google/wiki40b huggingface dataset:
Ilan Ramon

Životopis

Ramon sa narodil 20. júna 1954 v Tel Avive a vyrastal v meste Be’er Ševa. Jeho matka aj babička prežili vyhladzovací tábor Osvienčim. V roku 1972 ukončil maturitnou skúškou stredoškolské vzdelanie. Začal študovať na vysokej škole a zároveň dostal rozkaz na povinnú vojenskú službu. Narukoval k letectvu, z ktorého odišiel až v roku 1998, pretože sa pridal ku kozmickému programu. V roku 1973 získal prvú leteckú bojovú skúsenosť v Jomkipurskej vojne. V roku 1974 dokončil štúdium na Leteckej škole izraelského letectva, ako bojový pilot a v rokoch 1974 -76 sa zúčastnil základných cvičení a operácií na strojoch Douglas A-4 Skyhawk. Následne sa preškolil na Mirage IIIC. Kdeď v roku 1980 izraelské letectvo vytvorilo prvú letku stíhacích lietadiel F-16, zúčastnil sa základných cvičení a operácií na základni amerického letectva Hill Air Force Base v Utahu. V rokoch 1981 – 1983 slúžil ako zástupca veliteľa F-16 Letky B. V priebehu roku 1990 dokončil veliteľský letecký kurz. V rokoch 1990 – 1992 bol veliteľom letky strojov F-16, v rokoch 1992 – 1994 zastával funkciu veliteľa Leteckej sekcie v Oddelení operačných požadaviek.
Na F-16 nalietal dokopy vyše 1000 hodín, na ostatných strojoch ďalších 3000 hodín.
V júni roku 1981 sa vo svojej stíhačke F-16 pod velením Aviho Sely zúčastnil bombardovania nedokončeného irackého jadrového reaktora Osirak v Al Tuwejte. Osem F-16 istila päťčlenná letka F-15. Skupina letela v zomknutej formácii, aby znemožnila identifikáciu nepriateľským radarom. Ramon bol najmladším zo zúčastnených pilotov. Za svoju účasť v Jomkipurskej vojne a pri ťažení v Libanone dostal vysoké vyznamenania. V roku 1987 dokončil aj vysokú školu University of Tel Aviv.
V roku 1994 bol povýšený do hodnosti plukovníka (Aluf Mišne) a vymenovaný veliteľom Oddelenia operačných požiadaviek a vývoja zbraní. Na tomto poste zostal do roku 1998, kedy bol vybraný a ustanovený prvým izraelským astronautom. Izrael pri spolupráci s NASA sám uskutočnil výber vhodných kandidátov. Z bezpečnostných dôvodov najprv nebolo zverejnené jeho plné meno, svet sa ho dozvedel až v roku 1998. Vtedy Ramon začal výcvik v Houstone. Jeho náhradníkom bol Jicchak Majo.
Ramon bol ženatý a s manželkou Ronou mal 4 deti.
Castella

Poloha

Obec má rozlohu 12,52 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 339 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mikuláš Zmeškal

Životopis

Pochádzal z oravského zemianskeho rodu, matka Katarína rod. Meerwaldtová bola Banskobystričanka. Študoval na evanjelický gymnáziu v Banskej Bystrici, 1770-1778 s podporou K. Pálfiho na Tereziane vo Viedni, 1782 zložil advokátsku skúšku v Budapešti. Hudobne vzdelaný, základy hry na klavíri získal pravdepodobne v rodisku, potom študoval hru na violončelo u A. Krafta vo Viedni. Úradník Hontianskej stolice, advokátsky kandidát v Budapešti, úradník, nakoniec jeden z riaditeľov a radca  dvorskej kancelárie vo Viedni. Vynikajúci violončelista, venoval sa aj skladbe komornej hudby. Vo Viedni získal významné postavenie v hudobnom živote mesta, jeden z najbližších priateľov L. van Beethovena, priateľ J. Haydna. Beethoven mu  venoval Qurtetto serioso f moll, op. 95 (1810) a Haydn 6 zo svojich tzv. Slnečných kvartet, op 20. Z jeho korešpondencie s Beethovenom sa zachovalo okolo 150 listov a odkazových lístkov.
Andrej Palacko

