google/wiki40b huggingface dataset:
Saint-Vert

Poloha

Obec má rozlohu 20,67 km². Najvyšší bod je položený 1 132 m n. m. a najnižší bod 710 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 107 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Chautay

Poloha

Obec má rozlohu 14,74 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 254 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gymnázium Jozefa Gregora Tajovského

Dejiny školy

Na základe zriaďovacej listiny sa odčlenilo 16 tried a 33 pedagogických pracovníkov od doterajšieho Gymnázia v Banskej Bystrici a vytvorilo samostatnú školu. Vlastné vyučovanie v nových priestoroch začalo 15. októbra 1976. Odborné priestory a priestory pre vedenie školy sa postupne dokončovali, vyučovanie niektorých predmetov prebiehalo v provizórnych priestoroch. Od školského roku 1977/1978 sa začala na škole uskutočňovať priebežná pedagogická prax poslucháčov Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici.
Prvým riaditeľom školy bol menovaný František Adamča, zástupcom riaditeľa sa stala Petronela Melicherová. Pedagogický zbor mal 31 členov.
Významnou zmenou v školskom roku 1976/77 bolo odovzdanie bloku odborných učební a kabinetov, čím sa vytvorili priaznivé podmienky pre vyučovanie matematiky, fyziky, chémie a biológie. V nasledujúcom školskom roku 1978/79 boli do užívania odovzdané tri jazykové učebne.
Od školského roku 1979/1980 sa pristúpilo k postupnej realizácií Projektu novej výchovno-vzdelávacej sústavy. Tento projekt predstavoval veľmi výrazný zásah do vtedajšej koncepcie gymnázií a poslania, ktoré gymnáziá v rámci československej výchovno-vzdelávacej sústavy plnili. Hlavným zámerom bolo dosiahnuť zjednotenie troch prúdov stredného školstva, t. j. gymnázií, stredných odborných škôl a odborných učilíšť pri príprave mladej generácie. V príprave gymnázií to znamenalo posilniť ich polytechnický charakter a zaradením bloku predmetov odbornej prípravy prekonať jednostranné zameranie na teoretickú prípravu a umožniť na gymnáziách aj prípravu žiakov pre vstup do zamestnania.
Gymnázium bolo zaradené medzi 5 gymnázií na Slovensku, ktoré mali overovať účinnosť novej koncepcie v I. etape.
Toto gymnázium dostalo svoj čestný názov roku 1989 po slávnom slovenskom spisovateľovi, rodákovi z Tajova, Jozefovi Gregorovi Tajovskom.
Železničná trať Tochovice – Orlík

Dejiny

Železničná vlečka bola vyprojektovaná v rokoch 1956 – 1957 za menej ako 50 miliónov korún. V Tochoviciach ale bolo nutné rozšíriť koľajiska stanice a navyše tu bola postavená malá výhrevňa. Pre prechod vozidiel z ČSD na vlečku boli určené 4 koľaje, ktoré mali dĺžku 500 metrov. Najmenšie polomery oblúkov na trati sú 250 metrov, v dopravniach i 180 metrov, a najväčší sklon je 19 promile. Samotná stavba vlečky nebola jednoduchá. Najťažšie boli výlomy pre hlboký zárez pri obci Kamenná, kde sa nachádzalo poddolované územie. Na vlečke bol tiež postavený most cez súčasnú komunikáciu I/4. Na vlečke bola začatá prevádzka 1. júla 1958. Obsluhu prevádzali dve parné lokomotívy 555.0. V rokoch 1958 až 1962 bolo prepravených celkovo 4 857 vlakov o celkovej hmotnosti 2 150 000 ton. Najväčšieho výkonu bolo dosiahnuté v rokoch 1958 a 1960. Prepravovali sa tu hlavne štrkopiesky a cement. Keď ale bola dokončená priehrada, vlečka stratila významu. Prekladisko Lavičky bolo v rokoch 1967 až 1990 využívané armádou pre sklad nádrží. V roku 1974 boli na vlečke natáčané zábery pre film Zbraně pro Prahu vrátane autentickej zrážky dvoch vlakov. Železničný zvršok bol vytrhaný na konci 90. rokov. V súčasnosti teleso trati pomaly zarastá lesným porastom a nižšie položené úseky sú zaplavované vodou. V roku 2011 bola na trase vlečky v rámci geocachingu zriadená séria 84 keší (tzv. powertrail), ktorá tu bola v prevádzke do konca roku 2012.

