google/wiki40b huggingface dataset:
Thomas de Keyser

Životopis

Narodil sa v rodine architekta a sochára Hendrika de Keysera a nie je isté, kde sa vyučil, a taktiež existujú len kusé informácie o priebehu jeho života. Podľa rôznych zdrojov by mohli jeho talent rozvíjať Aert Pietersz, Cornelis vander Voort, Werner van Valckert a Nicolas Elias. V 40. roky 17. storočia prijal de Keyser len veľmi málo maliarskych objednávok a bol prinútený hľadať si iný príjem. V rokoch 1640 – 1654 vlastnil obchod s čadičom, potom sa vrátil k maľovaniu.

Maliarstvo

Vynikal ako maliar portrétov a bol najvyhľadávanejším portrétistom v Holandsku do 30. roky 17. storočia, kedy jeho slávu zatienil Rembrandt. Rembrandt bol ovplyvnený jeho prácou, a mnohé z Keyserových malieb bolo neskôr chybne prisúdených Rembrandtovi.
Jeho portréty sú plné charakteru a majstrovsky vypracované, a často sú charakteristické bohatou zlatou žiarou farieb a rembrandtovským šerosvitom. Niektoré z jeho portrétov sú v životnej veľkosti, ale on sám obvykle preferoval zachytenie postáv v značne menších rozmeroch, ako napr. známy obraz „Štyria starostovia Amsterdamu prijímajúci Máriu Medicejskú“ (Four Amsterdam burgomasters assembled to receive Marie de Medici) z roku 1638, v súčasnosti vystavený v holandskom múzeu Mauritshuis v Haagu. Okrem portrétov tiež vytvoril niekoľko historických a mytologických obrazov, ako napr. „Tézeus a Ariadna“ v amsterdamskej radnici (teraz Kráľovský palác v Amsterdame).
Najväčšou zbierkou jeho maliarskych diel je Rijksmuseum v Amsterdame. Jeho diela možno medzi iným vidieť tiež v Louvri v Paríži, Francúzsko, Metropolitnom múzeu v New Yorku, Spojené štáty americké, v Ermitáži v Petrohrade, Rusko a v Národnej galérii v Londýne, Anglicko.

Architektúra

De Keyser pracoval tiež ako architekt. Od roku 1662 až do svojej smrti v roku 1667 dohliadal na stavbu novej radnice v Amsterdame.
Conflans-sur-Loing

Poloha

Obec má rozlohu 9,14 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 360 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cintorínsky potok (prítok Holešky)

Prameň

Pramení v Malých Karpatoch, v geomorfologickom podcelku Brezovské Karpaty, na východnom úpätí Malej pece (392,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 292 m n. m.
Oktán

Použitie

Oktán sa stal populárny v USA uprostred 60. rokov, kedy ho benzínové spoločnosti začali pridávať do benzínu pre zvýšenie oktánového čísla. Dôvod pridávania bol ten, že zvýšenie oktánového čísla nevyvoláva v motore „klepanie“ a opotrebovanie. ZSSR miesto oktánu používalo tetrametylolovo, ale pri spálení vzniká toxické olovo (jemný prach), z toho dôvodu bol olovnatý benzín neskôr na Slovensku zakázaný. Oktán sa prestal pridávať do benzínu v 80. rokoch počas ropnej krízy, v ďalších dvoch desaťročiach sa pridával len zriedka.
Le Carbet

Polohopis

Le Carbet má rozlohu 36 km². Najvyšší bod je položený 570 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Le Carbet má 3798 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Tomáš Becket

