google/wiki40b huggingface dataset:
Gorkovskij avtomobiľnyj zavod

Gorkovskij avtomobiľnyj zavod (rus. Горьковский автомобильный завод), skratka GAZ je ruský výrobca automobilov. Od roku 2005 funguje pod touto značkou celý holding, ktorý zahŕňa okrem hlavnej firmy ďalších 18 ruských výrobcov automobilov, autobusov a strojov, obchodné a servisné firmy. Je najväčším výrobcom automobilov v Rusku. Sídlo holdingu je v meste Nižnij Novgorod (v r.1932 - 1990 bol názov mesta Gorkij). 
V minulosti bola firma u nás známa najmä výrobou ťažkotonážnych nákladných automobilov, niekoľkými modelmi osobných áut (Volga, Čajka), ale aj vojenským terénnym automobilom GAZ 69 („Gazík“). Ako sa uvádza na stránke slovenského fanklubu tejto značky: Dobová popularita týchto áut poznačila celé generácie a napríklad pomenovanie „gazík“ bolo označenie akéhokoľvek „offroadu“ po dlhé desaťročia. Skôr narodení spoluobčania majú často na vozidlá GAZ vytvorenú veľkú citovú väzbu - ako spomienku na službu v armáde, na prácu alebo aj na auto, ktoré kedysi ako rodina vlastnili a ako deti sa v nich vozili.
Dnes pod značkou GAZ vyrába ruský nástupca značky široký sortiment počnúc osobnými automobilmi, cez autobusy, dodávky až po nákladné automobily, špeciálnu techniku a ťažké stavebné mechanizmy.
Aubres

Poloha

Obec má rozlohu 20,27 km². Najvyšší bod je položený 1 217 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 423 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mestské múzeum Karola Točíka v Turzovke

Vznik

Iniciátormi a podporovateľmi myšlienky mestského múzea boli občianske združenia Spolok priateľov Turzovky a Terra Kisucensis. Postupne sa podnikli kroky, aby sa zriadenie mestského múzea uskutočnilo v roku 2014, pri V. svetovom dni Turzovčanov a ich potomkov. Tento termín sa nepodarilo dodržať najmä pre absenciu vhodných priestorov. Počas procesu vzniku múzea boli miestni občania a obyvatelia blízkeho okolia vyzývaní k darovaniu predmetov kultúrnej a historickej hodnoty, ktoré by tvorili budúci zbierkový fond múzea. Spoločné úsilie mesta a občianskych združení sa podarilo zavŕšiť v rokoch 2015 – 2016. V roku 2015 bolo mestským zastupiteľstvom zriadené mestské múzeum a schválený jeho štatút s účinnosťou od 1. októbra 2015. Fungovanie múzea začalo od 1. mája 2016. Múzeum je pomenované po bývalom turzovskom farárovi a dekanovi Karolovi Točíkovi (* 1890, Ústie nad Oravou – † 1960, Žilina), ktorý sa počas svojho života veľmi intenzívne zaoberal dejinami Turzovky a horných Kysúc, napísal niekoľko historických prác, ktoré boli pripravené do tlače, ale z dôvodu zmeny politických pomerov v roku 1948 sa ich už vydať nepodarilo.

Otvorenie múzea

Slávnostné otvorenie múzea, prvej inštitúcie tohto typu v Turzovke, bolo 12. augusta 2016. Výstavný debut pod názvom Dedičstvo otcov prilákal množstvo návštevníkov. Prvá expozícia bola zložená z výberu exponátov, ktoré múzeu darovali miestne inštitúcie ale aj občania Turzovky a blízkych obcí. K príležitosti otvorenia múzea vydala Slovenská pošta príležitostnú poštovú pečiatku (číslo emisie PPP 41/16) s názvom: Otvorenie a prvá výstava múzea „Dedičstvo otcov“. Výnimočným exponátom múzea je originál zvona, ktorý nechal pre najstarší drevený kostol (dnes už zaniknutý) v Turzovke uliať práve jej zakladateľ Juraj Turzo v roku 1614. Zvon je najstarším a zároveň najcennejším exponátom a jeho štylizovaná podoba sa objavila aj v logu múzea.