Najdôležitejšie body

Staničná budova (0,000 km), výhybňa Pečice (7,950 – 8,535 km; 2 koľaje, 2 výhybky), prekladisko Lavičky (13,584 – 14,437 km; 4 dopravné a 6 manipulačných koľají, 13 výhybiek, koľajová váha o nosnosti 60 ton, portálové žeriavy o nosnosti 100 ton a 40 ton), výkladisko Přehrada (15,336 – 15,954 km; 3 koľaje, 8 výhybiek) a koniec vlečky (16,008 km). Koncová časť trate spadá do katastrálneho územia Zbenické Zlákovice obce Bohostice.
Sainte-Lucie-de-Tallano

Poloha

Obec má rozlohu 25,57 km². Najvyšší bod je položený 844 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 447 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Citroën Nemo

Výbava

Moderné dynamické vozidlo Citroën Nemo sa vyznačuje kompaktnými rozmermi ako aj priestranným interiérom. Vozidlo disponuje viacerými prevratnými inováciami ako je nevšedný dizajn a prepracované rozmery. Výhodu automobilu tvorí i veľký užitočný úložný priestor s celkovou kapacitou 360 litrov. Po sklopení zadných sedadiel sa kapacita úložného priestoru zväčší na 890 litrov. Úložný priestor má dĺžku 1,52 metra, šírku 1,47 metra a výšku 1,18 metra. Vodič i spolucestujúci majú k dispozícií 12 rôznych odkladacích priečinkov uľahčujúcich pobyt vo vozidle. S cieľom zjednodušiť prístup do vozidla, boli vytvorené posuvné dvere pre pasažierov. Výbavu tvoria Bluetooth slúchadlá, CD prehrávač MP3 a zadné parkovacie senzory. Citroën Nemo je štandardne vybavený ABS systémom, airbagom pre vodiča a nastaviteľnými 3 bodovými bezpečnostnými pásmi.

Interiér

Prepracovaný interiér poskytuje pohodlie pre vodiča aj na dlhších trasách. Komfort za volantom tvorí dvanásť úložných priestorov. Sedadlo spolujazdca s názvom Extenso je možné sklopiť horizontálne, alebo ho sklopiť celé pod podlahu čím sa zväčší nákladový priestor na celkových 2,8 m³.
.

Citroën Nemo XTR

Citroën Nemo XTR je určený predovšetkým pre klientov zamerané na dovolenkové cesty. Automobil sa vyznačuje 15 palcovými kolesami z ľahkých zliatin, ochranný kryt zospodu motora a hmlové svetlá zakomponované do spodnej časti nárazníka. Nemo XTR disponuje výbavou obsahujúcou strešný nosič s maximálnou hmotnosťou 100 kg čo umožňuje prepravné možnosti ťažko skladovateľného športového náradia.
Dargnies

Poloha

Obec má rozlohu 3,67 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 315 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tina Čorná

Tina Čorná, vlastným menom Valentína Zimanová (* 1965), je slovenská novinárka.
Absolvovala štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Niekoľko rokov pracovala vo výskume - v Novinárskom študijnom ústave, Ústave kultúry a na katedre sociológie FiF UK. Od roku 2001 pracovala v denníku SME. Ťažiskom jej práce sú rozhovory s osobnosťami kultúrno-spoločenského života, vedcami a politikmi. Od januára 2013 vedie prílohu Víkend v denníku Pravda.