Životopis

Pôvodne bol blízkym priateľom kráľa, ale potom, čo sa stal na jeho príhovor arcibiskupom z Canterbury, sa ich cesty rozišli. Stretli sa v spore o práva cirkvi, čo nakoniec viedlo k tomu, že arcibiskup musel utiecť v roku 1164 z Anglicka. Miestom jeho exilu sa stalo cisterciánske opátstvo Pontigny vo Francúzsku. 
V roku 1170 sa vrátil do Anglicka na prísľub odpustenia a s bezpečnostnými zárukami od kráľa, ale krátko potom bol kráľovými rytiermi družiníkmi zavraždený vo svojej katedrále. Vražda sa stala v severnom transepte canterburskej katedrály 29. decembra 1170. Nie je isté, či sa tak stalo na priamy rozkaz kráľa, alebo či si kráľovi rytieri len iniciatívne vyložili jeden z kráľových výbuchov hnevu (kráľ mal na verejnosti povedať: Nenájde sa snáď nikto, čo by ma zbavil toho otravného kňaza? O tom, či povedal skutočne toto, sa vedú spory, je však pravdepodobné, že povedal minimálne niečo podobné – jeho výbuchy hnevu a nevyberavé reči, ktoré pri nich mal, boli povestné). Vražda Tomáša Becketa a fakt, že Henrich II. nepotrestal jeho vrahov, viedli ku konfliktu s pápežom a boli jednou z príčin (resp. zámienok) následného povstania mnohých Henrichových vazalov, vrátane jeho vlastných synov.
Sv. Tomáš bol patrónom Rádu rytierov sv. Tomáša Canterburského v Akre.
Hviezdoslavova trieda

Vybavenie a doprava

Na tejto ulici sa nachádzajú obchodné domy (Kaufland, Billa, Lidl), poliklinika, športové ihriská a takisto kostol. Bola vybudovaná ako 6-prúdová cesta, z ktorej sú na jazdu určené 4 prúdy, a na parkovanie a pre potreby MHD 2 prúdy na opačných krajoch. Ústia do nej ulice Braneckého, Pražská, Pavla Straussa, Mikovíniho, Dolnočermánska, Čajkovského, Baničova, Kmeťova, Šúdolská, Jarocká a Edisonova. Po celej dĺžke sa nachádza celkovo 5 svetelných križovatiek a 8 zastávok MHD (Poliklinika Klokočina, Mikovíniho, Čajkovského a Rázc. Kmeťova (iba v jednom smere)). Premáva po nej celkovo 10 liniek. V roku 2010 na nej bolo vykonané frézovanie vozovky a v roku 2011 rekonštrukcia vozovky (asfaltovanie a obnova kanálových príklopov).
Thrill kill (Odložený prípad)

Anotácia

Lilly sa po svojom zranení vracia opäť do práce. Tentoraz sú detektívi vyhľadaní matkou muža, ktorý sa nedávno vo väzení obesil. Kedysi bol aj s kamarátom odsúdený za vraždu troch malých chlapcov. Matka je však o nevine svojho syna skalopevne presvedčená. Začína vyšetrovanie. Stopa vede k otcovi jednej z obetí.

Výroky

V záverečnej scéne je na stene bazénu napísané: „Zlo víťazí, keď dobrí nič nespravia.“
Quézac (Lozère)

Poloha

Obec má rozlohu 26,91 km². Najvyšší bod je položený 1 080 m n. m. a najnižší bod 479 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 352 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samarkand

Dejiny

V roku 329 pred Kr. si mesto podmanil Alexander Veľký. V najbližších storočiach tu prebehlo viacero vpádov rôznych dobyvateľov, najpamätnejší je Džingischánov z roku 1220, kedy mesto bolo vyplienené, vypálené a zrúcané. 
V 14. storočí z neho dobyvateľ Tamerlán (Timúr) urobil centrum svojej ríše a sústreďoval tu obrovský majetok získaný výbojmi. Vznikali nové ulice, parky, vodovody, univerzity, no najväčší rozmach nadobudlo mesto počas vlády Tamerlánovho vnuka Ulugbeka. Ten tu otvoril najlepšie svetové observatórium s cca 100 učencami.
Pre moslimov je Samarkand alternatívou Mekky, za život by správny moslim mal vykonať cestu do Mekky, alebo päť ciest do Samarkandu.
Od roku 2001 je mesto zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Love Never Dies

Love Never Dies (Láska nikdy neumiera) je muzikál Andrew Lloyd Webbera, textárov Glenna Slatera a Charlesa Harta, ktorý vznikol podľa námetu Lloyda Webbera, Glenna Slatera a Bena Eltona. Tento muzikál je pokračovaním Fantóma opery, ktorý mal premiéru v roku 1986.
Love Never Dies mal premiéru 9. marca 2010 v londýnskom Adelphi Theatre. Muzikál zrežíroval Jack O'Brien. Love Never Dies drží prvenstvo na slávnom West Endu. Je to totiž prvýkrát, čo sa tam uviedlo pokračovanie nejakého muzikálu. Autori plánujú uvedenie na Broadwayi, ale americká verzia sa stále ladí podľa reakcií publika a odbornej kritiky na súčasnú londýnsku produkciu. Hlavných úloh v originálnom predstavení sa ujali Ramin Karimloo (Fantom), Sierra Boggess (Christine), Joseph Millson (Raul), Liz Robertson (Madame Giry) a Summer Strallen (Meg Giry).
V marci 2010 vyšiel dvojalbum s kompletnou štúdiovú nahrávkou muzikálu, ktorú spievajú vyššie menovaní umelci. Najznámejšími piesňami z muzikálu sú „Til Aj Hear You Sing“, „The Beauty Underneath“ a „Love Never Dies“.
Authie (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 9,93 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 293 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anglický seter

Vzhľad

Anglický seter je vysoký, aktívny pes. Má dlhú srsť so zvláštnym škvrnitým sfarbením. Vyskytuje sa v zlato-bielej,červeno-bielej,čierno-bielej a čierno-hnedo-bielej.
Blandy (Essonne)

Poloha

Obec má rozlohu 7,91 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Severín z Norika

Život

Tajuplný Severín, pochádzajúci pravdepodobne z urodzeného rímskeho rodu, bol po prvýkrát zaznamenaný, ako putuje pozdĺž Dunaja v Noriku a Bavorsku, kde ohlasoval kresťanstvo, obstarával zásoby pre hladujúcich, vykupoval zajatcov od Germánov, zakladal kláštory v antickej Batave (dnes Passau) a vo Favianis (dnes Mautern an der Donau) a taktiež zakladal hospice na územiach, ktoré boli zničené z dôvodu sťahovaniu národov. Žil veľmi skromne, spával na vrecovine a prísne sa postil. V Dolnom Noriku zakladal kláštory s cieľom obnoviť kresťanskú spiritualitu a tiež pre zabezpečenie charitatívnej činnosti pre najbiednejších obyvateľov upadajúcich miest. Do istej miery podporoval aj vzdelávanie v týchto mestách. Na prelome 70-tych a 80-tych rokov 5. storočia založil utečenecké centrá pre ľudí, ktorí stratili domov kvôli nájazdom germánskych kmeňov, napokon spoluorganizoval presun obyvateľov hornodunajských rímskych miest do rímskeho mesta Lauriacum (dnes Enns).
Jeho úsilie mu získalo veľký rešpekt u mnohých, vrátane germánskeho vojvodcu Odoakra. Eugippius pripisuje Severínovi predpoveď, že sa Odoaker stane kráľom Ríma. Odoaker skutočne v roku 476 n. l. prevzal vládu od posledného (západo)rímskeho cisára Romula Augusta (nevládol však viac ako štrnásť rokov).
Severín podľa jeho neskorších životopiscov predpovedal aj zničenie mesta Astury (Rakúsko) Húnmi vedenými kráľom Atilom.
Zomrel v mestečku Favianis (dnes Mautern an der Donau), spievajúc 150. žalm. Šesť rokov po jeho smrti boli jeho mnísi z ich opátstva vyhnaní a jeho telo bolo prenesené do Talianska, kde bolo najprv uložené v Castel dell'Ovo (Neapol), neskôr však bolo prenesené do hrobky v benediktínskom kláštore pri Neapole, ktoré mu bolo zasvätené (ako Opátstvo San Severino).
Severín bol ochrancom a spirituálnym otcom Svätého Antona Pustovníka.

Zmienky o jeho živote

Severínove Vita bolo napísané Eugippiom. Okrem Eugippiovho diela, jediný dobový zdroj, ktorý spomína Svätého Severína, je Vita beati Antonii od Magnusa Felixa Ennodia, biskupa v Pavii.

Zaujímavosť

Život Sv. Severína je aj námetom beletristického diela českého spisovateľa a filozofa Egona Bondyho s názvom Severin (Praha : Votobia, 1996, 219 s. ISBN 80-7198-123-0). V knihe však autor prelína osudy Sv. Severína s vlastnými filozofickými úvahami o svete, o zmysle ľudského života, o našej zodpovednosti za seba i za druhých, a tiež o mieste či hodnote lásky v ľudskom živote (tieto myšlienky autor podáva v podobe fiktívnych listov, ktoré Severin "píše" svojej niekdajšej, v tom čase už nežijúcej, partnerke Júlii).
Štefan Miklánek

Život

Štefan Miklánek sa narodil 21. februára 1921 v Dolnom Srní v roľníckej rodine. Otec Juraj Miklánek (1881 – 1954) a matka Anna, rodená Hargašová (1891 – 1960). Mal 2 sestry a 2 bratov. Ľudovú školu navštevoval v rodisku. Jeho učiteľkou bola spisovateľka a prekladateľka Mária Rázusová-Martáková. Meštiansku školu navštevoval v Novom Meste nad Váhom. Po jej skončení krátku dobu pracoval na okresnom úrade v Novom Meste nad Váhom. V roku 1939 opustil svoju vlasť. Nelegálne prešiel hranicu do Maďarska a do Rumunska. Po demobilizácii v roku 1945 odišiel z vojska a zamestnal sa na letisku Praha – Ruzyně. Neskoršie pracoval aj na letiskách Karlove Vary, Ostrava, Bratislava a Poprad. Krátku dobu pracoval aj vo Vagónke Poprad. S manželkou Annou, jednou z prvých pilotiek v Československu, vychovali syna Štefana a dcéru Annu. Pocítili aj krutosť vtedajšieho politického režimu, kedy obaja prišli o zamestnanie. Aj napriek tomu popri zamestnaní vyštudoval strednú priemyselnú školu elektrotechnickú a štúdium anglického jazyka ukončil štátnou skúškou. V roku 2009 sa v Bratislave stretol s Alžbetou II. kráľovnou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Slobodného Írska prítomní boli aj jej manžel Philip a princ Charles.

Druhá svetová vojna

Po plavbe loďou z Konstance, cez Blízky východ a Stredozemné more dorazil do Marseille. Vo Francúzsku sa prihlásil k formujúcim sa československým jednotkám. Po absolvovaní vojenského výcviku temer 18-ročný odchádza na francúzsko-nemecký front. Po kapitulácii Francúzska sa 7. júna 1940 prepravil cez Gibraltár a Biskajský záliv do Liverpoolu v Spojenom kráľovstve. V mestečku Cholmondeley podstupuje výcvik v novotvoriacej sa československej vojenskej jednotke. Po ukončení výcviku bol zaradený na pozíciu rádiotelegrafistu a stal sa zástupcom veliteľa tanku typu Sherman M-4 aby sa v deň „D - 6. júna 1944“ vylodil na plážach Normandie. Bojoval v radoch americkej armády v bitke o francúzske Falaise, Dunkerque, a so svojou jednotkou sa zúčastnil aj na vytláčaní Nemcov z Belgicka. Počas bojov bol viackrát zranený. Koniec Druhej svetovej vojny ho zastihol v západných Čechách. Dosiahol hodnosť seržanta americkej armády.
Eristika

Eristika (z gr. ERISTIKÉ [TECHNÉ]) je umenie viesť slovný spor (ERIS), t. j. dokazovať alebo vyvracať akékoľvek tvrdenie, bez ohľadu na to, či je pravdivé alebo nepravdivé (neobišlo sa to spravidla bez sofiziem). Majstrami v eristike boli sofisti; písali o nej príručky, školili v nej svojich žiakov. Skvelé ukážky a paródie sofistickej eristiky obsahuje Platónov dialóg Eutydemos. Popri sofistoch sa v eristike preslávili členovia megarskej školy a eristické spôsoby argumentácie veľmi používali aj antickí skeptici.
Eristika je schopnosť na základe logickej dôvtipnosti zastávať ľubovoľné pozície a presadiť ich v diskusii.

Eristika podľa Platóna

Eristika sú argumenty sofistov; proti týmto argumentom (čiže proti eristike) stojí sokratovská dialektika.
Harmónium

Dejiny

Harmónium je nástroj starý necelých 200 rokov. Jeho predchodcom boli čínske ústne organy šeng, ktoré v 18. storočí prenikli do Európy. Ich prierazných jazýčkov, do tej doby v Európe neznámych, sa používalo potom aj pre niektoré jazýčkové píšťaly organu. Vzdialenejším predchodcom harmónia boli tiež malé prenosné organy, pochádzajúce z 15. storočia, ktoré mali len jazýčkové píšťaly (regál). Po rôznych klávesových nástrojoch s rôznymi menami vzniklo dnešné harmónium, ktorého názov pochádza od parížskeho nástrojára Debaina, ktorý si dal svoj nástroj aj jeho názov v roku 1840 patentovať. Alexandre Francois Debain zaviedol tiež registračnú hru.
Téganon

Téganon alebo Tagénon (starogr. τήγανον, ταγηνον – téganon, tagénon) je typ starogréckej keramickej nádoby.
Téganon bola plytšia okrúhla hlinená alebo kovová panvica (väčšinou bez pokrievky), v ktorej sa priamo nad ohňom zrejme vyprážali morské plody (ryby, chobotnice atď.) s malým množstvom oleja (alebo bez oleja). Je tiež možné, že sa pokrm v tejto panvici skôr dusil vo vlastnej šťave (osolený pustil šťavu) Táto hypotéza je podporovaná mnohými písomnými zdrojmi gréckych autorov o použitej vode pri tepelnom spracovaní pokrmov. Niekedy sa používal ako servírovací podnos. 
Lákavá vôňa pripravovaných rýb v starogréckych komickým divadelných scénach prinášala nedočkavcom zmiešanú bolesť a potešenie z priameho jedenia zo syčiacej panvice.
Sainte-Radegonde (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 11,14 km². Najvyšší bod je položený 35 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 548 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Sourn

Poloha

Obec má rozlohu 16,05 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 017 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Fargeol

Poloha

Saint-Fargeol má rozlohu 10,36 km². Najvyšší bod je položený 573 m n. m. a najnižší bod 434 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Fargeol má 210 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Fresney

Poloha

Obec má rozlohu 6,34 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mojtín

Polohopis

Obec leží v malej kotline v Zliechovskej hornatine, podcelku Strážovských vrchov. Západne od obce pramení Slatinský potok, smerujúci cez Belušské Slatiny do Váhu, východný okraj chotára odvodňuje Mojtínsky potok, ktorý tečie severným smerom do Pružinky.
Jedinou prístupovou komunikáciou je cesta III/1946, ktorá vedie cez Belušské Slatiny a pri Beluši sa pripája na I/61. Okresné mesto je vzdialené 20 km severozápadne, Považská Bystrica 25 km severne a Ilava 21 km západne. Krajská metropola Trenčín je vzdialená 43 km juhozápadne.

Dejiny

V blízkosti obce sa na okraji náhornej planiny zistilo osídlenie ľudu púchovskej kultúry z doby laténskej. Našla sa aj spona z mladšej doby rímskej a v okolí sú známe viaceré zaniknuté stredoveké osady. Obec sa prvýkrát spomína v roku 1364 ako Moite, z roku 1397 je známy názov Mahtyn, ďalej boli zaznamenané tiež názvy ako Moythin, Moyczin a v roku 1472 už aj teraz aktuálny Mojtin. Mojtín patril panstvu Košeca, zemanom Ladeckým. V 16. - 17. storočí sa obec nespomína, pravdepodobne bola opustená a znovuosídlená až v 18.storočí. Roku 1828 mala 57 domov a 562 obyvateľov, zaoberajúcich sa najmä poľnohospodárstvom. Z Mojtína pochádza známy „cisársky večný vojak“ Ladislav Škultéty-Gábriš, ktorý celé desaťročia bojoval v armáde habsburských panovníkov.

Pamiatky

Z kultúrno-historických pamiatok sa v obci nachádza zaujimavý rímskokatolícky kostol sv. Cyrila a Metoda postavený v rokoch 1858 – 1861. Interiér kostola zdobia oltárne obrazy J. B. Klemensa.

Turistika

Nachádza sa tu lyžiarske stredisko Ski Mojtín. Poloha v jadre CHKO Strážovské vrchy vytvára vhodné podmienky na turistiku. V Mojtínskom krase sa nachádza niekoľko zaujímavých krasových útvarov. Najznámejšími jaskyňami sú Májová priepastná jaskyňa, Jaskyňa na Rúbani a Mojtínska jaskyňa.
Jefferson City

Jefferson City je hlavné mesto amerického štátu Missouri a sídlo okresu Cole County.
Má rozlohu 73,2 km² a žije tu 43 079 obyvateľov (2010), v širšej mestskej oblasti okolo 54-tisíc.

Partnerské mestá

Mníchov, Bavorsko, Nemecko, 2004
Saint-Martin-de-la-Place

Poloha

Obec má rozlohu 14,84 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 171 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pohlavná žľaza

Pohlavné žľazy sú žľazy s vnútorným vylučovaním, ktoré vylučujú hormóny pôsobiace na vznik druhotných pohlavných znakov (napr. vzhľadové odlišnosti muža a ženy), prípadne u žien riadia menštruačný cyklus.

Mužské pohlavné žľazy

U mužov sú to semenníky (a v nich intersticiálne bunky), ktoré zodpovedajú za tvorbu mužských pohlavných hormónov – androgénov (najdôležitejší je testosterón). Podporujú pohlavnú aktivitu, rast pohlavných orgánov, vývin a udržiavanie sekundárnych pohlavných znakov (napríklad rast ochlpenia a iné).
Semenníky (testes) sú pohlavné žľazy, kde sa tvorí mužský pohlavný hormón testosterón, ktorý ovplyvňuje rast pohlavných orgánov, vznik druhotných pohlavných znakov a pohlavné správanie sa muža. Sú párovým orgánom dlhým 4-5 cm a širokým 2-3 cm, ktorý je počas vnútromaternicového vývinu chlapca uložený na dne brušnej dutiny. U dospelého muža sú uložené mimo brušnej dutiny – v miešku (scrotum), kde zostupujú až koncom vnútromaternicového vývinu.
Na ich povrchu je silný väzivový obal, od ktorého odstupujú priehradky rozdeľujúce vnútorný priestor semenníka na niekoľko častí. V jednotlivých oddieloch semenníka sú mnohonásobne stočené semenotvorné kanáliky, ktoré sa pri zadnom okraji semenníka spájajú a spoločne vyúsťujú do kanálika nadsemenníka. Ich úlohou je tvorba spermií. Obsahujú aj Sertoliho bunky ovplyvňujúce dozrievanie spermatických buniek.
O produkciu testosterónu sa starajú tzv. Leydigove bunky umiestnené vo väzive medzi semenotvornými kanálikmi.
Inteligencia psov (kniha)

Inteligencia psov je téma, ktorej sa venovalo už mnoho autorov v odborných článkoch a knihách. Jednou z najznámejších a najuznávanejších teórií o psej inteligencii je kniha amerického psychológa a kynológa Stanleyho Corena. V slovenčine táto kniha zatiaľ nevyšla, môžeme si ju však prečítať v origináli (angličtina) alebo v češtine (vydavateľstvo Robot).

Stručný obsah

V knihe autor definuje rôzne pohľady na psie myslenie a inteligenciu zvierat – od historických škôl až po dnešné psychologické smery. Stanley Coren jednoznačne zastáva názor že zvieratá, špeciálne pes, disponujú inteligenciou. Inteligenciu psov delí na viacero typov (napr. pracovná inteligencia – schopnosť učiť sa povely, sociálna inteligencia, priestorová inteligencia a podobne…).
Ďalej sú v knihe opísané rôzne testy psej inteligencie, podľa jednotlivých typov inteligencie. Niektoré testy môžete vykonávať i sami doma na svojom psíkovi.
Postcrossing

Fórum

Stránky majú oficiálne fórum, ktoré členom umožňuje rozobrať všetky aspekty projektov s ostatnými, zúčastňovať sa na rôznych hrách alebo sa dohodnúť na priamej výmene pohľadníc, známok a v podstate čohokoľvek.

„Hry“ na fóre

Na fóre sa hrá veľa „hier“. Mnoho z nich spočíva vo vzájomnom posielaní pohľadníc alebo iných predmetov. Organizátorom novej hry sa môže stať ktokoľvek založením novej témy na fóre.

Bingo

Bingo je na fóre veľmi obľúbená hra. Keď chcete bingo vyhrať, musíte získať pohľadnice z čo najviac rôznych miest. Umiestnenie „bing“ je rôzne. Keď napríklad hráte novozélandské bingo, musíte získať aspoň jednu pohľadnicu z každého zo 14 novozélandských regiónov. To isté platí pre odoslané pohľadnice.

Tagy

Prvý používateľ zvolí tému tagu (napríklad Vianoce) a spravidla ponúkne prvému, kto ho „tagne“, že mu pošle pohľadnicu k danej téme. Pod „tagnutím“ rozumieme, že ďalší účastník tagu napíše „tag“ a meno predchádzajúceho hráča (napr. tag Lucy). Tým sa zaviaže k tomu, že danému používateľovi (v tomto prípade Lucy) pošle pohľadnicu k danej téme. Musí ju preto požiadať o adresu a v rozumnom časovom intervale pohľadnicu poslať.
Niektoré tagy fungujú aj opačne. Namiesto toho, aby ste pohľadnicu posielali, ju od „tagnutého“ používateľa dostávate a posielate ju tomu, kto vás „tagne“.
Okrem pohľadníc si však pomocou tagov posielať veľa vecí od čokolád, cez fotografie až napríklad po ponožky.

Round robins

Organizátor založí tému, na ktorú sa vytvorí skupinka 4 – 10 hráčov, ktorí si vzájomne vymenia adresy. Potom si pošlú pohľadnice navzájom. V inej variante organizátor vyšle putovnú obálku so sadou pohľadníc a tá sa postupne zastaví u každého člena, ktorí si môžu niektoré pohľadnice z obálky vymeniť a obálku pošlú ďalšiemu hráčovi zo skupiny.

Putovné poznámkové zošity (Travelling notebooks)

Organizátor založí tému a vytvorí skupinu 4 – 10 hráčov. Postupne každý hráč dostane poznámkový zošit, do ktorého doplní vlastnú tvorbu na vybranú tému a zošit pošle ďalšiemu v poradí.

Lotérie

Organizátor vyhlási súťaž alebo jednoduchú zábavnú hru a víťazovi (najčastejšie náhodne vybranému) pošle sľúbenú výhru (napr. pohľadnicu alebo poštové známky).