google/wiki40b huggingface dataset:
Volgogradská oblasť

Volgogradská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Južnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 113 900 km² a žije tu 2,7 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Volgograd.
Lentilly

Poloha

Obec má rozlohu 18,39 km². Najvyšší bod je položený 565 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 296 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Micubiši A5M

Vznik a vývoj

V roku 1934 zverejnilo japonské námorníctvo špecifikáciu 9-Ši na moderné palubné stíhacie lietadlo. Bola požadovaná rýchlosť najmenej 350 km/hod vo výške 3 000 m, stúpavosť do výšky 5 000 m v limite 6 min 30 s, s minimálnou zásobou pohonných hmôt 250 l, výzbroj mala byť tvorená dvoma guľometmi a stroj mal mať prípravu pre zabudovanie rádiostanice. Rozpätie nemalo v tomto prípade presiahnuť 11 m a dĺžka 8 m. Konštruktér firmy Micubiši Džiró Horikoši nadviazal na svoju predchádzajúcu prácu na lietadle s krídlom typu W pre požiadavky 7-Ši a prepracoval ho aby spĺňalo nové požiadavky. Tak vzniklo niekoľko prototypov, pričom druhý už nevykazoval krídlo lomené do W, ale lomené vzopätie vykazovali len vonkajšie časti dopredu posadenej nosnej plochy. V mieste zlomu krídla bol uchytený pevný kapotovaný podvozok. Krátka časť trupu pred kabínou prechádzala do charakteristického Towendovho prstencového krytu, ktorý ukrýval deväťvalcový hviezdicový motor Nakadžima Kotobuki, čo bol japonskou obdobou britského motora Bristol Jupiter. Podľa vzoru 7-Ši ostali zachované elipsoidné tvary krídla a vodorovných chvostových plôch.
Prvý prototyp stíhacieho lietadla 9-Ši bol zaradený do skúšok v roku 1935 s výrobným označením Micubiši Ka-14. Stroj mal namontovaný motor Kotobuki 5 a dosahoval rýchlosť 450 km/hod vo výške 3 200 m a stúpavosť do výšky 5 000 m za 5 min a 54 s. Jeho nevýhoda bola zlá stabilita a poruchový motor. Upravené krídlo druhého prototypu bolo vybavené odštepnými vztlakovými klapkami, motor Kotobuki 2 bez reduktoru už neprinášal problémy a konštruktéri sa snažili drobnými úpravami zlepšiť manévrovacie schopnosti stroja.
Micubiši A5M4 a jej dvojsedadlová verzia A5M4-K boli posledné verzie lietadla A5M s tzv. krídlom s lomeným vzopätím, ktorých vývoj začal už v roku 1935. Vznikli aj dve verzie pre nasadenie v armádnom letectve (Ki-18 a Ki-33), pričom boli vyrobené len prototypy a do výroby sa nikdy nedostali.

Bojové nasadenie

V dobe keď Japonsko vstúpilo do vojny so Spojencami, boli všetky verzie A5M už vyradené okrem verzií A5M4, ktoré boli stále súčasťou výzbroje niektorých ľahkých lietadlových lodí ako Zuihó, Hosho a Ryujo. Lietadlové lode Ziuhó a Hosho sa pripojili ku kombinovanej flotile a slúžili ako tréningové a Ryujo slúžila pod južnými silami viceadmirála Nobutake Kondo.
Ich prvý a zároveň jediný dotyk prvej línie bojov bol, keď v skorých ranných hodinách 8. decembra 1941 zaútočili na americký hydroplán. Zvyšok strojov bolo nasadených v útokoch kamikadze proti Spojeneckým vojnovým lodiam v roku 1945.
Marsac (Tarn-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 14,89 km². Najvyšší bod je položený 248 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 170 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Asteropé (dcéra Atlanta)