Ocenenia

2006 - Krištáľové krídlo v kategórii publicistika a literatúra za jej texty a rozhovory, ktoré v decembri 2006 vydalo vydavateľstvo Petit Press ako výber 35 textov s názvom Tina Čorná: ROZHOVORY z týždenníka TV OKO, ktorými vrátila žánru printového rozhovoru etickú naliehavosť a hĺbku.
2015 - Prémia Literárneho fondu v kategórii literatúra faktu za rok 2014 za knihu Rozhovory - Kornel Foldvári.
Szabóova skala

Názov

Prírodný útvar sopečného pôvodu bol pomenovaný na počesť bývalého maďarského poslucháča Banskej akadémie v Banskej Štiavnici a neskoršieho profesora, dekana, rektora zjednotenej univerzity v Budapešti, mineralóga a geológa Józsefa Szabóa (1822 – 1894), ktorý veľmi podrobne preštudoval a popísal geologickú stavbu celých Štiavnických vrchov. 

Maďarský nápis na skale SZABO SZIKLA vysoký jeden meter a dlhý 7,5 metrov je vytvorený z kovových písmen, ktoré odliala bezplatne Kachelmanova strojáreň vo Vyhniach. V súčasnosti je už len ťažko čitateľný a tak je ľahko prehliadnuteľný. 
„V roku 1901 Uhorská geologická spoločnosť zorganizovala študijný výlet pre svojich členov do stredoslovenských banských miest.“ „23. septembra (1901) si išli obzrieť hlinické ryolitové lomy. V tom čase nebolo ešte okolie skaly zarastené. Na úpätí bolo pár kríkov,“  čo dokumentujú aj dobové fotografie. Práve z tohto podujatia vzišla myšlienka pomenovať skalu, ktorá sa dovtedy volala Lihocko bralo a vybudovať pomník, hovorí Jozef Kosej z občianskeho združenia - OZ Priekopa. 
Presný dátum osadenia nápisu nie je známy, avšak v októbri 1907 už nápis visel. O rok neskôr, teda v roku 1908, bol slávnostne odhalený aj pomník. Ten však už v súčasnosti neexistuje. Zrenovovať nápis na Szabóovej skale, vytvoriť v jej blízkosti priestor na posedenie a oddych či osadiť informačnú tabuľu boli plány OZ Priekopa. 
Podľa Szabóa je pomenovaná aj jaskyňa (súradnice 47°37′02″S 19°00′01″V ) v národnom park Dunaj-Ipoly v Maďarsku.

Význam

Keby tu nebola vznikla prírodná rezervácia, zostal by pre našu generáciu po sopečnom útvare len kameňolom. Sopečný ryolit, ktorý tu zo Zeme vyvrel pred miliónmi rokov, je cennou surovinou, v minulosti, ale aj dnes sa používa ako stavebný materiál. Z kameňolomu naproti je vytvorené napríklad súsošie Svätej Trojice v B. Štiavnici.  
Vďaka výskytu ryolitu bola v Hliníku nad Hronom založená pred viac ako 600 rokmi výroba mlynských kameňov. Koncom 18. storočia boli tak známe a žiadané, že sa prepravovali na pltiach a pečatili sa zvláštnym pečatidlom kráľovskej koruny Márie Terézie.
Česko-Slovensko

Náboženstvo

V Česko-Slovensku prevládalo rímskokatolícke náboženstvo. V dobe komunizmu bolo náboženstvo potlačované,              odsudzované a bol presadzovaný ateizmus.

Krajiny (apríl 1945 – 24. 12. 1948/1. 1. 1949)

Ako pred jeseňou 1938 (od 29. 6. 1945 bez územia Podkarpatskej Rusi, ktoré pripadlo ZSSR)

Kraje (24. 12. 1948/1. 1. 1949 – 30. 6. 1960)

Členenie na kraje – pozri kraj (1949 – 1960).