Prvá výstava Dedičstvo otcov

Prvá výstava nebola svojim zameraním monotematická, prierezovo prezentovala rôzne predmety súvisiace s dejinami bývalej veľkej Turzovky (do roku 1954 boli jej súčasťou aj ďalšie, dnes už samostatné obce: Dlhá nad Kysucou, Korňa a Klokočov). Začiatku expozície dominovali obrazy a podobizne zakladateľa Turzovky Juraja Turzu, faksimile zakladacieho privilégia Turzovky z roku 1602, ukážky starých tlačí, obecných písomností a trojrozmerné predmety každodennej potreby miestneho obyvateľstva. Okrem novovekých predmetov boli vystavené tiež archeologické nálezy z oblasti Turzovky.
František Gödri

Životopis

Absolvent budapeštianskej hlavnej školy umeleckého priemyslu. Profesor geometrie, kreslenia a zemepisu na evanjelický gymnáziu v Banskej Bystrici počas 1.svet. vojny.
Laferté-sur-Amance (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 7,97 km². Najvyšší bod je položený 358 m n. m. a najnižší bod 229 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysoká škola výtvarných umení v Bratislave

Štúdium

Vysoká škola výtvarných umení ponúka štúdium v bakalárskom, magisterskom a doktorandskom stupni.
Bakalárske a magisterské študijné programy je možné študovať len dennou formou. Doktorandský stupeň vysokoškolského štúdia je možné študovať dennou aj externou formou.
Štvorročné bakalárske štúdium je ukončené štátnou skúškou, obhajobou bakalárskej práce a absolventovi je vydaný diplom a udelený titul „bakalár“, v skratke „Bc. “
Magisterské štúdium je dvojročné a je ukončené štátnou skúškou, obhajobou diplomovej práce. Absolventovi je vydaný diplom a udelený titul „magister umenia“, v skratke „Mgr. art. “
Doktorandské štúdium v dennej forme má rozsah 3 roky, v externej forme 3 – 5 rokov a ukončené je obhajobou dizertačnej práce. Absolventovi v odboroch Výtvarné umenie, Dizajn, Reštaurovanie, Architektonická tvorba je udeľovaný titul „doktor umenia“, v skratke ArtD. a v odbore Dejiny a teória výtvarného umenia a architektúry sa udeľuje titul „doktor filozofie“ v skratke PhD.
Študijné programy patria pod nasledujúce študijné odbory: Výtvarné umenie, Dizajn, Architektonická tvorba, Reštaurovanie

Katedry

VŠVU nemá fakulty, je členená na 12 katedier:
Katedra architektonickej tvorby; Katedra fotografie a nových médií; Katedra grafiky a iných médií; Katedra intermédií a multimédií; Katedra maľby a iných médií; Katedra dizajnu; Katedra reštaurovania; Katedra socha, objekt, inštalácia; Katedra teórie a dejín umenia; Katedra textilnej tvorby; Katedra úžitkového umenia; Katedra vizuálnej komunikácie.

Zahraničné vzťahy

VŠVU je členom medzinárodných organizácií ELIA (European League of Institutes of the Arts), CUMULUS a European Textile Network. Uskutočňuje výmenné pobyty študentov aj pedagógov so zahraničnými partnerskými inštitúciami v rámci programov Socrates/ERASMUS a CEEPUS i na báze priamej spolupráce s jednotlivými školami. VŠVU sa aktívne podieľa aj na organizovaní medzinárodných workshopov, sympózií, seminárov a na príprave a realizácii výstav.