Asteropé (iné názvy: Steropé, Asterope, Sterope, Asteropa, Steropa; starogr. Ἀστερόπη, Στερόπη – Asteropé, Steropé, lat. Asterope, Sterope) je v gréckej mytológii dcéra Titana Atlanta  a Pléiony, dcéry Titana Ókeana.
Asteropé bola jednou zo siedmich sestier Plejád. Jej sestrami boli Maia, Élektra, Taygeté, Meropé, Alkyoné a Kelaino. So svojim milencom bohom vojny Areom mala syna Oinomaa, ktorý sa stal kráľom v elidskej Pise.
Keď sa sestry Plejád Hyády zo žiaľu nad smrťou svojho brata Hyanta usúžili až k smrti, aj ony si vzali život a najvyšší boh Zeus ich potom vzal na nebo a premenil na hviezdy Plejády, ktoré na nebi žiaria dodnes.
Bussière-Badil (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 19,86 km². Najvyšší bod je položený 292 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 465 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Porquéricourt

Poloha

Obec má rozlohu 3,75 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 365 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sarma

Sarma (tib. gsar ma) označuje súhrnne všetky školy tibetského budhizmu, ktoré vznikli počas druhej neskoršej vlny šírenia (tib. bstan pa phyi dar) budhizmu v Tibete a vymedzili sa voči staršej škole Ňingma. Hoci sa tieto školy sa označujú ako školy nových prekladov (tib. gsar), Raudsepp vo svojej práci uvádza:
"Najčastejšie sa počiatok neskoršieho šírenia učení budhizmu v Tibete vysvetľuje vo vzťahu k iným udalostiam a nie k prekladateľským aktivitám. Ako sa bežne uvádza, bstan pa phyi dar začalo súbežne v západnom a strednom Tibete a dátumy pre jeho počiatok sa vzťahujú k obnoveniu vinaje v strednom Tibete, na ktorom sa podieľal Lume (tib. Klu mes) a jeho spoločníci. Khäpa Deu (tib. mkhas pa lde’u, stred až druhá polovica 13.storočia) kladie túto udalosť do roku 988."

Žlté a červené čapice

Toto delenie škôl tibetského budhizmu sa vzťahuje k Congkhapovej reforme školy Kadam a vytvoreniu školy Gelug. Všetky školy tibetského budhizmu, ktoré existovali do vzniku školy Gelug používali pre svojich učiteľov a hierarchov čapice, koruny, klobúky červenej farby. Škola Gelug na znak svojej reformácie začala používať pre svojich učiteľov čapice žltej farby, ktorá symbolizuje cnosť. Školy červených čapíc pripúšťajú, aby učiteľom (tib. bla ma, láma) mohol byť mních aj laická osoba. Škola Gelug vo všeobecnosti umožňuje vo funkcii učiteľa pôsobiť len mníchom a mníškam. V strednom a západnom Tibete bola škola Gelug od nástupu Dalailámu k moci "štátnou cirkvou" a dostávala podporu zo štátnej pokladnice; ostatné školy - školy červených čapíc - štátnu podporu nedostávali.
Marmanhac

Poloha

Obec má rozlohu 24,24 km². Najvyšší bod je položený 971 m n. m. a najnižší bod 627 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 746 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vladimír Mihálik