Kraje a republiky (1. 7. 1960 – 31. 12. 1992)

Členenie na (väčšie) kraje – pozri kraj (1960 – 1990).
Od 1. 1. 1969 navyše federatívne rozdelenie na Českú socialistickú republiku (od 6. marca 1990 Českú republiku) a Slovenskú socialistickú republiku (od 1. marca 1990 Slovenskú republiku) – pozri aj Ústavný zákon o česko-slovenskej federácii.
Na území Slovenska boli kraje zrušené od 1. 7. 1969 do 28. 12. 1970 a znova zrušené od 20. 12. 1990.
Pozri aj: okres, obec, obvod
Mesland

Poloha

Obec má rozlohu 26,38 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 563 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Mitre-les-Remparts

Poloha

Obec má rozlohu 21,02 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5379 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Smenchkare

Život

Nastúpil na trón po svojom bratovi Achnatonovi, za ktorého vlády zastával v posledných rokoch hodnosť vicekráľa. Ako vicekráľ si počínal podľa všetkého veľmi obratne a súčasne udržiaval korektné styky s Amonovými kňazmi. Keď Achnaton zomrel, bol Schmenkare pre nich prijateľnou osobou na trón a tak ho uznali za kráľa. Pri korunovácií prijal meno Anchecheperure. Hypotéza o Smenchkareho násilnej smrti sa zakladá najmä na pozostatkoch jeho hrobovej výbavy.

Stavby

Jeho hrobku objavil Th. M. Davis v Údolí kráľov. Podľa prvých nálezov, najmä nápisoch a vyobrazení, hrobka patrila kráľovnej Teje, no neskôr sa našla múmia muža. Egyptológovia následne na základe nájdených faktov predpokladali, že múmia by mohla patriť Achnatonovi. Podľa veku však patrila mladšiemu mužovi, pravdepodobne Smenchkaremu. Mätúce na celom náleze bolo, že hrobová výbava pozostávala z niekoľkých častí, patriacich rôznym príslušníkom kráľovskej rodiny. Schmenkareho múmia a rakva aj s hrobovou výzdobou je dnes v Egyptskom múzeu v Káhire. Zachovalo sa pomerne málo jeho vyobrazení a nedá sa vždy s určitosťou povedať, či patria práve jemu. Najznámejšia je socha, ktorá ho zobrazuje ako boha Usira. Dnes sa nachádza v parížskom Louvri. Ostatné zobrazenia tvorí len niekoľko reliéfov z Achetatonu, z ktorých najznámejšie sú dva, umiestnené dnes v Berlíne.
Kvázi-enkláva

Kvázi-enkláva je definovaná ako územie, ktoré síce nie je oddelené od materského územia štátu, technicky je však dostupné len cez územie iného štátu. Kvázi-enklávy sú podobné klasickým enklávam v niektorých charakteristikách a problémoch, s ktorými sa ich obyvatelia stretávajú. Tieto entity nazýva Rolf Palmberg „pene-enklávami“ (Palmberg, 2003) a Jan Krogh „praktickými enklávami“ (Krogh, 2002).
Tieto územia je možné nájsť predovšetkým v horských oblastiach a v iných regiónoch, ktoré sú neprístupné. Alpy sú miestom výskytu niekoľkých zaujímavých prípadov, napr. Jungholz a Kleinwalsertal, ktoré patria Rakúsku. Samnaun je príkladom historickej kvázi-enklávy, nakoľko v nedávnej minulosti došlo k výstavbe dopravného spojenia so zvyškom Švajčiarska (dovtedy bol prístup možný len cez územie Rakúska). V Pyrenejách sa nachádza španielska kvázi-enkláva Os de Civis, v oblasti Škandinávskych vrchov leží nórske územie Sørdalen (dostupné len cez územie Švédska). Mimo horských oblastí sú kvázi-enklávami aj časť County Monaghan v Írsku, časť územia mesta Tornio vo Fínsku, či mesta Haparanda vo Švédsku.
Alexander Huba

Životopis

Narodil sa v Spišskej Novej Vsi. Základné a stredné vzdelanie absolvoval najskôr v svojom rodisku a potom v Košiciach a v Martine. V roku 1945 absolvoval Vysokú školu technickú v Bratislave, kde študoval poľnohospodárstvo. Po skončení štúdií začal pracovať ako odborný pracovník na Fytopatologickom oddelení Výskumných ústavov poľnohospodárskych v Bratislave. Zomrel 14. apríla v roku 2008 v Bratislave.

