google/wiki40b huggingface dataset:
Škoda 16 T

Škoda 16 T je česká päťčlánková nízkopodlažná električka, ktorá vychádza z typu Škoda 05 T. Dizajn vozňa podobne ako pri type Škoda 14 T pre Prahu navrhla spoločnosť Porsche Design Group, dcérska firma automobilky Porsche.

Konštrukcia

Ide o jednosmerný šesťnápravový motorový čiastočne nízkopodlažný električkový vozeň. Skladá sa z piatich článkov, ktoré sú spojené kĺbmi a harmonikami. Na pravej strane vozňovej skrine sa nachádza šesť predsuvných dverí, z toho štyri dvojkrídlové a dvoje jednokrídlové.
Konštrukčne vychádza predovšetkým z typu 05 T. Niektoré prvky, napríklad dizajn, sú odvodené od typu Škoda 14 T. Prvý, tretí a piaty článok je posadený na podvozkoch, druhý a štvrtý je zavesený medzi okolité články. Podiel nízkej podlahy, 350 mm nad temenom koľajnice, dosahuje 65 percent. Rozdiel vo výške nízkopodlažnej a vysokopodlažnej časti vyrovnáva jeden schod. Elektrická výzbroj je umiestnená na streche.

Prevádzka

Zmluva medzi prevádzkovateľom MHD v poľskom Vroclave a firmou Škoda Škoda Transportation na dodávku ôsmich vozňov 16 T bola podpísaná na jar 2005, na jeseň toho roku bol počet električiek zvýšený o 10. Prvé vozidlá 16 T sa mali vo Vroclave objaviť na jeseň 2006.
Montfa (Tarn)

Polohopis

Montfa má rozlohu 10,69 km². Najvyšší bod je položený 390 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Montfa má 369 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Ondrej Ďumbala

Životopis

Absolvoval Vyššiu priemyselnú školu strojnícku v Košiciach, potom Vojenskú leteckú akadémiu v Hraniciach na Morave. Letec-stíhač pri útvaroch v Piešťanoch a v Kuchyni, veliteľ 13. letky v bojoch proti ZSSR na východnom fronte, pred vypuknutím SNP mjr., veliteľ leteckej školy v Banskej Bystrici. Príslušník protifašistického odboja v armáde, počas SNP veliteľ letectva 1. čs. armády na Slov. Pri plnení úloh ho zatklo Gestapo, zahynul v Mauthausene.
Taťána Kocembová

Rodinný život

Po rozvode s prvým manželom, trénerom Janom Slaninom sa druhýkrát vydala za bývalého futbalového brankára a olympijského víťaza z Moskvy (OH 1980) Jaroslava Netoličku, s ktorým má syna Tomáša. Z prvého manželstva má dve dcéry Luciu a Janu.
Olena Mandičová

Život

Po skončení gymnázia v Košiciach a v Budapešti Olena Mandičová odcestovala do Prahy,  kde v roku 1922 navštevovala  UMPRUM (Vysoká škola umelecko-priemyslová) a v rokoch 1922 až 1925 študovala Akadémiu výtvarných umení pod vedením  uznávaného českého sochára Jana Štursu. 
V roku 1926 sa zúčastnila na tvorivých pracovných  pobytoch v Mníchove, v Paríži a v Taliansku. V tom istom roku uzavrela manželstvo s Rusínom Ivanom Mandičom. Bola očarená scenériou Podkarpatskej Rusi a prejavila sa ako úprimná patriotka a rodoľubka domoviny jej manžela.
Ešte ako vysokoškolská študentka pracovala nad portrétmi a sochami rusínskych kultúrnych dejateľov. V roku 1926 vytvorila  mramorovú bustu Jevgenija Fencíka, ktorú slávnostne inštalovali v Užhorode.  V tom istom čase vytvorila sochu „Ovčiar“, ktorá bola prvou sochárskou prácou venovanou tradičným životným činnostiam  Rusínov. Medzi jej ďalšie známe diela s touto tematikou patria „Drevorubač“, „Alegorická kompozícia“ a „Karpatskorusínska pieseň“. Taktiež realizovala bustu Adolfovi Dobrianskemu, inštalovanú v Užhorode a v Michalovciach v roku 1928. Busty Alexandra Duchnoviča boli slávnostne odhalené v Koločave v roku 1930 a v Chuste 1932. 
Najviac ju preslávila bronzová socha T. G. Masaryka, prezidenta a zakladateľa Československa. Touto sochou, ktorá bola slávnostne odhalená v roku 1928 na hlavnom námestí Užhorode, Mandičová získala uznanie aj v odborných kruhoch.