Kariéra

Profesionálne začínal ako reprodukčný fotograf v URBION-e – Štátnom inštitúte urbanizmu a územného plánovania. Neskôr pracoval v týždenníkoch Mladé rozlety a Rozhlas, časopisoch Hudobný život, Slovenka, STOP Auto-moto-revue a iných tlačových médiách v bývalom Česko-Slovensku. Spolupracoval s Česko-slovenskou televíziou, Česko-slovenským rozhlasom, štúdiom Koliba, Slovenským národným divadlom, Umeleckým súborom Lúčnica, hudobnými festivalmi Bratislavské džezové dni a Bratislavské hudobné slávnosti a agentúrou Slovkoncert.
Po vysťahovaní sa do Nemeckej spolkovej republiky v auguste roku 1989 spolupracoval s odborným hudobným mesačníkom Opernglas, denníkmi Baden-Württembergische Zeitung, Göppinger Kreisnachrichten a Ludwigsburger Kreiszeitung. Pracoval ako fotograf pre Filmakademie Baden-Württemberg. V roku 1995 sa fotograficky spolupodieľal na knižnej publikácii, vydanej k 50. výročiu Württembergische Philharmonie Reutlingen. Fotograficky dokumentoval operné predstavenia Aida a Carmen na opernej scéne v Stuttgarte.
Svoje reportážne a umelecko-reportážne dielo vystavoval na Slovensku v Bratislave, Košiciach a Trenčíne, v zahraničí v roku 2006 v kubánskych mestách Havana a Santiago de Cuba. Po tom, ako vystavované dielo daroval kubánskemu ľudu, putovala výstava po všetkých provinciách Kubánskej republiky.
Verberie

Poloha

Obec má rozlohu 15,05 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 936 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montsauche-les-Settons (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 44,3 km². Najvyšší bod je položený 701 m n. m. a najnižší bod 467 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 531 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Maulvis

Poloha

Obec má rozlohu 6,21 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vauhallan

Poloha

Obec má rozlohu 3,34 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 982 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lucy Maud Montgomeryová

Životopis

Narodila sa v Cliftone, na Ostrove princa Edwarda v Kanade. Jej rodičia boli Hugh John Montgomery a Clara Woolner Macneill. Keď mala Lucy Maud necelé dva roky, umrela jej matka na tuberkulózu. Lucin otec sa rozhodol, že sa presťahuje do západnej Kanady, kde sa neskôr znovu oženil. Lucy zostala na farme svojich starých rodičov v Cavendishi. Tu ako 9-ročná začala písať prózu.
V školskom roku 1893 – 1894 študovala na Prince of Wales College a získala učiteľskú licenciu. Potom, v roku 1898, začala učiť na škole Lower Bedeyue. V tom istom roku jej zomrel starý otec. Hneď sa vrátila do Cavendishu, aby sa starala o svoju babičku. Zostala tam trinásť rokov, okrem rokov 1901 až 1902. Pracovala ako korektorka pre The Daily Echo v Halifaxe. Počas tohto pobytu písala aj tvorila svoje knižky.
V roku 1905 napísala svoju prvú knihu Anna zo Zeleného domu. Poslala ju do mnohých vydavateľstiev, ale vo všetkých jej ju odmietli. Rukopis tejto knihy uložila do krabice a zabudla naň. Znova ho našla v roku 1907 a to už mala väčšie šťastie. Našla vydavateľa, ktorý zariadil, aby Anna Shirleyová uvidela svetlo sveta v knižnej podobe. O rok neskôr sa stalo.
Keď v roku 1911 zomrela Lucy babička, vydala sa za reverenda Ewena MacDonalda, s ktorým bola tajne zasnúbená od roku 1906. Spolu sa presťahovali do Leaskdale v Ontariu. Tu sa im neskôr narodili ich tri deti. Chester narodil sa v r. 1912, Hugh sa narodil mŕtvy v r. 1914 a Stuart v r. 1915. Lucy Maud tu napísala väčšinu svojich kníh.
Po svadbe už nikdy na ostrove Princa Edwarda nežila. Chodievala tam už len na návštevu. Svojimi príbehmi preslávila tento ostrov. Odohrávali sa tu všetky okrem jedného.
Lucy Maud Montgomeryová zomrela v Toronte 24. apríla 1942, ale bola pochovaná na ostrove Princa Edwarda v Cavendishi.
Fotochromizmus