Entomologické aktivity

Docent Huba patril k našim významným slovenským entomológom. Počas svojho života viedol Ústav experimentálnej fytopatógie a entomológie SAV. Na viacerých univerzitách a vysokých školách pôsobil ako vysokoškolský pedagóg. Ako predseda pôsobil v Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV. Koncom 60-tych rokov pôsobil aj ako expert na Biologickom ústave Kubánskej akadémie vied v Havane. Je považovaný za jednu zo zakladateľských osobností SAV a bol aj nositeľom originálnych myšlienok na pomedzí prírodných vied a filozofie. Ťažiskom výskumnej činnosti doc. Hubu bola ekológia červcov a biologický boj s nimi. Veľa pozornosti venoval tiež introdukcii entomofágneho hmyzu pre boj so štítničkou. Od aplikovanej entomológie viedla jeho cesta k taxonomickej entomológii. Mnoho svojej práce venoval integrovanej ochrane rastlín. Posledné roky sa venoval teoretickým poznatkom v oblasti biológie stresu v prírode.
Železný polmesiac

Železný polmesiac, známy aj ako Gallipolská hviezda, bol osmanské vojnové vyznamenanie. Založil ho 1. marca 1915 sultán Mehmed V. Vyznamenanie sa udeľovalo za udatnosť v boji tureckým vojakom a ich spojencom, účastníkom predovšetkým na bojoch na osmanskom území. Vyznamenanie zaniklo s pádom Osmanskej ríše v roku 1922, ale už od podpísania prímeria s dohodovým silami 31. októbra 1918 nebolo udelené.

Vzhľad vyznamenanie

Odznakom je červeno smaltovaná päťramenná hviezda so strieborným lemom, zakončená guľôčkami. Uprostred je položený strieborný polmesiac otvorenou stranou nahor. V jeho vnútri je tughra – iniciály sultána – Mehmeta V. a letopočet 1333 (islamského kalendára, teda 1915 gregoriánskeho). Existuje niekoľko variant hviezd, ktoré sa líšia svojou veľkosťou (53 – 68 mm) alebo materiálom (bronz, pocínovaná oceľ, striebro, železo, hliník, mosadz).
Stuha červená s bielymi postrannými pruhmi pre vojakov. Pre nevojakov sú farby obrátene.
K vyznamenaniu patrili aj spony, ktoré mali tvar strieborného rovnobežníka. V ňom bol červený arabský nápis kampane, ktorej sa vyznamenaný zúčastnil (boli to napr. tieto – bitka o Gallipoli, bitka o Gazu, suezská ofenzíva, obliehanie Kutu).
Aukro Slovakia

Aukro Slovakia je spoločnosť s ručením obmedzeným prevádzkujúca na Slovensku prevádzkuje online systém, ktorý umožňuje nákup a predaj tovaru alebo služieb formou aukcie aj za pevnú cenu.
Svoju činnosť zahájila v roku 2007. Po dvoch rokoch prevádzky počet registrovaných užívateľov na Slovensku prekročil hranicu 100 tisíc. V roku 2009 narástol počet vystavených aukcií na 3 075 000.

Vlastnícke pomery

Aukro je súčasťou poľskej skupiny Allegro Group.
Kudlačena

Poloha

Lokalita zahŕňa podhorské, prevažne mokré a rašelinové lúky s prameniskami a niekoľkými tôňami nad údolím potoka Dížená. Nachádza sa asi 2 km juhozápadne od vrcholu Kladnatá v Radhošťskej hornatine v CHKO Beskydy. Prírodná pamiatka je prístupná po turistickom chodníku, neďaleko východného okraja prechádza žlto značený turistický chodník z Horní Bečvy k rázcestiu Kladnatá.

Dôvod ochrany

PP bola vyhlásená s cieľom ochrany beskydskej sihly - rašelinovej lúky na svahovom stupni s výskytom niekoľkých osobitne chránených druhov rastlín najmä z čeľade vstavačovitých.
Lokalita sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Beskydy.