Galéria MEDIUM

Galéria MEDIUM bola založená v januári 1991 ako súčasť Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave. Jej výstavné aktivity tvoria súčasť a zároveň nadstavbu koncepcie umelecko-pedagogického procesu školy. Výstavná činnosť galérie je zameraná na všetky aktuálne výtvarné trendy, v súlade so širokým spektrom študijných odborov školy. Hlavným kritériom pre schválenie a realizáciu výstavného projektu v galérii je predovšetkým jeho vysoká kvalita, so snahou o zachovanie rovnováhy medzi študentskými, či ateliérovými prezentáciami a výstavami profesionálov. Nemenej dôležitá je aj prezentácia zahraničných umeleckých škôl (akadémie v Prahe, Brne, Poznani, Krakove, Lodži, Budapešti, Saint-Etienne, atď.) prostredníctvom medzinárodných výstavných spoluprác, výsledkov sympózií a workshopov.
Arnošt Lustig

Životopis

Lustig sa narodil v Prahe, tu aj chodil do obecnej školy a začal študovať na reálke, z ktorej však bol roku 1941 z rasových dôvodov vylúčený. 13. novembra 1942 bol poslaný do koncentračného tábora Terezín a počas vojny spoznal aj ďalšie dva koncentračné tábory, poľský Osvienčim a nemecký Buchenwald. V apríli 1945 sa mu podarilo újsť z transportu smrti (z Buchenwaldu do Dachau) a až do konca vojny sa ukrýval v Prahe. Počas holokaustu prišiel takmer o celú svoju rodinu, čo ho hlboko poznamenalo. Jeho diela sa už od prvých poviedkových súborov zaoberajú práve tématikou židov a druhou svetovou vojnou.
Po vojne v roku 1946 študoval na Vysokej škole politických a sociálnych vied a začal prispievať do novín a časopisov. Roku 1948 odišiel do Izraela ako spravodaj v izraelsko-arabskej vojne, po návrate pracoval ako redaktor v rozhlase a v Mladom světe. Bol aj televíznym scenáristom (o. i. napísal aj scenár podľa svojej novely Modlitba pro Kateřinu Horovitzovou).
Po augustovej invázii vojsk Varšavskej zmluvy roku 1968 musel Česko-Slovensko opustiť. Odišiel najprv do Juhoslávie, potom žil v Izraeli. Nakoniec sa usadil v USA a tam prednášal film a literatúru na Americkej univerzite vo Washingtone. V roku 1995 prekvapil tým, že sa stal šéfredaktorom českej verzie časopisu Playboy.
Bič

Bič je nástroj skladajúci sa z remenca alebo povrázku pripevneného na pomerne dlhú rúčku (nazývanú bičisko). Pôvodne sa používal na poháňanie dobytka.
Biče sa vyrábali prakticky po celom svete a podľa spôsobu použitia vznikali biče rôznej dĺžky. Tým dochádzalo k vzniku rôznych špecializovaných bičov, ktoré sa potom vyvíjali nezávisle od ostatných druhov bičov.
Lenzerheide

Lenzerheide je horská obec vo Švajčiarsku, v kantóne Graubünden. Nachádza se medzi Churom, hlavným mestom kantónu, a Tiefencastelom.
Lenzerheide je populárne lyžiarske stredisko, kde sa pravidelne konajú preteky svetového pohára v alpskom lyžovaní.
Salles-de-Villefagnan

Poloha

Obec má rozlohu 12,83 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 345 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Proitos