Kariéra

S hokejom začínal v Sabinove za klub MHK Slovan Sabinov potom v klube HC 07 Prešov, kde pôsobil ako dorastenec a junior. Väčšinu časť sezóny 2004/05 už odohral v seniorskom mužstve tohto mužstva v rámci 1. SHL. Následne odišiel do Severnej Ameriky. Pôsobil vo WHL v kluboch Red Deer Rebels a Prince George Cougars. Bol draftovaný Tampou Bay v roku 2005 z 30. miesta. V roku 2007 podpísal s týmto klubom trojročný kontrakt. Za toto mužstvo v NHL odohral 15 štartov, zaznamenal tri asistencie. Štyri sezóny pôsobil v záložnom tíme Tampy v Norfolku Admirals (AHL) a v 270 zápasoch zaznamenal 58 bodov. 
Pred ročníkom 2011/12 sa vrátil do Európy a prostredníctvom svojho agenta Vladimíra Vůjtka mladšieho podpísal kontrakt s nováčikom KHL – HC Lev Poprad Nastúpil v 37 zápasoch základnej časti (1 gól, 4 asistencie). Sezónu dohral na hosťovaní v švédskej Elitserien v mužstve Timrå IK.
Pred sezónou 2012/2013 podpísal s klubom HC Slovan Bratislava ročný kontrakt do 30. apríla 2013. Väčšinu ročníka však nebol na súpiske, nastúpil len v 15 zápasoch základnej časti. Slovan postúpil do play-off, kde prehral v prvom kole s neskorším víťazom Dinamom Moskva. Hráčom Slovana bol aj v sezóne 2013/14. 2. marca 2014 absolvovoval v zápase proti Spartaku Moskva svoje prvé trestné strieľanie v živote, ktoré nepremenil. Klub sa neprebojoval do play-off.

Reprezentácia

Reprezentoval na MS 18 2005 (6. miesto), ako aj na majstrovstvách sveta juniorov v rokoch 2006 a 2007 (dvakrát 8. miesto). V seniorskej reprezentácii sa zúčastnil na MS 2010, MS 2013 a MS 2014. Spolu odohral v reprezentácii 44 zápasov, strelil 2 góly. Nosí dres s číslom 56.

MS 2010

Glen Hanlon ho nominoval na svetový šampionát v Nemecku, strelil gól v osemfinálovej skupine proti Fínsku. Slovensko nepostúpilo do štvrťfinále a obsadilo 12. miesto.

MS 2013

Vladimír Vůjtek ho nominoval na MS vo Štokholme a Helsinkách. Táto nominácia bola prekvapením, nakoľko nehral pravidelne ani v Slovane Bratislava. Na šampionáte zaznamenal 5 mínusových bodov, čo bolo najviac z hráčov Slovenska. Mužstvo postúpilo do štvrťfinále, v ktorom prehralo s Fínskom 3:4.

MS 2014

Vladimír Vůjtek ho nominoval aj na svetový šampionát v Minsku, nastúpil v dvoch zápasoch a zaznamenal dva mínusové body. Bývalý reprezentant Oto Haščák sa vyjadril že keď boli Mihálik a Valach na ľade, "naskakovala mu husia koža". Slovensko nepostúpilo do štvrťfinále a obsadilo 9. miesto.
Pero (nástroj na písanie)

Pero je nástroj používaný na písanie. Pomocou pera sa píše väčšinou na papier. Angličania niekedy pripisujú vynález plniaceho pera ich slávnemu dramatikovi Wiliamovi Shakespeareovi.

Vtáčie brko

Vtáčie brko sa používalo na písanie až do polovice 19. storočia kedy sa začalo používať pero s oceľovým hrotom.

Dláto

Používalo sa v minulosti na zaznamenávanie do kameňa, dreva, alebo na hlinené doštičky (Mezopotámia) alebo drevené či olovené (Antické štáty). Používa sa aj v súčasnosti, napríklad vytváranie nápisov na hrobových kameňoch.

Steblá

Špeciálne upravené steblá sa používali v Egypte pre písanie na papyrus.

Kníhtlač

Kníhtlač znížila a zároveň zvýšila používanie pier (vtedy vo forme brka). Mnísi už nemuseli v kláštoroch prepisovať knihy ručne. A keďže bolo viac kníh a následne lepší školský systém, začalo sa písať v univerzitách.
Basilicata

Geografia

Basilicata je hornaté územie, ktoré sa rozkladá na veľkej časti južných Apenín, medzi riekou Ofanto, masívom Monte Pollino na juhu a riekou Bradano na východe. Nachádza sa tu vyhasnutá sopka Monte Vulture, pričom okolie je seizmicky aktívne, najmä pri mestách Melfi a Potenza. Veľká časť regiónu bola zdevastovaná pri veľkom zemetrasení v roku 1857.

