google/wiki40b huggingface dataset:
Skupenstvo

Skupenstvo je charakteristika fyzikálneho stavu látky (predovšetkým usporiadanosti častíc v nej) podľa teploty a tlaku. Závisí od vzťahu medzi kinetickou energiou častíc a energiou ich vzájomného pôsobenia.

Prechody medzi skupenstvami/fázami

Prechodmi hmoty z jedného skupenstva na druhé (fázový prechod) sa zaoberá termodynamika.

Pevná látka – kvapalina

Prechodu od pevnej látky ku kvapaline hovoríme topenie. Opačný jav sa nazýva tuhnutie. Aby teleso prešlo z pevnej fázy do kvapalnej, musíme mu dodať skupenské teplo topenia. Na mikroskopickej úrovni sa to rovná dodaniu energie častici, ktorá bude väčšia ako energia väzby, ktorá časticu v pevnej látke drží.
Netreba, aby pevné teleso malo nejakú konkrétnu teplotu, aby sa niektoré častice z neho uvoľňovali do kvapalnej fázy. No v prípade, že teplota dosiahne bodu topenia, prechod do kvapalnej fázy nastane spontánne v celom jeho objeme.

Kvapalina – plyn

Prechod od kvapaliny k plynu sa nazýva vyparovanie. Opačný jav sa nazýva kondenzácia (skvapalňovanie). Aby teleso prešlo z kvapalnej fázy do plynnej, musíme mu dodať skupenské teplo varu. Na mikroskopickej úrovni sa to rovná dodaniu energie častici, ktorá bude väčšia ako energia väzby, ktorá časticu v kvapaline drží.
Netreba, aby kvapalné teleso malo nejakú konkrétnu teplotu, aby sa niektoré častice z neho uvoľňovali do plynnej fázy. No v prípade, že teplota dosiahne teplotu varu, prechod do plynnej fázy nastane spontánne v celom jeho objeme. Vtedy hovoríme o vare.

Pevná látka – plyn

Ak častici na makroskopickej úrovni dodáme toľko energie, že sa pretrhne nie len väzba, ktorá ju držala na pevnom mieste, ale aj väzba, ktorá by ju udržala v kvapaline, častica sa uvoľní ako plyn. V niektorých vhodných prípadoch možno tento prechod pozorovať aj na makroskopickej úrovni a hovorí sa mu sublimácia. Opačný jav sa nazýva desublimácia. Niekedy sa môžeme stretnúť s pojmom sublimácia pre obidva smery.

Prechod k plazme

Tu nie je rozhodujúce, či prvé skupenstvo je plynné, kvapalné alebo pevné. Látka sa zmení kvalitatívne v úplne novom smere – uvoľní časť alebo všetky svoje elektróny z atómových obalov. Rozhodujúce pritom nie je, ako silná ionizácia prebehne, ale či táto ionizácia bude mať vplyv na kolektívne správanie látky. Aj veľmi slabo ionizovaná látka môže byť plazmou (napríklad ionosféra), ale na druhej strane taký plameň ohňa sa za plazmu zvyčajne nepovažuje.
Ekvivalentom skupenského tepla tu môže byť energia potrebná na ionizáciu.

Prechod ku kvarkovo-gluónovej plazme

Tento prechod bol zatiaľ pozorovaný len vo veľmi špeciálnych prípadoch. Dodnes nie je úplne jasné, aké deje pri prechode z normálneho stavu hmoty (v zmysle existencie nukleónov) do stavu kvarkovo-gluónovej plazmy prebiehajú. Veľa odpovedí pravdepodobne prinesie urýchľovač častíc LHC (Large Hadron Collider) v CERNe s práve (rok 2005) dokončovanou sústavou detektorov pre projekt ALICE (A Large Ion Collider Experiment).
Borová ulica (Žilina)