Proitos (starogr. Προῖτος – Proitos, lat. Proetus) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Abanta a jeho manželky Aglaie, zakladateľ Tirynthu.
Proitos mal brata Akrisia. Keď ich otec ostarol, odkázal im svoje kráľovstvo a prikázal im, aby vládli striedavo. Nebolo to však správne rozhodnutie, lebo mnohým bolo známe, že bratia sú veľkými nepriateľmi, vraj "ich spor začal ešte v lone matky" a neskončil ani neskôr, práve naopak ešte sa prehĺbil po tom, keď Proitos zviedol Akrisiovu dcéru Danaé a vtedy "ledva unikol živý".
Keď ho Akrisios po otcovej smrti vyhnal z Argu, odišiel Proitos do neďalekého Tírynthu a pozval si Kyklopov, jednookých obrov, aby mu postavili pevný a mohutný hrad. Tam potom vládol ako prvý tírynthský kráľ.
Oženil sa s dcérou lydského kráľa Iobata Anteiou či Stheneboiou. Bola to však nemravná a bezcharakterná žena. Onedlho sa zamilovala do mladého Bellerofonta, ktorý našiel svoje útočisko v Tirynte. Pokúsila sa ho preto zviesť, ale on ju odmietal a tak ho v hneve obvinila pred svojim manželom, že ju chcel zviesť on. Proitos ho ale sám nechcel potrestať, poslal ho preto ku kráľovi Iobatovi. Ten ho potrestal tak, že mu uložil úlohu, ktorá sa považovala za nezvládnuteľnú: zabiť obludu Chiméru. Lenže Bellerofontes úlohu s pomocou svojho okrídleného koňa Pegasa splnil a vrátil sa do Tirynthu. Keďže Anteia ani potom, len aby ho dostala neprestala s intrigami, navrhol jej spoločný útek a cestou ju zhodil do mora, kde sa utopila.
Proitos a Anteia mali dcéry Lysippu, Ifinou a Ifianassu. Všetky boli krásne, ale aj bezbožné. Neprejavili úctu bohovi Dionýzovi a ten na ne za trest zoslal šialenstvo. Z tejto choroby ich ale vyliečil messénsky veštec Melampous, ktorý sa potom oženil s Lysippou a jeho brat Bias sa oženil s Ifianassou. Medzi nich potom rozdelil Proitos svoje kráľovstvo tak, že Melampous z neho dostal dve tretiny a Bias jednu.
O ďalších osudoch Proita sa správy rozchádzajú. Jedna verzia hovorí, že ho z trestu za nepriateľstvo k Akrisiovi zahubil jeho vnuk Perseus, ktorý vytiahol pred ním hlavu Medúzy a Proitos sa premenil na kameň.
Jeho hrad v Tirynte však pretrval veky. Bol považovaný za div sveta. Jeho miestami až sedemnásť metrov široké hradby z ohromných kvádrov pretrvali veky a je to ešte stále najsilnejšie opevnený hrad na svete.
Laodokos (syn Anténora)

Laodokos (starogr. Λαόδοκος – Laodokos) je v gréckej mytológii syn Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama.
Jeho otec Anténor bol vznešeným Trójanom, ktorý si ctil právo a spravodlivosť. Snahu o spravodlivosť vyvíjal aj v dobe, kedy princ Paris uniesol krásnu Helenu, manželku spartského kráľa Menelaa. Achájci na želanie Menelaa chceli túto urážku splatiť vojnou proti Tróji. Anténor vtedy dôrazne žiadal Trójanov, aby požiadavky Achájcov splnili a tým odvrátili hrozbu ničivej vojny. Paris a ani ostatní Trójania však na tento návrh nepristúpili.
Rovnako ctení boli pre svoju statočnosť aj jeho synovia, ktorí pri obrane Tróje padli. Pre túto vlastnosť zobrala na seba bohyňa Aténa podobu Laodoka, aby za slávu a odmenu presvedčila ctižiadostivého Pandara porušiť prímerie medzi Trójanmi a Achájcami, ktoré obe strany uzavreli pred súbojom Parida a Menelaa. Prímerie by mohlo ukončiť vojnu a to si bohyňa Aténa nepriala.
Podľa antického autora Quinta zo Smyrny, Laodokos zomrel na sklonku vojny rukou achájskeho hrdinu Dioméda.
Houston

Dejiny

V auguste 1836 kúpili dvaja realitní obchodníci John Kirby Allen a Augustus Chapman Allen pozemky o celkovej výmere 27 km² za cenu 9 428 dolárov. Allenov brat potom pomenoval založené mesto po Samovi Houstonovi, slávnom Texaskom generálovi.

