Jiří Grossmann (architekt)

Jiří Grossmann (* 4. apríl 1892, Praha – † 9. apríl 1957, Praha) bol český architekt. Spolu s Aloisom Balánom bol autorom viacerých hlavne funkcionalistických stavieb z medzivojnového obdobia v Bratislave.

Životopis

Do prvej svetovej vojny bola Bratislava pod vplyvom dvoch dôležitých stredísk: Viedne a Budapešti. Po vojne však prichádza k prebudovávaniu Bratislavy na hlavné mesto Slovenska a výrazne nastupuje vplyv Prahy. Ten sa prejavil príchodom skupiny architektov, hlavne odchovancov rôznych pražských architektonických škôl. Tak prichádza z Prahy a usádza sa v Bratislave aj mladý Jiří Grossmann, študent Českého vysokého učení technického v Prahe.
Po prvej svetovej vojne vznikom Československa začal v Bratislave veľký stavebný ruch a s ním prišla aj potreba výstavby úradných a obytných budov. Malé mesto sa začína prebudovávať na metropolu, no práca medzi rokmi 1919 až 1924 mala Bratislava charakter náhlej, neusporiadanej, až chaotickej tvorby. Prirodzenou vývojovou etapou v prvých rokoch po vojne bola dekoratívna experimentácia. Prechádzala ňou väčšina architektov celej Strednej Európe a mala početnú ozvenu práve v Bratislave, v meste stále skôr internacionálnom. Viedenský a pražský dekorativizmus získaval veľa nových stúpencov. Neunikol mu asi žiaden z architektov pôsobiacich v prvých 10 rokoch po vojne v Bratislave. Ani Grossmann. Pre toto obdobie je tiež typická orientácia väčšiny architektov k pražskému prostrediu. Bolo to preto, že práve v Prahe ich študovala veľká skupina a tá tam hľadala ešte dlho po svojom usadení v Bratislave vzory pre svoju tvorbu.

Tvorba

Grossmannova činnosť začína práve v týchto nie utešených pomeroch, kedy tu nebola ani stavebná tradícia a kedy toto malé mesto bolo úplne otvorené akémukoľvek importu, schopné prijať všetko, no neschopné dať niečo svoje. Tvorba Jiřího Grossmanna je úzko spätá s architektom Aloisom Balánom. Na oboch v ich profesionálnom začiatku vplývali teórie Janáka, Gočára a hlavne Štecha, ktorý videl možnosti vývoja v nástupe nacionálneho zfarbenia architektúry. Prvé roky spolu strávili v službách pre riaditeľstvo štátnych dráh. Tamojšie podmienky im však neumožňovali naplno prejaviť vlastnú tvorivosť. Ich rozlet a samostatnosť boli značne potláčané.
Vlastná vila (z roku 1924) znamenala v ich spoločnom diele orientáciu pokojnejším a vyrovnanejším smerom.
Stále však pokračuje ich inšpirácia v Gočárovom dekoratívnom ornamentalizme a hľadanie národného slohu. Prechodom v tvorbe je realizácia budovy riaditeľstva štátnych dráh v Bratislave (1925 – 1927), kde možno ešte badať doznievajúci dekorativizmus na kostre už funkcionalistického objektu. K definitívnemu zlomu dochádza až po roku 1925. Ich tvorba (súťaž na burzu , dôstojnícke domy a domy pre rotmajstrov na Anenskej ulici, dom Besedy Slovenskej) je už koncipovaná nie na ornamente, ale nositeľom sa stáva forma a vlastnosti materiálov: režná tehla, betón, kov a sklo. Nastáva tiež skoro úplný rozchod so štítovými, sedlovými strechami a prichádzajú strechy rovné.
V rokoch 1928 – 1932 nastupuje ich najintenzívnejšie obdobie práce na projektoch a v súťažiach. Okresná nemocenská poisťovňa v Banskej Bystrici, palác Rádiožurnálu v Bratislave, Učňovské pokračovacie školy a Zemská úradovňa v Bratislave, to sú najvýraznejšie a najnáročnejšie diela Grossmanna a Balána v tomto období. Možno tu badať snahu architektov ovládnuť formu funkciou a snahu o dokonalý výraz.
Regulácia mesta Bratislavy tvorí značne rozsiahlu zložku práce týchto dvoch architektov. Rozvoj a rast Bratislavy, to bol problém, ktorý ich oboch chytil za srdce. Balán ešte pred príchodom Grossmanna do Bratislavy uverejňuje radu článkov pod názvom „Regulácia a výstavba mesta Bratislavy" (Slovenský denník, 12., 13., 25. január 1921). Prichádza J. Grossmann. Regulácia Bratislavy sa stáva ich spoločným problémom. Grossmannov článok: „Otázka verejných sadov v Bratislave" (Slovenský denník 19. VI. 1924). Výsledkom niekoľkoročných štúdií a práce (medzi rokmi 1920 – 1924) je prvý náčrt regulácie mesta Bratislavy, uverejnený spolu s množstvom štúdií v časopise československých architektov Spolku inženýrů a architektů.
Táto rozsiahla štúdia bola dôkladnou prípravnou prácou k ich definitívnemu riešeniu regulácie, s ktorou sa zúčastnili na medzinárodnej súťaži mesta Bratislavy (1929) a získali druhú cenu. Koncept sa opieral o dva princípy: o situovanie hlavnej stanice v smere k Žiline a o usmernení celého vývoja mesta na východ do roviny. Za dôležité tiež považovali rast a rozvoj mesta, možnosti a rozširovanie významu Bratislavy ako dôležitého dunajského prístavu a priemyselno-obchodného strediska.
Tvorba Jiřího Grossmanna a Aloisa Balána a ich vzájomná spolupráca bola spočiatku veľmi kontrastná. Balánov zmysel pre farebnosť (YMCA, Štátne domy Mlynské Nivy, Poštový dom na Šancovej ulici). Neskôr prechod k monumentalizmu (mohutné rímsy, schodiská, portály a rizality) na jednej strane. Na strane druhej je vyrovnanejší Grossmann, u ktorého farebnosť a monumentalizmus sú nahradené pokojným zoskupovaním foriem, zjednodušenou lineárnosťou a typické je prepojenie medzi vecným a výtvarným (vila Ing. B., Poštové domy na Šancovej ullici).
Ich rozdielnosť však nepôsobila deštruktívne na ich spoločnú prácu. Ku koncu ich tvorby sa dokonca ich vzájomné pôsobenie úplne zlúčilo, takže v posledných dielach je možné len ťažko určiť autora. Na práci Jiřího Grossmanna a Aloisa Balána možno pozorovať, že medzi jednotlivými periódami a názorovými vplyvmi v ich tvorbe nie sú výrazné skoky a prechod je plynulý. Zmeny názorové a slohové prichádzajú postupne a pozvoľna. Práve Jiří Grossmann a Alois Balán sú jedni z prvých, ktorí v Bratislave prezentujú architektúru zbavenú nadbytočného dekóru. Ako jedni z prvých tiež v svojej tvorbe propagujú konštruktivistické teórie.