James Voss

Mladosť

Narodil sa v Cordove v Alabame. Je ženatý so Suzan Curryovou z Birminghamu v Alabame. Majú spolu jednu dcéru, Kristie. Jeho koníčky sú práca s drevom, lyžovanie, softball, raketbal, potápanie s prístrojom a lietanie v lietadlách vlastnej výroby. Bol členom Auburnského univerzitného wrestlingového tímu.

Vzdelanie

Promoval na Opelika High School v Opelika, štát Alabama. V roku 1972 získal titul Bachelor of Science v aerokozmických technológiách na Auburnskej univerzite. Titul Master of Science v rovnakom odbore získal na univerzite v Colorade v roku 1974 a čestný doktorát získal na tej istej univerzite v roku 2000.

Kariéra

Po absolvovaní školy v Auburne, s hodnosťou poručík, šiel Voss na univerzitu v Colorade, aby získal titul Master of Science pod armádnym programom Army Graduate Fellowship Program. Po absolvovaní základného pechotného výcviku slúžil v 2. prápore 48. pechoty v Nemecku ako veliteľ čaty a personálny dôstojník v špionáži. Po návrate do Spojených štátov navštevoval pokročilý výcvik pechotných dôstojníkov, a potom učil tri roky na katedre mechaniky na americkej vojenskej akadémii. Po absolvovaní americkej námornej školy ako testovací pilot a vojnovej školy štábu ozbrojených síl bol Voss menovaný do US Army Aviation Engineering Flight Activity ako letový testový inžinier, bádateľ a koordinátor rozvoja. Bol tiež zapojený v niekoľkých hlavných leteckých testovacích projektoch pred detailnejším testovaním v Lyndon B. Johnson Space Center pre NASA.

NASA

Voss pracoval v Johnsonovom vesmírnom stredisku od novembra 1984 do svojho dôchodku v roku 2003. Vo svojej funkcii ako Vehicle Integration Test Engineer testoval v Kennedyho vesmírnom stredisku hmotnosť nákladu na raketoplánoch pre STS-51-D, STS-51-F, STS- 61-C a STS-51-L. Zúčastnil sa vyšetrovaní nehody misie STS-51-L, posledná misia raketoplánu Challenger, kde sa zasadzoval o návrat bezpečnejších letov raketoplánov. Ako kandidát na astronauta bol Voss vybraný v júni 1987. Potom musel absolvovať jednoročný výcvikový a testovací program, ktorý ukončil v auguste 1988, a ktorý mu pridelil funkciu leteckého špecialistu na raketopláne. Pracoval ako člen letového zastupiteľstva v oblasti zabezpečovania letov, ako letový kontrolór, sprostredkujúci komunikáciu medzi zemou a posádkou počas simulácií a letov raketoplánov a ako dôstojník vo výcviku astronautov. Im slúžil v dvoch misiách ako záložný člen posádky na ruskú vesmírnu stanicu Mir. Počas tejto doby žil a trénoval dva roky v stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina vo Hviezdnom mestečku. Voss slúžil ako špecialista na misiách STS-44 v roku 1991 a STS-53 v roku 1992, bol veliteľom nákladov na STS-69 v roku 1995 a opäť bol v roku 2000 špecialistom na misii STS-101. Počas roku 2001 žil a pracoval na palube Medzinárodnej vesmírnej stanice ako letový inžinier posádky Expedície 2. Veterán piatich vesmírnych letov, strávil vo vesmáre viac ako 201 dní, štyrikrát vystúpil do voľného priestoru, celkovo na 22 hodín a 35 minút. Jimovou poslednou funkciou v NASA bola zástupcu pre lety na Medzinárodnú vesmírnu stanicu.

Po odchode od NASA

Po odchode do penzie v roku 2003 sa stal Voss spoludekanom inžinierstva pre externé záležitosti na Auburn University. Tu tiež vyučoval letecké inžinierstvo. V novembri 2007 sa stal viceprezidentom inžinierstva v SpaceDeve. Zúčastnil sa 22. kongresu ASE  od 4. októbra do 10. októbra 2009 v Prahe v priestoroch fakulty elektrotechnickej ČVUT.