google/wiki40b huggingface dataset:
Mülheim an der Ruhr

Mülheim an der Rurh je mesto s postavením mestského okresu v nemeckej spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko. Nachádza sa v priemyselnej oblasti Porúrie medzi ďalšími veľkými mestami Duisburg a Essen. Leží tiež neďaleko Düsseldorfu, hlavného mesta spolkovej krajiny. Je súčasťou Metropolitného regiónu Porýnie-Porúrie.
V roku 1808 prijalo mesto svoju chartu. O storočie neskôr prekročil počet obyvateľov hranicu 100 tisíc a stalo sa oficiálne veľkomestom. V roku 2012 žilo v meste 166 804 obyvateľov,, čo ho radí k menším veľkomestám v rámci spolkovej krajiny.
Mülheim an der Ruhr je bývalé banícke mesto. Po uzavretí uhoľnej bane Rosenblumendelle sa stal prvým mestom v Porúrí, ktoré nemá na svojom území uhoľnú baňu. Mesto sa úspešne transformovalo z priemyselného mesta na obchodné a hospodárske centrum. S viac než 50% podielom zelene a lesov je považované za atraktívne miesto k životu v Porúrí. Sídli tu Inštitút Maxa Plancka a od roku 2009 vysoká škola Hochschule Ruhr West.
Heudicourt (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 12,71 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 512 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Androgeós (syn Minoa)

Androgeós alebo Androgeos (starogr. Ἀνδρόγεως – Androgeós, lat. Androgeus) je v gréckej mytológii syn krétskeho kráľa Minóa a jeho manželky Pásifaé.
Androgeós mal troch bratov Deukalióna, Glauka a Katrea a dve sestry Ariadnu a Faidru. Matka Pásifaé podľahla posvätnému bielemu býkovi a narodil sa jej Minotaurus – obluda s telom muža a hlavou býka. Jej lásku zavinil údajne Poseidón, za to, že mu Minós neobetoval tohto býka hoci mu to sľúbil. Aj napriek tomu Kráľ Minós svoju manželku potrestal strašným spôsobom, dal ju zašiť do kravskej kože a vydal ju napospas býkovi, ktorý ju roztrhal. Minotaura potom Minós pred svetom ukryl do mohutného labyrintu, ktorý pre neho postavil slávny aténsky staviteľ Daidalos.
Kréta udržiavala dobré styky s Aténami a keď sa konali veľké hry, bol v Aténach tiež Androgeós. Bol to zdatný mladý muž a stal sa víťazom hier. To neuniesol aténsky kráľ Aigeus a Androgea zabil alebo dal zabiť. Na Atény padol hnev bohov, kráľ Minós proti Aténam vytiahol s vojskom. Za zmierenie bola na Atény uvalená krutá daň: každých deväť rokov bude do Kréty vypravených sedem krásnych panien a sedem mládencov a budú predhodení ako obeť Minotaurovi. Tak to trvalo, až do tretej takejto výpravy obetí, lebo vtedy priplával na Krétu medzi vybranými obeťami Théseus, syn kráľa Aigea s odhodlaním Minotaura zabiť. To sa mu podarilo aj s pomocou Ariadny, ktorá mu klbkom nite navyše pomohla k šťastnému návratu von z labyrintu.
Saint-Pair

Poloha

Obec má rozlohu 3,28 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 240 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cantoin

Poloha

Obec má rozlohu 42,37 km². Najvyšší bod je položený 1 024 m n. m. a najnižší bod 647 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 322 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dianie

Dianie je dej, prechádzanie s jedného stavu do iného, napr. zo stavu nebytia do stavu bytia alebo zo stavu bytia do stavu nebytia, zo stavu jednej určenosti do stavu inej určenosti. Základným prvkom diania je udalosť.
Podľa Aristotela je dianie to, v čom je neustále všetko súcno, zmeny prebiehajúce v čase; dianie pritom sleduje líniu od neurčitosti k pozitívnej forme a od nej k forme vyššieho stupňa dokonalosti. Toto dianie má svoj účel a cieľ entelechia. Každý jav má pritom svoju príčinu (princíp kauzality), čo navodzuje pojem prvého hýbateľa (boha).
Podľa eleatov je dianie prelud zmyslov, ktorý možno vyvrátiť myslením.
Podľa Hegela je dianie v podstate pohyb pojmu; vytvára ho dialektická syntéza bytia a ničoty.
Investícia (manažment)

Zameranie na tvorbu majetku ("zhmotnenia" kapitálu)

Investícia je obstarávanie (alebo zmena štruktúry) majetku (teda približne aktív). Inými slovami je to viazanie kapitálu (použitie kapitálu), teda premena voľného kapitálu (kapitálu v užšom zmysle, finančných zdrojov, teda približne pasív) na viazaný kapitál (majetok, aktíva). Často sa však investíciou myslí len obstarávanie neobežného majetku (teda dlhodobé viazanie kapitálu), obstarávanie obežného majetku (krátkodobé viazanie kapitálu) sa potom označuje ako "obstarávanie" (v užšom zmysle).

Zameranie na výdavky

Investícia sú výdavky (podniku) na zariadenie, látky a služby.
Iná definícia znie: Investícia je séria platieb, ktorá sa začína zápornými platbami (výdavky) a na konci má prevažne kladné platby (príjmy).

Zameranie na dispozičné právo

Investícia je stav, ktorý obmedzuje dispozičnú slobodu vedenia podniku ohľadom iného použitia finančných zdrojov, keď boli premenené na majetok.

Zameranie na budúci zisk

Investícia je dlhodobé viazanie kapitálu (teda použitie finančných zdrojov) na dosiahnutie zisku. Táto definícia sa zdá byť najčastejšia. Podobná definícia znie, že investícia sú výdavky uskutočnené s cieľom budúcich príjmov.
Limey-Remenauville

Poloha

Obec má rozlohu 18,33 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 235 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 204 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Devínska Nová Vec

Zaujímavosti

Skupina hrávala výlučne na území Bratislavy, jej verejné vystúpenia by sa dali zrátať na prstoch dvoch rúk. Počas jej existencie spolupracovala s viacerými hosťami - Marian Jaslovský (saxofón), Miro Jaslovský (basová gitara), Tomáš Krnáč (bicie), Juraj Račanský (gitara, tlieskač), Vlado "Jerzy" Jurča (gitara). Roku 1986 sa Devínska Nová Vec rozpadla pre názorové rozpory. Pišťanek s Uličným a Srnkom, plus Ján Barczi (basová gitara) a Ivan Kostka (spev, gitara) zakladajú skupinu Alitet.
V lete 1987, po odchode Barcziho a Kostku, skupina Alitet vystúpila naposledy v amfiteátri na Búdkovej ulici v obsadení Taragel, Srnka, Uličný, Pišťanek plus Boris Ozrutov (trúbka) s repertoárom kapely Devínska Nová Vec.
Akvaristika (koníček)

Úvod

Prvé správy o chove rýb v starostlivosti človeka siahajú ďaleko do minulosti, do staroveku. Aj dnes sa ľudia, možno ešte viac ako v minulosti snažia chovať živé tvory vo svojej blízkosti. Možno je to dané dnešným pretechnizovaným svetom, možno vzdialením ľudí od okolitej prírody, možno nezáujmom samého o seba ako o živočíšny druh a súčasť prírody.
Nech sa na danú skutočnosť budeme pozerať z tej alebo onej strany, jedno je isté, chov rýb v starostlivosti človeka (akvaristika) je v súčasnej dobe a priestore obľúbeným koníčkom mnohých nadšencov.

Výhody a nevýhody

Medzi výhody chovu rýb v starostlivosti človeka nesporne patrí možnosť vytvorenia podmienok veľmi podobným tým v akých žijú ryby a rastliny v ich skutočnom biotope. To znamená, že ryby a rastliny u zodpovedného chovateľa žijú v podmienkach omnoho bližších k ich domovine, než ako je to napr. pri doma chovaných škrečkoch, korytnačkách, mačkách alebo psoch v panelových bytoch, čo najmä pri posledne dvoch menovaných je v niektorých prípadoch skôr mučenie, ako správny chov a staranie sa o živé organizmy.
Za nevýhodu akvaristiky sa často považuje najmä nemožnosť blízkeho kontaktu s chovanými zverencami. Z tohoto pohľadu je napríklad chov mačiek alebo psov viac príťažlivejší. Avšak nevýhoda sa môže nakoniec prejaviť ako výhoda, pretože ryby na svojho chovateľa nie sú až tak veľmi naviazané a z toho pri správnom ošetrovaní a staraní sa o akvárium vyplýva aj nižšia časová náročnosť akvaristiky ako koníčka.
Eva Mária Uhríková

Zo života

Jej neter speváčka Andrea Fischer-Uhríková je manželkou speváka Otta Weitera. Eva Mária Uhríková spievala v programoch: Repete, Šlágerparáda, Kaviareň Slávia a Senzi Senzus. Zomrela v Bratislave v Národnom onkologickom ústave na rakovinu. Piesne spievala taktiež po anglicky a nemecky.
Samara

Poloha

Mesto leží pri opustenom meandri Samarskaja Luka, na ľavom brehu rieky Volga, medzi ústiami riek Samara a Sok. Z geomorfologického hľadiska leží v oblasti Nízke Zavolžie. Mesto má v poludníkovom smere dĺžku asi 50 km a v rovnobežkovom smere šírku asi 20 km. Rozloha mesta je asi 466 km².

Dejiny

Mesto bolo založené v roku 1536 ako pevnosť proti nájazdom Tatárov. V roku 1688 sa stala mestom, v roku 1851 sa stala sídlom gubernie. V druhej polovici 19. storočia bola sprevádzkovaná železnica, čo naštartovalo prudký nárast počtu obyvateľstva medzi rokmi 1866 a 1897 o 30-tisíc ľudí. V ruskej občianskej vojne, ktorá vypukla krátko po boľševickej revolúcii, bola Samara centrom protiboľševických síl. Od roku 1935 niesla názov Kujbyšev po sovietskom politikovi Valeriánovi Kujbyševovi. Počas druhej svetovej vojny sem boli presťahované niektoré úrady z Moskvy z obáv z postupu nemeckých vojsk a dobytia hlavného mesta.

Priemysel

Samara je významných priemyselným mestom. Je tu konštrukčná kancelária a výrobný závod CSKB-Progress, ktorý v 50. a 60. rokoch 20. storočia vyrábal sovietske medzikontinentálne balistické rakety prvej generácie R-7 a R-7A, dnes výrobcom nosných rakiet typov Sojuz a Molnija. Preto bola Samara za čias studenej vojny mestom uzatvoreným pre cudzincov, aby bola chránená pred prípadnými špiónmi. Ďalším významným odvetvím je automobilový priemysel, v neďalekom Togliatti sídli závod AvtoVAZ, inými názvami aj Žiguli alebo Lada, ktorý sa snaží dostať zo zlej hospodárskej situácie, ktorá závod sužuje už od pádu ZSSR. Sú tu aj strojárske závody Alcoa a chemické závody nedávno skrachovaného Jukosu.