Geografia

Podľa vládnej organizácie United States Census Bureau má mesto celkovú rozlohu 601,7 štvorcových míľ (1 558,4 km²); z toho pevnina tvorí 579,4 štvorcových míľ (1 500,7 km²) a voda 22,3 štvorcových míľ (57,7 km²). Voda tvorí celkove 3,7 % rozlohy.
Houston leží pri pobrežnom zálive. Veľká časť Houstonu je veľmi plochá, čo predstavuje problém pre obyvateľov kvôli opakujúcim sa záplavám. Centrum mesta leží v nadmorskej výške 15 metrov nad hladinou mora, najvyšší bod severozápadného Houstonu vo výške asi 38 m, najhlbšie položená, severovýchodná časť až 90 metrov pod hladinou mora. Mesto ako zdroj pitnej vody najprv využívalo podzemnú vodu, ale pokles zeme donútil mesto využívať iné zdroje, napríklad povrchové vody z jazier Lake Houston a Lake Conroe.
Mestom prechádzajú 4 hlavné mŕtve ramená: Buffalo Bayou, ktoré sa zbieha do Houstonského lodného kanála a jeho tri prítoky - White Oak Bayou, ktorý prechádza cez Houston Heights, Braes Bayou, ktorý ide pozdĺž Texas Medical Center a Sims Bayou, ktorý prechádza juhom Houstonu a centrálnym Houstonom. Lodný kanál pokračuje pozdĺž Galvestonu až do Mexického zálivu.

Ekonomika

V roku 2006 sa Houston umiestnil ako prvý v Texase a ako tretí v USA v kategórii „Najlepšie miesto pre obchod a zamestnanie“.
Najviac sa darí petrochemickému priemyslu.

Verejná doprava

Verejnú dopravu v celom okrese poskytuje Metropolitan Transit Authority of Harris County (METRO) vo forme autobusov a moderných električiek. Obyvatelia Houstonu však dávajú prednosť autám vďaka skvelému systému diaľnic a ciest. Houston bol do 1. januára 2004 najväčšie americké mesto bez mestskej koľajovej dopravy. V rokoch 2003 - 2004 prebehla stavba červenej električkovej linky. Tieto električky sú síce jedny z najmodernejších v USA, ale veľmi poruchové.

Architektúra

Mestská silueta Houstonu je hodnotená ako štvrtá najpôsobivejšia v USA. Čo sa týka výšky, je panoráma Houstonu na treťom mieste v USA (po New Yorku a Chicagu) a vo svete medzi 10 najlepšími. Houston má systém priechodov a nadzemných tunelov spojujúcich budovy v Downtowne. Najvyšší mrakodrap v Houstonu, JPMorgan Chase Tower (predtým Texas Commerce Tower), má 75 poschodí a je vysoký 305 metrov. Zároveň je to najvyššia budova v Texase, deviata nejvyššia v USA a 29. najvyššia na svete.
Meritaton

Rodina

Meritaton bola prvá zo šiestich dcér, ktoré sa narodili faraónovi Achnatonovi a jeho manželke Nefertiti. Jej sestry boli Meketaton, Ankhesenpaaton, Neferneferuaton Tasherit, Neferneferure a Setepenre. Je známe, že sa neskôr vydala za faraóna Smenchkareho. Nezachovali sa údaje o tom, že Meritaton mala potomkov.

Život

Narodila sa na začiatku vlády jej otca. Kráľovská rodina, sa presťahovala do nového hlavného mesta založeným jej otcom, Achnatonom. Za vlády Achnatona bola často predstavovaná ako najstaršia zo šiestich dcér. Jej postava sa objavila na maľbách v chrámoch, hrobkách a súkromných kaplnkách. Je tiež uvedená v diplomatických listov, pod menom Mayati.
Avilley

Poloha

Obec má rozlohu 5,62 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 187 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bajč

Príroda

V Bajči evidujú dva bocianie hniezda. V roku 2014 sčítali spolu iba 1 mláďa.

