Ľadový hokej

Ľadový hokej je kolektívny šport. Je tiež súčasťou zimnej olympiády. Hrá ho 6 hráčov na každej strane - brankár, pravý obranca, ľavý obranca, pravý krídelník, ľavý krídelník a center. Vyhráva družstvo, ktoré dá v určenom čase viac gólov. V zápase môže nastúpiť 20 hráčov a dvaja brankári. 
Najvyšší úrad, ktorý združuje národné hokejové federácie a organizuje hokejové turnaje je Medzinárodná hokejová federácia (IIHF). Jej súčasťou je 66 hokejových federácií.
Ľadový hokej je populárny najmä v štátoch severnej Ameriky, v Kanade a Spojených štátoch, v severnej Európe a v bývalom východnom bloku. V rámci ľadového hokeja sa ustálil pojem "silná šestka", ktorý predstavuje šesť najväčších hokejových štátov, ktoré získavajú najčastejšie medaily na svetovom šampionáte v ľadovom hokeji. Do silnej šestky patria hokejové výbery tímov Kanady, Spojených štátov, Švédska, Fínska, Ruska a Česka.

Počiatky moderného hokeja

Za vznik ľadového hokeja sa najčastejšie udáva dátum 3. marec 1875 kedy sa v Montreale na Victoria Skating Ring odohral prvý organizovaný hokejový zápas. V roku 1877 bol založený prvý klub. Tvorili ho študenti McGillovej univerzity a jeho názov bol McGill University Hockey Club. V roku 1881 ich nasledoval klub Montreal Victorias. V roku 1878 v Montreale vypracovali študenti tej istej univerzity aj prvé pravidlá. Hra sa stala natoľko populárna, že v roku 1883 sa odohral prvé "majstrovstvá sveta" v Montreale, v rámci Zimného karnevalu, v ktorom sa hralo o Karnevalový pohár. Pohár získal tím McGillovej univerzity. V roku 1886 tímy, ktoré sa zúčastnili Zimného karnevalu, založili prvú hokejovú ligu, Amateur Hockey Association of Canada (AHAC).
V Európe sa prvý zápas odohral v roku 1885. V prvom zápase medzi univerzitami nastúpili odvekí rivali, hokejový tím univerzity Oxford a Cambridge. Zápas vyhrali hráči tímu Oxford Dark Blues 6-0.
V roku 1892 vtedajší generálny guvernér Kanady Lord Frederick Arthur Stanley z Prestonu, ktorého synovia a dcéra boli hokejovými fanúšikmi, venoval dnes už legendárny Stanleyho pohár. Už o rok, teda v roku 1893, ho získal prvý tím. Bol ním Montreal Hockey Club, majster AHAC. Tradícia odovzdávania Stanleyho pohára pokračuje až dodnes, kedy sa udeľuje víťazovi play-off NHL.
Ľadový hokej ešte pred koncom 19. storočia sa začal rozmáhať aj v Spojených štátoch. Prvý organizovaný zápas v ľadovom hokeji na území Spojených štátoch sa odohral v roku 1893 medzi Yaleovou univerzitou a Univerzitou Johna Hopkinsa. V roku 1896 bola v New Yorku založená prvá americká amatérska liga a prvý profesionálny tím z USA v roku 1903 v meste Houston, štáte Michigan (hoci hrali zaň len kanadskí hráči).
Ľadový hokej v Európe získal väčšiu popularitu až vtedy, keď piati synovia Lorda Fredericka Arthura Stanleyho v roku 1895 priniesli ľadový hokej do Veľkej Británie. V roku 1903 bola založená päťčlenná hokejová európska liga. 15. mája 1908 bola v Paríži založená medzinárodná federácia Ligue Internationale de Hockey sur Glace (LIHG), ktorá mala za úlohu riadiť medzinárodné súťaže vrátane prvých majstrovstiev Európy v roku 1910. Prvými piatimi členmi LIHG sa stali hokejové federácie Francúzska, Belgicka, Švajčiarska, Veľkej Británie a Čiech. V polovici 20. storočia sa nakoniec Ligue Internationale de Hockey sur Glace pretransformovala na súčasnú podobu do Medzinárodnej hokejovej federácie (IIHF).

Éra profesionálneho hokeja

Amatérske hokejové ligy sa potom postupne začali meniť na profesionálne alebo vznikali úplne nové, teraz už profesionálne ligy. V roku 1905 tak vznikla americká International Professional Hockey League, v rámci ktorej bol založený i prvý profesionálny hokejový tím z Kanady Canadian Soo.
Postupne začali v Kanade vznikať i nové profesionálne hokejové ligy. Ako prvou sa ňou stala v roku 1905 Manitoba Professional Hockey League, v ktorej hrali bývalé amatérske tímy, ktoré boli súčasťou Manitobskej hokejovej asociácie. V roku 1906 sa pretransformovala Eastern Canada Amateur Hockey Association (ECAHA) na úplne profesionálnu a ako prvá liga v Kanade umožnila štart v nej profesionálnym hráčom. Amatérske tímy, ktoré boli súčasťou ECAHA boli preradené do súťaže o novú trofej, Allanov pohár. Zároveň z názvu vypadlo slovo Amateur, a tak liga sa volala Eastern Canada Hockey Association (ECHA).
V oblasti, kde sa ECHA hrala postupne vznikali nové tímy, ktoré najímali mnoho profesionálnych hráčov. Do ECHA však neboli tímy pozvané napriek súhlasu tímov, čo v roku 1909 vyústilo v rozdelene tímov ECHA do dvoch rôznych organizácii – Canadian Hockey Association (CHA) a National Hockey Association (NHA). CHA však nemala dlhý život a zanikla len po pár týždňoch hry v januári 1910.
V roku 1911 sa objavila ďalšia konkurencia. Bývalý hráči NHA Lester a Frank Patrickovci založili ako konkurenciu, Pacific Coast Hockey Association (PCHA) hrajúcu tímami na území Britskej Kolumbie. Patrikovcom sa dokonca podarilo prilákať aj niekoľko hráčov NHA, ale tá začínala postupne expandovať aj na západ. V roku 1912 bola NHA rozšírená o dva miestne kluby v Toronte. Aj keď boli obe ligy konkurenčné, od roku 1915 sa víťazi PCHA a NHA každoročne stretli v zápasovej sérii, kde hrali o titul najlepšieho hokejového tímu a Stanleyho pohár.

Dĺžka zápasu

Hrá sa 3 x 20 min. čistého času s 15 min. prestávkami. V prípade rovnakého skóre sa na väčších podujatiach pridáva predĺženie, ktoré môže končiť po stanovenom počte minút, alebo po strelení gólu do brány súpera. Na majstrovských turnajoch a v európskych ligách sa v prípade rovnakého skóre rozhoduje tiež pomocou individuálnych útokov(samostatných nájazdov).