Doprava

Je dôležitou železničnou križovatkou na línii Moskva-Ufa a Orenburg. Je tiež dôležitým riečnym prístavom na Volge. Nachádza sa tu i letisko. V meste premáva od roku 1987 podzemná rýchlodráha - samarské metro.
Abdikácia

Abdikácia (z lat., špan.: abdicación) je zrieknutie, odstúpenie, vzdanie (napr. trónu, zväčša vysokej funkcie alebo úradu) z dôvodov osobných, hospodárskych, politických a pod. Je stotožňovaná s rezignáciou.
Škola strany ponuky

Škola strany ponuky (iné názvy: nová ekonómia strany ponuky, ekonómia strany ponuky, ekonómia ponuky) je škola ekonomického myslenia, ktorá kladie dôraz na podporu hospodárskeho rastu podporou strany ponuky v ekonomike, a to predovšetkým znižovaním daní a dereguláciou. Politiku zameranú na stranu dopytu škola úplne odmieta, lebo sa nazdáva, že má na ekonomiku zhubné účinky. Ide o silno pravicovú, liberálnu ekonomickú školu. Obyčajne sa radí do neoklasickej ekonómie.
Spoločným rysom predstaviteľov tejto školy je fakt, že sú to osoby predtým v podstate neznáme, väčšinou málo významní až druhoradí ekonómovia (A.B. Laffer, N.B. Ture), sociológovia (G. Gilder), publicisti a ideológovia (I. Kristol, J. Wanninski) a konzervatívni politici (J. Kemp). Hlavný predstaviteľ školy A. G. Laffer je autorom väčšiny myšlienok školy. Sám veľmi nepublikoval a jeho koncepty rozpracovávali a spopularizovali ostatní stúpenci školy.
Škola vznikla koncom 70. rokov 20. storočia v USA ako súčasť tzv. protikeynesovskej revolúcie 70. rokov, teda vtedajšej (či už oprávnenej alebo zdanlivej) dezilúzie z dovtedajšej keynesovskej hospodárskej politiky. Vrchol uplatnenia dosiahla počas vlády Reagana v USA v 80. rokoch a potom jej vplyv rýchlo klesol.

Názory predstaviteľov školy

Ekonómovia strany ponuky sú presvedčení, že ekonomický rast je výsledkom ľudskej tvorivosti a podnikavosti. Prosperitu a stabilitu možno dosiahnuť iba v slobodnom trhovom hospodárstve. Preto vystupujú proti politike plnej zamestnanosti, politike regulujúcej ponuku a vysokému zdaneniu dôchodkov, pretože vysoké dane obmedzujú tvorivosť a ochotu ľudí pracovať a podnikať.
Najmä priame dane (daň z príjmu a z majetku) podľa predstaviteľov tejto školy oslabujú motiváciu ľudí pracovať, šetriť alebo investovať. Vysoké dane a progresívny daňový systém podľa nich spôsobujú, že ľudia majú tendenciu uprednostňovať voľný čas pred prácou a spotrebu pred sporením a investovaním.
Christian Friedrich Lessing

Životopis

Bol to prasynovec slávneho básnika Lessinga (1729 – 1781). V roku 1832 publikoval prácu „Synopsis generum Compositarum…“ v ktorej sa venoval rastlinám z čeľade Asteraceae. Rastlinný rod Lessingia Cham. je pomenovaný po ňom.
Podnikol výskumné cesty po Laponsku a Sibíri. V roku 1862 zomrel ako mestský lekár mesta Krasnojarsk.
Jeho brat  Carl Friedrich Lessing (1808 – 1880) bol maliar.
Christian Friedrich Lessing má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku Less.
Saint-Pierre-Colamine

Poloha

Obec má rozlohu 17,2 km². Najvyšší bod je položený 1 223 m n. m. a najnižší bod 706 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 233 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mouliets-et-Villemartin

Poloha

Obec má rozlohu 15,91 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 090 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ronald Ellwin Evans

Mladosť a výcvik

Detstvo strávil v Topeke, hlavnom meste Kansasu. Po základnej a strednej škole tu absolvoval aj elektrotechnickú fakultu. A tiež sa tu zoznámil a oženil s Janet Pollmovou. Ešte na fakulte v Kansase prešiel dobrovoľným vojenským výcvikom a potom, s diplomom inžiniera, nastúpil k vojenskému námorníctvu. Tiež začal s lietaním na cvičných strojoch. Potom bol prevelený na tri roky k bojovému útvaru ako stíhací letec v Tichomorí. Po návrate do USA bol dva roky leteckým inštruktorom a študoval na postgraduálnej škole vojenského námorníctva. Skončil ju úspešne v roku 1964 a nastúpil k letke VF-51 na lietadlovú loď Ticonderoga.
V roku 1966 ho prijali do piatej skupiny pripravujúcich sa kozmonautov v NASA. To znamenalo ďalšie štúdium a ďalšie cvičné lety, aj keď už mal na reaktívnych lietadlách nalietaných viac ako 4000 hodín. Bol zaradený do podporných posádok Apollo 7, Apollo 11 a do záložnej posádky Apolla 14. Až na konci programu Apolla sa konečne do vesmíru dostal.

Po lete

V januári 1973 bol námorný kapitán Evans zaradený do záložnej posádky letu Sojuz-Apollo (ASTP/EPAS). O tri roky neskôr z armády definitívne odišiel a v roku 1977 aj z NASA. Stal sa viceprezidentom spoločnosti Western America Energy Corporation v Scottsdale, štát Arizona. Tri roky potom tu zomrel na infarkt myokardu.
Žabník skorocelový

Opis

Ide o vytrvalú bahennú až vodnú rastlinu, dorastá do výšky cca 20 – 100 cm s hľuznatým podzemkom. Listy sú stopkaté, usporiadané do prízemnej ružice, čepele sú vajcovité, elipsovité až kopijovité, na báze väčšinou srdcovité až uťaté, len málokedy klinovité.
Kvety sú usporiadané do súkvetia, ide o vrcholovú metlinu. Okvetie je rozlíšené na kalich a korunu. Kalichové sú 3, korunné tiež 3, korunné lístky sú biele, nie ružovkasté ako u podobného žabníka kopijovitého. Kvety sa otvárajú hlavne popoludní. Gyneceum je apokarpné. Čnelka je priama a bliznová časť zaberá len 1/8 – 1/3 dĺžky čnelky. Plodom sú nažky usporiadané v súplodí.

Rozšírenie vo svete

Žabník skorocelový rastie v rozsiahlych oblastiach Európy a Ázie. Zo Severnej Ameriky je udávaný ako nepôvodný z Aljašky, inak tam je nahradený príbuznými druhmi Alisma subcordatum a Alisma triviale.
LG Nitro HD

LG Nitro HD je androidový smartfón, ktorý vyrábala spoločnosť LG Electronics pre mobilného operátora AT&T. Predstavený bol v novembri a uvedený v decembri 2011.
Obsahuje AH-IPS LCD kapacitný dotykový displej s uhlopriečkou 4,5 palcov s rozlíšením 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 326 ppi a operačný systém Android 2.3.5 aktualizovateľný na 4.0.
Použitý procesor je Dual-core 1,5 GHz Scorpion a grafický procesor Adreno 220. Kapacita úložiska je 4 GB, pričom je rozšíriteľná microSD kartou do 32 GB, 16 GB karta je súčasťou dodávky. Kapacita pamäte RAM je 1 GB.
Primárny fotoaparát má rozlíšenie 8 MP, k dispozícii je aj sekundárna kamera. Batéria je odnímateľná Li-Ion s kapacitou 1830 mAh.
Kamil Cejpek

Životopis

Študoval na Chemickotechnologickej fakulte SVŠT v Bratislave. V roku 1976 CSc., v roku 1999 doc. Pôsobil v Potravin. kombináte Trebišov, v Pekárňach B.Bystrica, od roku 1992 na UMB B.Bystrica ako vysokoškolský pedagóg a od roku 2000 ako prorektor. Publikoval vedecké štúdie v domácich a zahran. zborníkoch, príspevky v odborných časopisoch.
Samuel Zoch

Životopis

Študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici (1893-1897) a neskôr v Šoproni. Tu začal študovať Teológiu, ktorú absolvoval vo Viedni v roku 1905. Po skončení štúdia sa stal kaplánom v Novom Sade, Cerove. Potom pôsobil ako administrátor v Kysáči. V roku 1907 bol zvolený za farára v Modre (po smrti svojho strýka Pavla Zocha), kde bol inštalovaný 6. januára 1908. Tu nadviazal na pôsobenie svojho strýka, prevzal správu evanjelického sirotinca a postaral sa o vybudovanie jeho novej budovy (projektoval ju Dušan Jurkovič), pre ktorú organizoval zbierky.
Už ako študent bol známy svojimi národoobrannými článkami, spolupracoval s národne orientovanou mládežou a študentskými spolkami. Počas pôsobenia v Modre sa ako redaktor časopisu Stráž na Sione zastával slovenských učiteľov, ktorí boli v čase maďarizácie často predmetom trestného stíhania. Jeho fara v Modre sa stala centrom cirkevného, ale i národného a politického diania. Medzi jeho priateľov patrili Štefan Krčméry, Kornel Stodola, Milan Ivanka, Martin Rázus. Udržiaval korešpondenciu s Milanom Hodžom, Matúšom Dulom, Antonom Štefánkom. Počas prvej svetovej vojny sa modranskej fare skoncipovali základné články Martinskej deklarácie a budúceho politického usporiadania Slovenska. V roku 1918 sa stal členom SNR.
Po vzniku ČSR pôsobil v rokoch 1918-1919 najskôr ako správca SNR pre Bratislavu a okolie, neskôr ako župan a vládny komisár Bratislavskej župy a mesta Bratislavy. Ako prvý slovenský župan bratislavskej župy a mesta Bratislavy sa zaslúžil o usporiadanie národnostných pomerov, riadny chod zásobovania a výroby, zriaďoval a podporoval kultúrne a školské inštitúcie. Zaslúžil sa o zaistenie Žitného ostrova pre ČSR. Roku 1919 sa vzdal županského úradu pre nesúhlas s niektorými krokmi vlády. Začal sa venovať cirkevným záležitostiam. Od roku 1919 bol administrátorom biskupstva a od roku 1922 biskupom Západného dištriktu evanjelickej cirkvi. Bol členom agrárnej strany, ktorú zastupoval ako poslanec v Národnom zhromaždení v rokoch 1925-1928.  
Vo funkcii biskupa sa pričinil o založenie evanjelickej bohosloveckej fakulty v Bratislave. Osobitnú pozornosť venoval mládeži, bol organizátorom Zväzu evanjelickej mládeže. Bol priekopníkom ekumenizmu a propagátor sokolstva na Slovensku. Zaslúžil sa o novú koncepciu školskej politiky. Ako správca sirotinca sa staral o výchovu sirôt (postaral sa o výchovu a štúdium básnika Jána Smreka). Bol autorom mnohých článkov a statí s cirkevnou a svetskou tematikou. Zúčastnil sa viacerých svetových konventov a konferencií.
Brjačislav I. (Polacké kniežatstvo)

Brjačislav I. Izjaslavič (po bielorusky: Брачыслаў Ізяслававіч) (* 990 - 1044, Polack) polacké knieža, syn Izjaslava I. a vnuk Vladimíra I..

Život

Už ako maloletý po svojom bratovi Vseslavovi I. zdedil Polacké kniežatstvo a po dedovi v roku 1015 aj ukrajinské mesto Luck. Do roku 1020 sa však o jeho detstve nič nevie.

Bitka proti Novgorodu

V roku 1020 nečakane napadol Novgorod, ale na spiatočnej ceste ho prepadol a o zisk z boja medzi Novgorodom a ním ožobračil Jaroslav I. a jeho vojsko, a tak bol nútený zutekať. Jaroslav I. ho však v nasledujúcom roku (1021) prinútil podpísať mier a venoval mu Vicebsk a Usviat. Bez ohľadu na mier však boje medzi jeho ujom a Brjačislavom I. neskončili. V bojoch proti nemu Brjačislav I. rozšíril územie Polackého kniežatstva a pripojil k nemu oblasti okolo riek Desna a Západná Dvina, kde založil mesto Brjačislav.
Počas svojej vlády neuznával moc Kyjevskej Rusi. Je však zaujímavé, že v roku 1068 sa v kronikách spomína, že knieža malo palác v Kyjeve. V kyjevskom Chráme sv. Sofie sa dokonca našli nadpisy, ktoré sa interpretovali ako znak kniežaťa Brjačislava I. Ak je to všetko pravda, tak tento kyjevský chrám postavili až po jeho smrti v roku 1044.
Smáralind

Smáralind je nákupné centrum v v strede aglomerácie Greater Reykjavík Area na Islande. Je to jedno z najväčších islandských nákupných centier s viac ako osemdesiatimi obchodmi, reštauráciami a službami. Na troch podlažiach sa tu nachádza všetko od kina a lekárne až po obchod s liehovinami Vínbúð, predajne cukroviniek a reštaurácie. Smáralind bol otvorený 10. októbra 2001 o 10:10 SČ. Smáralind v súčasnosti súťaží o klientelu sa ďalším nákupným centrom, Kringlanom, a takisto aj so starým centrom Reykjavíku. Kringlan, Smáralind and centrum Reykjavíku sú od seba vzdialené len pár kilometrov, takže bitka o zákazníkov je tvrdá.

Zaujímavý tvar

Ihneď po otvorení Smáralindu sa vďaka podobe centra s pohlavným údom pri pohľade zo vzduchu rozprúdila diskusia.
Saint-Médard-d’Aunis

Poloha

Obec má rozlohu 22,53 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 4 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 776 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dieudonné (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 10,38 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 843 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Jean-sur-Couesnon

Poloha

Obec má rozlohu 18,32 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 095 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argentat (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 22,41 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 016 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ercé-près-Liffré

Poloha

Obec má rozlohu 15,78 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 780 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charre

Poloha

Obec má rozlohu 11,41 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elena Čepčeková

Životopis

Narodila sa v rodine maloroľníka a vzdelanie získavala v Dolnej Ždani, Leviciach, Banskej Bystrici a Zvolene. Po 2. svetovej vojne začala pracovať ako učiteľka v Kostoľanoch pod Tribečom, neskôr pracovala ako úradníčka v Bratislave a v Československom štátnom filme. V rokoch 1950-54 bola vedúcou redaktorkou Ohníka, v rokoch 1955-57 časopisu Zornička, krátky čas bola i riaditeľkou Domu osvety v Novom Meste nad Váhom. V roku 1968 bola krátko tiež redaktorkou obnoveného časopisu Slniečko. Potom sa presťahovala do Bánoviec nad Bebravou, kde sa venovala len literárnej činnosti.

Tvorba

Venovala sa výlučne tvorbe pre deti a mládež, a to ako poézii, tak i próze a dráme. Námetmi pre jej diela sa stal svet prírody, súčasný život na dedine i v meste, rodinné, školské a internátne prostredie, malí i dospievajúci hrdinovia, no najviac sa v jej diele objavujú ako hrdinky dievčatá. Písala veršované rozprávky, hrdinskú a životopisnú epiku, rozprávky, novely a romány; napísala však tiež bábkové hry a rozprávkové seriály pre rozhlas a televíziu, čím obsiahla širokú škálu čitateľov od úplne najmenších až po dospievajúcu mládež.