Po  rozpade Českoslovenka a po maďarskej anexií Užhorodu a Podkarpatskej Rusi koncom roku 1938 bola plastika vyvezená do Československa. Socha T. G. Masarýka bola umiestnená v Hraniciach na Morave v polovici 60. rokov minulého storočia. Sochu doviezli sovietski vojaci ešte v roku 1945  a plastiku darovali českému mestu, v ktorom ich vítali najsrdečnejšie. Pamätník na novom podstavci stál v Hraniciach až do jesene roku 1974. Jedného dňa však z námestia zmizol.

Dielo

V roku 1930 Československé ministerstvo osvety poskytlo Olene Mandičovej tvorivé štipendium na umelecko-pracovný pobyt vo Francúzsku. Po  návrate z Francúzska vytvorila  plastiky gubernátorov Podkarpatskej Rusi – Gregora Žatkoviča (1931) a Antona Beskyda (1931).  Vrcholom sochárskej tvorivosti Mandičovej bola skulptúra Alexandra Mitráka v Mukačeve a bronzová plastika Alexandra Duchnoviča v Prešove (1933). Národného buditeľa Rusínov – Duchnoviča zobrazila so svojím žiakom v uvoľnenom postoji  v pozícií vnímavého, oceňujúceho a povzbudzujúceho učiteľa. 
Poslednou Mandičovej sochárskou pastikou je bratislavské Okrídlené koleso z roku 1938, ktoré sa dnes nachádza na priečelí Železničnej stanice v Bratislave
Rozpadom Česko-Slovenska na začiatku 2. svetovej vojny ukončila svoju umeleckú činnosť. Vojnové roky s rodinou prežila v Mukačeve a v Budapešti. Ťažká choroba (radiculitis- radikulitída, zápal miechového koreňa) jej znemožnila pokračovať v  umeleckej tvorbe. Posledných 30 rokov svojho života bola v Česko-Slovensku zabudnutou umelkyňou. 
Živobytie si zabezpečovala prácou pokladínčky v jednom z košických obchodov.
Kondenzátor (elektrotechnika)

Kondenzátor je elektronická súčiastka, ktorej prevažujúca vlastnosť je jej elektrická kapacita.
V zásade vždy ide o dve elektródy s vloženým dielektrikom, ale v závislosti od detailov konštrukcie kondenzátora sa za rôznych podmienok prejavujú ich nežiaduce (parazitné) vlastnosti (napr. sériový odpor, zvod, indukčnosť, teplotné závislosti, zmeny vlastností v čase, nelinearita kapacity (závislosť od napätia) atď.). Kvôli tomuto sa vyrába množstvo rôznych typov kondenzátorov a je potrebné vždy vybrať vhodný typ podľa typu aplikácie (samozrejme s prihliadnutím aj na cenu a rozmery).

Princíp kondenzátora

Kondenzátor sa skladá z dvoch vodivých dosiek oddelených dielektrikom. Na každú z dosiek sa privádzajú elektrické náboje opačnej polarity, ktoré sa vzájomne priťahujú elektrickou silou. Dielektrikum medzi doskami nedovolí, aby sa častice s nábojom dostali do kontaktu, a tým došlo k vybitiu elektrického náboja.

Konštrukcia

Medzi dve hliníkové fólie (elektródy) je vložený pijavý materiál (papier) napustený elektrolytom. Dielektrikom je zlúčenina hliníka ktorá vznikne na povrchu elektródy vplyvom elektrolytu.
Celok je zrolovaný a vložený do valcového hliníkového puzdra s dvomi vývodmi (jeden vývod je pripojený priamo na puzdro /platí iba pre nižšie napätia/).

Tantalové

Modifikácia elektrolytických kondenzátorov, dielektrikom je vrstva oxidu tantalu na tantalovej elektróde.

Konštrukcia

Tenký plát keramického dielektrika je potiahnutý z dvoch strán kovovou vrstvou (elektródy). Celok je po pripevnení kontaktov zaliaty do izolačnej hmoty.
Používa sa široký rozsah keramických hmôt, v závislosti od nich sú aj ostatné vlastnosti. Vo všeobecnosti ide o hmoty s vysokou permitivitou pre kondenzátory s väčšími kapacitami, ktoré sú však silne nelineárne a hodia sa len pre filtračné účely; alebo naopak ide o keramiku s nízkou permitivitou, ale dobrými elektrickými vlastnosťami.

Konštrukcia

Dielektrikom – fólia z vhodného plastu je umiestnená medzi dvomi kovovými fóliami – elektródami – a zvinutá do tvaru valca, kvádra...

Varikapy

Sú to v podstate diódy, ktoré sa používajú v závernom smere. V závernom smere sa totiž dióda správa ako kondenzátor. Kapacita sa ladí potom napätím. Čím väčšie napätie, tým menšia kapacita.
Kapacita sa dá zhruba vyjadriť:

Alebo ako C=Q/U
Q – elektrický náboj
U – je napätie, na ktoré je pripojený kondenzátor
kde k je koeficient, čo závisí od konštrukcie diódy (pri obyčajných diódach menší ako pri varikapoch).

Ideálny kondenzátor

U platňových kondenzátorov je možné vyjadriť kapacitu C ako závislosť plochy platní S, ich vzájomnej vzdialenosti d a permitivity prostredia medzi nimi ε:
Pričom na platňu s kapacitou C je možné uložiť náboj Q:
Jednotkou kapacity v sústave SI je farad:

Reálny kondenzátor

Reálny kondenzátor sa dá vyjadriť modelom ako na obrázku. C je vlastná kapacita, Rleakage izolačný odpor dielektrika, RESR sériový odpor a LESL indukčnosť prívodov.
Saint-Martin-d’Arc

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 1 560 m n. m. a najnižší bod 695 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 348 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cesta III. triedy 2084 (Slovensko)

Priebeh

Cesta začína na križovatke s trasou I/18 v mestskej časti Celulózka, za ktorou sa odbočkou možno vrátiť na hlavný ťah Žilina - Martin. Komunikácia pokračuje popod most hlavnej cesty, kde vedie popri mestskej časti Rosinky. Nasleduje začiatok cesty III/2085, vedúcej do Trnového. 
Cesta pokračuje popri sídlisku Vlčince do obce Rosina a Višňové, kde sa pri kostole napája CK III/2086, vedúca na koniec obce. Trasa III/2084 sa tu stáča vpravo a pokračuje popri závode Doprastav a malým sedlom Pohančená do obce Turie.
Komunikácia ďalej vedie obcou, za ktorou prechádza železničným priecestím pri obci Porúbka, za ktorým sa končí križovatkou s cestou I/64, vedúcou do Rajca.
Saint-Germain-des-Prés (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 19,01 km². Najvyšší bod je položený 297 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 512 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mazerat-Aurouze

Poloha

Obec má rozlohu 16,35 km². Najvyšší bod je položený 968 m n. m. a najnižší bod 534 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 193 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žiarske pleso

Okolie

Nachádza sa v hornej časti Žiarskej doliny zvanej Malé Závraty južne od Plačlivého a západne od Žiarskeho sedla.
Geneston

Poloha

Obec má rozlohu 8,04 km². Najvyšší bod je položený 39 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 479 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montreuil-sur-Thonnance

Poloha

Obec má rozlohu 8,09 km². Najvyšší bod je položený 390 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morča domáce

Dejiny

Španielski, holandskí a anglickí obchodníci priviezli morča do Európy, kde sa rýchlo stalo exotickým spoločenským zvieraťom a obľúbila si ho aj kráľovná Alžbeta I. Prvýkrát ho opísal švajčiarsky prírodovedec Conrad Gessner v roku 1554.

Info

Morča je stredného vzrastu. Môže mať dlhú aj krátku srsť ktorú netreba strihať. Majú malé a ostré drápy, ktoré treba pristrihávať.
Morčatá sú veľký druh hlodavcov s hmotnosťou medzi 700 - 1500 g (0,7 až 1,5 kg) a veľkosťou medzi 15 - 25 cm.
Priemerná dĺžka života je tri až päť rokov, ale môžu sa dožiť aj osem rokov. Najdlhšie žijúce morča malo 14 rokov a 10 a pol mesiaca a bolo zapísané v Guinessovej knihe rekordov.
Jasmin Geratová

Život

Jasmin je dcérou nemeckej matky a tureckého otca. V roku 1994 vyhrala súťaž Bravo girl. Neskôr začala pracovať v nemeckých televíziách, kde moderovala relácie ako Heart Attack či Chartbreaker. Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1997.
Parey-sous-Montfort

Poloha

Obec má rozlohu 7,04 km². Najvyšší bod je položený 431 m n. m. a najnižší bod 327 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 136 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valentinit

Charakteristika

Valentinit sa vyskytuje väčšimou v podobe bielych, sivých, žltkastých kryštálov, ktoré sú sformované do vejárovitých útvarov. Inokedy býva práškovitý, zemitý, môže vytvárať povlaky. Je to priesvitný minerál s bielym vrypom a typickým perleťovým leskom.

Vznik

Vzniká na ložiskách antimonitu ako druhotný minerál.

Poznávanie

Je typický perleťovo lesklými vejárikovitými agregátmi, vyskytuje sa často spolu s antimonitom.
Stabiae

Stabiae (-lat.; tal. Stabia; slov. aj: Stabie) bolo staroveké rímske mesto. Nachádza sa v tesnej blízkosti moderného mesta Castellammare di Stabia približne 4,5 km juhozápadne od Pompejí v Kampánii.
V roku 89 pred Kr. bolo zničené vo vojne. V roku 79 bolo spolu s ďalšími mestami (Pompeje, Herculaneum) zasypané pri výbuchu Vezuvu. Archeológovia toto mesto objavili ako Herculaneum a Pompeje.
Don Beck

Don Edward Beck je americký futurológ a vizionár, spolutvorca Spiral Dynamics (model vývojovej psychológie).

Profil

Je spoluzakladateľom a riaditeľom National Values Center v Dentone v Texase v USA. Je zakladateľom Institute of Values and Culture a The Spiral Dynamics Group. Vyučoval na University of North Texas. Je spoluautorom koncepcie špirálovitej dynamiky - Spiral Dynamics, koncepcie spoločenského vývoja založenej na hodnotových memoch. Žije v Dentone v Texase v USA.
Carmelo

Dejiny

Dejiny miesta siahajú do roku 1527, kedy tu taliansky objaviteľ Sebastiano Caboto založil pevnosť San Lázaro. Táto však bola o krátky čas opustená a v súčasnosti ani nie je presne známa jej poloha. V roku 1611 tu guvernér Río de la Plata a Paraguaja Hernando Arias de Saavedra dal vypustiť veľké stáda hovädzieho dobytka. V roku 1758 sa miesto nazývalo Las Víboras, žilo tu zhruba 200 ľudí a okrem domov bola v osade postavená aj kaplnka. Súčasné mesto založil v roku 1816 uruguajský národný hrdina José Gervasio Artigas. a jedná sa o jediné doposiaľ existujúce mesto, ktoré Artigas založil. Toto nieslo názov Pueblo Carmelo. Mesto však bolo dlhý čas známe pod názvom El Carmelo. V priebehu druhej polovice 19. storočia došlo k čiastočnému dobudovaniu mesta, boli vystavané nové domy, otvorila sa škola a nový kostol.
Abruzzy (pohorie)

Abruzzy (tal. Appenino Abruzzese, Abruzzi) je pohorie v strednom Taliansku. Toto prevažne vápencové horstvo s početnými krasovými útvarmi je najvyššou časťou Apenín. Najvyšším vrchom je Corno Grande, 2 914 m n. m.. Abruzzy sú národným parkom.
Oblasť je známa častými zemetraseniami. Ťaží sa tu aj asfalt.
Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku

Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku bola založená v roku 1969 v súvislosti s federálnym usporiadaním Česko-Slovenska, kedy bol zavedený nový systém futbalových súťaží, ako štvrtá najvyššia súťaž v Československu. V roku 1977, po zrušení druhej celoštátnej ligy, sa stala treťou najvyššou súťažou.
Kremnické gagy

Kremnické gagy (do roku 1998 Slovenské gagy) s podtitulom Európsky festival humoru a satiry je medzinárodný multižánrový festival konajúci sa koncom augusta v Kremnici od roku 1981 (v roku 2016 sa uskutočnil 36. ročník).

35. ročník

Na jubilejnom ročníku sa na trinástich scénach predstavilo takmer 300 umelcov. Medzinárodnej akadémii humoru predsedal Bolek Polívka. Grand Prix ako aj Zlatého gunára za pouličné a pohybové produkcie získal kanadský režisér (William Bonnet) za antigravitačnú show LEO kanadsko-nemeckej 2T & Chamäleon Productions. Prvýkrát sa na festivale predstavil žáner Stand-up comedy. Trojica Rasťo Visokai, Milan Lasica a Stano Dančiak dostali cenu za celoživotné dielo. Súčasťou festivalu bola aj výstava retrokarikatúr Archikatúra (1992-96)
Otto II. (Svätá rímska ríša)

Oto II. (955 – 7. december 983, Rím) bol syn Otta I. Veľkého a jeho druhej manželky Adely Burgundskej.

Vláda

V roku 961 sa stal spoluvládcom Rímskonemeckej ríše, jediným panovníkom potom po smrti svojho otca Otta I. Veľkého v roku 973.
Za otcovho života bol zvolený a v roku 961 korunovaný za rímskonemeckého kráľa a v roku 972 za cisára. V tom istom roku sa oženil z byzantskou princeznou Theophano. V roku 973 došlo k odbojnému hnutiu v Lotrinsku, ktoré podporovali západofranskí Karolovci, aj k vpádu Dánov.
Veľkým nebezpečenstvom pre cisárovu vládu bol jeho spor s vojvodom bavorským Henrichom Škriepnym (951 – 995), vnukom Henricha I. Vtáčnika z rodu Liudolfingerovcov (Otonov). Vojvoda žiadal ponechať v Švábsku svoju sestru ako vojvodkyňu-vdovu, čoskoro však vystúpil proti Otovi II. i so svojimi nárokmi na trón. Podporil ho český knieža Boleslav II. a poľský Mešek I. Nakoniec bol Henrich Škriepny zajatý, Otto potlačil nepokoje v Lotrinsku a prerazil dánske opevnenie Danevirke, kde zriadil šlezvickú marku. Dánskeho kráľa Haralda Modrozubého prinútil k plateniu tribútu.
Oto II. v rokoch 975 a 976 bojoval s Čechmi, ktorí zničili jeden z jeho dvoch zborov pri Plzni (Nemci boli prepadnutí pri kúpaní) a sami vpadli dvakrát do ríše. V roku 976 utiekol Henrich Škriepny zo zajatia a spojil sa s opozičnými silami v ríši, ale o rok neskôr bol porazený a uväznený. Český knieža sa s cisárom nakoniec pomeril.
Oto II. rozdelil ohromné územie spravované bavorskými vojvodami (udelené Korutánsko, Istria, veronská a friaulská marka), v roku 976 udelil rakúsku marku Babenbergovcom. V roku 980 obnovil centrálnu moc v Taliansku. Počas bojov na juhu Talianska bol v júli roku 982 porazený pri Crotone Arabmi, ktorí od roku 976 prenikali zo Sicílie na pevninu. Správy o porážke vyvolali povstanie Veletov a Odobritov, ktoré v roku 983 ukončilo saskú nadvládu medzi Labe a Odrou.

Smrť

Zomrel nečakane 7. decembra 983 v Ríme, pravdepodobne na predávkovanie aloe, používané ako preháňadlo pri malárii. Ako jediný stredoveký cisár bol pochovaný v chráme sv. Petra vo Vatikáne.
Tajomný hrad v Karpatoch

Dej

Román sa odohráva na tajomnom polozrútenom hrade v transylvánskych Karpatoch opradeného strašidelnými povesťami poverčivého ľudu z neďalekej karpatskej dediny Verst, ktorý je presvedčený, že na hrad sa vrátil jeho pán Chort (diabol). Z hradu totiž stúpa dym a v noci sa v ňom objavujú tajomné svetlá. Ľudia ale netušia, že tieto úkazy vytvára na príkaz nového majiteľa hradu baróna Rudolfa Gortza jeho spoločník, geniálny, ale neuznaný, a preto zatrpknutý, fyzik Orfanik, aby obaja mohli v pokoji robiť svoje pokusy a odradili obyteľov dediny od návštev hradu. Orfanik tak napríklad premietal obrazy príšer na oblaky, strašil dedinčanov zvukmi sirén na stlačený vzduch a na vstupnú bránu hradu dal elektrickú ochranu. Na tú doplatil najmä lesník Nik Dek, keď sa s dedinským doktorom Patakom pokúsili vniknúť do hradu. Kŕč mu tak skrútil prsty, že sa nemohol elektricky nabitého kobania brány pustiť. Doktor Patak bol medzitým prichytený za cvoky v topánkach o magnetickú dosku uloženú v zemi a nemohol sa pohnúť z miesta.
K ďalším Orfanikovym vynálezom patrilo odpočúvacie zariadenie, vďaka ktorému mohol barón Gortz počuť rozhovory návštevníkov hostinca U kráľa Matyáša vo Verste, pričom nemusel opustiť pracovňu vo svojom hrade. Tým istým zariadením mohol Gortz návštevníkov hostinca aj oslovovať, čím ich odradzoval od zkúmania zrúcaniny.
Všetky tieto udalosti zaujali grófa Franza Teleka, ktorý krajom prechádzal, a to najmä preto, že sa dozvedel, že na cimburí hradu sa objavuje silueta opernej speváčky Stilly, do ktorej boli barón Gortz aj gróf Telek kedysi zamilovaní, a ktorá tragicky zomrela na srdcový záchvat. Teraz je gróf Telek presvedčený, že Stilla nezomrela, ale bola barónom Gortzom unesená. Grófovi sa podarí preniknúť do hradu, ale tam ho barón Gortz uväzní. Gortz ho totiž veľmi neznáša, pretože ho viní zo Stillinej smrti. Preto chce hrad vyhodiť do vzduchu aj s Telekom, a tak sa mu chce pomstiť.
Telek tiež zistí, že Stillin obraz aj spev je iba jeden z Orfanikových vynálezov. Na príkaz baróna Gortza, ktorý bol fanatickým obdivovateľom Stillinho hlasu, vyrobil Orfanik zariadenie, ktoré umožňovalo premietať do priestoru trojrozmerný obraz speváčky a bolo doprevádzané zvukovým záznamom jej spevu.
Na hrad prichádzajú žandári, pre ktorých Telek preventívne poslal svojho sluha. Tí zahájili paľbu na utekajúceho Gortza. Pri tom Telekov sluha výstrelom barónovi rozbije hraciu skrinku so Stilliným hlasom. Rozčúlený Gortz následne vyhodí hrad do vzduchu, pričom sám zomrie. Všetky geniálne Orfanikove vynálezy sú zničené. Telek a Orfanik sa zachránia útekom podzemnou chodbou.
Nogent-sur-Seine (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 20,08 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6100 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montmaur (Hautes-Alpes)

Poloha

Montmaur má rozlohu 48,77 km². Najvyšší bod je položený 2 680 m n. m. a najnižší bod 849 m n. m.

Obyvateľstvo

Montmaur má 514 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Vladimír Oravský

Vladimír Oravský (*22. január 1947) je švédsky spisovateľ, dramatik, filmový a divadelný režisér, narodený na Slovensku.
Divadelná hra AAAHR!!!, ktorú Oravský napísal spolu s Kurtom Peterom Larsenom bola v roku 2006 odmenená na svetovom kongrese v Manile od International Playwrights’ Forum, The International Theatre Institute a International Association of Theatre for Children and Young People ako najlepšia hra pre deti.
Oravského hra Denník Zlaty Ibrahimičovej (Zlata Ibrahimovics dagbok), ktorú napísal spolu s Danielom Malménom bola jednou s výhercov v súťaži organizovanej s Dramaten Elverket, švédskym kráľovským dramatickým divadlom.
Oravský napísal viac ako 30 kníh a približne rovnaký počet divadelných hier a filmových scenárov.
Vo filme Mladé roky Erika Nietzscheho (Erik Nietzsche – de unge år, scenár Lars von Trier, réžia Jacob Thuesen), hrá Dávdi Dencik rebela Želka, ktorý má predstavovať Vladimíra Oravského.
Bezpráví

Bezpráví je osada v okrese Ústí nad Orlicí v Česku. Katastrálne spadá pod Dobrú Vodu. V roku 1949 bola celá obec Dobrá Voda pripojená k obci Rviště a tá bola v roku 1961 premenovaná na Orlické Podhůří. Osada Bezpráví je na pravom brehu Tichej Orlice, asi 3,5 km východne od stredu mesta Brandýs nad Orlicí. Leží v nadmorskej výške asi 310 m n. m. Dnes slúži hlavne na rekreačné účely. Kým v roku 1836 mala osada 51 obyvateľov, v rokoch 1890 – 1961 bol počet obyvateľov už menej ako 20 a v niektorých rokoch aj menej než 10. V rokoch 1980, 1991 a 2002 nebol v osade evidovaný ani jeden trvale žijúci obyvateľ.
Dancy

Poloha

Obec má rozlohu 9,9 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Satan (vrch)

Charakteristika

Vrch sa nachádza na Hrebeni bášt. Na začiatku hrebeňa je Patria (2 202,8 m n. m.), nasleduje Malá Bašta (2 287,5 m n. m.), Predná bašta (2 373,5 m n. m.). Samotný Satan je medzi Satanovým sedlom (Čertovým hrbom) a Satanovým zárezom (Satanovou vežičkou). Má dva, približne rovnako vysoké, nepomenované vrcholy - severný a južný. Za Satanovým zárezom je Veľká capia veža, Hlinská veža (2 340 m n. m.), na ktorej sa hrebeň rozdeľuje na dve časti: jedna pokračuje ďalej na západ smerom k Hrubému vrchu a druhá na sever ku Kôprovskému štítu.
Z východnej strany sa pozdĺž hrebeňa vinie Mengusovská dolina končiaca pri Hincových plesách pod Mengusovskými štítmi a zo západnej strany je Mlynická dolina, končiaca pod Furkotským štítom.
Po úbočiach Satana sú hlboké lavínové ryhy. Pod Satanom tiež ležia Satanie plieska, nad nimi sú už len Malé a Veľké Hincovo pleso. V Mlynickej doline pod Satanom ležia Kozie plesá, Capie pleso, Okrúhle pleso, Pliesko pod Skokom a iné.

Okolie štítu

Z vrcholu štítu je výhľad do Mlynickej doliny a Mengusovskej doliny a na okolité štíty: Štrbský štít, Kôprovský štít, Štrbské Solisko ale i vzdialenejšie dominantné štíty Tatier.

Názov štítu

Názov štítu Satan ako aj susednej Diabloviny (2 380 m n. m.), Diablovho sedla, Pekelníkovej štrbiny, Satanovho sedla (2 300 m n. m.) či Pekelníka (2 374 m n. m.) má svoje korene v ľudových legendách o tunajších vrchoch, podľa ktorých Satan stráži ukryté poklady a vzácne kovy a na odvážlivcov, ktorí sa ich snažia vykopať zhadzuje kamene. Iná legenda hovorí, že na vrchole Satana sa počas svätojánskej noci schádzajú čerti a ďalšia, že bača sa pomoci kúzelníka tu hľadal poklady, ale satan ich vždy zahnal obrovskými skalami. V povestiach sa objavuje aj goral, ktorý zobral poklad, ale okabátil čerta a dušu mu neupísal. Vie sa, že okolo vrchu sa motali zlatokopi. Skutočným podkladom povestí môžu byť často padajúce kamene zo zrázov končiara.

Prístup

Vrchol Satan nie je pre turistov prístupný. Na vrchol sa dá ísť v sprievode horského vodcu.