Dejiny

Obec Bajč je mimoriadne bohatá na archeologické pamiatky. Na mieste dnešného Bajču našli osídlenia z doby neolitu, ľudu s lineárnou keramikou a želiezovskou skupinou, takmer 100 hrobov kostrového pohrebiska zo staršej doby bronzovej, sídlisko z badenskej kultúry a neskorolengyelské sídlisko s keramikou, zdobenou brázdeným vpichom a mnohé ďalšie pamiatky. V časti chotára obce Bajč - Medzi kanálmi sa nachádzala slovanská osada so slovanským pohrebiskom zo 6. str. Do Bajča prišli Slovania už počas jednej z prvých kolonizačných vĺn na konci 6. str.  Ďalej sa našli sídliská z doby halštatskej a rímskej, a z 10.–11.  storočia slovenské sídlisko. Významné sú aj keltské pohrebisko a chaty, slovanské žiarové pohrebisko a staromaďarské pohrebisko. Z 11.–12. storočia pochádzajú zvyšky základov románskeho kostola a pohrebiska pri zaniknutej stredovekej osade.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1312. Bola jedným z najdôležitejších majetkov Ostrihomského arcibiskupstva. Od 16. storočia obec od tunajších zemanov prenajímal arcibiskup. Po bitke pri Moháči sa do Bajču dostali nové protestantské učenia. Až do roku 1652 kalvinisti bojovali za ich uznanie aj proti stolici aj proti arcibiskupovi. V roku 1652 bola zriadená kalvínska farnosť, no v roku 1672 kalvinistov z obce vyhnali, napriek tomu, že pravdepodobne tvorili väčšinu obyvateľstva. Po roku 1685 obec zanikla. V roku 1780 Jozef Batthyány odvodnil rozsiahle močiare v okolí, a začal s vybudovaním nového majera a kaštieľa. Podľa archívnych dokumentov Bajč mal v roku 1813 len 90 obyvateľov, v roku 1890 už 1108. Kaštieľ vybudovaný v roku 1790 bol v roku 1831 prestavaný na kostol, zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi. Arcibiskup Ján Šimor dal postaviť nový letný kaštieľ. V roku 1865 sa Bajč osamostatnil ako obec. V roku 1910 bola vybudovaná železnica. V roku 1919 aj v obci prebiehali boje medzi česko-slovenskou armádou Červenou armádou Maďarskej republiky rád. 
Po roku 1918 prešli ostrihomské cirkevné majetky pod správu apoštolskej administratúry v Trnave, ktorá bola pod štátnou správou. 2. novembra 1938 aj obec Bajč bola pripojená k Maďarsku. Po skončení druhej svetovej vojny obyvatelia založili štátny majetok (1948), ktorý bol jeden z prvých svojho druhu na Slovensku. Obec sa začala rozvíjať, bol vybudovaný kultúrny dom, dom pracujúcich, vznikli rôzne spolky. V tomto období boli v Bajči viaceré významné návštevy. Po roku 1990 sa začala zvyšovať nezamestnanosť, ktorá trvá až dodnes.

Pamiatky

Z pamiatok sa nezachovalo mnoho, a tie ktoré sa zachovali boli väčšinou počas socializmu prestavané. K pamätihodnostiam patria: rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa z roku 1831,
bývalý arcibiskupský kaštieľ (vo veľmi dezolátnom stave), niektoré domy a sýpka vybudovaná ešte Jánom Simorom.
Volpajola

Poloha

Obec má rozlohu 13,03 km². Najvyšší bod je položený 1 231 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 456 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hellyeah

História

Hellyeah vznikla na začiatku roku 2006 a skoro celé leto boli členovia zavretý v štúdiu a robili nový album. Prvá skladba nazvaná „Hellyeah“, sa objavila v rádiách a na internete už začiatko roka 2007. Kapela skončila nahrávanie CD v januári 2007 a v tom čase sa v USA objavila aj hlavná skladba k CD, „You Wouldn't Know“. Album nazvaný Hellyeah bol vydaný 10. apríla 2007 a debutoval na deviatom mieste Billboard 200 s predanými kópiami niečo málo pod 45 000. A ešte v ten deň na oslavnej párty v klube sa Jerry Montano opil a udrel Maxwella do tváre. Vyhadzovači ho vyhodili a potom ho nepustili dovnútra, keď mal v ruke zbraň. Kvôli tomu ho zo skupiny vyhodili. Vinnie Paul teda navrhol svojmu kamarátovi z Damageplan Bobovi Zillovi aby nahradil Jerryho.
Prvé turné "Fire It Up" bude hneď nasledované Family Values Tour 20.júla spolu s kapelami ako Evanescence a Korn. Podľa neoficiálnych informácií sa má kapela na konci roku 2007 zase zavrieť do štúdia a nahrať ďalšie CD.
Poggio-d’Oletta