Flóra

Južnú časť územia obývajú spoločenstvá rašelinových lúk, smerom k severu ustupujúce suchším psicovým trávnikom. Charakteristickými druhmi rastlín sú napr. fialka močiarna (Viola palustris), záružlie močiarne (Caltha palustris), nezábudka močiarna (Myosotis palustris) , škarda močiarna (Crepis paludosa), všivec lesný (Pedicularis sylvatica), páperník širokolistý (Eriophorum latifolium), páperník úzkolistý (Eriophorum angustifolium), škripina lesná (Scirpus sylvaticus), puškvorec obyčajný (Acorus calamus), pichliač potočný (Cirsium rivulare), praslička riečna (Equisetum fluviatile), žerušnica horká (Cardamine amara) a vachta trojlistá (Menyanthes trifoliata) . Suchším spoločenstvám dominuje napr. veronika lekárska (Veronica officinalis), pyštek obyčajný (Linaria vulgaris), krasovlas bezbyľový (Carlina acaulis), brusnica čučoriedková (Vaccinium myrtillus), vres obyčajný (Calluna vulgaris) ai.
Zo vzácnych druhov rastlín z čeľade vstavačovitých sa tu vyskytuje kruštík močiarny (Epipactis palustris), vstavačovec Fuchsov pravý (Dactylorhiza fuchsii subsp. Fuchsii), vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis) a vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia). Významný je tiež pomerne hojný výskyt vzácneho mečíka škridlicovitého (Gladiolus imbricatus).

Fauna

Územie prírodnej pamiatky je významným útočiskom chránených druhov obojživelníkov, napr. kunka žltobruchá (Bombina variegata), ropuchy bradavičnatej (Bufo bufo), skokana hnedého (Rana temporaria) alebo salamandry škvrnitej (Salamandra salamandra). V roku 1994 tu bol programovo vytvorený rad menších tôní k ich rozmnožovaniu.
Nitrianska niva

Vymedzenie

Nitrianska niva leží v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a tvorí pás územia v povodí rieky Nitra a jej prítokov. Vedie od Bánoviec nad Bebravou a Partizánskeho cez Topoľčany a Nitru po severný okraj Nových Zámkov. V severnej polovici a na juhozápade je obklopená Nitrianskou pahorkatinou, južný okraj prechádza do Podunajskej roviny. Juhovýchodným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina Hronskou pahorkatinou, Žitavskou nivou a Žitavskou pahorkatinou. V strednej časti v okolí Nitry susedí niva s pohorím Tribeč a jeho podcelkom Zobor, na severovýchode s podcelkom Rázdiel a v údolí Nitry susedí Oslianska kotlina (podcelok Hornonitrianskej kotliny). V údolí Nitrice sa Nitrianska niva dotýka Strážovských vrchov a jeho podcelku Nitrické vrchy.

Osídlenie

Najdôležitejšími mestskými sídlami v oblasti sú Nitra, Šurany, Topoľčany, Partizánske a Bánovce nad Bebravou. Najmä v južnej polovici sú na riečnych terasách archeologické náleziská pravekých a ranostredovekých osídlení, vrátane veľkomoravských dvorcov a hradísk.

Doprava

Dôležité komunikácie vedú najmä krajským mestom Nitra; od Trnavy na Zlaté Moravce vedie medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a zo severu na juh vedie celým údolím rieky Nitra cesta I/64 (Prievidza – Nové Zámky). Na severe prechádza nivou cesta I/9 (Trenčín – Prievidza). Železničná doprava je zastúpená najmä regionálnymi traťami; zo západu na východ vedie trať Leopoldov – Kozárovce, Ponitrím potom trať do Prievidze s odbočkou do Trenčína.
Košťany nad Turcom

