google/wiki40b huggingface dataset:
Bzovské sklárske dni

História

V r. 1769 po vzájomnej dohode medzi prefektom divínskeho panstva Jozefom Fejérpatakym a sklárskym majstrom Bernardom Hupkom došlo k uzatvoreniu zmluvy o výstavbe novej sklárskej huty. Majster Hupka sa zaviazal, že hutu na výrobu krištáľového a rezaného skla postaví na Bzovej a do panskej pokladnice z nej bude každoročne odvádzať 200 zlatých. Táto zmluva bola zaprezentovaná 3. júna 1769. Výstavba sklárskej huty s príslušenstvom prebehla v rokoch 1771 až 1772. V období rokov 1813- 1848 boli bzovské sklárne v správe rodiny Pavla a Františka Sauerovcov. Leopolda Kuchynka najskôr prenajal sklárne, postupne odkúpil a spolu so svojou rodinou sa r. 1856 na Bzovú presťahoval. Jeho najstaršia dcéra Gabriela sa r. 1858 vydala za Karola Daniaka, ktorý od r. 1862 vystupuje ako vlastník sklární v Hornej Bzovej. V roku 1873 tu ale činnosť sklárne zastavil. Ďalej pracovala už iba skláreň Leopolda Kuchynku v Dolnej Bzovej. Zánik sklárni bol, pred rokom 1891.
Notre-Dame-de-Livaye

Poloha

Obec má rozlohu 2,67 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zegerscappel

Poloha

Obec má rozlohu 17,4 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 472 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čcheng-tu J-20

Vznik a vývoj

Prvé úvahy o bojovom lietadle novej generácie sa v Číne objavili už začiatkom 90-tych rokov. Išlo však len o teoretické práce, ktoré sa zaoberali možnosťami celkovej koncepcie a prípadným bojovým využitím nového lietadla.
Koncom 90-tych rokov bol spustený program J-XX, v ktorom proti sebe stáli konštrukčné kancelárie Šen-jang a Čcheng-tu. Na prelome rokov 2007 a 2008 bol za víťaza výberového konania vyhlásený návrh spoločnosti Čcheng-tu, ktorý neskôr získal oficiálne označenie J-20. V roku 2008 boli vyrobené dva technologické demonštrátory s trupovými číslami 2001 a 2002. Prvý let bol ohlásený na apríl 2010, kvôli komplikáciám sa však presunul na začiatok roka 2011.

Motory

O pohon prototypov a prvých sériových lietadiel sa starajú dva ruské bližšie nešpecifikované motory z rodiny AL-31 a motory WS-10 s nižšími výkonmi a kratšou životnosťou domácej výroby. Niektoré zdroje hovoria o použití nových ruských motorov AL-41F1A (Izdelije 117S) s ťahom 142 kN. Tieto motory sú pôvodne určené pre lietadlá Su-35S.
Do budúcnosti sa počíta s použitím čínskych motorov WS-15. Každý s maximálnym ťahom až 180 kN. Na vývoji týchto motorov sa začalo pracovať už v 90-tych rokoch a predpokladá sa, že ich vývoj nebude ukončený skôr ako v roku 2020. Prvé úspešné testy tejto jednotky prebehli v roku 2005, pričom prototyp v roku 2009 dosiahol maximálny ťah 160 kN.
Výkonné motory umožňujú lietadlu let nadzvukovou rýchlosťou bez použitia prídavného spaľovania (tzv. supercruise).

Výzbroj

J-20 nesie zbrane v troch vnútorných šachtách. Najväčšia šachta sa nachádza v strednej časti trupu, do ktorej je možné umiestniť napríklad štyri čínske rakety stredného až dlhého dosahu PL-15 alebo najnovšie PL-21. Dve menšie šachty pre rakety krátkeho dosahu PL-9 a PL-10 sa nachádzajú napravo a naľavo od centrálnej šachty.
Žiadne ďalšie informácie o kanónovej alebo protizemnej výzbroji nie sú momentálne k dispozícii.

Testovanie

Prvý let Čcheng-tu J-20 sa v sprievode lietadla Čcheng-tu J-10 uskutočnil 11. januára 2011. Let trval približne 15 minút. Druhý let trvajúci 80 minút sa uskutočnil 17. apríla 2011 a tretí let, pri ktorom bol už aj zatiahnutý podvozok, sa uskutočnil 5. mája toho istého roku.
Selca (Brač)

Dejiny

V doline Zaganj, ktorá leží medzi Selcou a Sumartinom boli nájdené dva hroby z doby bronzovej, približne z roku 500 pred Kr.
Prvý bračský kronikár Dujam Hranković, autor Opisu Brača z roku 1405 spomína dvanásť usadlostí na ostrove, z toho polovica prežila do 17. storočia, Selca bola jednou z nich. Osada bola kvôli blízkemu morskému pobrežiu častým terčom pirátov, v rokoch 1425 – 1427 ju navyše znivočila morová epidémia. V tom čase klesol počet obyvateľov celého ostrova na približne 2 000.
V roku 1633 bol v osade postavený rímskokatolícky kostol.
V roku 1668 biskup Andreis rozhodol, že sa Selca a Lokanja (dnes časť obce) stali súčasťou farnosti Gornji Humac. V roku 1815 získala Selca samostatnú farnosť.

Ťažba a spracovanie kameňa

Prelom spôsobil začiatok ťažby bračského bieleho kameňa. Kým v roku 1678 žilo v obci 124 obyvateľov, o storočie neskôr už 400. Tento prírastok bol spôsobený pravidelnou imigráciou za početnými pracovnými príležitosťami.
Traduje sa, že kamenárstvo tu rozvinul Anton Standelpergher, ktorý sa v roku 1713 prisťahoval z dnešných Čiech. Bol známy pod talianskou prezývkou Stambucco. Jeho potomkovia dodnes žijú v obci a nesú priezvisko Stambuk.

Rozvoj kultúry

V roku 1888 dedinčania založili literárno-kultúrny spolok Hrvatski sastanak (Chorvátske stretnutie), pod patronátom biskupa Štrosmajera. V tom čase bola tunajšia knižnica najkvalitnejšou na ostrove. Do jeho činnosti sa po svojom príchode zapojil slovenský spisovateľ Martin Kukučín, ktorého v roku 1904 zvolili za predsedu. Spolok mal významný vplyv pri vzdelávaní tunajšieho obyvateľstva. Neskôr zanikol (najmä pre emigráciu jeho členov), no po druhej svetovej vojne ho obnovil známy chorvátsky básnik, bračský rodák Vladimir Nazor.

Emigrácia

Koncom 19. storočia dochádza k zastaveniu rozkvetu obce, časť obyvateľov je nútená vysťahovať do zámoria. Ešte viac ľudí odišlo po prvej svetovej vojne, keď sa vysťahovalo okolo 500 ľudí, predovšetkým tí, ktorí sa zaoberali vinohradníctvom, cieľovými krajinami boli najmä USA, Čile, Argentína a Austrália.
Významnými príčinami vysťahovalectva boli časté zničenia úrody viniča (napr. škodcom Phylloxera), ale i vysoké zdaňovanie pestovateľov.

Martin Kukučín

V Selci pôsobil od roku 1893 ako obecný lekár slovenský spisovateľ Martin Kukučín (vlastným menom Matej Bencúr). Zaľúbil sa do miestneho dievčaťa Perice Didolićovej, s ktorou sa v roku 1904 oženil. Kukučín pred svadobným obradom konvertoval z evanjelickej na katolícku vieru. Bol obľúbený medzi dedinčanmi, po čase si zriadil i lekáreň.
Osudy svojich susedov a pacientov opísal v románe Dom v stráni (chorv. Kuća na proplanku), ktorý sa zaraďuje medzi povinné čítanie na slovenských školách.
V roku 1908 sa vysťahoval spolu so skupinou ostatných dedinčanov do Čile (Punta Arenas), ich osudy opísal v románe Mať volá (chorv. Maka zove).
Kukučínovo účinkovanie pripomína pamätná tabuľa na dome, kde žil a pôsobil ako lekár. Dnes je v ňom situovaný obecný úrad. Časť budovy stále slúži ako zubná ordinácia. Je po ňom nazvaná i jedna z ulíc.
Peter Dubček

Ing. Peter Dubček bol poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2005 do 2011.
Peter Dubček, povolaním ekonóm, bol zvolený za koalíciu HZD, SF, SMER za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2005 v okrese Bratislava IV. V čase volieb v roku 2005 mal 55 rokov.
Syn Alexandra Dubčeka.
Zomrel 30. marca 2011 v Bratislave.
Internacionalizácia podniku

Internacionalizácia podniku/firmy/podnikania (iné názvy: internacionalizácia, zmedzinárodňovanie podniku/firmy/podnikania) je expanzia (pravidelnej) činnosti podniku za hranice jeho domovského štátu, resp. samotná (pravidelná) činnosť podniku prekračujúca hranice jeho domovského štátu. Presná definícia je sporná, podrobnosti pozri nižšie.
Lahaymeix

Poloha

Obec má rozlohu 12,7 km². Najvyšší bod je položený 353 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 92 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chabestan

Poloha

Chabestan má rozlohu 12,2 km². Najvyšší bod je položený 1 360 m n. m. a najnižší bod 715 m n. m.

Obyvateľstvo

Chabestan má 142 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Jozef Schek

Štúdium

Študoval agronómiu v Brne, v roku 1948 však musel školu tesne pred štátnicami opustiť pre zlý kádrový posudok a pracoval deväť rokov ako technický kresliar v piešťanskej Kovotechne. V roku 1960 začal pracovne pôsobiť v Bratislave, kde absolvoval ako 44-ročný štúdium dejín umenia (cirkevná architektúra), avšak bývať už ostal v Piešťanoch.

Ocenenia

Primátor Piešťan Remo Cicutto mu udelil ocenenie Kultúrna osobnosť roka 2006.

Rodina

Má dcéru Lauru, ktorá od roku 1997 žije v Kanade.
Klasický mor ošípaných

Šírenie infekcie

Najmä voľne žijúcimi, aj hranice krajín prechádzajúcimi diviakmi, ich trusom, surovým alebo nedostatočne tepelne opracovaným mäsom infikovaných ošípaných, alebo diviakov, alebo výrobkami z tohto mäsa.

Priebeh infekčného cyklu bakteriofágov v bakteriálnej bunke

Fág sa zachytí na povrchu baktérie, prenikne a uloží do bunky svoju DNA, v nej produkuje svoje vlastné zložky, ktoré porušujú bakteriálnu stenu, potom novovzniknuté bakteriofágy opúšťajú bunku a napádajú ďalšie baktérie.
Vlastnosťou vírusov je ich schopnosť striedať hostiteľa.
Niektoré vírusy sa množia len v niektorých bunkách hostiteľa – epitel bunky, dýchacie orgány, nervové bunky.
Talmay

Poloha

Obec má rozlohu 22,04 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 184 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 560 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quartier de l’Europe

Quartier de l'Europe (štvrť Európa) je 32. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 8. obvodu. 
Má rozlohu 118,3 ha a ohraničujú ju ulice Rue La Boétie, Rue Pépinière a Rue Saint-Lazare na juhu, Rue de Courcelles na západe, Boulevard de Courcelles a Boulevard des Batignolles na severe a Rue d'Amsterdam na východe.
Štvrť získala svoje meno Európa podľa námestia Place Europe.

Dejiny

Túto štvrť založili švédsky bankár Jonas Hagerman a Sylvain Mignon, zámočník kráľa Karola X., ktorí v roku 1826 zakúpili miestne rašelinisko a močiare a postavali tu obytnú štvrť. Výstavba budov bola dokončená okolo roku 1865. Stredom štvrte sa stalo námestie Place Europe, z ktorého vychádzali ulice pomenované po významných európskych mestách, neskôr sa objevili i mimoeurópske názvy.
Kings of Suburbia

Informácie o albume

3. septembra 2014 Bill na svojom oficiálnom účte na sieti Instagram uverejnil obal nového albumu, spolu s názvom a dátumom vydania.Skupina neskôr uverejnila na Facebooku správu o tom, že prvá skladba bude zverejnená na iTunes 12. septembra 2014.
9. septembra 2014 kapela uverejnila na Youtube menší trailer k ich prvej promo skladbe "Run, Run, Run". Tiež informovali, že video k tejto piesni bude uverejnené 12. septembra 2014. Len Bill a Tom sú súčasťou videoklipu. Video je čiernobiele a réžie sa ujal Gianluca Fellini.
17. septembra 2014 kapela informovala na Facebooku, že druhou promo skladbou bude pieseň s názvom "Girl Got a Gun", ku ktorej tiež natočili videoklip, ktorý režíroval Kris Moyes. Skladba bude uverejnená 19. septembra.
Pilotným singlom albumu je skladba "Love Who Loves You Back", ktorá vyšla 26. septembra 2014, videoklip mal premiéru 30. septembra 2014. Réžie videoklipu sa ujal Vinnie Hobbs.

Zmena štýlu

Album je mixom rôznych štýlov, ako alternatívny rock, pop rock a elektronická hudba. Nie je ako ich predchádzajúce albumy. Kapela strávila celkovo päť rokov nahrávaním tohto albumu a počas tohto obdobia skúšali rôzne nové štýly. Väčšinu skladieb na album zložili členovia kapely a celý album bol produkovaný Tomom Kaulitzom.

Komerčný úspech albumu

Kings of Suburbia je najúspešnejším albumom Tokio Hotel, ktorý sa dostal na prvé miesto v rebríčku iTunes v celkom tridsiatich krajinách a do Top 5 v ďalších sedemnástich.
Nukulaelae

Nukulaelae je jedným z atolov štátu a súostrovia Tuvalu. V roku 2002 tu žilo 393 obyvateľov.

História

Atol bol osídlený ľuďmi zo susedného atolu Vaitupu. V roku 1860 tu žilo približne 300 ľudí. Kresťanstvo bolo prvýkrát predstavené v roku 1861 stroskotancom z Cookovych ostrovov. V roku 1863 boli dve tretiny obyvateľov unesení peruánskymi otrokármi do fosfátových baní na ostrove Chincha na pobreží Peru. Nikto z nich sa viac nevrátil. V roku 1892 kapitán Davis napočítal na atole iba 95 obyvateľov.

Legendy

Legenda hovorí, že atol prvýkrát zazrel biely muž. Prišiel sám, ale neusadil sa tu, pretože tam neboli stromy a zem bola pustá.
Neskôr vraj prišiel iný muž, Valoa z Vaitupu, ktorý objavil atol pri svojej rybárskej výprave. Nezdržal sa dlho, ale vrátil sa na Vaitupu pre kokosové orechy, ktoré potom zasadil na Nukulaelae. Vrátil sa tam viackrát a zakaždým priviezol ďalšie orechy na zasadenie. Keď začali stromy plodiť ovocie, spýtal sa náčelníka Vaitupu, či by sa na Nukulaelae nemohol usadiť.
Valou sprevádzali jeho dvaja synovia Moeva a Katuli a dcéra Teaalo. Neskôr na atol zaútočil bojovník Takauapa z Funafuti a dvoch chlapcov zabil v boji, ale Teaalo bola ušetrená a neskôr porodila dieťa.
Ján Móry

Životopis

V roku 1902-1910 absolvoval katolícke gymnázium v Banskej Bystrici, školský rok 1905/1906 absolvoval na mariánskom chlapčenskom ústave v Budapešti. V rokoch 1910-1912 študoval na Vysokej škole obchodnej v Budapešti, potom bol na obchodnej praxi v Hamburgu, Berlíne a v ďalších miestach Európy a v zámorí. V hre na klavíri sa vzdelával 8 rokov u prof. Jakuba Scheinbergera v Banskej Bystrici, kompozíciu študoval u prof. Sándora Dobóa v Budapešti a 1921-1925 u Hermana Büchela v Berlíne. Do roku 1921 viedol rodinný obchod v Banskej Bystrici, ktorý predal súrodencom Klimovcom (potraviny Klimo na Námestí SNP č. 9). Najdlhšie pôsobil ako majiteľ hotelového areálu Móry na Novom Štrbskom Plese. Tu ho navštevovali popredné osobnosti kultúrneho a hudobného života - maliar Edmund Gwerk, skladatelia Alexander Albrecht, Béla Bartók, Viliam Figuš-Bystrý,Eugen Suchoň, Alexander Moyzes, speváci Marta Krásová, Josef Munclingr, Oldřich Nový, Štefan Hoza, manželia Sylvia a Rudolf Macudzinski, klavirista Michal Knechtsberger s manželkou Elenou, libretista jeho operiet Günther Bibo, generálny hudobný riaditeľ Hermann Büchel a mnohí ďalší. Spolu s manželkou Magdou tu usporadúval hudobné salóny, na ktorých obaja aj s hosťami koncertne účinkovali. Radiojournal Košice z nich vysielal priame prenosy, ktoré v knihe hostí Móryovci nazvali Radio Monte Móry. 
V rokoch 1945-1960 učiteľ, potom riaditeľ Hudobnej školy v Spišskej Novej Vsi, napokon žil v Bratislave. Podnety pre hudobnú teóriu a prax získal od V. Figuša-Bystrého,  s ktorým sa stýkal v Banskej Bystrici a vo Vysokých Tatrách.
Známou osobnosťou hudobného života ako tvorca zábavnej hudby na Slovensku sa stal v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Piesne, operety, spevohry sa hrali okrem Slovenska aj v Česku a v Nemecku. Skladby sa nahrávali na gramofónové platne. Väčšina jeho operiet má charakter salónnych, konverzačných hier, kde sa uplatnili typické móryovské piesne a duetá, tance a ouvertúry. Je autorom dvanástich hudobno-javiskových diel, vyše dvesto piesní, komorných, orchestrálnych, sakrálnych a inštruktívnych skladieb. V Banskej Bystrici založil športový klub BAC so silným futbalovým mužstvom. Jeho pozostalosť je uložená v Literárnom a hudobnom múzeu v Banskej Bystrici.
Iwuy

Poloha

Obec má rozlohu 12,75 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 201 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marc Habscheid

Marc Habscheid, celým menom Marc Joseph Habscheid (* 1. marec 1963, Swift Current, Saskatchewan, Kanada) je kanadský hokejový tréner. Momentálne (2006) vedie kanadskú reprezentáciu.
Villiers-Saint-Frédéric

Poloha

Obec má rozlohu 5,06 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 738 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morainville-Jouveaux

Poloha

Obec má rozlohu 15,39 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 370 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aubin-sur-Mer (Calvados)

Poloha

Obec má rozlohu 3,03 km². Najvyšší bod je položený 30 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2048 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Claix (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 24,12 km². Najvyšší bod je položený 1 960 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 565 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Sauvetat-de-Savères

Poloha

Obec má rozlohu 6,86 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 537 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oz (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 16,81 km². Najvyšší bod je položený 3 320 m n. m. a najnižší bod 716 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 219 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyšný Orlík

Erb

V modro-červenom štiepenom štíte strieborný zlatokorunovaný orol v
zlatej zbroji.
Terajší erb bol prijatý  uznesením obecného zastupiteľstva 23. mája 2003 č. OZ – 4/2003. 2/2 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou V -105/2003.
Hovoriaci symbol podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. 
Autorom erbu je Ladislav Nagy.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách modra (1/7), biela (1/7), modra  (1/7), žltá (1/7), červena (1/7), biela (1/7) a červena (1/7). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Literatúra:
Heraldický register Slovenskej republiky V, Ministerstvo vnútra SR, Matica slovenská 2006, str. 196-197.

Vodné toky

Cez stred obce Vyšný Orlík preteká rieka Ondava. Jej pravým prítokom je potok Riečka a ľavým potok Mostovka. Za obcou smerom na Bardejov sa nachádza rybník, ktorý sa využíva na rekreačný rybolov.
Začiatkom mája bude slávnostne otvorená rybárska sezóna na rybníku spojená so súťažou všetkých vekových kategórii.

Pravidelné podujatia

Medzi pravidelné podujatia vo Vyšnom Orlíku je volejbalový turnaj "O pohár starostu obce Vyšný Orlík". Koná sa prvú augustovú nedeľu. V roku 2007 sa konal 9. ročník.
V roku 2007 sa konal 1. ročník tohto istého turnaja "Memoriál Jána Čvaňa".

Školstvo

V obci je základná škola - 1. stupeň (1 až 4) a materská škola.
Nóna (modlitba)

Nóna (alebo novšie: modlitba cez deň – popoludní) je oficiálna modlitba z Liturgie hodín rímskokatolíckej cirkvi, ktorá sa modlí tradične okolo pätnástej hodiny poludní.
Pred reformou Pavla VI. po 2. vatikánskom koncile sa táto modlitba nazývala nóna, podľa deviatej hodiny dňa (podľa tradičného počítania) v ktorú sa modlila.
Od reformy Pavla VI. z roku 1970 táto modlitba pozostáva z nasledujúcich častí: Bože ponáhľaj sa…, Sláva Otcu, popoludňajší hymnus, tri žalmy, čítanie, záverečná modlitba.
Oxid dusičitý

Vplyv na živý organizmus

Pôsobí dráždivo na sliznice dýchacích ciest a znižuje ich obranyschopnosť proti infekciám. Od istých koncentrácii (ca. od 100 - 200 mg.m⁻³ počas niekoľkých minút) spôsobuje inhalačné otravy spojené s toxickým opuchom pľúc, ktoré pri ťažkom priebehu môžu byť smrteľné.
Saint-Genès-la-Tourette

Poloha

Obec má rozlohu 18,49 km². Najvyšší bod je položený 1 046 m n. m. a najnižší bod 639 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 184 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Gemme-la-Plaine

Poloha

Obec má rozlohu 35,52 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 921 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belinského ulica

Doprava

Obyvatelia Belinského ulice využívajú tri rôzne zastávky MHD: Zastávka ŽST Petržalka pri Daňovom riaditeľstve a podchode petržalskej železničnej stanice je obsluhovaná autobusovými linkami 59, 91, 93, 94, 191, N93. Na zastávke Rusovská cesta zastavujú linky 93, 94 a N93. Zastávka Hálova je obsluhovaná autobusmi 83, 84, 88, 92, 99, 192, N95.
Vodná plocha (záhradná stavba)

Záhradné vodné plochy - patria sem jazierka, potôčiky, vodné nádrže, vodopády, kaskády, vodomety, vodotrysky a bazény.

Jazierka, potôčiky a vodné nádrže

Dodávajú záhrade osobitý ráz. Voda pôsobí blahodárne, preto ju často pridávame do kompozície záhrady. Minimálne hĺba jazierok je 300 mm (môžeme ju opticky zväčšiť natrením dna na čierno). Obruba musí byť vyššia minimálne o 50 mm. Dno vodnej plochy izolujeme použitím geotextílie, lepenky a asfaltového náteru. V jazierkach môžu byť nášlapné kamene, ktoré umožňujú osadzovanie vodných rastlín. Jazierko musí obsahovať výpustné odpadové potrubie, a ak budú v jazierku živé organizmy, je potrebné zabezpečiť okysličovanie.

Vodopády, kaskády a vodomety

Navrhujú sa samostatne pre jedno jazierko alebo sústavu jazierok. Navrhujú sa pre malý prietok vody s použitím čerpadla. V zimných mesiacoch sa doporučuje vody vypustiť.

Ekologická vodná nádrž

Je viacúčelová vodná plocha určená na kúpanie, chov okrasných rýb a vodné rastliny. Jednotlivé zóny nádrže sú spojené do jednej plochy, ale pod hladinou sú rozdelené na plytkú a hlbšiu zónu.

Bazény

Bazény sa stavajú kvôli kúpaniu a plávaniu. Situovanie bazéna je na chránenom slnečnom mieste v blízkosti domu. Okolie bazéna musí byť dostatočne priestranné, aby umožňovalo slnenie a malo by byť chránené pred cudzími pohľadmi (napríklad živým plotom). Materiál používame - železobetón, plast alebo bazénovú fóliu.
Prečerpávacia vodná elektráreň

Prečerpávacia vodná elektráreň je vodná elektráreň, ktorá v čase energetickej špičky elektrickú energiu vyrába a v čase, keď je elektrickej energie prebytok, elektrickú energiu spotrebúva.
Prečerpávacia vodná elektráreň poskytuje najmä podporné služby pre elektrizačnú sústavu. Tento špeciálny typ vodnej elektrárne nepracuje podľa denného diagramu zaťaženia, to znamená že dispečing neráta s pravidelnou dodávkou jej inštalovaného výkonu do siete. Elektráreň pracuje len pri požiadavke z dispečingu.
Princíp vodnej elektrárne je založený na prečerpávaní vody do hornej nádrže v čase, keď je energie v sieti dostatok alebo prebytok (večer). A v čase nedostatku elektrickej energie je voda spustená cez turbíny do spodnej nádrže.
Jekaterinburská gubernia

Jekaterinburská gubernia (rus. Екатеринбургская губерния) bola jedna z gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky v rokoch 1919 - 1923 zriadená po rozpade Permskej gubernie 15. júla 1919. Hlavným mestom gubernie bol Jekaterinburg. Podľa údajov z roku 1920 v gubernii žilo 1 970 000 obyvateľov.
Gubernia sa delila na 10 okresov, neskôr (1922) boli dva zrušené. Gubernia zanikla 3. novembra 1923, keď sa jej územie včlenilo do Uralskej oblasti.
Diaľnica A1 (Bulharsko)

Priebeh

Diaľnica začína na sofijskom mestskom okruhu, odkiaľ vedie východným smerom ako šesťprúdová komunikácia. Po 4,4 km sa zužuje na štandardné 4 jazdné prúdy a v blízkosti cesty I/8 pokračuje k horám Sredna gora, kde pri obci Vakarel dosahuje až 838 m n. m. a náročný terén prekonáva 740 m dlhým tunelom Trajanovi vrata a niekoľkými mostami. Klesá do údolia Marice okolo Plovdivu, za ktorým sa na km 168,5 križuje s diaľnicou Marica, smerujúcou k Istanbulu. Trakija pokračuje južne od mesta Stará Zagora a Sliven k Burgasu, kde po 360 kilometroch končí križovatkou s cestou I/6.

História výstavby

Trakija ako strategická tepna krajiny je najstaršou diaľnicou v Bulharsku, keď jej výstavbu odsúhlasili 19. mája 1964. Spolu s diaľnicou Hemus a Černo more po ich dokončení vytvorí okruh, ktorý bude základom diaľničnej siete a dopravne obslúži veľkú časť krajiny. Samotná výstavba sa začala v roku 1973 a v roku 1984 bola dokončená po Plovdiv. Nový impulz nastal po získaní úveru od Európskej banky pre obnovu a rozvoj v roku 1995, z ktorého sa vybudovalo 33 km a s pomocou zdrojov od Európskej investičnej banky pribudlo ďalších 74 km. Postupne boli dokončené rozostavané úseky, medzi nimi aj križovatka s diaľnicou Marica s jej 5 km dlhým úsekom a v roku 2010 sa začali práce na posledných chýbajúcich úsekoch diaľnice. V roku 2013 bola uvedením týchto častí diaľnica Trakija dokončená v celej plánovanej dĺžke 360 km.