Pojem fotochromizmus (niekedy spomínaný aj ako fototropizmus) bol prvýkrát uvedený v roku 1867 a to v „The Photochemistry of the Future“, kde sa Giacomo Ciamician zmienil o dôležitosti fotochromických substancií.
Termín fotochromizmus sa používa na charakterizovanie molekúl, ktoré môžu byť reverzibilne prepínané medzi dvomi stavmi, za podmienky, že najmenej jedna z reakcií sprevádzajúca túto zmenu, je indukovaná svetelným impulzom. Takto dôjde k svetlom podmienenej premene medzi dvoma formami s rôznymi absorpčnými spektrami. Tieto dve formy sa samozrejme nelíšia iba absorpčnými spektrami, ale taktiež vo viacerých vlastnostiach, ako napr. v redoxnom potenciáli, dielektrickej konštante atď.
Fotochromizmus nie je len syntetický, chemický fenomén, ale taktiež prírodný fenomén, týkajúci sa väčšiny biologických fotoreceptorov, ako je napr. rodopsín v oku človeka.

Fotochromický systém

Vo fotochromickom systéme sú interkonvertované dva izoméry. Reakcia prebieha ako preusporiadanie elektrónov alebo preusporiadanie nukleárnej štruktúry molekuly, pričom môže, ale nemusí dôjsť k reverzibilnému prerušeniu väzieb. Svetelná excitácia spôsobuje prepnutie zo stabilného izoméru A do menej stabilného izoméru B s vyššou energetickou hladinou. Po prekonaní väčšej či menšej energetickej bariéry je preto očakávaný prechod izoméru B späť do stavu A. Z tohto dôvodu sú fotochemické systémy pod kinetickou kontrolou. Po fotochemickej konverzii, ktorá môže byť použitím lasera vykonaná v priebehu niekoľkých femtosekúnd, sa očakáva spontánna spätná reakcia. Táto môže byť rýchla ako aj pomalá. Jej rýchlosť závisí od systému. Niekedy môže byť fotoprodukt kineticky stabilný a spätná reakcia nastane len za použitia sekundárneho svetelného stimulu.

Únava materiálu

Pri fotochromických reakciách dochádza k spätným reakciám, kedy sa fotogenerovaný produkt vráti do pôvodného stavu. Ak dôjde k vedľajšej reakcii, pri ktorej vzniká iná molekula ako je izomér A alebo izomér B, dochádza k postupnému rozloženiu pôvodnej molekuly, čo má za následok znemožnenie použitia takýchto zlúčenín v praktických aplikáciách.

Reakčný čas

Čo sa týka reakčného času priebehu fotochromických reakcií, je veľmi krátky. Konkrétne napr. pre diaryletény, fotochemická elektrocyklická reakcia medzi dvomi stavmi s otvoreným a uzatvoreným kruhom nastáva v priebehu niekoľkých pikosekúnd.
Mašiansky balvan

Základné informácie a zaujímavosti

Skalný útvar Mašiansky balvan má tvar pretiahnutého ostrova v smere údolia. Rozprestiera sa na ploche 56 m2 a dosahuje výšku 20 m. Názov je odvodený od Maše, vysokej pece, ktorú postavili v miestnej časti Liptovskej Porúbky - Liptovská Maša. Spracúvala sa v nej železná ruda. Železo bolo veľmi kvalitné a v Liptovskom Hrádku z neho vyrábali pušky, karabíny a pištole. 
Balvan tvoria druhohorné a dolomitné vápence, na vrchole sú vážske štrky - zvyšok eróznej riečnej terasy. Zo západnej strany sa vytvoril malý sutinový kužeľ, po ktorom vedie prístupový chodník na vrchol. Na jeho vápencovom podloží rastú vzácne skalničky a iné chránené rastliny.
Široký kámen

Popis lokality

Na katastrálnom území obce Hamr na Jezeře je veľa rozlične zvrásnených pieskovcových vrcholov. Skalisko Široký kámen (430,2 m n. m.) sa tu vyníma ako mohutná, hore plochá skala, z troch strán so strmými stenami, len málo rozrušená obvyklou eróziou. Je dobre viditeľná z okružného modro značeného turistického chodníka z Hamru na Jezeře, nie je k nej však žiadna vyznačená odbočka. Od Hamru je vzdialená 3,5 km. Skala je sčasti hore na niektorých okrajoch zarastená borovicovým lesom s ojedinelými brezami,  úpätie je zarastené úplne.
V geomorfologickom členení je lokalita v Zákupskej pahorkatine, jej okrsku Kotelská vrchovina.

Predmet ochrany

Prírodná pamiatka bola vyhlásená v súlade s zákonom 114/1992 zb. O ochrane prírody a krajiny na rozlohe 29,6ha 20. januára 1996. Podkladové materiály spracoval Okresný úrad Česká Lípa. Týka sa skalného masívu vo výške 350 – 440 m n. m. s reliktnými bôrmi, ale aj vzácnej kveteny, napr. tu bola zistená kostrava tvrdá, ostrica vresovisková, smldník jelení, hadomor nízky. V lokalite hniezdi sokol sťahovavý a výr skalný. Bol zaznamenaný výskyt krkavca čierneho, vretenice severnej, jašterice krátkohlavej, slepúcha lámavého. 
Pamiatku zaradenú medzi Maloplošné osobitné chránené územia bývalého vojenského výcvikového priestoru Ralsko (MZCHÚ Ralsko) spravuje Ministerstvo životného prostredia prostredníctvom Agentúry pre ochranu prírody a krajiny ČR (AOKP ČR).
Marchiennes

Poloha

Obec má rozlohu 21,44 km². Najvyšší bod je položený 21 m n. m. a najnižší bod 15 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 745 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ruynes-en-Margeride (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 29,66 km². Najvyšší bod je položený 1 371 m n. m. a najnižší bod 724 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 624 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
AIK IF Stockholm

Ľadový hokej

Jeden z najslávnejších švédskych klubov, 13 000 členov. V ligovej súťaži najúspešnejší a po Södertälje SK aj najčastejší účastník Allsvenska (45 sezón, 835 stretnutí, z toho 455 víťazných a 111 nerozhodných), majster Švédska 1934, 1935, 1938, 1946, 1947, 1982 a 1984.
Pimelles

Poloha

Obec má rozlohu 9,91 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 64 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malé javiskové formy

Pojem malé javiskové formy (MJF) vystihuje žánrovú orientáciu divadiel, ktoré boli malé nielen priestorom, v ktorých vznikali, ale aj žánrami, ktoré sa v nich prezentovali (text-appeal, kabaret, skeč, pantomíma, poézia a i.). Vznikali ako protiklad k veľkým “kamenným” divadlám, ich honosným, profesionálne pripraveným produkciám rovnako ako aj formám, ktoré sa v nich prezentovali (opera, opereta, balet, činohra, muzikál). 
Začiatky tohto typu divadla je možné nájsť už v dvadsiatych rokoch minulého storočia v podobe forbín Osvobozeného divadla (Jiří Voskovec & Jan Werich, neskôr Jan Werich a Miroslav Horníček) a kabaretu.
Najväčší rozmach zaznamenali MJF u nás v šesťdesiatych  a sedemdesiatych rokoch minulého storočia, kedy vzniklo množstvo profesionálnych (v Česku napr. Semafor, Rokoko, Reduta, Divadlo Na zábradlí, Paravan; na Slovensku najmä Milan Lasica a Július Satinský, pantomíma Milana Sládka a Eduarda Žlábka a Radošinské naivné divadlo) a amatérskych divadiel (bratislavské Divadlo u Rolanda, EX LEX, AMFOR, Divadlo Pegasník, Modré divadlo, Pomimo, Labyrint, Slovo, Študentské divadlo FiF UPJŠ z Prešova, popradské OKO a i.).

Charakteristika

Ako uvádza Vladimír Štefko, „diferenciačný proces (oproti oficiálnym, kamenným divadlám) prebiehal v rovine estetickej i tematickej. MJF prakticky zavrhli postupy tradičnej činohry – kontinuálne rozvíjaný príbeh, komplexne vybavené postavy a nahradili ich montážnym princípom, skladačkou viacerých druhov, nielen divadelných. Okrem slova tu dostal priestor pohyb, hudba (blues, jazz, rock and roll) odlišná od bežnej pop music. Sled javiskových situácií smeroval k metaforizácii, významný zástoj tu mala paródia, persifláž, asociatívne spájanie významových rovín, v ktorých sa uplatňovali prvky výtvarné, tanečné i pantomimické či aspoň nemoherné. Oficiálne heslá a transparenty sa neraz stali zdrojom parodovania oficiálnej propagandy.“  
Divadlá malých foriem prinášali aj odlišný prístup, nový vzťah diváka a herca. Herci v malých divadlách, ktoré boli často vytvárané v komorných, improvizovaných priestoroch, mali bližšie k divákovi nielen fyzicky, ale aj spôsobom práce. Hranie bolo bezprostredné, neformálnejšie, bez pátosu, vychádzalo z hovorenej reči, často stavalo na humore, recesii a hravosti. 
Tomu zodpovedalo aj publikum, ktoré bolo ochotné viac komunikovať a reagovať na dianie na javisku „akoby išlo o komunikáciu „tu“ a teraz“; poviedka, pesnička, dialóg, skeč, pantomíma, bábka – to všetko boli len prostriedky k tomu najdôležitejšiemu, ku spoločnej komunikácii a k pocitu spolupatričnosti.“ .
Debrecínsky okres

