Evanjelické gymnázium v Banskej Bystrici

Budova

Do súčasnej budovy na Skuteckého (pôvodne Súdnej) ulici sa gymnázium presídlilo až po jedenástich rokoch od založenia. Táto budova bola pôvodnou budovou Evanjelického a. v. gymnázia z rokov 1895 – 1921.

História školy

Históriu evanjelického školstva v Banskej Bystrici možno datovať nástupom proreformátorského školského majstra Erasmusa za predstaviteľa školy v roku 1529 mestskou radou a následnými opatreniami v oblasti školstva po roku 1559 po prijatí vyznania viery Confessio Heptapolitana siedmimi banskými mestami podľa vzoru Confessio Pentapolitana, prijatej mestami Pentapolitany.
V druhej polovici sedemnásteho storočia nastal vplyvom protireformácie tlak na katolizáciu školy. Činnosť školy bola obnovená až v roku 1678 počas Tököliho povstania. V 1688 po odobratí kostolov a aj škôl evanjelikom, bola obnovená činnosť školy až roku 1690, po vystavaní drevenej školskej budovy za mestskými hradbami. V roku 1695 sa na ňu zapísal aj Matej Bel, ktorý sa vrátil na školu ako pedagóg po štúdiách v Halle a po smrti Jána Palárika v marci 1710 nastúpil za rektora, kedy za jeho pôsobenia dosiahla škola rozkvetu a k 18. aprílu 1714 navštevovalo 125 žiakov toto gymnázium. Ratio Educations z roku 1777 prinieslo snahy zjednotiť katolícke a evanjelické školstvo. Evanjelické gymnázium pretrváva, ale je postavené mimo financovania štátom. V týchto rokoch v ňom študuje 91 žiakov. V tom čase, kvôli obmedzeniu možností vyučovať určité predmety, bolo gymnázium ako nižšie, iba Bratislava, Prešov a Levoča boli výnimkami. Rozvoj školstva znamenala aj spolupráca Štefana Moyzesa a Karola Kuzmányho, či už v Spolku všeobecnej vzdelanosti v Banskej Bystrici založenom koncom roku 1847, alebo novom inštitúte slovenského národa Matici slovenskej. Osobitnú povesť si za svoje výsledky zaslúžila aj bystrická evanjelická dievčenská škola. Rakúsko-maďarským vyrovnaním v roku 1867, nastali snahy zavádzania maďarského jazyku do vyučovania na bystrických školách, kde len náboženstvo sa na evanjelickom gymnáziu mohlo vyučovať v slovenčine. Aj napriek tomu škola dosiahla vnútorný rozkvet, na čom sa podieľali rektor Rosenauer a obetavý učiteľ matematiky a fyziky Ján Kmeť.
13. októbra 1912 rozhodol evanjelický cirkevný zbor o zriadení vyššieho osemročného gymnázia. Tým škola získala vyššiu autoritu a vážnosť. Riaditeľom bol erudovaný pedagóg a dobrý organizátor Michal Varga, z ktorého iniciatívy ako aj jeho kolegov padol návrh na výstavbu novej budovy gymnázia. Z vôle cirkevného zboru a zo zbierky (18 000 zlatých od členov zboru) bola budova postavená a slávnostne otvorená 4. septembra 1895.
Po vzniku ČSR prechádzali školy pod správu štátu a tak z katolíckeho gymnázia vzniklo vo februári 1919 Štátne gymnázium Andreja Sládkoviča. V septembri 1921 prestalo existovať aj evanjelické gymnázium a zlúčilo sa s týmto gymnáziom. Tým sa zavŕšilo obdobie v ktorom na ňom študovali či pôsobili osobnosti ako Matej Bel, Andrej Braxatoris Sládkovič, Karol Kuzmány, Milan Hodža, Štefan Krčméry, Janko Jesenský či Martin Rázus.

Známi absolventi a osobnosti spojené s históriou školy

Matej Sturzer, konrektor Tomáš Steller, Ján Duchoň, Ján Pilárik, Ján Burius, Ján Radvanský, Krištof Liczy, Matej Bel, Andrej Braxatoris Sládkovič, Karol Kuzmány, Milan Hodža, Štefan Krčméry, Janko Jesenský i Martin Rázus