Priebeh

Nachádza sa v severnej a centrálnej časti sídliska a tvorí ju niekoľko častí. Hlavná vetva vyúsťuje na Centrálnej ulici, druhá, menšia na Limbovej.
Číslica

Číslica, alebo cifra (z arab. ألصفر/'as-sifr = nula), je znak (symbol) používaný na zápis hodnoty čísla v danom rade v pozičnej číselnej sústave.
V desiatkovej (decimálnej) sústave sa používajú číslice 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9.
Na zápis čísiel v šestnástkovej (hexadecimálnej) sústave sa ako číslice používajú aj písmená A, B, C, D, E, F.
V laickom použití sa slovo číslica často mylne používa vo význame číslo.
Najčastejšie je používaná pozičná číselná sústava. Príkladom sú najpoužívanejšie arabské číslice - znaky „0“ až „9“ (používané v desiatkovej sústave), „0“ a „1“ (v binárnej sústave), alebo číslice „0“ až „9“, „A“, „B“, „C“, „D“, „E“ a „F“ v šestnástkovej sústave.
Outarville (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 46,61 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 428 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Herrlisheim

Poloha

Obec má rozlohu 14,38 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 827 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cesta I. triedy 80 (Slovensko)

História

Cesta I/80 bola pôvodne súčasťou cesty III. triedy číslo III/068010. V roku 2012 bol tento úsek preklasifikovaný na samostatný diaľničný privádzač PD15 a ku dňu 1.1.2015 na cestu I/80.

Priebeh

I/80 začína v Prešove okružnou križovatkou s cestou I/20 a pokračuje ako Petrovianska ulica po diaľničnú prípojku Prešov-Juh, kde sa pripája k diaľnici D1.

Zaujímavosti

Po ceste vedie európsky ťah E50, pričom po nej viedol už v čase, keď bola cestou III. triedy. Ide o jediný takýto prípad na Slovensku. Zmena klasifikácie pôvodnej cesty III. triedy bola vyvolaná práve nevhodnosťou pôvodného zaradenia – európske ťahy musia byť minimálne cestami I. triedy.
Majonéza

Majonéza (z fr. mayonnaise neistého pôvodu) je hustá tučná omáčka bielej či nažltlej farby, ktorá vznikla emulgáciou oleja a vaječného žĺtka.

Zloženie

Vyrába sa rozšľahaním rastlinného oleja a žĺtka, ale je možné použiť aj celé vajce alebo žĺtok nahradiť mliekom. Majonéza sa obvykle dochucuje, napríklad soľou, korením, octom či citrónovou šťavou, cukrom, horčicou a podobne.
Majonéza často tvorí základ dresingov a tatarskej a ďalších omáčok. Pridáva sa tiež do rôznych šalátov, vrátane zemiakového, v ktorých slúži ako spojivo.
Na výrobu majonézy bola v Československu v roku 1959 stanovená oborová norma, podľa ktorej sa majonéza skladá z vaječných žĺtkov, rastlinného oleja, octu a soli. Okrem iného bolo určené, že kilogram majonézy obsahuje 8 vaječných žĺtkov a že podiel oleja činí 78 %.

Problém kvality

Zrušením oborových noriem počiatkom 90. rokov 20. storočia došlo ku znížení kvality priemyselne vyrábaných majonéz. Tá sa výrazne nezlepšila ani po zavedení českej potravinárskej vyhlášky č. 326/2001 Sb., ktorá stanovuje, že podiel oleja v majonéze môže byť od 10 do 85 % a na kilogram výrobku stačí jeden vaječný žĺtok. Majonézy sú tak nastavované vodou, zahustené zahusťovadlami (napríklad guarovou alebo xanthanovou gumou) a ofarbené, aby získali prirodzenú farbu.
Niektorí výrobcovia však nedodržujú ani tieto minimálne požiadavky, čo preukázal v roku 2012 rozbor časopisu dTest. Niektorým výrobcom po prevedení testov bolo odobrané ocenenie kvality Klasa.
Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie

Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie je vodnopólový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 3. Hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 1965 v malajzijskom Kuala Lumpur, vtedy iba v mužskej kategórii. Vodnopólový turnaj sa odvtedy koná pravidelne. Ženská kategória sa prvýkrát organizovala až na 26. Hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 2011 v indonézskych mestách Jakarta a Palembang. V mužskej kategórii jednoznačne dominuje družstvo Singapuru, ktoré zvíťazilo na všetkých turnajoch.
Ján Zachara

Kariéra

Zachara začal boxovať ako 16-ročný v trenčianskej sokolovni. V roku 1946 získal titul majstra Slovenska v mušej váhe, v tom istom roku obliekol československý reprezentačný dres na Všeslovanských majstrovstvách v Prahe. Z Trenčína prešiel do Partizánskeho, kde vyrastal pod dohľadom Júliusa Tormu. V roku 1950 narukoval na základnú vojenskú službu do Prahy do armádneho klubu ATK Praha. Na OH 1952 zdolal na ceste do finále postupne Švéda Akeho Wärnströma, Kórejca Seo Byeong-rana, Maďara Jánosa Erdeia a v semifinále Johna Leichsinga z JAR. Vo finále ho čakal favorizovaný Talian Sergio Caprari, po vyrovnanom boji získal zlato Zachara . Štartoval aj na OH 1956 v Melbourne, vo štvrťfinále bol nad jeho sily Fín Pentti Hämäläinen. Reprezentoval na troch majstrovstvách Európy 1949, 1955 a 1959. 
Kariéru ukončil v roku 1959, usadil sa v Dubnici nad Váhom. Pôsobil ako tréner, pod jeho vedením získalo družstvo boxerov Spartaka SMZ Dubnica tri tituly majstrov Československa (1969, 1971, 1972).
Záliv svätého Vavrinca

Záliv svätého Vavrinca (ang. Gulf of Saint Lawrence, franc. Golfe du Saint-Laurent) predstavuje vyústenie Rieky svätého Vavrinca do Atlantického oceánu. Ide o najväčšie nálevkovité ústie rieky na svete. Omýva brehy piatich kanadských provincií (Newfoundland a Labrador, Ostrov princa Eduarda, New Brunswick, Nové Škótsko, Quebec).
Nikolaj Nikolajevič Semionov

Život

Semionov promoval na katedre fyziky Petrohradskej univerzity (1913 – 1917), kde študoval u Abrama Fiodoroviča Ioffeho. V roku 1918 sa presunul do Samary, kde bol poddôstojníkom Kolčakovej „Bielej armády“ počas ruskej občianskej vojny.
V roku 1920 sa vrátil do Petrohradu a mal na starosť laboratórium elektronových fenoménov na Petrohradskom fyzikálno-technickom inštitúte, ktorého bol aj riaditeľom. V roku 1921 sa oženil s lingvistkou Mariou Boreiše-Livoreskou (študentkou u Žirmunského), ktorá však o dva roky neskôr zomrela. V roku 1923 si vzal Mariinu neter Natáliu Nikolajevnu Burtsevovou, s ktorou mal syna Nikolaja a dcéru Ľudmilu.
Počas tohoto ťažkého obdobia spoločne s Piotrom Kapicom objavili spôsob, ako merať magnetické pole u atómového jadra (1922). Neskôr tento experimentálny postup vylepšil Otto Stern a Walther Gerlach a je známy ako Stern-Gerlachov experiment.
V roku 1925 študoval spolu s Jakovom Frenkelom kinetiku kondenzácie a adsorpcie vodných par. V roku 1927 študoval ionizáciu v plynoch a vydal významné dielo „Chémia elektrónov“. V roku 1928 spoločne s Vladimirom Fockom vytvorili teóriu tepelného prierazu dielektrika.
Prednášal na Petrohradskom Polytechnickom inštitúte, ktorého profesorom bol menovaný v roku 1928. V roku 1931 založil Inštitút chemickej fyziky pri Akadémii vied ZSSR (ktorý bol v roku 1943 presunutý do Černologovky) a stal sa jeho prvým riaditeľom. V roku 1932 sa stal členom Akadémie vied Sovietskeho zväzu.