Debrecínsky okres (maď. Debreceni járás) je okres v Maďarsku v župe Hajdú-Bihar. Jeho správnym centrom je mesto Debrecín (Debrecín).
Benassay

Poloha

Obec má rozlohu 42,41 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 863 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vladimír Svatoň

Životopis

Pôsobil v ústavoch Akadémie vied, najdlhšie v bývalom Ústave pro českou a světovou literaturu. Od roku 1993 prednášal na Filozofickej fakulte UK, najskôr v Centre komparatistiky, v súčasnosti v Ústave slavistických a východoevropských studií.
Dettey

Poloha

Obec má rozlohu 22,5 km². Najvyšší bod je položený 530 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 93 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hausdorffova miera

Hausdorffova miera alebo Hausdorffova dimenzia alebo Hausdorffova-Besicovitchova dimenzia je, v matematike, nezáporné reálne číslo priradené nejakému metrickému priestoru. Hausdorffova miera generalizuje predstavu priestoru ako skutočného vektorového priestoru. Hausdorffova miera v v Euklidovskom priestore v jednom bode je nula, miera riadku je jedna ... miera fraktálu nadobúda číslo s desatinnými hodnotami. Existuje veľa priestorov, pre ktoré môže byť miera prirodzené číslo, ale tiež môže byť racionálne alebo iracionálne číslo. Táto koncepcia bola predstavená v roku 1918, matematikom Felixom Hausdorffom.
Hausdorffova miera (ďalej označená ) je "dolnodimenzionalnou" mierou na , ktorá nám dovoľuje merať isté „veľmi malé“ podmnožiny . Základnou myšlienkou je, že množina  je "s-dimenzionálna" podmnožina množiny , kde platí
, i keď  je veľmi komplikovaná.  je definovaná ako výraz, ktorý obsahuje súčet priemerov dobrého mnohopočtného pokrytia.

Definícia Hausdorffovej miery

Definícia: Nech  definujeme:
kde
túto
je obyčajná gamma funkcia.
Pro  a  s vlastnosťami ako vyššie, definujeme:
 nazývame s-dimenzionálnou Hausdorffovou mierou na .

Elementárne vlastnosti Hausdorffovej dimenzie

je Borelova regulárna miera pre , nie je ale Radonova miera.
Z toho vyplýva toto:
 je miera.
 je miera.
 je Borelova miera.
Ďalšie zaujímavé vlastnosti:
 je čítacia miera.
 na , kde  je Lebesgueova miera.
 na  pre všetky .
 pre všetky .
 pre všetky afinné izometrie .
Jožo Nižnánsky

Životopis

Pochádza z nemajetnej rodiny, jeho otec bol železničný strážnik. Základnú školu navštevoval v rodisku, v Zavare a v Satu Mare (Rumunsko), gymnázium potom vo Svätom Jure a Trnave. Po maturite sa zapísal na právo, ktoré nedokončil, a z finančných príčin dal prednosť novinárskej praxi, takže od roku 1923 sa stal novinárom z povolania. Medzi rokmi 1924 a 1938 bol redaktorom denníka Agrárnej strany Slovenská politika, kde uverejnil väčšinu svojich románov na pokračovanie. Postupne redigoval časopisy Nový svet (počas 2. svetovej vojny bol jeho majiteľom a vydavateľom), časopisy Demokratickej strany Čas v obrazoch a Demokratický týždenník (v oboch vo funkcii šéfredaktora), Život v obrazoch a iné. V rokoch 1949 – 1951 pracoval ako redaktor vo Vydavateľstve ROH, v rokoch 1950 – 1954 pracoval vo vydavateľstve Obroda, od roku 1952 bol tiež redaktorom Sveta socializmu, neskôr Slovenského nakladateľstva detskej knihy, a do roku 1957, kedy odišiel do dôchodku, v Mladých letách. Odvtedy sa venoval prekladateľskej činnosti a preložil viac než 20 diel z ruského (R. Kim, S. N. Sergejev-Censkij, I. Muratov, J. Bessonov, T. S. Aksakov a i.), nemeckého (Tisíc a jedna noc a i.), maďarského (G. Gárdoni, J. Heltai a i.) a francúzskeho (George Sandová) jazyka.
V roku 1993 mu bola v rodných Brestovanoch odhalená pamätná tabuľa.