Dejiny

Prvé listinné dôkazy zmieňujúce sa o villa Coschan - vtedajších Košťanoch sú z roku 1323. V roku 2003 bolo 680 rokov od prvej písomnej zmienky o obci Košťany nad Turcom. História obce sa viaže s rôznymi vlastníkmi panstiev, do ktorých obec patrila. 
Hlavnou činnosťou obyvateľov Koštian nad Turcom v  18. a 19. storočí  bolo poľnohospodárstvo. Až po zrušení poddanstva v roku 1848 sa v obci začali rozvíjať remeslá a obchod, a to počas nasledujúceho obdobia, ktoré bolo pomalým a ťažkým prechodom od viazanosti na pôdu - feudalizmom ku kapitalistickej forme vlastníctva. Ďalšou významnou skutočnosťou, ktorá podnietila rozvoj remesiel nie len v Košťanoch nad Turcom, ale aj v celom kraji bolo zrušenie cechov v roku 1872. V obci sa usadili majstri ako mlynár, čižmár, stolár, kováč, čižmár, kožušník, kolár, murár, obchodník, obuvník, krčmár... 
Mimo rozvoja remesiel bolo neustále hlavným zdrojom obživy poľnohospodárstvo. Pestovali sa zemiaky, ľan, jačmeň, ovos. Rozšírené bolo aj pestovanie ovocných stromov. Choval sa hovädzí dobytok a v malej miere aj ošípané. 
Na prelome 19. a 20. storočia nemala obec vyhovujúcu školskú budovu a až po zdĺhavých rokovaniach zástupcov obce a štátnych inštitúcií sa budova začala stavať v roku 1904 na pozemku, ktorý odkúpila obec od pána Jána Staričku a výstavbu financovala z amortizačného úveru splatného v období nasledujúcich päťdesiatich rokov.
Časté živelné pohromy a teda hlavne požiare donútili predstaviteľov obce založiť hasičský zbor, a to v roku 1885, keď jeho prvým veliteľom sa stal Ján Šedaj st. a spoluzakladateľom bol Ondrej Párička. Najväčší požiar v Košťanoch nad Turcom bol zaznamenaný 27. júna 1887 keď zhorelo sedemnásť obytných budov a dvadsaťštyri budov hospodárskych. Šetrenie na vybavení hasičského zboru sa nevyplatilo a tak bolo predstavenstvo obce nútené v roku 1894 zakúpiť požiarnu striekačku. Najväčšiu povodeň zaznamenali v obci 25. - 26. júla 1960 kedy bol strhnutý most z Koštian nad Turcom do Turčianskeho Petra a rieka Turiec sa vyliala zo svojho koryta tak isto ako aj potok Belianka. V obci sa narodil kníhtlačiar Ján Párička (1882-1914).
Youth (album BTS)

Komerčné vystúpenia

Album predal viac než 44 547 kópií hneď v prvý deň vydania na Oricon Daily Album Chart a tiež bol certifikovaný zlatou platňou za viac než 100 000 predaných kópií v Japonsku.
Lev (súhvezdie)

Legenda

Na začiatku tejto legendy stála vyhlásená delfská veštica Pýtia, ktorá poradila kedysi hrdinovi Heraklovi (Herkulovi), aby vstúpil do služieb mykénskeho kráľa. Herakles poslúchol a odišiel do Mykén. Kráľ mu dal niekoľko ťažkých úloh. Prvá z nich bola zabiť leva, ktorý žil v blízkych horách. Lev bol neobyčajne veľký, mal nepriestrelnú kožu a sužoval celý kraj. Herakles ho našiel v jednej jaskyni (ktorú dodnes ukazujú turistom) a omráčil mohutným kyjom. Potom ho zaškrtil a odniesol kráľovi do Mykén. Herakles bol po smrti prijatý medzi bohov na Olymp a dostal sa aj na oblohu (súhvezdie Herkula). S ním sa tam na pamiatku jeho hrdinských činov objavili aj jeho obete: Lev, Hydra a Rak.
Zemianske Podhradie

Stavebné pamiatky

Klasicistický evanjelický kostol bol postavený v rokoch 1784 až 1801. Má kruhovú dispozíciu so stĺporadím okolo celého obvodu. Je postavený v empírovom slohu. Má štvoro dverí pričom ani jedny nie sú hlavné. Dvere sú orientované podľa svetových strán. Kostol stojí na mieste bývalého močariska. Pri výstavbe boli najskôr do zeme zatlčené dubové koly, až na nich bol postavený kostol. V podstreší má zvon z roku 1821. Pri kostole bol otvorený v roku 1993 pamätný dom Rizner - Holuby, kde je expozícia venovaná obci a osobnostiam, ktoré tu pôsobili.