Dejiny

Región bol v minulosti známy aj ako Lucania, podľa pôvodných obyvateľov. Územie pred príchodom Grékov v 7. storočí pred Kr. obývali Samniti. Gréci toto územie začlenili do Magna Graecia, založili viaceré mestá, podporili poľnohospodárstvo a zaviedli obchod. Približne od 2. storočia pred Kr. bolo územie pod nadvládou Rimanov. Po Rimanoch na území vládla Byzantská ríša, ktorá pomenovala územie ako Basilicata. Neskôr toto územie napadli Normani a Švábi. V 13. storočí bola nastolená feudálna spoločnosť a región zostal v hlbokej chudobe. Neskôr v regióne panovalo Kráľovstvo oboch Sicílií a v roku 1860 sa Basilicata vzburou pridala k Talianskemu kráľovstvu. Počas tohto obdobia bolo štátom skonfiškované a predané veľké územie, ktoré vlastnila rímskokatolícka cirkev. Novými vlastníkmi ale bola hŕstka bohatých ľudí a obyčajní ľudia žili stále v chudobe. Vznikol tak fenomén miestnych zbojníkov, ktorých podporovala cirkev aby povstali proti novému štát. Tento odpor trval ešte veľa rokov. Po druhej svetovej vojne sa situácia vďaka pozemkovej reforme začala v regióne zlepšovať. V roku 1952 boli obyvatelia Sassi di Matera (stará časť mesta Matera) štátom presťahovaní, ale viacerí už predtým emigrovali čo viedlo k veľkej demografickej kríze. V roku 1994 bola Sassi di Matera zapísaná do Svetového dedičstva UNESCO, automobilka Fiat začala vyrábať v meste Melfi a vznikol Národný park Pollino.
Malokerešský okres

Malokerešský okres (maď. Kiskőrösi járás) je okres v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Kiskőrös.
Michelle Rodriguezová

Osobný život

Otec Rafael Rodriguez je pôvodom z Portorika, matka Carmen Milady Parede pochádza z Dominikánskej republiky. Michelle má celkom desať súrodencov a bola vychovaná svojou nábožensky založenou babičkou z matkinej strany.
Ako osemročná sa odsťahovala s matkou do Dominikánskej republiky a od jedenástich rokov žila v Portoriku. Nakoniec sa usadila v New Jersey.

Začiatky kariéry

Michelle preukázala svoju ctižiadostivosť, keď narazila na reklamu na casting do nízkorozpočtového nezávislého filmu Boxerka. Hlavnú úlohu Diany Guzman, problémovej teenagerky, ktorá sa stala boxerkou, získala spomedzi ďalších 350 uchádzačiek. Toto bola jej prvá úloha. Nasledovali ďalšie úlohy v úspešných filmoch ako Rýchlo a zbesilo, Resident Evil a Jednotka rýchleho nasadenia.
Foissy

Poloha

Obec má rozlohu 15,12 km². Najvyšší bod je položený 487 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rovina (geometria)

Rovina je základný geometrický útvar, plocha určená troma bodmi alebo priamkou a jedným bodom ležiacim mimo priamky. Pojem roviny ako geometrický pojem vznikol abstrakciou z napätých blán alebo koží, pokojnej vodnej hladiny, ľadovej vrstvy, rovných častí zemského povrchu. Euklides uviedol, že rovina má len dĺžku a šírku.
Rovina je v matematike dvojrozmerný geometrický útvar, ktorý si môžeme predstaviť ako neobmedzenú dokonale rovnú plochu. Algebraicky povedané, ide o množinu bodov izomorfných s dvojrozmerným lineárnym priestorom.
Rovina môže byť určená troma rôznymi bodmi, alebo priamkou a bodom, ktorý neleží na tejto priamke, alebo dvoma rovnobežnými netotožnými priamkami.

