google/wiki40b huggingface dataset:
Veľký Šariš

Poloha

Mesto Veľký Šariš sa rozprestiera v juhovýchodnej časti Spišsko-šarišského medzihoria v jeho podcelku Šarišské podolie so Šarišským vrchom. Mesto sa rozkladá na najnižšie položenej časti územia, na riečnej nive Torysy, iba západná časť prilieha k stráni. V západnej časti je situované staré mesto, vo východnej sa rozprestiera nové mesto s priemyselnou zástavbou. Rozloha chotára je 3 534 ha.
Najnižším miestom je dno Torysy v prelome Dúbrava - Bikoš s nadmorskou výškou 255 m n. m. Najvyšším miestom je Šarišský vrch - 570,1 m n. m. V širšom okolí je najvyšším vrchom Stráž (739,5 m n. m.) a Lysá Stráž (696,4 m n. m.). Osou územia je rieka Torysa vytvárajúca širokú dolinu. Z významnejších prítokov z pravej strany je Pajtovský potok a Šarišský potok. Z ľavej strany potok Dzikov.

Časti obce

Súčasťou mesta je mestská časť Kanaš.

Geologické pomery

Geologická stavba mesta Veľký Šariš prešla vývojom od paleogénu až po kvartér. Prevažnú časť územia tvoria fluviálne sedimenty (typické pre obdobie kvartéru), nachádzajúce sa v centrálnej časti katastra, ktorým preteká významný vodný tok Torysa. Ide predovšetkým o litofaciálne nečlenené nivné hliny, alebo piesčité až štrkovité hliny dolinných nív a nív horských potokov. Druhou najväčšou geologickou jednotkou pokrývajúcu časť mesta je prešovské súvrstvie, ktoré sa nachádza vo východnej časti katastra (v časti Kanaš). Zaraďujeme ho do obdobia neogénu. Toto súvrstvie z hľadiska zloženia zastupujú prachy, pieskovce, tufy a zlepence. Ďalšou geologickou jednotkou charakteristickou tento kataster je zuberecké súvrstvie, ktoré sa nachádza v južnej časti. Súvrstvie tvoria najmä ílovce, siltovce a pieskovce a patrí do obdobia paleogénu. Zaujímavá geologická stavba sa nachádza aj pod najkrajšou dominantou Veľkého Šariša, ktorou je Šarišský hradný vrch. Podložie tejto hradnej zrúcaniny tvoria deluviálne sedimenty (litofaciálne nerozlíšené svahoviny a sutiny) z obdobia kvartéru a taktiež hutianske súvrstvie, ktoré tvoria prevažne ílovce z obdobia paleogénu. Avšak samotný hradný vrch predstavuje extruzívny dóm hypersténicko-amfibolických andezitov, ktorý patrí do skupiny neogénnych a kvartérnych vulkanitov. 

Doprava

Prepravu obyvateľov zabezpečuje Dopravný podnik mesta Prešov, linky č. 14, 16, 21 a 45.
L’Hospitalovo pravidlo

L’Hospitalove pravidlá alebo L'Hôpitalove pravidlá (vyslovuje sa lopitalove) slúžia na výpočet limít tzv. neurčitých výrazov typu  a . Tieto pravidlá možno použiť tiež pri riešení neurčitých výrazov typu , , ,  alebo , ktoré však vhodnými úpravami prevádzame na neurčité výrazy typu  alebo .
Ako prvý tieto pravidlá zverejnil Guillaume de l’Hospital v roku 1692. Tieto pravidlá však pravdepodobne boli známe už Johannovi Bernoullimu.
Sahurs

Poloha

Obec má rozlohu 11,23 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 300 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Akvadukt Padre Tembleque

Charakteristika

Akvadukt je dlhý 48 kilometrov. Približne 95% trasy je vedených pod zemou (v premenlivej hĺbke od niekoľkých centimetrov až po 2 metre), zvyšných 5% je vedených nad zemou v 6 oddelených arkádových úsekoch. Najznámejším z nich je preklenutie údolia rieky Papalote na pomedzí štátov Hidalgo a Mexiko, známe pod názvom Arquería Mayor. V najvyššom mieste je výška akvaduktu 38,75 metrov. Akvadukt je unikátnym spojením európskeho princípu akvaduktov a mezoamerických stavebných techník (napr. nepálených tehál adobe).
Bona

Poloha

Obec má rozlohu 23,24 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 314 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Georges-des-Groseillers

Poloha

Obec má rozlohu 7,06 km². Najvyšší bod je položený 276 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 266 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vanavana

História

Atol objavil britský moreplavec Frederick Beechey 25. januára 1826 na lodi Duff. Našiel ho neobývaný, ale so známkami nedávnej aktivity ľudí. Nazval ho „Barrow Island“. V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 20 obyvateľov.

Fauna

Na atole žije aj vzácny endemický vták Chevalier des Tuamotu (Prosobonia parvirostris).

Administratívne začlenenie

Atol patrí do komunity Tureia, do ktorej patria ešte atoly Fangataufa, Mururoaa Tematangi.
Vyšný Mirošov

Erb

V modrom štíte na zelenej pažiti vpravo je nad striebornou okrúhlou kamennou, čierno  murovanou studňou zľava sa skláňajúci muž v striebornej košeli a nohaviciach, čiernej veste, klobúku a čižmách, oboma rukami držiaci strieborný džbán. Znamenie na erbe bolo vypracované  podľa odtlačku pečatidla obce  z roku 1787. Autormi erbu sú  Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová. Erb bol prijatý 31. decembra 1999 na rokovaní obecného zastupiteľstva a je zapísaný v heraldickom registri pod číslom: HR: V-130/1999

Vlajka

Obecná vlajka má podobu štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 modrej, 2/6 bielej a 1/6 modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu. Farebnosť pruhov na vlajke je daná farbami obecného erbu.

História obce

Obec založili v rokoch 1553 – 1567. Obec je doložená z roku 1567 ako Felsö Meraso, neskôr ako Felsso Mireso (1572), Felsö Miroso, Mirosso (1618), Miroscha (1786), Horní Mirosa (1808), Vyšný Mirošov (1920); maďarsky Felsőmirossó, Felsőmerse.
Najstaršia písomná správa o existencii obce je v listine z roku 1567. Jedná sa o záznam výmeru chotára Vyšného Mirošova na účely novej výstavby. V tomto prípade sa potvrdzuje, že Vyšný Mirošov má pravdepodobne čas svojho „narodenia“ na začiatku 15. storočia, lebo 8-ročný rozdiel medzi dosiaľ známymi údajmi dvoch príbuzných osád je veľmi krátky. 
Vyšný Mirošov patril v tom období panstvu Makovica. Makovické panstvo poslalo „brata Miroša“, aby začal budovať novú osadu – Vyšný Mirošov (1957). V jeho osade žila rodina šoltýsa a tri železiarske rodiny. Išlo však o vitálnych obyvateľov, keď do roku 1600 zabezpečili výstavbu už vtedy veľkej obce s 19 poddanskými a jednou až dvoma šoltýskymi chyžami (domami). Osadníkom štyroch šoltýskych dvorov patril mlyn (1618), ale počet domov sa neskôr zmenšil o päť. V obci pôsobil pravoslávny duchovný (baťko) a pribudli dve železiarske rodiny.
Roku 1781 kráľ Jozef II. vydal rozkaz o novej komasácii, t.j. o zavedení pozemkového katastra (súpis pozemkov s opisom a podrobnými údajmi o ich charakteristike). Pôda poddaných bola oddelená od panských pozemkov a táto skutočnosť, zvýhodňujúca pánov, bola zapísaná do  osobitných katastrálnych kníh.
V 18. storočí patril Vyšný Mirošov Aspremontom. V rokoch 1850 – 1890 tu bolo veľké vysťahovalectvo. V 19. storočí obec patrila Széchényiovcom. 
1. svetová vojna: V rokoch 1914 – 1915 obsadilo Vyšný Mirošov ruské vojsko. 
Časť obyvateľov pracovala v priemysle vo Svidníku. 
2. svetová vojna: V rokoch 1941 – 1945 bola obec tiež oslobodená ruským vojskom.
Na česť sovietskych letcov je v obci postavený pamätník. 
Počas obdobia komunizmu obyvateľstvo obce pracovalo hlavne na obecnom družstve (statky kráv a prasiat), ktoré je dnes už iba ruinami.

Súčasnosť

V súčasnosti sa v centre obce nachádza chrám pravoslávnej cirkvi, v ktorej sa nachádza nádherný ikonický oltár z storočia.  
Pri jeho blízkosti sa nachádza vystavený dom smútku a hlavný obecný cintorín.
Prunières (Hautes-Alpes)

Poloha

Prunières má rozlohu 13,2 km². Najvyšší bod je položený 2 390 m n. m. a najnižší bod 770 m n. m.

Obyvateľstvo

Prunières má 287 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2019

Právo účasti

Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci registrovaní v európskych národných krasokorčuliarskych zväzoch (vrátane Turecka a Izraela) a ktorí 1. júla 2018 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú museli športovci dosiahnuť.
Carl Gustav Jablonsky

Entomologické aktivity

Pokúsil sa ako prvý katalogizovať rad chrobákov podľa Linného 
systému (binominálna nomenklatúra). Najvýznamnejšia je jeho spoločná práca s Johannom Friedrichom Wilhelmom Herbstom (1743 – 1807): "Natursystem aller bekannten in– und ausländischen Insecten, als eine Fortzetsung der von Büffonschen Naturgeschichte. Nach dem System des Ritters Carl von Linné bearbeitet". Prvé časti práce napísal autor sám. Neskôr v nej pokračoval Johann Friedrich Wilhelm Herbst. Spolupracoval tiež na ďalšej prírodovedne zameranej práci: "Algemeine geschichte der Natur in alphabetischer Ordnung", ktorej autorom bol Friedrich Heinrich Wilhelm Martini (1729 – 1778).
Ittoqqortoormiit

Geografia

Ittoqqortoormiit sa nachádza na Liverpoolskom pozemku, pri ústí severného brehu fjordu Kangertittivaq, ktorý sa vlieva do Grónskeho mora.

Dejiny

Ittoqqortoormiit bola založená v roku 1925 Ejnarom Mikkelsenom a približne 80-timi Inuitskými osadníkmi (70 osôb z Tasiilaqu a štyri rodiny zo západného Grónska). Prišli na lodi Gustava Holma a usadili sa 400 km južne od posledného známeho Inuitského osídlenia v severovýchodnom Grónsku.
Rozvoj osady podporovalo Dánsko, kde v tej dobe rástol záujem o severovýchod krajiny (Grónska). V tom istom čase mala kolonizácia za cieľ zlepšiť klesajúce životné podmienky v Tasiilaq, kde boli osadníci viac či menej dobrovoľne presídlení. Osadníci začali čoskoro prosperovať vďaka dobrým podmienkam lovu v nových oblastiach, ktoré boli bohaté na tuleňov, mrožov, narvalov, ľadových medveďov a polárne líšky.
Predtým však územie bolo domovom širokej populácie Inuitov, ako o tom svedčia zrúcaniny a ďalšie archeologické nálezy.

Doprava

Ittoqqortoormiit je jedným z najviac vzdialených miest (osád) v Grónsku. Je tu jeden heliport (Ittoqqortoormiit Heliport), ktorý spravuje Air Greenland a preváža ľudí medzi osídleniami a letiskom Nerlerit Inaat. V niektorých, (hlavne letných mesiacoch) funguje aj lodná doprava. Zvyčajne sa robia týždenné odchody do osady z letiska v Reykjavíku cez Air Iceland, ktorý lieta hlavne do Kulusuku, odkiaľ sa poskytujú priame lety do Ittoqqortoormiitu cez Air Greenland. Je možné skombinovať aj lety z Kodane.

Ekonomika

Miestni lovci si po generácie zarábali na živobytie lovom veľrýb a polárnych medveďov, a to im zostalo až do súčasnosti, čo je významný kultúrno-ekonomický faktor v tejto oblasti. Mäso a vedľajšie produkty hrajú veľkú úlohu v ekonomike poľovníctva rodín. Príjmy sa získavajú predajom týchto produktov, ale tieto možnosti sú sezónne a variabilné.
V Ittoqqortoormiite sa nachádzajú veľké populácie kreviet a platéz, ale prítomnosť ľadu znemožňuje využitie týchto zdrojov po celý rok, čo má za následok, že rybolov nebol nikdy v obci rozvinutý.
Na druhej strane rastie význam cestovného ruchu. Opustené budovy v osade Uunarteq využívajú miestni obyvatelia v lete ako chaty.
V roku 2012 navštívil Ittoqqortoormiit aj slovenský dobrodruh Marián Beňo, ktorý ako jeden z mála ľudí na Slovensku ovláda domorodý jazyk inuitov - grónčinu.
Vieska nad Žitavou

Polohopis

Obec leží na nive rieky Žitava, v Žitavskej pahorkatine, geomorfologickej časti Podunajskej pahorkatiny. Západne od obce vedie cesta II/511, na ktorú je napojená cestou III/1630. Zlaté Moravce ležia 10 km severne, Vráble 10 km južne a Nitra 30 km západne. 
Vo Vieske nad Žitavou je hlavný vstup Arboréta Mlyňany, situovaného na východnom okraji obce. Je súčasťou mikroregiónu Požitavie – Širočina a vedie ňou Požitavská cyklomagistrála.

Dejiny

Najstaršia zachovalá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1406, kedy tu stáli 4 porty. Patrila topoľčianskemu panstvu, neskôr sa stala kráľovským majetkom. Po obsadení Uhorska osmanským vojskom bola v rokoch 1564, 1594 a 1618 vyplienená a v roku 1636 úplne spustošená. Podľa súpisu z roku 1663 mala Vieska 13 obývaných domov, mlyn a množstvo včelích úľov. Po ústupe tureckého ohrozenia sa majiteľmi rôznych častí obce stali rody Révayovcov, Radvanskovcov, Zerdahelyovcov a od 19. storočia aj Taynajovcov. Názov obce bol v období prvej republiky Tekovská Vieska, po roku 1927 sa ustanovil súčasný názov Vieska nad Žitavou.
Dnes je Vieska modernou obcou s obecným úradom, knižnicou, materskou školou a sálou na spoločenské podujatia, situované vo viacúčelovej budove. Turisticky zaujímavou je "Dvor ľudových remesiel", prezentujúci život tradičnej roľníckej rodiny s historickým mobiliárom.
Gian Pietro Bellori

Životopis

Ako synovec zberateľa starožitností a spisovateľa Francesca Angeloniho žil v jeho dome v Ríme. Ako mladý muž sa stal členom Akadémie sv. Lukáša (Accademia di San Luca), ale študoval a písal o klasickom a súčasnom umení. V roku 1664 vydal významnú reč na Akadémii "Ideal v umení". V roku 1672 vydal ako predslov k svojim biografiám súčasných umelcov pod názvom Životy súčasných maliarov, sochárov a architektov (Le Vite de'Pitori, Scultori e Architetti moderni).
Pôrodnosť

Pôrodnosť je demografický proces, ktorý sleduje narodenia ako hromadný jav.

Slovensko

Úhrnná plodnosť, čiže počet detí na jednu ženu, sa v roku 1992 prepadla pod hodnotu 2,0 a odvtedy postupne klesá až na súčasnú hodnotu 1,239 (rok 2006). Do roku 2025 by sa mala zdvihnúť na hodnotu 1,6.  Čistá miera reprodukcie v roku 2006 bola 0,596. Priemerný vek pri pôrode by sa mal zvýšiť zo súčasných 27,9 rokov (2006) na 29,2 rokov v roku 2025.
Auxy (Loiret)

Poloha

Obec má rozlohu 20,28 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 980 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo vodnom póle

Majstrovstvá Južnej Ameriky vo vodnom póle sú najvyššie juhoamerické podujatie vo vodnom póle, ktoré riadi Juhoamerická plavecká konfederácia (CONSANAT). Ich história siaha do roku 1929, kedy sa v Čile konali prvé plavecké majstrovstvá Južnej Ameriky, ktorých súčasťou bol aj vodnopólový turnaj mužov. Ženské majstrovstvá sa datujú od roku 1994 v Brazílii. Od roku 1972 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich družstvá Brazílie.
Okrem rokov 1947, 1952, 1963, 1965, 1977, 1986, 1992, 1994, 2004 a 2010 boli juhoamerické majstrovstvá vo vodnom póle vždy súčasťou Plaveckých majstrovstiev Južnej Ameriky. V roku 2010 boli súčasťou Juhoamerických hier 2010.
Vladislav III. (Poľsko, 1434)

Život

Vladislav bol najstarší syn poľského kráľa Vladislava II. Jagela. Za kráľa bol zvolený ako desaťročný, preto počas jeho neplnoletosti fakticky vládol krakovský biskup Zbigniew Oleśnicki. Ten v roku 1345 zlikvidoval litovské povstanie.
V roku 1440 zvolila uhorská šľachta Vladislava uhorským kráľom (ako Vladislav I.), aby lepšie odolala stupňujúcím sa náporom Osmanskej ríše. V roku 1443 začal spoločne s Jánom Huňadym zo začiatku úspešnú výpravu proti Turkom a dobyl Niš a Sofiu. V roku 1444 uzavrel s Turkami prímerie (Segedínsky mier), ktoré však porušil na naliehanie papežského legáta Giuliana Cesariniho. Ďalšie vojenské akcie skončili katastrofálnou porážkou kresťanských vojsk v bitke pri Varne v roku 1444. Kráľ pravdepodobne v bitke padol.

Smrť

Podľa starej legendy vraj Vladislav nepadol, ale stal sa pustovníkom v Španielsku. Jeho telo nebolo na bojisku nájdené a jeho hrob vo Waweli je prázdny.
Dig Out Your Soul

Dig Out Your Soul je v poradí desiatym a zároveň posledným albumom manchesterskej britpopovej skupiny Oasis. Vznikol 29. Septembra 2008 a bol vydaný nahrávacou spoločnosťou Big Brother Recordings. Album získal ocenenie za Najlepší album v Spojenom Kráľovstve za rok 2008. Šesť z jedenástich piesní zložil skladateľ, gitarista a spevák Noel Gallagher, tri piesne zložil spevák, frontman a zároveň mladší brat Noela, Liam Gallagher, no a po jednej piesni zložili rytmický gitarista Gem Archer a basový gitarista Andy Bell.
Zámčisko (geomorfologický podcelok)

Vymedzenie

Podcelok leží v centrálnej časti Chvojnickej pahorkatiny a zaberá širšie okolie masívu najvyššieho vrhu. Obklopuje ho len Unínska pahorkatina.

Charakteristika

Centrálna časť územia je porastená dubovými lesmi, ktoré tvoria súvislý porast. Stráne orientované na juh pri obciach Smrdáky, Koválov, Unín, Radimov a Radošovce sú porastené vinicami, ktoré náležia do Skalického vinohradníckeho regiónu Malokarpatskej vinohradníckej oblasti.
Územie je odvodňované riečkou Chvojnica s prítokom Pavlovský jarok, ďalej Unínskym potokom a prítokmi Myjavy. Reliéf Zámčiska je modelovaný najmä fluviálnou činnosťou vodných tokov.

Chránené územia

Severovýchodným okrajom podcelku preteká riečka Chvojnica, v ktorej povodí sa nachádza rovnomenná prírodná pamiatka.

Turizmus

Zo Smrdák vedie  zeleno značený turistický chodník, ktorý sa na rázcestí Okruh rozdvojuje. Severná vetva vedie vrcholovou časťou Zámčiska k rozhľadni Lipka, južná vetva vedie lesom južným úpätím vrchu späť k rázcestiu Okruh.
Sakura-džima

Geologický vývoj

Sakura-džima je postkalderová vulkanická štruktúra, leží na staršej, pleistocénnej kaldere Aira s rozmermi 17 × 23 km, ktorej vek sa odhaduje na 22 000 rokov. Vývoj samotnej sopky sa začal pred 13 000 rokmi, najskôr ako ostrov na južnom okraji kaldery, ktorý sa spojil s pevninou počas erupcie v roku 1914.
Historicky aktívny kráter je Kitadake, doložené záznamy o erupciách pochádzajú z 8. storočia. Prevládajúca forma erupcií je strombolského typu (len s lokálnym dosahom), v nepravidelných intervaloch striedané s väčšími, plínijskými erupciami (1471 – 1476, 1779 – 1782 a 1914).

Erupcia v roku 1914

Pred rokom 1914 bola sopka považovaná za vyhasnutú, viac ako storočie nejavila žiadne známky aktivity. 11. januára 1914 sa nečakane prebudila, našťastie väčšina obyvateľov ostrova opustila svoje domovy deň pred erupciou kvôli stredne silnému zemetraseniu, ktoré predchádzalo výbuchu. Počiatočné štádium erupcie bolo veľmi explozívne s produkciou veľkého množtva pyroklastík a sopečného popola, no ďalšie zmetrasenie, ktoré sa odohralo 13. januára (a vyžiadalo si 35 obetí na životoch), zmenilo formu erupcie na efuzívnu.
Výlevy láv trvali vyše mesiaca (čo je na japonské pomery nezvyčajné – vďaka veľkému obsahu oxidu kremičitého a tým aj veľkej viskozite magiem). Ostrov sa postupne zväčšoval, až sa nakoniec spojil s pevninou. V finálnom štádiu, keď došlo k vyprázdneniu magmatického rezervoára, celá oblasť kaldery poklesla o 60 cm. To poukazuje na to, že hlavný rezervoár je súčasťou staršieho kalderového komplexu.
Slovenský sivomodrý rex

Slovenský sivomodrý rex je najstaršie slovenské plemeno králika. Vyšľachtil ho Imrich Vanek z Holíča krížením králikov kastorex a rys od roku 1958. Ako samostatné plemeno bolo uznané v roku 1965.
Referendum v Česku v roku 2003

Referendum v Česku v roku 2003 bolo referendum o členstve Česka v Európskej únii. Uskutočnilo sa 13. až 14. júna 2003.
Referendová otázka znela: „Souhlasíte s tím, aby se Česká republika stala podle smlouvy o přistoupení České republiky k Evropské unii členským státem Evropské unie?“ Hlasovanie sa uskutočnilo v 14 765 okrskoch.
Pred referendom česká vláda organizovala kampaň za 200 miliónov korún.
Neufchâteau (Belgicko)

Obyvateľstvo

Mesto má približne 7 019 obyvateľov (2010).
Sancourt (Nord)

Poloha

Obec má rozlohu 3,88 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ozon (Ardèche)

Poloha

Ozon má rozlohu 8,32 km². Najvyšší bod je položený 403 m n. m. a najnižší bod 126 m n. m.

Obyvateľstvo

Ozon má 355 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Piestový spaľovací motor

Princíp činnosti

Klasický piestový spaľovací motor mení spaľovaním zmesi chemickú energiu na mechanickú energiu pohybujúceho sa piestu, na tepelnú a kinetickú energiu výfukových plynov. Časť vytvorenej mechanickej energie sa spotrebuje na krytie strát.
Jeden pracovný cyklus pozostáva z nasledovných fáz: naplnenia valca čerstvou náplňou, kompresia náplne, spaľovanie, expanzia - pracovná fáza cyklu, výfuk spalín. Tieto fázy môžu prebehnúť počas jednej otáčky kľukového hriadeľa pri dvojtaktných motoroch, alebo počas dvoch otáčok pri štvortaktných motoroch. Zapálenie zmesi môže zabezpečiť externý zdroj pri zážihových motoroch, alebo vznietenie paliva od ohriatej stlačenej náplne pri vznetových motoroch.
Po zapálení zmesi v spaľovacom priestore, ktorý musí byť dokonale utesnený, vzniká veľký tlak. Tento pôsobí na piest motora, a posúva ho. Posuvný pohyb piestu sa prenáša cez ojnicu na kľukový hriadeľ a tým sa mení na rotačný. Piest sa vo valci pohybuje, pričom medzná poloha jeho pohybu najviac vzdialená od osi kľukového hriadeľa sa nazýva horná úvrať - HÚ a  medzná poloha najbližšie k osi kľukového hriadeľa dolná úvrať - (DÚ).
Počas spaľovania dosahuje teplota v spaľovacom priestore vo valci hodnotu až 2 500 stupňov Celzia. Pri každom pracovnom cykle sa uvoľňuje teplo. Už pri voľnobežných otáčkach (1000 ot./min) piest prekoná približne 16-krát za sekundu svoj pracovný zdvih (DÚ – HÚ - DÚ). Všetky súčiastky v spaľovacom priestore teda musia byť veľmi odolné. Ak by motor nebol chladený, jeho teplota by stále rástla, až by došlo k jeho zničeniu. Ideálna prevádzková teplota motora sa pohybuje od 85 – 120 stupňov Celzia podľa typu motora.

Rozdelenia podľa konštrukcie

Piestové spaľovacie motory s priamočiarym pohybom piesta je možné rozdeliť podľa konštrukčných znakov do viacerých skupín.

Základné parametre

Výkon motora sa udáva v jednotkách kW(kilowatt), alebo medzi fanúšikmi motorizmu ešte aj v starých jednotkách k (kôň = konská sila, HP = Horse Power). (prepočet koní na kW: 1 k = 735.8 W = 0.7358 kW, opačne: 1 kW = 1.359 k).
Tretia svetová vojna

Tretia svetová vojna je hojne používané označenie pre prípadný hypotetický globálny vojnový konflikt, ktorý by v budúcnosti mohol nastať. Hoci vojny prebiehali v celých dejinách ľudstva, pričom tie významnejšie boli pomenované (napríklad tridsaťročná vojna, vojny o španielske dedičstvo, sedemročná vojna, zimná vojna, vojna vo Vietname alebo napoleonské vojny), až s príchodom globalizácie vzniklo označenie svetová vojna pre konflikt, ktorého sa zúčastní väčšina štátov sveta. 
Vzhľadom na rozvoj vojenskej techniky možno usudzovať, že v prípadnej tretej svetovej vojne by mohli byť nasadené zbrane hromadného ničenia, akými sú napríklad jadrové zbrane alebo biologické zbrane. Tento scenár napr. reálne hrozil v období studenej vojny. K Tretej svetovej vojne sa preto vzťahuje slávny citát Alberta Einsteina: „Neviem, čím sa bude bojovať v tretej svetovej vojne, ale v štvrtej to budú polená a kamene.“
Niektorí historici termín tretia svetová vojna používajú pre studenú vojnu a pre možnú ďalšiu budúcu vojnu používajú termín štvrtá svetová vojna.

Literatura

Třetí světová válka (thriller)
Hallivillers

Poloha

Obec má rozlohu 7,12 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-des-Noyers

Poloha

Obec má rozlohu 41,74 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 227 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Odonatológia

Odonatológia je disciplína entomológie, ktorá sa zaoberá taxonomickým radom vážky (Odonata).

Zberateľstvo

Vážky po relatívne krátkom čase po vypreparovaní strácajú pôvodné sfarbenie krídel i tela, preto nie sú zberateľsky také atraktívne ako motýle alebo chrobáky, ktoré si pri správnom uskladnení a ošetrení udržia vzhľad až stovky rokov.