Tvorba

Svoju literárnu tvorbu začal písaním poézie, hoci neskôr sa venoval výlučne písaniu dobrodružno-historických románov. Jeho poézia vyjadruje oslavu života roľníckych predkov. Jeho básnická tvorba bola veľmi dobre prijatá, no napokon v nej nepokračoval, ale začal sa venovať próze. V nej sa vracia do slovenskej minulosti a k historickým postavám ako sú Móric Beňovský alebo Alžbeta Bátoriová. Pre jeho tvorbu je charakteristický napínavý dej, dobrodružstvo, zápas dobra a zla, hrdinstva i zbabelosti, a tiež príbehy lásky. Svoje diela sa snaží písať veľmi jednoducho, aby boli prístupné širokej verejnosti (inšpirovali ho diela W. Scotta, A. Dumasa, M. Jókaia, H. Sienkiewicza a i.)
Birkirkara

Birkirkara je mesto na Malte, uprostred ostrova.
S 22 319 obyvateľmi (2013) je najväčším mestom na Malte. Skladá zo štyroch obvodov: St Helen, St Joseph, Our Lady of the Carmel und St Mary. Teploty sa počas roka pohybujú od 10,3°C do 30,7°C.
Birkirkara patrí k najstarším maltským mestám a do súčasnosti sa zachoval akvadukt. Nachádza sa tu jezuitská chlapčenská základná a stredná škola St Aloysius' College založená v roku 1907.
Európska norma

Európska norma (EN) je norma, ktorá bola ratifikovaná jedným z troch európskych výborov pre normalizáciu Európsky výbor pre normalizáciu (European Committee for Standardization; CEN), Európsky výbor pre normalizáciu v elektrotechnike (European Committee for Electrotechnical Standardisation; CENELEC) alebo Európsky inštitút pre telekomunikačné normy (European Telecommunications Standards Institute; ETSI), a ktorá je spojená s povinnosťou prevziať ju identicky na národnej úrovni a zrušiť národné normy, ktoré sú s ňou v rozpore.

Prevzatie Európskej normy

Po ratifikovaní musí byť Európska norma prevzatá národným normalizačným orgánom v nezmenenej forme. Normy sa stiahnu, aby sa zabránilo dvojitej normalizácii. V smerniciach CEN/CENELEC sú stanovené podmienky, v ktorých jednej Európskej norme prislúcha jeden status národnej normy. Každá prijatá Európska norma je na Slovensku uverejnená s národnou predložkou STN, napr. STN EN 10292.
Thomas Kenneth Mattingly

Mladosť a výcvik

Základnú aj strednú školu vychodil na Floride, potom študoval na Miami Edison High School. Titul leteckého inžiniera získal po ukončení štúdií na Auburn University v roku 1958. Potom sa stal stíhacím námorným letcom na lietadlových lodiach Saratoga a F.D.Roosevelt. Slúžil na nich päť rokov. Potom nasledovalo zaškolenie na testovacieho pilota a v roku 1966 sa dostal do piatej skupiny amerických kozmonautov. V NASA zotrval do roku 1985.
Bol zaradený do hlavnej posádky Apolla 13, ale kvôli rubeole však bol vyradený z posádky, nahradil ho John Swigert, na vesmír musel čakať v plnom výcviku ďalej. Oženil sa a má jedno dieťa.

Po letoch

V roku 1993 bol zamestnaný v Grumman Space Station Program Support Div. v meste Reston a v roku 1994 bol viceprezidentom spoločnosti Martin Marietta Astronautics v Denveri.