Označovanie

Rovina je buď plocha, na ktorú sa kreslí (nárysňa), alebo sa znázorňuje niektorým rovinným útvarom pomocou niektorej z metód geometrického premietania. Rovina sa označuje malým písmenom z gréckej abecedy.
Znázornenie:

Vzájomná poloha dvoch rovín

Dve rôzne roviny  v trojrozmernom priestore, ktoré majú spoločnú priamku , sa nazývajú rôznobežné a značíme . Priamka  predstavuje priesečnicu oboch rovín  a .
Dve rôzne roviny  a , ktoré nemajú v priestore žiaden spoločný bod, sa nazývajú rovnobežné a značíme . Ak sú si roviny  a  rovné, označujeme ich (totožné).

Vlastnosti

Rovinným rezom geometrického útvaru  rovinou  sa nazýva prienik roviny  a útvaru .
Sojuz TMA-18M

Zostavenie posádky

V súvislosti s ročným letom Scotta Kellyho a Michaila Kornijenka prebiehajúcim od marca 2015 do marca 2016 sa z trojčlennej posádky Sojuzu TMA-16M po zvyčajnom polročnom pobyte na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) vracal iba Gennadij Padalka. Z posádky Sojuzu TMA-18M preto mohol zostať na stanici ISS iba jeden kozmonaut, zvyšní dvaja sa po týždni vrátili s Padalkom. Pozíciu veliteľa, ktorý zostal na stanici, dostal v roku 2013 Sergej Volkov. Pre krátkodobý let bol vybraný dánsky astronaut Európskej vesmírnej agentúry (ESA) Andreas Mogensen, ESA zverejnila jeho meno koncom augusta 2013. Posledné miesto si prostredníctvom agentúry Space Adventures (zaisťujúcej pre Roskosmos vyhľadávanie „kozmických turistov“) zakúpila anglická speváčka Sarah Brightmanová, ktorá už v roku 2012 podstúpila s kladným výsledkom lekársku prehliadku v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku. Náhradníkom Volkova bol v januári 2014 určený Oleg Skripočka, náhradníkom Mogensena Thomas Pesquet. Formálny status náhradníka Brightmanovej a výcvik účastníka kozmického letu spoločne s Brightmanovou si zaplatil japonský podnikateľ Satoši Takamacu.
V januári 2015 Brightmanová a Takamacu začali s výcvikom v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku. Koncom apríla 2015 však Brightmanová výcvik prerušila a v polovici mája oznámila, že z rodinných dôvodov nepoletí. Na uvoľnené miesto bol po dohode ruskej a kazašskej vlády menovaný kozmonaut kazašskej kozmickej agentúry Aýdın Aýımbetov, ktorý sa v rokoch 2003 – 2009 pripravoval na let na ISS v rámci 17. návštevnej expedície. Miesto jeho náhradníka zaujal ruský kozmonaut Sergej Prokopiev.

Priebeh letu

Sojuz TMA-18M vyštartoval pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z kozmodrómu Bajkonur dňa 2. septembra 2015 o 04:37:43,233 svetového času (UTC). Kozmická loď bola navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 200,34 – 248,67 km. Po dvoch dňoch letu, 4. septembra o 07:39:02 UTC, sa Sojuz pripojil k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS).
Sojuz TMA-18M sa od Medzinárodnej vesmírnej stanice odpojil 2. marca 2016 o 01:03:48 UTC s veliteľom Sergejom Volkovom, palubnými inžiniermi Michailom Kornijenkom a Scottom Kellym na palube. O 04:25:50,5 UTC, v ten istý deň, návratový modul Sojuzu úspešne pristál na padáku v kazašskej stepi, 157 kilometrov juhovýchodne od Džezkazganu.
Medzinárodné letisko Rio de Janeiro-Galeão

História

História letiska sa začala v roku 1923, kedy v tesnej blízkosti areálu letiska, na ostrove Governador, bola založená škola námorného letectva. V roku 1941, súbežne so vznikom brazílskeho vojenského letectva sa škola stala jednou z významných leteckých základní, zároveň bola predĺžená letecká dráha a postavené terminál a hangáre. Po vyhlásení vojny mocnostiam Osi v roku 1942 bola základňa intenzívne využívaná spojeneckým letectvom.
Na konci druhej svetovej vojny letisko Santo Dumont nebolo schopné prijímať rastúci počet cestujúcich a medzinárodné lety boli postupne presmerované na základňu brazílskeho letectva.  
V roku 1952 bol otvorený prvý terminál letiska. V súčasnosti je táto budova využívaná pre lety brazílskych vzdušných síl.
V roku 1976 na letisku prvýkrát pristalo lietadlo Concorde, pravidelné lety na linke do Paríža trvali až do roku 1982. Od roku 1977 letisko prevádzkovalo všetky významné medzinárodné linky Brazílie. V tom istom roku bol otvorený nový terminál.
Celosvetovo známe sa stalo v roku 1979, kedy sa tu natáčal film Moonraker zo série o agentovi Jamesovi Bondovi. V roku 1985 letisko stratilo svoju pozíciu prvého brazílskeho letiska v prospech saopaulského letiska Guarulhos. V tom čase bola na letisku Guarulhos otvorená letisková dráha, ktorá prijímala všetky bežné typy lietadiel bez obmedzenia tonáže. V ďalších rokoch nasledoval pokles počtu cestujúcich, obrat nastal od roku 2004, odkedy letisko postupne nadobúda svoju dôležitosť ako významný uzol juhoamerickej leteckej dopravy. 
Letisko je významným uzlom brazílskeho dopravcu TAM Linhas Aéreas a nizkonákladových aerolínii Gol.

Rozvoj letiska

V roku 2009 prevádzkovateľ letiska Infraero zverejnil investičný plán v sume 431 miliónov USD, ktorý zahŕňa modernizáciu oboch terminálov a rozšírenie parkovacích miest. Plánované modernizačné práce na termináloch sa majú ukončiť v máji 2012. Investície sú súčasťou príprav na Letné olympijské hry 2016 a Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 2014.

Terminály

Oba terminály sú polkruhového tvaru a každý má 12 brán (gates). Terminál 1 prešiel v roku 1991 prvou modernizáciou a Terminál 2 v roku 1999. Letisko disponuje 173 odbavovacími pultami.
Blaye (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 6,42 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 722 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lila Downsová

Biografia

Lila Downsová je dcéra mexickej kabaretnej speváčky Anity Sánchezovej a amerického profesora umenia a kinematografie Allena Downsa. Lila študovala klasický spev v New Yorku a tiež získala titul v odbore antropológie na Minnesotskej univerzite.
Flaumont-Waudrechies

Poloha

Obec má rozlohu 5,7 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 369 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Appolinaire

Poloha

Obec má rozlohu 5,73 km². Najvyšší bod je položený 889 m n. m. a najnižší bod 573 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
McDonnell Douglas F-4 Phantom II

Exponáty na území Slovenska

Bývalý F-4F Phantom II nemeckých vzdušných síl, vystavený v Múzeu letectva Košice (pobočke Slovenského technického múzea v Košiciach). Slúžil v jednej z letiek využívajúcich danú verziu (boli medzi nimi napr. Jagdgeschwader 71 "Richthofen" a Jagdgeschwader 74 "Mölders"). Ešte v decembri 2003 bol nasadený v leteckom výcvikovom centre Rheine/Osnabruck. Stroj bol v roku 2004 vyradený zo služby v nemeckých vzdušných silách a darovaný Múzeu letectva v Košiciach.
Béthonsart

Poloha

Obec má rozlohu 4,21 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 165 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Agnan (Nièvre)

Poloha

Obec má rozlohu 23,87 km². Najvyšší bod je položený 630 m n. m. a najnižší bod 437 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 162 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dustin Brown (hokejista)

Klubový hokej

Od sezóny 2003/04 je hráčom klubu NHL Los Angeles Kings, kde zastáva funkciu kapitána.

Reprezentácia

Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosí číslo 23.
Focke-Achgelis

Focke-Achgelis bola nemecká firma, ktorá vyrábala vrtuľníky. Založili ju roku 1937 Henrich Focke a Gerd Achgelis.
Prvý plne ovládateľný vrtuľník (oproti vírniku) Focke-Wulf Fw 61 verejne predstavil skúšobný pilot Ewald Rohlfs 26. júna 1936 v Berlíne.
V roku 1937 akcionári spoločnosti Focke-Wulf prinútili Heinricha Fockeho opustiť spoločnosť, ktorú spoluzakladal a tak Focke založil spoločne s Gerdom Achgelisom novú spoločnosť zameranú sa na produkciu vrtuľníkov.
Sextus Iulius Frontinus

Sextus Iulius Frontinus (asi 40 – 103) bol rímsky štátnik pôsobiaci za vlády cisára Nervu ako správca akvaduktov (curator aquarum), ktorý sa preslávil autor odborných diel, obzvlášť o rímskych vodovodoch.

Život

O Frontiovi vieme, že roku 70 zastával úrad prétora, roku 74 úrad konzula a nasledujúci rok vo funkcii prokonzula bol poverený správou Británie. Počas svojej správy si podrobil kmeň Silurov a založil stály tábor pre Druhú augustovskú légiu (Legio II Augusta) v Isca Agusta (dnes Carleon vo Walese) ako aj radu menších pevností slúžiacich na posilnenie rímskej prítomnosti v Británii. Roku 95 bol Frontinus zvolený za správcu akvaduktov cisárom Nervom. Práve v tejto pozícii vydal svoje dielo De aquae ductu (O vodovodoch) ako oficiálnu správu pre cisársky dvor. Frontinus patril tiež ku kolégiu augurov.

De aquae ductu

Frontinovo odborné pojednanie o systéme vodovodov, ktoré napájali Rím, je významným prameňom našich súčasných vedomostí o rímskom staviteľstve vodovodov. Frontinus uvádza históriu vzniku, kvalitu vody a technické údaje o všetkých rímskych akvaduktoch, medzi nimi i vodovodov Aqua Appia, Aqua Alsietina, Aqua Tepula, Anio Novus, Aqua Virgo, Aqua Claudia a Aqua Traiana. Frontinus pritom uvádza niektoré zaujímavé poznámky, napríklad, že mnohé z vodovodov v jeho dobe boli schátralé a vyžadovali opravu, ale i to, že niektorí obchodníci a majitelia poľnohospodárskych usadlostí sa na čierno napájali na vodovody a odčerpávali z nich vodu pre svoje vlastné účely.
Frontinus sa tiež na niektorých miestach De aquae ductu odvoláva na svojho predchodcu, staviteľa a autora literatúry o staviteľstve, Vitruvia, ktorý venoval jednu časť svojho diela vodovodom.

Ďalšie diela

Frontinovi je pripisované i druhá práca, súbor vojenských poučiek a pamätihodných udalosti nazvaný Strategemata (Vojenské lsti). Na rozdiel od De aquae ductu, nepôsobí toto dielo dojmom veľkej učenosti, čo vyvoláva pochybnosti o skutočnom Frontinovom autorstve. Svojim žánrom ho možno viac než medzi odbornú literatúru zaradiť k zborníkom anekdot a zaujímavostí k Facta et dicta memorabilia Valeria Maxima.
Frontinus napísal tiež odbornú prácu o zememeračstve, podobne ako Hyginus Gromaticus. Z tohto diela sa dochovali iba nepočetné zlomky.