vulkanickou činnosťou, leží na Kokosovej tektonickej platni. Pre svoju geografickú odľahlosť od amerického kontinentu sa na ostrove vyvinulo mnoho endemitov (70 endemických druhov rastlín, 64 druhov hmyzu). Oceán okolo ostrova je domovom mnohých rýb, veľrýb a koralov.
V roku 1997 bol národný park zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Lecci

Poloha

Obec má rozlohu 27,41 km². Najvyšší bod je položený 646 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 267 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slávik (anketa)

Slávik bola anketa popularity slovenských spevákov, speváčok a skupín vyhlasovaná od roku 1998 do roku 2013. Slávik je nasledovníkom ankety Zlatý slávik vyhlasovanej od roku 1962 do roku 1991 časopisom Mladý svet.
V Česku funguje obdoba Slávika od roku 1996 pod názvom Český slavík.
V októbri 2013 bol Slávik zrušený. Usporiadateľská agentúra Forza svoj zámer potvrdila, ako dôvod uviedla klesajúci záujem o anketu. V minulých rokoch bolo víťazstvo podmienené ziskom aspoň 34 tisíc hlasov, v posledných rokoch toto číslo kleslo na 5 tisíc. Spolu sa uskutočnilo 15 ročníkov.
Hautteville-Bocage

Poloha

Obec má rozlohu 4,22 km². Najvyšší bod je položený 39 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sofi Oksanenová

Život

Narodila sa vo Fínsku v rodine fínskeho otca a estónskej matky, ktorá v roku 1970 emigrovala zo Sovietskeho zväzu. Vyštudovala literatúru na Jyväskylskej a Helsinskej univerzite. Neskôr študovala dramaturgiu na Divadelnej akadémii v Helsinkách.
V roku 2009 ju najväčší estónsky denník Postimees vyhlásil Osobnosťou roka. Estónsky prezident Toomas Hendrik Ilves jej v roku 2010 udelil Rad kríža krajiny Panny Márie štvrtého rádu.
Jodisol

Jodisol je voľne predajný liek. 95% Jodisolu tvorí etanol, zvyšných 5% pripadá na jódovaný povidón, ktorý má široké antiseptické a dezinfekčné účinky. Jód viazaný v roztoku sa uvoľňuje v rozmedzí 1-5 minút a uvoľní sa ho také množstvo, ktoré nepoškodí kožu ani sliznicu.
Používa sa na odstránenie všetkých nežiaducich mikroorganizmov, vírusov, baktérii a spor. Jodisol je vhodným pomocníkom tiež pri odstraňovaní prisatého kliešťa. Pri dezinfekcii otvorených rán a slizníc je dobré užívať aj zriedenejšie roztoky.
Jodisol vyrába od 70. rokov 20. storočia firma SpofaDental sídliaca v Jičíne.
Darkovice

História

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1250. Je to listina pápeža Inocenta IV., ktorá informuje, že český kráľ Václav I. daroval obec kláštoru na Velehrade. Je pravdepodobné, že už predtým existovala osada, ktorá bola zničená tatárskymi nájazdmi v rokoch 1240 - 1241. Veľmi cenné archeologické nálezy úlomkov volutovej keramiky sú uložené v Sliezskom múzeu v Opave. Pred rokom 1265 vznikla vedľa Darkovíc obec Žibřidovice a medzi nimi najstarší rybník na Opavsku s mlynom. Po smrti Přemysla Otakara II. (1278) prebiehali v pohraničí boje o dedičstvo a v priebehu konfliktu Darkovice spustli. Až po roku 1320 velehradský kláštor pustil Darkovice hradeckému kastelánovi Přeskovi, ktorý bol aj správcom Landeku. V roku 1334 tu bol založený nový rybník a mlyn. V priebehu 14. a 15. storočia sa tu vystriedalo niekoľko majiteľov. V roku 1517 odovzdal zemský správca opavské knieža Kazimír Těšínsky Darkovice do dedičného majetku hlučín skej vrchnosti.
Kermoroc’h

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Chapelle-la-Reine

Poloha

Obec má rozlohu 15,91 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 625 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diomédé (dcéra Lapitha)

Diomédé alebo Dioméda (starogr. Διομήδη - Diomédé) je v gréckej mytológii dcéra Lapitha. 
Antický autor Apollodóros z Atén uvádza, že Diomédé sa vydala za spartského kráľa Amykla a mala s ním dvoch synov. Jej starší syn Kynortas zdedil po otcovi spartský trón a mladší Hyakinthos zomrel po nešťastnej nehode. Iní starovekí autori však uvádzajú, že následníkom spartského kráľa Amykla bol jeho syn Argalos.
Podľa Pausania a iných autorov bola Diomédé aj matkou dcér Polyboie, Laodameie a Dafny.