Významné práce

Jeho výnimočná práca na mechanizme chemických transformácií zahrnuje dôkladnú analýzu aplikácie teórie reťazenia rozmanitých reakcií (1934 – 1954) a ešte významnejšie, procesy spaľovania. Vytvoril teóriu degenerovaného rozkladu, ktorá viedla k lepšiemu pochopeniu úkazov spojených s periodickým prerušením oxidačného procesu.
O svojej práci napísal dve dôležité knihy. Цепные реакции (Reťazové reakcie) bola zverejnená v roku 1934, anglické vydanie vyšlo o rok neskôr. To bola prvá kniha v Sovietskom zväzu, ktorá rozvíjala detailne teóriu nerozvetvených a rozvetvených chemických reťazových reakcií. О некоторых проблемах химической кинетики и реакционной способности (O niektorých problémoch chemickej kinetiky a reaktivity) – prvé vydanie bolo v roku 1954, zrevidované v roku 1958; bola vydaná v Anglicku, USA, Nemecku aj v Číne.

Ocenenie

V svojich 36 rokoch (v roku 1932) sa stal členom Akadémie vied ZSSR. V roku 1956 bola jeho práca ocenená Nobelovou cenou za chémiu, spoločne s Cyrilom Normanom Hinshelwoodom). Stal sa tiež dvakrát hrdinom socialistickej práce (1966, 1976), bola mu udelená dvakrát Stalinova cena (1941, 1949), v roku 1976 Leninova cena, bol členom zahraničných akadémií vied, napr. v roku 1963 sa stal zahraničným členom Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických a bol nositeľom mnohých ďalších cien.
Florián František Rómer

Životopis

Študoval na gymnáziu v Trenčíne, v Bratislave, a v Tate, 1830 vstúpil do benediktínskej rehole, filozofiu študoval v Győri, teológiu v Pannonhalme, 1838 vysvätený za kňaza. PhDr., ThDr., 1860 člen korešpondent, 1871 riadny člen UAV, 1868 univerzitný profesor. Profesor na akadémiách v Bratislave a v Pešti, kustód maďarského národného múzea, roku 1874 z rehole vystúpil, člen biskupského konzistória v Banskej Bystrici a rimavskojanovský titulárny opát, od 1877 veľkovaradínsky kanonik. Prívrženec reformného hnutia maďarskej strednej šľachty, účastník revolúcie 1848/49, po porážke bol zatknutý a väznený. Jeden zo zakladateľov modernej uhorskej archeológie. Zakladajúci člen Uhorskej historickej spoločnosti. Svojou prácou  zasiahol do viacerých oblastí vedeckého a kultúrneho života Slovenska. Autor rozsiahleho diela, o. i. prvej veľkej uhorskej monografie z dejín umenia a archeológie.
Roku 1873 vyznamenaný rytierskym krížom Radu železnej koruny III. triedy.
Poklasická indická filozofia

Vývoj indickej filozofie

Počiatky indickej filozofie nachádzame už vo védach - súbore posvätného, náboženského vedenia rôzneho veku (asi 1200 pred Kr. až asi 600 pred Kr.), ktoré tvorí základ brahmanského naboženstva a filozofického systému; záver véd tvoria upanišády, kde sa pozornosť sústreďuje na pojem poznania: duša je nositeľom poznania, sama je však nepoznateľná a zmyslami nepostihnuteľná, nad všetkými bohmi a prirodnými silami stojí svetový duch - brahma, ktorý preniká celým vesmírom a je súčasťou individuálnej duše - átmanu.
Po tomto skôr mytologickom období vzniká rad smerov, z ktorých najväčší význam má budhizmus; budhizmus (zakladateľom je Budha asi 563-483) preberá z tradície vieru v odplatu dobrých a zľych skutkov a učenie o kolobehu života; podstatou života je utrpenie a budhizmus hlása cesty ako ho prekonať a ako dosiahnuť konečný cieľ - stav, kedy končí kolobeh životov a tým aj utrpenie; svojím dôrazom na premáhanie utrpenia, na sebavychovu osobnosti zapôsobil na ďalší vývoj východných filozofií skôr v moralistickom než v náboženskom zmysle. Džinizmus (zakladateľom Džina, vl. menom Mahavíra Vardhamána, okolo 6. stor. pred Kr.) spája náboženské špekulácie s filozofickými úvahami, pričom hlása dualizmus a zdôrazňuje zdokonaľovanie človeka; tieto nábožensko-filozofické smery obsahujú mnoho materialistických a racionalistických prvkov. V neskoršom období v nich začínajú pevládať náboženské prvky a mysticizmus; na prelome letopočtu sa presadzuje synkritické učenie hinduizmu, zaoberajúce sa otázkou zmyslu ľudského života; moderná indická filozofia rozvíja potom princípy novovédantizmu, ale je aj pod vplyvom európskej, nezriedka náboženskej, filozofie.
Alexander Lombardini

Životopis

Narodil sa vo Veľkéj Bytči Alojzovi Lombardinimu a Františke rod. Germoettovej. Rodina Alojza Lombardiniho sa presťahovala z Veľkej Bytče do Žiliny a bývala na Hornom vale v dome po zemanoch Rakovských. Základy svojho vzdelania získal neďaleko svojho domu v Rímskokatolíckej ľudovej škole v Žiline v rokoch 1857 - 1861. Po skončení školy pokračoval v štúdiách na dvojtriednej reálke. Neskoršie študoval v Trenčíne, potom v Nitre, Banskej Bystrici, Bratislave a gymnaziálne vzdelanie ukončil v roku 1869 Ostrihome. V štúdiách pokračoval na Cisárskej kráľovskej právnickej akadémii v Bratislave. Z Bratislavy odišiel študovať právo na právnickú fakultu Paznányho univerzitu v Budapešti. Lombardini ukončil práva s titulom JUDr. v Budapešti v roku 1872. Po krátkom pôsobení v Budapešti sa vrátil v roku 1873 ako 22 ročný do Žiliny. Bol vymenovaný za notára a neskôr sudcu v Pezinku. Tohto povolania sa dobrovoľne vzdal na úkor svojich koníčkov a od roku 1878 sa vrátil do Žiliny ako advokát, právny zástupca a archivár mesta. Finančne podporoval slovenskú tlač.

Kritika

V článkoch publikovaných v roku 1896 sa pri niektorých článkoch prvýkrát priznáva k publikovaniu cudzieho diela pod svojim menom. 
Neskôr sa porovnaním staršieho opisu z archívu uloženého v Budapešti zistilo, že vydaná kniha o histórii Žiliny bola z veľkej časti bez uvedenia zdroja opísaná z rukopisov Historia civitatis Solna od predchádzajúceho žilinského archivára Ľudovíta Stárka, niektoré jej časti boli predtým aj publikované v Slovenskej Slovesnosti.
Hautevelle

Poloha

Obec má rozlohu 7,78 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 237 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Letner

Letner (staršie lettner) alebo lektórium alebo cancelli [kančeli] je vysoká zdobená chórová prepážka, zriaďovaná od 13. storočia vo veľkých gotických chrámoch, kde nahradila nízke mrežové zábradlie (cancelli) starokresťanských chrámov.
Ide o architektonickú konštrukciu s viacerými liturgickými funkciami. Je členený priechodmi, smerom do hlavnej lode je figurálne zdobený, opatrený čitárenským pultom (lectorium, lectionarium, skomolením vznikol názov lettner) a niekedy aj tribúna pre spevákov. Pred jeho západnou stranou stával laický oltár s Ukrižovaním. Letner nachádzame aj v mendikantských kostoloch, kde nebol ich súčasťou od počiatkov. V nemeckom prostredí sa rozširoval od rokov 1260 - 1270, v Rakúsku o málo neskôr (Binding, 1982, s. 437). V Uhorsku je snáď najstarším letner u františkánov v Šoproni z konca 13. storočia, známy z nálezov článkov a čiastkovej rekonštrukcie (Takács, 1994, s. 29). Aj letner z klariského kostola v Trnave je len ťažko datovateľným torzom. Skladal sa z viacerých polí rebrovo podklenutých baldachýnov.
V období renesancie sa letnery väčšinou odstraňovali, aby nebránili pohľadu k hlavnému oltáru. V pravoslávnych a gréckokatolíckych chrámoch je chór od lode oddelený ikonostasom.
Sergej Petrovič Žukov

Klubový hokej

V sezóne 2005/06 pôsobil v klube ruskej hokejovej superligy Lokomotiv Jaroslavľ.

Reprezentácia

Tréner Vladimir Krikunov ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 5.
Norny

Norny sú druh dís, teda nižších ženských bohýň. Medzi najvýznamnejšie z nich patria tri sudičky: Urd (Osudová), Verdandi (Stávajúca sa) a Skuld (Čo musí byť), ktoré zastupujú minulosť, prítomnosť a budúcnosť. Ich úlohou je tkať wyrd, čo je pavučina osudu. Sedia pri koreňoch svetového stromu Yggdrasil. Sudička Skuld spolu s valkýrami po boji vyberá padlých vojakov a rozhoduje, ako bitka dopadne.
Neresuscitovať (House)

Dej

Podľa mnohých ľudí je John Henry Giles jedným z najlepších hráčov na trúbku. Jedna hudobná skupina by bola rada, keby ju doprevádzal hraním na trúbku. Pri nahrávaní ale dostane dýchací problém. House by rád liečil i jeho paralyzované nohy, ale Cuddyová mu to zakáže a celý prípad preberá Foreman, keďže pacientov ošetrujúci lekár Hamilton je Foremanov učiteľ. Foreman súhlasí s predchádzajúcou diagnózou – t. j. RS (roztrúsená skleróza). John podpisuje DNR (tzn. že si v prípade komplikácii nepraje byť resuscitovaný). Náhle však skolabuje, ale nemôžu ho resuscitovať. House ho aj napriek tomuto zákazu intubuje a zachráni mu tak život, ale zároveň poruší zákon. Housea zažalujú za ublíženie na zdraví. Domnieva sa, že ide o Vegenerovú granulomatózu. Johnov ošetrujúci lekár Hamilton priletí do Princetonu, aby ho odpojil od prístrojov a on tak mohol pokojne zomrieť. House si však zaistí súdny príkaz. Keďže je neskôr stiahnutá žaloba, je stratená možnosť, ako by House mohol zabrániť odpojeniu. Po vypojení dýchacích prístrojov, ale John stále dýcha, čo ukazuje, že nejde o „Vegenera“. John však chce stále zomrieť, keďže už nemôže hrať. House zistí, že prekonal mŕtvicu a zrazeninu na mozgu mu operatívne odstráni, čím opäť získa cit do ruky. Zázrakom sa mu čiastočne vráti i cit do nôh. Vysadia mu tak všetky lieky a zisťujú, ktorý liek zaberá. Nakoniec zistia, že má na chrbtici malformáciu, ktorá stláča nerv. Chirurgicky ju odstránia a John Henry začne opäť chodiť. Ku koncu epizódy venuje Houseovi svoju trúbku.
Cypherpunk