Poloha

Obec má rozlohu 16,16 km². Najvyšší bod je položený 852 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 198 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Novohorský potok

Prameň

Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Vysoký Inovec, v lokalite Mlynište v nadmorskej výške približne 500 m n. m.
JR-Maglev

JR-Maglev, MLX01 (X znamená experimentálny), je magnetický železničný systém vyvinutý Japonským železničným technologickým výskumným inštitútom, zložený z maximálne 5 vozňov prevádzkovaný na testovacej dráhe Jamanaši. 2. decembra 2003 tvojvozová súprava dosiahla maximálnu rýchlosť 581 km/h na dráhe s posádkou. Patrí medzi najnovšie série maglev vo vývoji v Japonsku od 70. rokov.
Saisy

Poloha

Obec má rozlohu 17,12 km². Najvyšší bod je položený 471 m n. m. a najnižší bod 330 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 318 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Česko Slovenská SuperStar

Česko Slovenská SuperStar je interaktívna hudobná súťaž s prvkami reality show, ktorá sa vysielala v Česku a na Slovensku. V Česku ju vysielala komerčná TV Nova a na Slovensku sesterská televízia Markíza. Táto súťaž vychádza z pôvodnej britskej verzie súťaže Pop Idol, ktorá sa pod viacerými názvami vysiela po celom svete. V Česku aj na Slovensku boli (pod inými názvami) odvysielané 3 ročníky tejto súťaže, v roku 2009 došlo k zlúčeniu týchto verzií z dôvodu zníženia nákladov a zvýšenia atraktivity pre divákov.
Koncept súťaže zostáva podobný predošlým ročníkom súťaží Česko hledá Superstar a Slovensko hľadá Superstar.
Rabouillet

Poloha

Obec má rozlohu 19,21 km². Najvyšší bod je položený 1 529 m n. m. a najnižší bod 600 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Garrigues-Sainte-Eulalie

Poloha

Obec má rozlohu 10 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 736 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Galilea

Galilea (po hebrejsky הגליל, Ha-Galil, po arabsky الجليل - al-Džalíl) je hornatá oblasť na severe Izraela. Jej hranice vymedzuje na juhu údolie Emek Jizreel (Jezraelská nížina) a údolie Bejt Šean, na východe Jordánske údolie, Tiberiadske jazero a Chulské údolie. Západ Galiley tvorí pobrežie Stredozemného mora a Emek Zebulun (Zebulunské údolie) a na severe ju ohraničuje pohorie Libanon.
Galilea sa rozdeľuje na Hornú a Dolnú Galileu, ktoré oddeľuje údolie Bikat Bejt ha-Kerem, tiahnúce sa stredom územia od západu na východ. Horná Galilea je hornatejšia, najvyšší vrchol Har Meron dosahuje výšku 1 208 m n. m., Dolná je miernejšia s mnohými širokými údoliami.
Išikawa (prefektúra)

Išikawa (jap. 石川県 – Išikawa-ken) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Čúbu na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Kanazawa.
Prefektúra má rozlohu 4 185,22 km² a k 1. októbru 2005 mala 1 173 994 obyvateľov.
ISO 3166-2:AU

Kódy ISO 3166-2 pre Austráliu identifikujú 6 štátov a 3 teritória. Prvá časť (AU) je medzinárodný kód pre Austráliu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich štát alebo provinciu.
Manses

Poloha

Obec má rozlohu 15,36 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 121 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Volgré

Poloha

Obec má rozlohu 9,55 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 324 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corpeau

Poloha

Obec má rozlohu 4,67 km². Najvyšší bod je položený 237 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 012 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE