google/wiki40b huggingface dataset:
Soultzmatt

Poloha

Obec má rozlohu 19,57 km². Najvyšší bod je položený 773 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 278 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Caubios-Loos

Poloha

Obec má rozlohu 7,2 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 482 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cenzor (staroveký Rím)

Cenzor (lat. censor) bol úradník v období republikánskeho Ríma poverený vykonávaním majetkového cenzu, kontrolovaním morálky občanov a zostavovaním senátu.

Staroveký Rím

Pôvodne funkciu cenzorov vykonávali konzuli, od polovice 5. storočia pred Kr. boli dvaja cenzori volení na stotinovom sneme (comitia centuriata). Volili ich každých päť rokov a ich funkčné obdobie trvalo 18 mesiacov.

Povinnosti

Základnou funkciou cenzorov bolo vykonať majetkový cenzus – ohodnotiť majetok každého rímskeho občana a na tomto základe zaradiť občanov do príslušných majetkových tried, podľa ktorých sa schádzali na stotinovom sneme a vykonávali svoje občianske práva.
Pri zaraďovaní občanov do jednotlivých majetkových tried prihliadali aj na jeho správanie a správanie členov jeho rodiny (manželka, deti). Ak cenzori zistili porušovanie zásad správania, mohli občana preradiť do nižšej majetkovej triedy.
Ďalšou povinnosťou cenzorov bolo zostavovanie senátu. Do zoznamu zaradili všetkých tých občanov, ktorí dosiahli určitý majetok (v období republiky 400 000 sesterciov), prvý rímsky cisár Augustus zvýšil majetkový cenzus pre senátorov na 1 milión sesterciov. Takisto prihliadali na to, či občan s určeným majetkovým cenzom zastával v minulosti nejaký úrad – preto museli do zoznamu senátu zaradiť všetkých bývalých cenzorov, konzulov, edilov a kvestorov do celkového počtu 300 senátorov (za Sullu stúpol počet senátorov na 600, za Caesara na 900, Augustus opäť upravil počet senátorov na 600). Ak nebol dostatočný počet bývalých úradníkov, ktorých by zaradili do zoznamu senátorov, zaraďovali tam občanov, ktorí mali predpísaní majetok, hoci nezastávali predtým žiadny úrad (takýto politik sa nazýval homo novus – nový človek – bol ním napr. aj Marcus Tullius Cicero).
Po skončení svojej úlohy museli cenzori vykonať očistnú slávnosť – lustratio, preto sa aj päťročné obdobie, v ktorom boli zvolení, nazývalo lustrum.

Novoveká cenzúra

Už v období raného cisárstva za principátu začalo dochádzať k posunu významu slova, keď sa začali „cenzurovať“ niektoré historické diela. Boli zakázané napríklad zmienky o významných republikánoch, diela niektorých historikov boli zakazované alebo úplne odstránené z knižníc. Takúto cenzúru začalo preberať aj rané kresťanstvo, ktoré vylučovalo diela niektorých antických autorov. V stredoveku aj v novoveku sa začali zostavovať zoznamy zakázaných kníh (libri prohibiti), z čoho sa vyvoril zvyk novovekej cenzúry.
Iracký Kurdistan

História

Kurdi žijú na území Kurdistanu už niekoľko tisícročí. Až do konca prvej svetovej vojny boli podriadení iránskym Šáhom alebo osmanským sultánom. Od polovice 19. storočia začali zakladať politické združenia a požadovali aspoň určitú formu autonómie. V roku 1917 začali Briti okupovať územie Iraku. V kurdských oblastiach najprv dosadzovali vhodných správcov, ale neskôr okupovali aj toto územie. Kurdi stále požadovali svoju samostatnosť, v čom ich podporovala Iracká komunistická strana založená roku 1934. V roku 1945 vznikla Kurdská demokratická strana Iraku (KDS).
KDS uvítala štátny prevrat roku 1958, kedy bolo zvrhnuté Iracké kráľovstvo a nastolená republika. Od novej vlády očakávala, že ich podporí v snahe o osamostatnenie. Tieto nádeje sa ale ukázali ako falošné a vzťahy medzi Kurdmi a centrálnou vládou sa začali zhoršovať, čo nakoniec vyústilo v nerozhodnú vojnu, ktorá trvala s prestávkami až do roku 1975.
V roku 1970 vydala baasistická vláda manifest, ktorý uznával legitímnosť kurdskej národnosti a sľuboval Kurdom jazykové práva, účasť vo vláde aj autonómne riadenie vo svojich oblastiach. Kurdská oblasť mala byť určená sčítaním ľudu, ku ktorému ale nedošlo. Iracká vláda sa tak s Kurdmi prela okrem iného o mesto Kirkúk a jeho okolie, v ktorom bola kurdská väčšina, ale iracká vláda si ho chcela ponechať kvôli náleziskám ropy. Keď v roku 1974 vyhlásil režim autonómna oblasť, konflikty o územie vyústili v otvorený boj, kedy proti sebe stálo vyše 50 000 bojovníkov kurdských milícií Pešmerga a na strane štátnej moci asi 90 000 mužov, 1 200 tankov a 200 lietadiel. Pri vojne, ktorá skončila ešte v tom roku podpisom Alžírskej dohody, získavali Kurdi podporu vo forme dodávok zbraní od Iránu.
Po skončení bojov nasledovali násilné presuny Kurdov z odľahlých oblastí irackého Kurdistanu do tých pod väčšou kontrolou centrálnej vlády alebo dokonca mimo autonómnu oblasť do iných častí Iraku. Týmto spôsobom bolo presídlených približne 250 000 ľudí. V roku 1975 založil prezident Iraku Džalál Talabání Vlasteneckú úniu Kurdistanu (VSK), ktorá odvtedy bojuje o popredné postavenie v kurdskom hnutí s KDS. Ku koncu Iránsko-irackej vojny v roku 1987 vymenoval Saddám Husajn svojho bratranca Alího Hasana al-Madžída guvernérom severnej časti Iraku . Al-Madžíd sa rozhodol vyľudniť oblasť Kurdistanu a v roku 1988 začal genocídu kurdského obyvateľstva známu pod názvom al-Anfál, pri ktorej využíval aj chemické zbrane. Počas asi pol roka nechal zničiť takmer 4 000 dedín a zabiť približne 150 000 Kurdov. Ďalších asi 150 000 ušlo do Turecka a Iránu.
Porážka Iraku vo Vojne v Zálive vo februári 1991 podnietila Kurdmi a Śítov k vzbure proti režimu. Kurdskej jednotky Pešmerga sa postupne zmocnili väčšiny územia Kurdistanu. Iracká armáda na vzburu odpovedala tvrdým protiútokom, pri ktorom zomrelo asi 300 000 ľudí (Kurdov a Šítov dohromady) a ďalších až 2,5 milióna ušlo do Turecka a Iránu. V apríli 1991 si Spojené kráľovstvo a OSN vynútili zriadenie bezletovej zóny nad irackým Kurdistanom. Oblasť postupne opustili iracká armáda a irackí úradníci a stala sa tak de facto autonómnou oblasťou.
Shanghai International Circuit

Charakteristika trate

Trať, na ktorej sa monoposty nastavujú na veľký prítlak, má svoj najrýchlejší úsek na konci dlhej rovinky medzi zákrutami číslo 13 a 14. Práve tam totiž jazdci dosahujú rýchlosť približne 310 km/h. Najpomalším miestom na okruhu je naopak pravotočivá zákruta, ktorá ukončuje cieľovú rovinku. Tá sa jazdí na jednotke, rýchlosťou asi 60 km/h. Najdlhší úsek, kde je možné jazdiť na plný plyn, trvá 19 sekúnd. Na pilotov čaká v Číne v zákrutách číslo 7 a 8 pomerne vysoké bočné preťaženie.
Okruh je relatívne rýchly a veľmi náročný na pneumatiky. So zákazom tankovania počas pretekov, ktorý bol zavedený v sezóne 2010, sa zastávky v boxoch môžu stať veľkým strategickým faktorom.
Zaujímavosťou Veľkej ceny Číny je fakt, že ešte nikto tu nedokázal vyhrať dvakrát. Preto obsahuje listina víťazov sedem mien.

História

Plány na usporiadanie pretekov v Číne uzreli svetlo sveta na začiatku deväťdesiatych rokov minulého storočia. Vláda nechala na juhu krajiny, neďaleko mesta Zhuhai, postaviť pretekársky okruh, ktorý bol slávnostne otvorený v roku 1996. Počítalo sa s tým, že bude hostiť preteky Formule 1 už o tri roky. Trať však nesplnila technické nároky Medzinárodnej automobilovej federácie. Chvíľu síce figurovala v provizórnom kalendári pre sezónu 1999. V súčasnosti sa preto na okruhu Zhuhai konajú automobilové preteky typu FIA GT.
Číňania sa napriek tomu nevzdali a v roku 2001 si najali dvorného architekta moderných okruhov Formule 1, Hermanna Tilkeho. Už v roku 2002 predstavitelia mesta Šanghaj oznámili, že podpísali zmluvu na usporiadanie Veľkej ceny Číny v rokoch 2004 až 2010. Za miesto výstavby zvolili močaristé územie neďaleko Šanghaja. Konštrukcia nebola vzhľadom k nestabilnému podložiu jednoduchá. Napriek tomu sa im podarilo postaviť trať za rekordných osemnásť mesiacov. Slávnostné otvorenie sa konalo 6. júna 2004. Realizácia projektu si vyžiadala 450 miliónov dolárov a svojho času to bol najdrahší okruh Formule 1. Na stavbe sa vystriedalo tritisíc robotníkov.
V súvislosti s okruhom Shanghai International Circuit sa často objavujú informácie, že Tilke sa pri navrhovaní profilu trate nechal inšpirovať čínskym symbolom šang (上). Podľa slov architekta je podoba úplne náhodná a pri návrhu o tom vôbec nevedel.
Saint-Judoce

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 67 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 534 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hvar (mesto)

Hvar (tal. Lesina) je hlavné mesto rovnomenného chorvátskeho ostrova Hvar v Dalmácii. Samosprávna oblasť má 4 138, mesto samotné 3 672 obyvateľov (2001).
Je situované na južnej strane ostrova a v tunajšom prístave má zastávku trajektová linka Split-Hvar-Korčula-Dubrovník.
Mesto je známe sídlom prvého verejného divadla v Európe, založeného v roku 1612.
Promachos z Pellény

Promachos (starogr. Πρόμαχος – Promachos) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 404 pred Kr.
Promachos, syn Dryóna z achájskej Pellény, bol na 94. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu. Okrem víťazstva v Olympii, dosiahol v tejto disciplíne aj tri víťazstvá na isthmiských a dve na nemejských hrách. Pankration sa v Olympii zaviedol na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Lygdamis zo Syrakúz. Pankration bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaznamenal, že v olympijskej Altide, medzi sochami najslávnejších atlétov starovekého Grécka, videl aj sochu olympionika Promacha. Podľa Pausania druhá Promachova socha stála pri gymnáziu v jeho rodnej Pelléne, kde sa pripravoval na jednotlivé celogrécke hry.
Olympijskí pretekári sa do olympijskeho gymnázia museli dostaviť mesiac pred hrami a venovať sa tréningu pod vedením svojich trénerov pred očami hellanodikov. Starogrécky autor Flavios Filostratos zaznamenal krásny príklad, že pre víťazstvo pretekára na hrách nestačil len talent a sila svalov, ale aj pevnosť vôle. Filostratos uvádza, že Promachos z Pellény trénoval počas olympijskeho tréningu ako bezduchý, lebo bol zamilovaný. Keď jeho tréner spozoroval, že najradšej by zo sústredenia za svojou láskou utiekol, sľúbil mu, že ju dovedie, ak bude poriadne trénovať. O niekoľko dní sa vrátil, a hoci sa s ňou nestretol, povedal mu, že mu odkazuje: „Neodopriem ti lásku, ak sa z Olympie vrátiš ako víťaz.“ Ako to s tou láskou dopadlo sa z tohto príbehu nedozvieme; trénerove slová však Promacha natoľko povzbudili, že sa skutočne stal olympijským víťazom.
Kanagawa (prefektúra)

Kanagawa (jap. 神奈川県 – Kanagawa-ken) je jedna z prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Kantó na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Jokohama.
Prefektúra má rozlohu 2 415,42 km² a k 1. októbru 2006 mala 8 830 000 obyvateľov.
Auzebosc

Poloha

Obec má rozlohu 4,76 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 040 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marián Cisár

Klubový hokej

Cisár hrával v juniroských kategóriach za HC Slovan Bratislava. Draftovalo ho Los Angeles Kings v druhom kole z 37. miesta v roku 1996. Prvý raz sa okúsil NHL v sezóne 1999/00, vo farbách Nashville Predators. Celkovo odohral v tomto klube 73 zápasov, v ktorých zaznamenal 13 gólov a 30 asistencií. Od sezóny 2002-03 pôsobil v Európe; postupne hral v Česku za Znojmo, vo Fínsku za Lukko Rauma a v Nemecku za Nürnberg Ice Tigers a Hannover Scorpions. Karieru oficialne neukončil, ale po otrase mozgu, ktorý utrpel v 14. zápase nemeckej DEL, už nikdy nehral súťažný zápas..

Reprezentácia

Za Slovensko odohral 15 zápasov, strelil 3 góly.
L’Hôpital-du-Grosbois

Poloha

Obec má rozlohu 7,84 km². Najvyšší bod je položený 681 m n. m. a najnižší bod 509 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 541 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Pantaléon (Vaucluse)

Poloha

Obec má rozlohu 0,78 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 184 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 183 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Madic

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 580 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villers (Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 5,73 km². Najvyšší bod je položený 482 m n. m. a najnižší bod 357 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 567 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valavoire

Poloha

Valavoire má rozlohu 16,81 km². Najvyšší bod je položený 1 885 m n. m. a najnižší bod 696 m n. m.

Obyvateľstvo

Valavoire má 35 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Holiday

Hudobné video

Prvá polovica hudobného videa bola natočená v aute (1968 Mercury Monterey convertible, v ktorom Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt a Tré Cool žúrujú a jazdia po meste. V druhej polovici sú v bare a vystrájajú, pričom každý z nich má iný charakter.
Vladimír Guth

Životopis

Narodil sa vo Vrchlabí. Vyštudoval astronómiu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde získal titul doktora prírodných vied (1929). Na svojej alma mater sa aj habilitoval (1949). V rokoch 1928 – 1950 pôsobil na Štátnej hvezdárni v Prahe a na observatóriu v Ondřejove. V roku 1951 vystriedal Antonína Bečvářa vo funkcii riaditeľa astronomického observatória na Skalnatom Plese. Počas pôsobenia dr. Gutha sa observatórium dobudovalo a začlenilo sa do sústavy akademických pracovísk ako Astronomický ústav Slovenskej akadémie vied, pričom sa V. Guth stal jeho prvým riaditeľom. V tomto čase doc. Guth pravidelne dochádzal prednášať na Univerzitu Komenského do Bratislavy. Vyškolil tiež prvých ašpirantov, takže väčšina slovenských astronómov sú buď priami jeho žiaci alebo žiaci jeho žiakov. V roku 1956 sa vrátil do Astronomického ústavu ČSAV v Ondřejove. Tu pôsobil vo funkcii vedúceho oddelenia medziplanetárnej hmoty a vedúceho observatória. V tom istom roku obhájil titul DrSc. Od roku 1961 externe prednášal astronómiu na Karlovej univerzite v Prahe, kde bol v roku 1966 vymenovaný za riadneho profesora. Zvolili ho tiež za člena korešpondenta SAV (1953) a neskôr aj ČSAV (1962). Zomrel 24. júna 1980 v Prahe.

Práca

Hlavnou oblasťou vedeckej činnosti prof. Gutha bol výskum medziplanetárnej hmoty, osobitne dynamika komét a meteorických rojov. Stal sa svetovou kapacitou v metodike a interpretácii vizuálnych pozorovaní meteorov. Bol zakladateľom česko-slovenskej meteorickej školy, ktorá vo svetovom meradle získala mnohé prvenstvá. Venoval sa však aj iným astronomickým problémom: od výpočtu dráh komét cez dynamiku umelých družíc až po výskum atmosférickej extinkcie. Viedol dve výpravy do ZSSR za zatmením Slnka (v rokoch 1936 a 1954). Mal zásluhu na úspešnej účasti Česko-Slovenska na veľkých medzinárodných projektoch, ako bol Medzinárodný geofyzikálny rok (1957/58) či program Interkozmos. Bol spoluautorom známej dvojzväzkovej knihy Astronómia (1954) a 37 vydaní Hvezdárskej ročenky.
Napísal viacero pôvodných vedeckých prác z meteorickej astronómie, astrometrie a nebeskej mechaniky. V rokoch 1959 – 1962 bol prvým predsedom Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV a od roku 1966 podpredsedom Česko-slovenskej komisie Interkozmos. Výrazom medzinárodného uznania jeho výsledkov bolo zvolenie za prezidenta komisie pre meteory a meteority Medzinárodnej astronomickej únie (1952 – 1958) – bol prvým česko-slovenským astronómom, ktorý sa stal predsedom niektorej z komisií MAÚ.
EuroNight