Cypherpunkeri predstavujú neformálnu skupinu ľudí zaujímajúcich sa o súkromie a kryptografiu a zvyčajne spolu komunikujú pomocou cypherpunks mailing listu. Cieľom tejto skupiny bolo dosiahnuť súkromie a bezpečnosť pomocou proaktívneho používania kryptografie.
Termín cypherpunk prvý použil Jude Milhon ako slovnú hračku na opísanie kyberpunkerov, ktorí používali kryptografiu.
Cypherpunk, cypherpunker, alebo cpunk sú tiež občas používané ako užívateľské meno alebo heslo na internetových stránkach požadujúcich registráciu, hlavne ak užívateľ nemá v úmysle sa vrátiť alebo si neželá odhaliť informácie o sebe. Účet je tak voľný pre ďalších užívateľov.
Cypherpunkeri zastávajú aj niekoľko významných postov v počítačovom priemysle.
Aggiornamento

Aggiornamento (vysl. addžorna'mento) (tal. "zdnešnenie", zmodernizovanie) je program a úsilie katolíckej cirkvi od roku 1959 s cieľom prispôsobiť sa v istých oblastiach požiadavkám dnešnej doby (obrady, právo a pod.). Pápež Ján XXIII. ho vytýčil ako cieľ pre Druhý vatikánsky koncil.
Saint-Martin-du-Mont (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 37,84 km². Najvyšší bod je položený 591 m n. m. a najnižší bod 385 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 448 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ondrej III. (Uhorsko)

Rodina

Rodičia: Štefan, syn Ondreja II., uhorského kráľa a Tomasina Morosiniová, bohatá patricijka z Benátok
Manželky: Fenena Kujavská, dcéra kujavského kniežaťa, Agnesa Habsburská, nemecká princezná
Dieťa: Alžbeta

Nástup na trón

S jeho korunováciou na trón nikto nerátal. Bol synom Štefana, ktorý sa narodil až po smrti svojho otca, uhorského kráľa Ondreja II, takže jeho legitimita bola často spochybňovaná. Situácia, ktorá v Uhorsku nastala po zavraždení Ladislava IV. Kumánskeho si vyžadovala rýchle riešenie. Uchádzači o trón boli totiž traja. Okrem Ondreja neapolskí Anjouovci žiadali trón pre Karola Martela, kandidátom bol tiež cisár Svätej ríše rímskej Rudolf I. Habsburský. Uhorská šľachta sa takmer jednomyseľne vyslovila za Ondreja. S pomocou matky sa vďaka rôznym machináciám a zákulisným ťahom dokázal zbaviť kráľovských protivníkov. Z uhorskej šľachty mu najviac problémov robila rodina Kyseckých, ktorým vyhlásil vojnu.

Karol Róbert

Keďže uhorskej šľachte sa postupne prestávala páčiť zahraničná politika kráľa, ktorý sa zapojil do boja o korunu Svätej ríše rímskej na strane Habsburgovcov, čoraz reálnejšou sa stávala výmena na tróne. Šubičovci, Frangepanovci, Baboničovci i pápež otvorene začali podporovať nároky Karola Róberta z Anjou na trón.
Konflikt sa vyostril po tom, čo do Uhorska prišiel v roku 1300 samotný Karol Róbert. Ondrej zrejme dúfal, že ho urovná diplomatickou cestou. Tento plán mu však nevyšiel.
Ľubomír Rehák

Biografia

Ľubomír Rehák sa narodil 24. februára 1970 v Topoľčanoch. V roku 1992 absolvoval Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov, na ktorom v roku 1997 obhájil aj dizertačnú prácu a získal akademický titul Philosophiae doctor. Svoju diplomatickú profesionálnu dráhu začal na Ministerstve zahraničných vecí Slovenskej republiky v Bratislave. Ľubomír Rehák je ženatý a má dve deti. Hovorí po anglicky, rusky a portugalsky, dohovorí sa tiež po francúzsky, španielsky, bielorusky a poľsky.
Bransat

Poloha

Bransat má rozlohu 15,52 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 254 m n. m.

Obyvateľstvo

Bransat má 511 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE