Pinturicchio

Pinturicchio, vlastným menom Bernardino di Betto (Benedetto), (* 1454, Perugia – † 1513, Siena) bol taliansky renesančný maliar preslávený svojimi freskami. Pracoval pod patronátom rodu Borgiovcov v Ríme a k jeho najvýznamnejším dielam patria výzdoba borgiovských komnát (Apartamenti Borgia) v Apoštolskom paláci a výzdoba Piccolominiovskej knižnice v sienskom dóme. Často je považovaný za druhoradého neoriginálneho maliara v porovnaní so svojimi súčasníkmi. To sa však nezhoduje s úspechom, ktorý dosiahol počas svojho pôsobenia nielen v Ríme, ale aj v Siene a Umbrii, kde získal mnoho objednávok na rôzne umelecké diela.

Prvé roky

Pinturicchiov život predchádzajúci jeho významnejšej umeleckej kariére je iba málo známy a informácie o ňom sú neúplne. Jeho učiteľom bol pravdepodobne Perugino, ktorému pomáhal pri tvorbe fresiek v Sixtínskej kaplnke okolo roku 1480.  Z osobného života maliara je známe, že bol synom Benedetta di Biagio, od ktorého odvodzoval svoje meno. Kvôli nízkej postave sa označoval prezývkou, ktorá sa neskôr stala jeho umeleckým menom – Pinturicchio. Iným významom ide tiež o označenie mazala, čo však nie je v tomto prípade relevantné. Sám autor sa k tomuto menu hlásil a podpisoval sa ním, pod niektoré zo svojich umeleckých diel. Pravdepodobne bol vychovaný v dielni alebo ateliéri svojho otca, tiež maliara. 
V neskoršom období od marca 1499 až do odchodu do Sieny približne v rokoch 1503 – 1504 sa Pinturicchio nachádzal a tvoril v Perugii a okolí. V tom čase dokončil prvé fresky pre Troila Baglioniho v Cappella Bella v Santa Maria Magiore v meste Spello. V júni 1502 v Siene podpísal kontrakt na výzdobu piccolominiovskej knižnice. S výnimkou týchto povinností sídlil v Perugii rozširujúc svoj majetok a sídlo vo farnosti S. Fortunato v Porta Sant´ Angelo. 
Prezývka Pinturicchio značí „malý maliar“, čo má v taliančine význam tiež „mazal“, ale v jeho prípade išlo o odkaz na jeho malú postavu. On sám sa k prezývke hlásil a podpisoval ňou niektoré svoje obrazy.

Umelecký štýl

Rané diela v jeho umeleckej tvorbe sú poznačené vplyvom jeho učiteľa Perugina. Neskôr si Pinturicchio vybudoval vlastný štýl vyznačujúci sa využívaním námetov z antiky a svetského prostredia, pričom sa zvykol inšpirovať aj aktuálnymi námetmi z vlastnej súčasnosti. Jeho tvorba nepodlieha vyumelkovanej monotónnosti, ale vyznačuje sa sviežimi farbami, presvetlenosťou a jemnosťou kresby.   Tento štýl rozvinutý Pinturicchiom sa označoval pojmom all´antica a inšpiračne vychádzal z dekorácií antických rímskych palácov a chrámov. V dielach umelcov tejto generácie sa začínajú objavovať tiež prvky grotesknosti. Súčasťou ich obrazov a fresiek sú často netvory alebo poloľudské a polozvieracie bytosti. V prípade Pinturicchia sa tento druh malieb prvýkrát vyskytol na freskách v kaplnke kardinála della Rovere v neskorých 70. rokoch 15. storočia. Rímske maľby, z ktorých umelci vychádzali sa dnes označujú termínom Prvý a druhý pompejský štýl. Ide o súčasť jeho tvorby, avšak nie je to prvok mimoriadneho významu, ktorý by trvalo pozmenil alebo charakterizoval jeho umelecký štýl. 
Napriek významu, ktorý ako umelec dosiahol ho Giorgio Vasari vo svojom diele opísal v negatívnom svetle a jeho celkový význam značne podhodnotil:
„Mnohým pomáha šťastena hoci nemajú potrebný talent, a naopak nekonečný počet nadaných trpí vplyvom nepriaznivého alebo nepriateľského osudu... Šťastenu teší, keď svojou priazňou vyzdvihne určitých ľudí, ktorých by ich vlastné zásluhy nikdy nepreslávili; a práve to je prípad Pinturicchia z Perugie.“

Rím

V Ríme patria k Pinturicchiovým najznámejším a najvýraznejším prácam fresky v borgiovských apartmánoch vo Vatikáne, ktoré sa datujú do rokov 1492 – 1494. Týmto prácam však predchádzali niektoré skoršie diela. Maliar pracoval na výzdobe paláca kardinála Domenica della Rovere, adoptívneho synovca pápeža Sixta IV.  Je považovaný za autora niekoľkých fresiek v Sala dei Mesi, kde vytvoril dvanásť krajiniek zobrazujúcich ľudí pri rôznych aktivitách v každom mesiaci v roku. Pravdepodobne v rovnakom období (80. roky 15. storočia) pracoval aj na freskovej výzdobe kaplnky Bufaliniovcov v S. Maria v Aracoeli. Ďalšou prácou v Ríme bolo Casino del Belvedere, vila vybudovaná pôvodne na objednávku pápeža Inocenta VIII. K umelcom, ktorí sa na prácach podieľali patria Pinturicchio a Andrea Mantegna. Datovanie Pinturicchiovej práce nie je podložené dostatočnou dokumentáciou a predpoklad historikov umenia je v rozmedzí rokov 1484 – 1487, prípadne po roku 1487. Išlo o prvú prácu na objednávku pápeža. Autorov úspech v získaní lukratívnej zákazky je podmienený jeho invenčným štýlom, ktorý dokázal zaujať vysokopostavených patrónov.