EuroNight (EN) je druh vlakového spoja v rámci európskej železničnej siete. Spoje "EN" jazdia výlučne v noci a spájajú dôležité európske metropoly. Počas pred-schengenskej éry bola pasová kontrola cestujúcich podobne ako v spojoch kategórie "EC" vykonávaná vo vlaku počas jazdy, na rozdiel od všetkých ostatných spojov, ktorých kontrola bola vykonávaná počas zastavenia vlaku na stanici.
Montbozon (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,63 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 237 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 552 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Ferré

Poloha

Obec má rozlohu 16,92 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 651 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Your Time Has Come

Kritika

Skladba „Your Time Has Come“ bola veľmi kritizovaná fanúšikmi skupiny Metallica, ktorí tvrdili, že hlavný gitarový riff je skopírovaný zo skladby „Bad Seed“ z albumu ReLoad z roku 1997. Rozdiel je ale v ladení; „Bad Seed“ je v ladení E-flat, kým „Your Time Has Come“ je v štandardnom ladení E. Skupina sa k tomu dodnes nevyjadrila.
Saint-Geyrac

Poloha

Obec má rozlohu 17,1 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 153 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tovarový obeh

Tovarový obeh alebo obeh tovaru je obeh, ktorý je procesom tovarovej výmeny uskutočňovanej prostredníctvom peňazí, a ktorý v podmienkach tovarovej výroby slúži ako spojovací článok medzi výrobou a spotrebou (na rozdiel od naturálnej výmeny); v rozvinutom tovarovom obehu tuto funkciu plní vnútorný obchod a zahraničný obchod.
Tovarový obeh je forma výmeny produktov práce na ich ceste od výrobcu k spotrebiteľovi prostredníctvom peňazí, t. j. premeny tovaru na peniaze a peňazí na tovar cestou aktov kúpy a predaja a s tým spojené rozdeľovanie tovarov ako úžitkových hodnôt (na rozdiel od priamej výmeny).
Joe Perry

Vybavenie

Perry hrá prevažne na gitarách značky Gibson. Firma vyprodukovala aj sériu výrobkov, tzv. signature modely Gibson Joe Perry Les Paul.
Bedous

Poloha

Obec má rozlohu 11,64 km². Najvyšší bod je položený 1 567 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 542 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gustav Július Geyer

Gustav Július Geyer (známy aj ako Gustav Gyula Geyer) (* 15. september 1828, Bielsko – † 28. september 1900, Spišská Nová Ves) – menej známy prírodovedec, učiteľ a amatérsky entomológ – lepidopterológ, koleopterológ a dipterológ. 
Gustáv Július Geyer sa narodil roku 1828 v meste Bielsko v Tešínskom Sliezsku (dnes Bielsko-Bielá v Poľsku) v súkeníckej rodine. S rodičmi sa neskôr presťahoval na Spiš, do Ľubice. Spočiatku, po skončení základnej školy navštevoval gymnázium v Kežmarku a neskôr univerzitu vo Viedni, kde študoval prírodné vedy. Po skončení školy pracoval potom ako vychovávateľ v niektorých šľachtických rodinách na Orave (Vyšný Kubín a v roku 1850 v Oravskom Podzámku), Gemeri a Spiši (1851 v Košiciach). V roku 1854 pôsobil ako učiteľ na dievčenskej škole v Gelnici. V roku 1855 pôsobil ako vychovávateľ v Máriahute. Od roku 1856 (1859?) pôsobil ako učiteľ prírodopisu na evanjelickom gymnáziu v Rožňave. Tu pôsobil až do roku 1871, kedy prešiel na gymnázium do Spišskej Novej Vsi, kde pracoval až do svojho odchodu do dôchodku (1871 – 1898).  
Z podnetu meteorologického ústavu vo Viedni sa zaoberal tiež zoofenologickým a 
fytofenologickým pozorovaním v okolí Rožňavy, Vysokých Tatier a Spišskej Novej Vsi. Svoje práce so zoofenologickými poznatkami (hlavne pozorovania za roky 1868 – 1874) publikoval v niektorých Maďarských prírodovedných časopisoch (Magyar Orvosok és Természetvizsgálók Munkálatai, Kertész Gazda, Természettudományi Közlöny), ale tiež v miestnej tlači (Zipser Bote, Karpaten Post, Szepesi lapok, Magyarországi Kárpát Egyesület Évkkönyve). 
Medzi jeho učiteľov entomológie patrili napríklad známy rakúsky coleopterológ Ludwig Redtenbacher (1814 – 1876), ako i veľmi významný lepidopterológ tej doby Josef Johann Mann (1804 – 1889).
V entomológii sa venoval hlavne zberu a štúdiu motýľov, chrobákov a dvojkrídlovcov. Tieto zbery prevádzal hlavne v oblasti Gemerskej a Spišskej župy. Jeho zbery dvojkrídlovcov z okolia Rožňavy determinoval známy český dipterológ Ferdinand Kowarz (1838 – 1914). Údaje o Geyerovej zbierke hmyzu podal jeho súčasník Lajos Abafi – Aigner v roku 1898 v svojej práci: „A lepkészet tórténete Magyarországon“ na strane 103.
Bol členom výboru Uhorského karpatského spolku a veľmi aktívne sa poďieľal i na založení bývalého Karpatského múzea v Poprade. Počas svojho pôsobenia v múzeu pomáhal pri budovaní jeho zoologických zbierok, lebo pôsobil ako vedúci zoologickej sekcie múzea a autorsky sa podieľal aj na jeho prvej zoologickej expozícii. 
Gustáv Július Geyer zomrel 28. septembra 1900 v Spišskej Novej Vsi vo veku 72 rokov.
Noyelles-Godault

Poloha

Obec má rozlohu 5,45 km². Najvyšší bod je položený 50 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 129 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kristen Gilbertová

Kariéra a vraždy

V roku 1989 začala pracovať vo VAMC (Veterans Affairs Medical Center) v Northamptone ako zdravotná sestra. Nadriadenými bola opisovaná ako tichá a bezproblémová. Napriek tomu, že si ostatné sestry všimli vyšší počet úmrtí počas Gilbertovej smien, viac sa tým nezaoberali a čoskoro ju zo srandy začali prezývať "Anjel smrti".
V roku 1996 tri sestry nahlásili svoje obavy kvôli zvyšujúcemu sa počtu úmrtí kvôli srdcovému záchvatu a súčasnej zvýšenej spotrebe adrenalínu, a tak sa začalo vyšetrovanie.
Gilbertová krátko nato dala v nemocici výpoveď a nemocnica dostala anonymné hlásenie o bombe v nemocnici. Vyšetrovateľom sa podarilo zistiť, že to bola Gilbertová a bola odsúdená na niekoľko mesiacov vo väzení. To prišlo vyšetrovateľom vhod, lebo bola bezpečne vo väzení, nemohla ďalej ubližovať pacientom a oni mohli v pokoji pokračovať vo vyšetrovaní.
Prišlo sa na to, že Gilbertová udržiavala mimomanželský vzťah s nemocničným strážnikom Jamesom Perraultom a núdzové situácie v nemocnici zneužívala na to, aby získala jeho pozornosť. Hoci bola obvinená len zo štyroch vrážd, ostatný zdravotnícky personál ju upodozrieval z viac ako osemdesiatich úmrtí.
Perrault nakoniec svedčil proti Gilbertovej a uviedol, že jednu vraždu mu priznala počas telefonovania. Obhajoba argumentovala nedostatkom priamych dôkazov.
Gilbertová bola uznaná vinnou 14. marca 2001 na federálnom súde. Hoci Massachusetts nepoužíva trest smrti, jej zločiny boli považované za federálne a teda by bol trest smrti možný. Napriek tejto možnosti bola odsúdená na doživotný trest odňatia slobody bez možnosti predčasného prepustenia.
Perthes (Seine-et-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,22 km². Najvyšší bod je položený 84 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 127 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Izel-lès-Équerchin

Poloha

Obec má rozlohu 9,91 km². Najvyšší bod je položený 69 m n. m. a najnižší bod 31 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 912 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Martin Dobrotka

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii debutoval 11. februára 2009 v zápase proti Cypru (2-3). Odohral prvých šesťdesiat minút, potom ho vystriedal Martin Škrtel.
Flize

Poloha

Obec má rozlohu 2,07 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1152 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE