google/wiki40b huggingface dataset:
Handan Sultán

Život

Jej náboženské vyznanie nie je známe. Buď patrila k niektorým z cirkví Gréckej pravoslávnej cirkvi alebo bola Moslimského vyznania. Niektoré historické záznamy uvádzajú, že bola konkubína z Grécka a volala sa Helena. Iné zdroje však uvádzajú, že bola Čerkaska a volala sa Caucasus. Bola vydatá za sultána Mehmeda III. v roku 1589 vďaka Servazad Hatun, ktorá bola neterou Máhidevrán Sultán.
Niektoré zdroje uvádzajú, že to bola Safiye Sultán, ktorá predstavila Handan svojmu synovi Mehmed III., aby tak vytvorila konkurencii konkubíne Halime Sultán, jeho prvé manželke a matke sultána Mustafu I. Rovnaké zdroje tiež uvádzajú, že v skutočnosti bola Handan matkou aj Mustafu I., ale nikdy toto tvrdenie nebolo potvrdené.
Počas prvých dvoch rokov vlády svojho syna sultána Ahmeda, bola Valide sultan.
Zomrela v roku 1605, keď jej bolo iba 30 rokov, nejspíš bola otrávená. Bol jej usporiadaný obrovský pohreb.

Vo vedomí súčasnosti

V roku 2015 sa postava Handan Sultán objavila v seriáli Muhteşem Yüzyıl: Kösem, kde ju stvárnila herečka Tülin Özen.
Bosset

Poloha

Obec má rozlohu 14,52 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Motor s valcami do Y

Motor s valcami do Y je trojvalcový alebo trojradový, trojhriadeľový trojpiestový spaľovací motor s protibežnými piestami.  Valce resp. rady valcov sú súmerne usporiadané okolo spoločného kompresného priestoru, na opačnom konci bloku valca (valcov) sú kľukové hriadele. Ak je motor len trojvalcový, patrí zároveň do skupiny plochých motorov.
Ostwald

Poloha

Obec má rozlohu 7,11 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 937 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Voulême

Poloha

Obec má rozlohu 11,12 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 374 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Geniès-de-Comolas

Poloha

Obec má rozlohu 8,26 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 843 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marikovský potok

Prameň

Pramení v Javorníkoch na južných svahoch Malého Javorníka (1 019,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 790 m n. m., cca 350 m od štátnej hranice s Českom.

Smer toku

V pramennej oblasti tečie sprvu juhozápadným smerom, v osade Ráztoka sa postupne stáča severojužným smerom, pričom sa esovito stáča. Za osadou Vlkov už pokračuje prevažne juhovýchodným smerom. Na dolnom toku, nad obcou Udiča, sa stáča a k ústiu tečie severojužným smerom.

Ústie

Marikovský potok sa vlieva do vodnej nádrže Nosice na južnom okraji intravilánu obce Udiča v nadmorskej výške 280,0 m n. m.
Blussangeaux

Poloha

Obec má rozlohu 2,12 km². Najvyšší bod je položený 336 m n. m. a najnižší bod 292 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 74 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bouée

Poloha

Obec má rozlohu 21,34 km². Najvyšší bod je položený 28 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 840 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zamkovského chata

História

Chatu postavil horolezec a horský vodca Štefan Zamkovský (rodák z Levoče), v rokoch 1942 – 1943. Predtým pracoval ako nosič a pomocník na Téryho a Zbojníckej chate. V rokoch 1929 - 1938 patril medzi najlepších slovenských horolezcov. Chatu spravoval spolu so svojou manželkou. Počas Druhej svetovej vojny slúžila chata ako útočisko pre partizánov, Židov a politických väzňov. Chata bola veľmi blízko populárneho Hrebienka, stála na križovatke turistických chodníkov na Téryho chatu a Skalnaté pleso. Veľmi rýchlo si ju obľúbili najmä pohodlnejší turisti. V prvých povojnových rokoch tu pôsobil známy tatranský horský nosič Ján Hudaček z Lendaku. Po znárodnení v roku 1948, musel pán Zamkovský chatu opustiť. Bola zoštátnená. V roku 1951 ju prevzal do správy Slovakotur a bola premenovaná na Chatu kpt. Nálepku. K Vysokým Tatrám tento učiteľ a neskôr vojak slovenskej armády, účastník protifašistického odboja, ktorý padol v Druhej svetovej vojne v roku 1943 v ukrajinskom meste Ovruč, nemal žiaden vzťah. Štefan Zamkovský na chate pôsobil do roku 1952, kedy musel odísť na neďalekú Bilíkovu chatu. Po krátkom čase odišiel s rodinou na Počúvadlo pri Banskej Štiavnici. V roku 1961 ako 53 ročný zomrel v Banskej Štiavnici. V roku 1991, na podnet Júliusa Andrášiho a Ivana Bohuša st., názvoslovná komisia Mestského národného výboru v Starom Smokovci, vrátila chate staré meno - Zamkovského chata. Chatu v tom čase spravovala Tatranská správa účelových zariadení SO ČSZTV. Táto organizácia v roku 1989 dala do prevádzky neďaleko chaty malú vodnú elektráreň, ktorá zásobovala chatu elektrickou energiou. Krátko po "nežnej revolúcii" ju spravovala novovzniknutá organizácia Slovenské Karpaty. V roku 1993 bola Zamkovského chata odovzdaná do majetku dedičom Štefana Zamkovského. Počas nasledujúcich rokov boli na chate urobené viaceré rekonštrukcie. Noví majitelia chaty, po odchode Ladislava Kulangu na Skalnatú chatu, prenajali chatu Mgr. Jane Kalinčíkovej, ktorá sa v roku 2003 stala jej majiteľkou. Chatu potravinami a palivom zásobujú vysokohorskí nosiči.

Súčasnosť

V súčasnosti Zamkovského chata ponúka ubytovanie a občerstvenie pre turistov. Zásoby sa na ňu dopravujú podobne ako v minulosti, pomocou vysokohorských nosičov, ale pomáha aj vrtuľník. Ako zdroj elektrickej energie slúži malá vodná elektráreň na Malom Studenom potoku.

Prístup

K Zamkovského chate je najvhodnejší prístup od Hrebienka po  chodníku, ktorý pokračuje ďalej na Skalnaté pleso.
Od chaty vedie  chodník do Malej studenej doliny.
Domremy-la-Canne

Poloha

Obec má rozlohu 3,09 km². Najvyšší bod je položený 260 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 32 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Christ-Briost

Poloha

Obec má rozlohu 7,82 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 461 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Letecký útvar Ministerstva vnútra Slovenskej republiky

História

Dňa 17. novembra 1961 vznikla v Ivanke pri Bratislave odlúčená skupina Leteckého oddielu Ministerstva vnútra Československej socialistickej republiky. Úlohou skupiny bolo zabezpečovať prepravu vládnych predstaviteľov do Prahy, Brna a Ostravy. V tom čase mala skupina k dispozícii dve lietadlá. Po vzniku samostatnej Slovenskej republiky, 1. januára 1993, pribudol počet lietadiel a pilotov, ktorí dnes majú nalietaných od 4 000 do 12 000 letových hodín, čím sa zaraďujú medzi skúsených pilotov. Svedčí o tom aj fakt, že od vzniku Slovenskej republiky nedošlo k žiadnemu incidentu. Lietadlá slovenskej vládnej letky leteli aj do vzdialenejších krajín ako, napr. Čile, Japonsko, Argentína, Austrália a Nový Zéland. Vládna letka uskutočnila tiež množstvo humanitárnych letov do Iránu, Pakistanu, Turecka, Srí Lanky, na Haiti, či do Egypta. Od 3. októbra 2011 Letecký útvar MV SR zabezpečuje vrtuľníkom Mil Mi-171 ochranu východnej hranice s Ukrajinou, keďže Ministerstvo vnútra SR ukončilo zmluvu so súkromnou firmou, ktorá dovtedy zabezpečovala ochranu. 
V súvislosti s modernizáciou dosluhujúceho lietadlového parku boli v roku 2015 zakúpené dva vrtuľníky Bell 429 ako náhrada za Mil Mi-17. V roku 2016 bol ako náhrada za Tupolevy Tu-154M zakúpený jeden Airbus A319-115 (ACJ) a dve lietadlá Fokker 100, ktoré nahradili dvojicu Jakovlevov Jak-40. Koncom januára 2017 vstúpil do služby u vládnej letky druhý Fokker 100 a v polovici augusta bol dodaný aj druhý A319-115 (ACJ), ktorý vstúpil do služby začiatkom septembra.
Le Mesnil-Auzouf

Poloha

Obec má rozlohu 9,24 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 317 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Domov, sladký domov

Domov, sladký domov (Home sweet Home) je film z roku 1973, režiséra menom Benoît Lamy.
Komédia, v ktorej sa v hlavných úlohách predstavili Claude Jade, Jacques Perrin a Ann Petersenová, zachytáva nedorozumenia v bruselských domovoch dôchodcov.
Snímka získala 14 medzinárodných ocenení vrátane ceny za najlepší film na festivale v Montreale a cenu poroty na festivale v Moskve.
Tvarožná (okres Kežmarok)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1268 a spomína sa ako Villa Durandi. V tomto období tu už žili nemeckí kolonisti pochádzajúci z Porýnia a Saska, ktorý prišli po tatárskom vpáde. Kolonisti boli pozvaní na územie Spiša uhorským kráľom aby obnovili a zveľadili spustnutú krajinu. V roku 1271 boli obci udelené mestské práva spolu s ďalšími obcami, kde sa usadili nemeckí kolonisti. Formujúce sa mestečko patrilo do Spoločenstva spišských Sasov a neskôr do Provincie 24 spišských miest. V roku 1412 bolo dané do zálohy Poľsku spolu s ďalšími dvanástimi mestami z pôvodnej Provincie 24 spišských miest a ešte aj s podolínskym a staroľubovnianskym panstvom. Od zrušenia zálohy v roku 1772 po rok 1876 patrilo mestečko do Provincie 16 spišských miest. Po zrušení tohto združenia sa z mestečka stala opäť obec. Obyvatelia mestečka či obce sa zaoberali prevažne poľnohospodárstvom a s ním súvisiacimi remeslami. Tento charakter si obec zachovala aj za Prvej česko-slovenskej republiky. Po roku 1945 nastal v histórii obce zásadný prelom. Jedna z kapitol Košického vládneho programu bol aj odsun Nemcov žijúcich na území Česko-Slovenska. Odsun sa dotkol aj Spiša a teda aj Tvarožnej. Väčšia časť nemeckého obyvateľstva bola násilne vysťahovaná a len máloktorí sa vrátili späť domov. Tak sa skončila takmer 700 ročná etapa vo vývoji obce.

Architektúra

Z architektonického hľadiska má jadro obce charakter stredovekého spišského mestečka. Námestie má podlhovastý tvar a je v podstate hlavnou ulicou obce. Na oboch stranách ulice stoja meštianske domy prevažne zo 17. až 19. storočia, ale pravdepodobne majú gotické základy. Domy, ktoré sa tu nachádzajú, sú typické pre sever a stred Spiša. Škoda, že chýba azda najcharakteristickejší prvok tejto architektúry, a to sú drevené sedlové strechy. V obci sa nachádza aj rímskokatolícky gotický kostol z 13. storočia. Kostol bol v 15. storočí goticky prestavaný a o tri storočia neskôr klasicisticky upravovaný. Evanjelický kostol je z roku 1778 a je postavený v barokovo-klasicistickom slohu. Za zmienku stojí aj tvarožniansky mlyn, ktorý stojí asi kilometer od obce pri ceste smerom na Kežmarok.

Pôvod názvu

Pôvod názvu obce je zaujímavý. V prvej písomnej zmienke sa spomína ako Villa Durandi. Villa je po latinsky dedina. Durand je názov neurčitého pôvodu. Zachoval sa v neskoršom nemeckom názve Durlsdorf. Zaujímavé je, že v dokumente z roku 1288 je názov uvedený ako Pfarossni, čo svedčí o slovanských počiatkoch obce vzhľadom nato, že neskôr sa toto pomenovanie z úradných dokumentov vytráca preto, lebo dominanciu získava nemecké etnikum. Názov Pfarossni je predchodcom neskoršieho názvu Tvarožná. Maďarské pomenovanie obce je buď odvodené od slovanského, čiže Tvarosnya alebo od konca 18. storočia sa stretávame s pomenovaním Duránd.
Horní Karlov

Ochrana

Predmetom ochrany je početná populácia európsky významného druhu ulitníka pimprlíka bruškatého (Vertigo moulinsiana) vrátane jeho biotopu - podmáčaného jelšového luhu; spoločenstvo rybníka a mokrade s výskytom kriticky ohrozenej pijavice lekárskej (Hirudo medicinalis) a niekoľkých ohrozených druhov hmyzu a obojživelníkov.
Ján Novák (plavec)

Biografia

Narodil sa na západnom Slovensku v regióne Piešťan. Obaja rodičia boli Slováci. Pretože v detstve trpel zdravotnými problémami, rozhodol sa jeho otec proti tomu bojovať jeho otužovaním a športom.
Vysokú školu absolvoval v Košiciach, pôsobil v Banskej Bystrici a Trenčíne. Kvôli vojenskej kariére presídlil do Prahy, kde pracoval na veliteľstve letectva. Začiatkom 70. rokov býval a pracoval v Pardubiciach , ale na svoje výkony trénoval aj v lokalite Slnečné jazerá u Senca. Kvôli diaľkovému plávaniu musel rozpredať zariadenie bytu a rozpadlo sa mu manželstvo.
Profesne pôsobil ako vojenský pilot ČSĽA v hodnosti plukovníka, potom pracoval 12 rokov v armádnom športe; v oddieloch ASVŠ Dukla Banská Bystrica, ASVŠ Dukla Trenčín a na Ministerstve národnej obrany v Prahe. Pôsobil ako popularizátor športu, diaľkového plávania a otužovania. Publikoval početné odborné štúdie, pôsobil ako plavecký tréner a učiteľ plávania. V roku 1976 získal titul Zaslúžilý majster športu. Je považovaný za historicky najúspešnejšieho československého diaľkového plavca v chladných vodách. Je tiež výborným športovým strelcom a víťazom mnohých pretekov. V Hradci Králové ako dorastenec pôsobil v džudistickom oddieli a bol dorasteneckým majstrom Československa v tomto športe.

Športové úspechy

Ako prvý suchozemec preplával v roku 1974 (opäť v roku 1975) Lamanšský prieliv v ťažšom smere z Anglicka do Francúzska. K diaľkovým plavbám ho inšpiroval v roku 1970 František Venclovský.
Bol zároveň historicky prvým Slovákom a druhým občanom Československa, ktorý prieliv preplával. Ako druhý človek v histórii preplával v roku 1974 úsek Hiddensee - Stralsund pri nemeckých brehoch a opätovne túto trasu zvládol v roku 1976. V roku 1973 zvíťazil medzi 545 účastníkmi v pretekoch Sundschwimmen. Zaplával aj 95 kilometrov na trase Dánsko - Poľsko. V roku 1972 a 1976 vyhral plavecký maratón na vodnej nádrži Lipno a v rokoch 1975 a 1976 zvíťazil v pretekoch naprieč Žermanickou priehradou. V roku 1976 zvíťazil v 2. ročníku majstrovstiev Slovenska v diaľkovom plávaní na 25 kilometrov.
Zameriaval sa na plávanie v studených vodách. V roku 1990 ako prvý preplával jazero Bajkal, roku 1989 rieku Angaru v zime (teplota vody 0,08 °C, teplota vzduchu -20 °C). V roku 1977 zaplával v štafete 45 kilometrov od ústia Bajkalu po Irkutsk pri teplote vody 4-7 ° C a tiež 2400 metrov v morskej vode s teplotou 4 °C pri teplote vzduchu -6 °C v Mechelene.
Po zamatovej revolúcii sa angažoval aj v politike. Vo voľbách roku 1992 bol za KSČM, respektíve za koalíciu Ľavý blok, zvolený do českej časti Snemovne národov (volebný obvod Východočeský kraj). Vo Federálnom zhromaždení zotrval do zániku Československa v decembri 1992. Aj neskôr bol aktívny v ľavicových organizáciách. Pôsobil v liste Haló noviny.
V roku 2010 sa uvádza, že žije ako dôchodca v Prahe. Stále sa zúčastňuje plaveckých a otužileckých podujatí. V decembri 2010 bol hlavným rozhodcom otužileckej plavby v Prahe.
Ondřej Vogeltanz

Životopis

Študoval na Filmovej akadémii muzických umení v Prahe, absolvoval roku 1956. V roku 1956-1958 pracoval v redakcii zábavných programov Čs. televízie Praha. Z politických dôvodov prepustený zo zákazom práce v kultúre, 1958-1959 baník v Jáchymovských baniach. V roku 1963-1983 dramaturg dramatického vysielania Čs. televízie Praha. Zaoberal sa najmä námetmy z diela A. Branalda (Chléb a písně, 1961; Stříbrná paruka, 1970; Dva muži v jedné válce, zakázané). Z ďalšieho diela: dramatizácie Ticho (J. Bondarev, 1960, Zlá minuta (E. Vachek, 1965), Podivný výslech (M. Twain, 1969); scenáre filmov: Tajemství ocelového města (1978), Poslední propadne peklu (1982), Odstřel (1982); scenáre tel. inscenácií: Mistr Kampanus (1969, zakázané), Princ a chuďas (M. Twain, 1971), Pozdrav z přístavu (1979) a i.
Robí sa to trikom

Obsah

Slečna Marplová navštívi svoju dlhoročnú priateľku Ruth van Rydockovú počas svojho každoročného výletu do Londýna. Poznajú sa už od mladosti, keď sa slečna Marplová prvýkrát stretla s Ruth a jej sestrou Carrie Louise počas pobytu vo Florencii. Ruth a Carrie Louise sa nakoniec vydali (a to niekoľkokrát), pričom Ruth sa usadila doma v Amerike a Carrie Louise sa presťahovla sa Anglicka.
Carrie a slečna Marplová sa nevideli dvadsať rokov, takže je potrebné sa s Ruth podeliť o všetky novinky. Prvý manžel Carrie Louise bol milionár a filantrop Eric Gulbrandsen. Jej druhý manžel bol márnotratník Johnny Restarick, ktorý ju opustil a zahynul pri autonehode. Tretí manžel, Lewis Serrocold, je ďalší ľudomil, ibaže svet chce napravovať pomocou peňazí svojej ženy. Jeho súčasný projekt spočíva v napravovaní mladistvých delikventov, a tak ich panstvo Stonygates premenil na internát pre chlapcov. Ruth sa však obáva, že všetko nie je úplne v poriadku.
Slečna Marplová prichádza na Stonygates a skutočne jej veci pripadajú podivne pokrivené. Peňazí je viac než dosť, no aj tak je všade zreteľne poznať, ako sa ich nedostáva. Svedčia o tom otlčené riady aj potreba naliehavých opráv v celom dome. To všetko pripadá divné aj členovi správnej rady ústavu Christianovi Gulbrandsenovi, zvlášť potom ako neohlásene navštívi domov a starostlivo sa vypytuje slečny Marplovej na zdravie Carrie Louise, zvlášť na jej srdce. Onedlho potom je Gulbrandsen zastrelený vo svojej izbe a list, ktorý v tej chvíli písal, záhadne zmizne.
Kvocient autistického spektra

Kvocient autistického spektra (angl. autism spectrum quotient), skr. AQ, je číselný ukazovateľ udávajúci, do akej miery má dospelá osoba s normálnou inteligenciou vlastnosti súvisiace s autistickým spektrom. Vytvorený bol v roku 2001. 
Pri AQ všeobecne platí, že čím je vyššie AQ, tým je nižšie EQ. Autizmus je výraz pre uzavrenosť a autizmus sám o sebe nevyjadruje autistický syndróm, ktorý majú "autisti" a autisti ani nie sú jediní, ktorí mávajú vysoké AQ. Nezávisle od autistického syndrómu mávajú vysoké AQ aj schizofrenici a iní.
Závadka nad Hronom

Vznik obce

Závadka nad Hronom vznikla v bývalej gemerskej časti Horehronia. Najstaršia písomná zmienka o obci je z roku 1611. Gemerským Horehroním sa nazývala oblasť Horehronia, ležiaceho pod Kráľovou holou, rozkladajúca sa na hornom toku Hrona od obce Bacúch smerom na východ až po obec Telgárt. Toto územie patrilo od 13. storočia ku Gemerskej župe a jeho dejiny sú spojené s hradom Muráň a s muránskym panstvom. Pôvodne bolo súčasťou kráľovskej obory, tzv. Zvolenského lesa, pod správou Muránskeho hradu. Horehronie bolo osídľované už v 14. a 15. storočí, ale z tohto obdobia je nedostatok písomných prameňov. Pre osídľovanie územia gemerského Horehronia malo väčší význam osídľovanie na valaskom práve, ktorého prvá etapa prebiehala od druhej polovice 15. storočia (sem patria aj historické povesti kráľa Mateja o jeho stretnutiach s valachmi). V tomto období počas valaského osídľovania bola v 16. storočí na území muránskeho panstva založená obec Závadka. Obec vznikla na mieste zaniknutej osady Veľký Potok. Prvý názov obce bol maďarský „Nagypatak" (1611), odvodený od potoka pretekajúceho priečne údolím z hôr Nízkych Tatier, ktorý sa i teraz volá Veľký potok, vlievajúci sa do Hrona. Prvá podoba dnešného názvu obce Závadka nad Hronom je známa z roku 1617 a neskôr sa vyskytuje v rôznych zápisoch: Zavodka, Závadka (1650), Zawatka (1773), Závadka (1808), Závadka nad Hronom (1927). Vznik názvu Závadka má dve verzie. Istý občan Závada sa odsťahoval z Polomky na odľahlé miesto a podľa neho je obec Závadka. Iná verzia je, že pri stavbe cesty zavadzal veľký kameň, podľa toho Zavadzka - Závadka. V roku 1906 mala obec maďarský názov Agostonlak.
Ligny-Thilloy

Poloha

Obec má rozlohu 10,29 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 566 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pilosa

Charakteristika

Mravčiare sú bezzubé živočíchy, ktoré žijú na zemi alebo na stromoch a živia sa hmyzom. Leňochy sú bylinožravé živočíchy so zubami a krátkou tlamou.
Chlorid strontnatý

Využitie

Chlorid strontnatý je východiskovou surovinou na prípravu kovového stroncia v čistej podobe. Stroncium sa získava elektrolýzou taveniny chloridu stroncia s chloridom draselným. Ďalším produktom tejto reakcie je elementárny chlór, ktorý je ihneď ďalej spracovávaný v chemickej výrobe. Na elektrolýzu sa používajú grafitové anódy, na ktorých sa vylučuje chlór a železné katódy, na ktorých sa vylučuje stroncium.
Chlorid strontnatý je ďalej východiskovou surovinou na prípravu ďalších zlúčenín stroncia, ako je napríklad chróman strontnatý, ktorý sa využíva ako inhibítor korózie hliníka. V pyrotechnike sa využíva ako červené farbivo, ktoré dáva intenzívnejšiu červenú farbu než väčšina iných alternatívnych zlúčenín. V malých množstvách sa využíva ako prísada v sklárstve a hutníctve. Rádioaktívny izotop ⁸⁹Sr sa využíva na liečbu rakoviny kostí a pacientom sa podáva vo forme chloridu stroncia.
Track Top-40

Track Top-40 je dánska hitparáda prvých 40 singlov, prezentovaný každý štvrtok o polnoci na hitlisten.nu. Týždenný dánsky rebríček singlov, sa zameriava na najpredávanejšie skladby z legálneho sťahovania hudby a na predaj singlov buď na CD alebo vinyloch. Dáta zozbiera spoločnosť Nielsen Music Company, ktorá tiež zostavuje rebríček pre IFPI.

2007-súčasnosť: Tracklisten

Hitparáda pod názvom Tracklisten vznikla dňa 2. novembra 2007, kedy nahradila hitparádu Hitlisten, ktorá skončila v októbri 2007. Rebríček je spravovaný asociáciou IFPI Denmark.
Otakar Antoň Funda

Štúdium a akademická kariéra

V roku 1965 vyštudoval protestantskú teológiu na Evangelické teologickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe. Externe potom študoval na Filozofickej fakulte UK v Prahe. Na postgraduálne štúdium odišiel do Bazileja, kde študoval na filozofickej a Teologickej fakulte. Jeho dizertačná práca u prof. M. Geigera mala názov TG Masaryk, sein philosophisches, religiöses und politisches Denken. Komunistické úrady však nechceli nostrifikovat Fundov bazilejský doktorát, teda bol nútený, aj cez značné ťažkosti, promovať znovu roku 1981 na bohosloveckej fakulte v Prahe (u prof. Amedea Molnára). Tentokrát sa jeho práca volala Eirenaiovo učenie o recapitulatio. 
V roku 1975 podal habilitačnú prácu na evangelickej bohosloveckej fakulte v Prahe, pod názvom Myšlení o víře a myšlenky víry. Avšak nebol teologicky a politicky poplatný vtedajšiemu smeru českého protestantizmu Josefa Lukla Hromádku a svojou koncepciou demytologizácie a existenciálnej interpretácie kresťanskej viery vyvolal polemiky v českom protestantizme. Jeho habilitačná práca bola komunistickým režimom odmietnutá. V roku 1990, keď už nebolo školstva v područí komunistického režimu, mohol byť habilitovaný na Husitskej teologickej fakulte UK v odbore filozofie náboženstva. Predsedom habilitačnej komisie bol prof. dr. Zdeněk Kučera, dekan fakulty.
Na návrh Filozofickej fakulty Masarykovej Univerzity v Brne bol 5. júna 2003 prezidentom republiky V. Klausom menovaný profesorom pre odbor filozofie.
Od roku 1995 pôsobí aj na Západočeskej univerzite v Plzni, kde vyučuje predmety z etiky, filozofie a religionistiky ako Dejiny náboženstva, Etické problémy či Antická a stredoveká filozofia.
V súčasnosti pôsobí na Literárnej akadémii súkromnej vysokej škole Josefa Škvoreckého.