google/wiki40b huggingface dataset:
Bergueneuse

Poloha

Obec má rozlohu 2,78 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 208 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štátny znak Česko-Slovenska

Počas svojej existencie malo Česko-Slovensko viacero štátnych znakov.

Prvá česko-slovenská republika (1918 – 1938)

Rozlišoval sa malý, stredný a veľký Štátny znak ČSR. Najčastejšie používaný malý znak vznikol ešte počas prvej svetovej vojny, po roku 1915. Na červenom pozadí sa nachádzal tradičný český lev bielej farby (s korunou na hlave), ktorý mal na hrudi tradičný slovenský znak. Tento štátny znak sa používal od vyhlásenia ČSR do začiatku platnosti ústavy ČSSR.

Druhá česko-slovenská republika (1938 – 1939)

Štátnym znakom bol len dovtedajší stredný znak.

Tretia a štvrtá česko-slovenská republika (1945 – 1960)

Štátnym znakom bol malý znak predmníchovskej republiky.

Československá socialistická republika (1960 – 1990)

Štátny znak ČSSR sa začal používať v roku 1960 po „víťazstve a dobudovaní socializmu v našej republike“. Tradičné symboly boli nahradené socialistickými motívmi. Na červenom, žlto lemovanom pozadí nepravidelného päťuholníkového tvaru sa nachádzal biely lev bez koruny, namiesto ktorej sa nad ním nachádzala červená, žlto lemovaná socialistická hviezda. Zo štátneho znaku bol definitívne odstránený slovenský znak – namiesto neho sa na hrudi českého leva nachádzal symbol Slovenského národného povstania (na červenom pozadí modrý Kriváň, na ktorom horí oheň SNP).

Česká a Slovenská Federatívna Republika (1990 – 1992)

Štátny znak ČSFR bol vertikálne aj horizontálne rozdelený na štyri časti. V hornej ľavej a dolnej pravej časti sa nachádzal tradičný český lev, symbolizujúci Česko v rámci federácie. V hornej pravej a dolnej ľavej časti sa (po 30 rokoch) nachádzal tradičný slovenský znak. Pôvodne zmýšľané horizontálne rozdelenie na dve časti bolo odmietnuté, pretože takýto znak sa podobal na niekdajší znak Uhorska.
Sojuz 30

Priebeh misie

Sojuz 30 štartoval 27. júna 1978 k stanici Saľut 6 ako druhá misia programu Interkozmos. Pripojil sa o dva dni neskôr, 29. júna a posádka sa zvítala s doterajšou posádkou Saľutu 6 – Vladimirom Kovaľonkom a Alexandrom Ivančenkovom, ktorí boli na palube už 12 dní. Už po štvrtýkrát Saľut hostil štyroch kozmonautov na palube. Stanica v tej dobe krúžila nad Zemou vo výške 338 – 368 km a periódou 91 minút. Celé kvarteto kozmonautov plnilo zadaný pracovný sedemdenný program, ktorý zahrňoval okrem televíznych reportáží hlavne vedeckotechnické experimenty. Išlo napr. o snímkovanie území Poľska a Sovietskeho zväzu, pracovali s taviacou pecou (experimenty SYRENA a SPLAV), vykonávali lekárske merania zmien chuti, srdečnej zátaže atď.
Aubussargues

Poloha

Obec má rozlohu 8,52 km². Najvyšší bod je položený 213 m n. m. a najnižší bod 84 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 350 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Právo na šťastie

Zoznam skladieb

Hudba a texty: Vratko Rohoň (ak nie je uvedené inak).
Laval-Atger

Poloha

Obec má rozlohu 10,67 km². Najvyšší bod je položený 1 175 m n. m. a najnižší bod 828 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Palau

Geografia

Palau je skupinou 26 ostrovov a asi 300 ostrovčekov, z ktorých všetky okrem 6 ležia vnútri rozsiahlej lagúny uzatvorenej bariérovým útesom. Sú najzápadnejšie zo 6 hlavných ostrovných skupín, ktoré tvoria súostrovie Karolíny. Z celej skupiny je obývaných iba 11 ostrovov, z ktorých najväčší je Babelthuap. K ďalším dôležitým ostrovom patria Angaur, Koror, na ktorom žijú dve tretiny obyvateľstva, a Peleliu. Severne od Babelthuapu leží koralový atol Kayangel. Juhozápadne od ostrova Kororu sa v rovnomennom štáte rozkladá skupina asi 300 neobývaných ostrovčekov Rock Islands. Asi 600 km južne od ostrova Angaur sa rozkladá izolovaná skupina Juhozápadných ostrovov, ktoré sú tiež súčasťou republiky Palau.

Dejiny

V koloniálnom období boli ostrovy spolu s Mariánami, Karolínami a Marshallovymi ostrovmi súčasťou tzv. Španielskej Východnej Indie. V roku 1889 ich získalo Nemecko a neskôr Japonsko, ktoré vytlačilo vojsko USA. V roku 1979 odmietlo Palau vstup do Federatívneho štátu Mikronézie. V roku 1994 si zvolilo samostatnosť (s 50 ročnou vojenskou ochranou USA)

Hospodárstvo

Obyvatelia sa tradične živia samozásobiteľským poľnohospodárstvom a rybolovom. Pestujú najmä sladké hľuzy a chovajú ošípané a hydinu. Pre výživu je dôležitý aj rybolov. Palau predáva zahraničným rybárom aj licencie na lov tuniaka vo výsostných vodách. Štát je enormne závislý od finančnej podpory zo strany USA. Spoločná dohoda zahrňuje aj stálu prítomnosť amerických vojsk v krajine.

Cestovný ruch

Na ostrovoch sa pomerne darí rozvíjať cestovný ruch - napomáha tomu blízkosť Ázie, letecké spojenie s čoraz väčším počtom krajín a zahraničné investície do infraštruktúry a služieb. V Palau pribúda v poslednom období aj zahraničných pracovníkov, napr. z Filipín, Indonézie či Taiwanu. Na väčších ostrovoch je cestná sieť s pevným povrchom. Medzi ostrovmi je pravidelná lodná a letecká doprava. Medzinárodné letisko sa nachádza na ostrove Babelthuap.
Monségur (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 10,99 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 375 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Campagne (Dordogne)

Poloha

Obec má rozlohu 14,4 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 398 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pena

Pena je látka, ktorá je tvorená bublinami plynu v kvapaline alebo v pevnej látke. Ide o disperziu plynu v inej látke.

Druhy pien

Rôzne druhy peny sa vyskytujú v prírode (prírodné peny). Dôležitý význam má predovšetkým pena v priemysle, kde sa využívajú predovšetkým jej výborné tepelné aj zvukové izolačné vlastnosti a nízka hustota. Na rôzne priemyselné účely bol vyvinutý rad tekutých aj tuhých pien.

Peny v potravinárstve

Pena má aj estetický význam pri niektorých druhoch potravín (napr. pivo, cappucino). Spenená smotana vytvára šľahačku, spenený bielok vytvára cukrársky sneh.

Peny pri upratovaní a hygiene

Pena, napr. mydlová pena, sa bežne používa aj v domácnosti, napr. pri upratovaní nečistôt z textilných povrchov (matrace, sedačky, textilné poťahy, koberce), ďalej aj ako hygienická prísada do kúpeľa a pod.
Hlavný kapitanát (Kráľovské Uhorsko)

Hlavný kapitanát (často nesprávne skrátene kapitanát; nem. (Grenz)oberhauptmannschaft – „(pohraničný) hlavný kapitanát/(pohraničné) hlavné hajtmanstvo“ alebo zriedkavejšie Grenzgeneralat – „pohraničné generálne veliteľstvo“; lat. supremus capitaneatus (confiniorum) – "(pohraničné) najvyššie náčelníctvo"; v modernej maď. főkapitányság – „hlavný kapitanát“) bol úrad a územie hlavného kapitána, teda jedno z veliteľstiev protitureckej obrany od konca 15. stor. do zač. 18. stor. v Uhorsku resp. Kráľovskom Uhorsku (čiastočne aj Sedmohradsku) a jemu podliehajúce územie. V niektorých prípadoch (na juhu) sa delil na menšie jednotky tzv. kapitanáty (po nemecky Hauptmannschaft alebo zriedkavo Kapitanat, lat. capitaneatus)

Celé Uhorsko

1540 – 1542 existovala funkcia uhorský hlavný kapitán (supremus capitaneus regni Hungariae; Oberst-Landeshauptmann in Ungarn), ktorú zastával Péter Perényi
Vannes-le-Châtel

Poloha

Obec má rozlohu 17,3 km². Najvyšší bod je položený 432 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 570 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Na Rozdílné

Ochrana

Predmetom ochrany je významný ekosystém prírode blízkych zmiešaných lesných porastov s genofondom autochtónnych drevín a biotopom ohrozených druhov živočíchov.
Cassaigne

Poloha

Obec má rozlohu 8,58 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 211 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eichhoffen

Poloha

Obec má rozlohu 2,3 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 562 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bunardžik

Názvy

Najčastejšie používaným názvom pre pamätník je názov Bunardžik (bulh. Бунарджик), často vyslovované ako Bunardžika (bulh. Бунарджика). Meno pochádza z tureckého výrazu bunar, teda v doslovnom preklade do slovenčiny studňa, aj keď v tomto prípade preberá skôr význam slova prameň a pahorok tak bol pomenovaný, pretože na jeho území vyviera niekoľko prameňov a rozvádzala sa odtiaľ voda do mesta.
Najstarším používaným názvom pre pahorok bol pravdepodobne trácky výraz Purd (bulh. Пурд) a neskôr sa používal grécky výraz Krinis (bulh. Кринис). Podobne ako v prípade výrazu Bunardžik, aj tieto dve slová znamenajú v preklade do slovenčiny  prameň.
V období antiky bol pahorok známy ako Chălma na Cherkules (bulh. Хълма на Херкулес), teda v preklade do slovenčiny Herkulesov pahorok a to z dôvodu, že na jeho vrchole stávala socha tohto antického hrdinu.
Po druhej svetovej vojne pahorok na krátky čas niesol aj oficiálne meno Stalin (bulh. Сталин).
Oficiálny názov pahorku, ktorý znie Chălm na osvoboditelite (bulh. Хълм на освободителите), teda v preklade z bulharčiny Pahorok osloboditeľov sa v podstate nepoužíva.
Bežne a často používaným názvom pre tento pahorok je Aľoša (bulh. Альоша). Tento názov je odvodený, od sochy, ktorá reprezentuje Pamätník sovietskej armády a pre ktorú sa tento výraz bežne používa.

Charakteristika

Pahorok Bunardžik leží v centrálnej časti Plovdivu západne od jeho najstaršej historickej časti. So svojou nadmorskou výškou 234 m.n.m. je druhý najvyšší z plovdivských pahorkov. Jeho vrchol leží približne 108 metrov nad úrovňou mesta.
V roku  1881 bol na vrchole postavený takzvaný Ruský pamätník (bulh. Руски паметник – Ruski pametnik). Tento pamätník bol venovaný padlým v Rusko-tureckej osloboditeľskej vojne, ktorá prebehla v roku 1878.
V roku 1901 bola na pahorku otvorená nekrytá reštaurácia, ktorá bola medzi obyvateľmi známa tým, že podávala ako svoju špecialitu žabie stehienka.
Po druhej svetovej vojne bol na vrchole pahorku postavený Pamätník sovietskej armády (bulh. Паметник на Съветската армия – Pametnik na Săvetskata armija), ktorý je známy predovšetkým pod jeho miestnym názvom Aľoša (bulh. Альоша). Tento pamätník bol postavený v roku 1954.
V období socializmu bolo na území pahorku otvorené letné kino.
Pahorok je obľúbeným miestom pre oddych a je hojne navštevovaný. Z vrcholu pahorku sa rozprestierajú krasne výhľady na všetky svetové strany. Je možné vidiet celé mesto Plovdiv, pohoria Rodopy a Stará planina ako aj pomerne veľkú časť hornotráckej nížiny.
Veľká časť pahorku je od roku 1995 chránená ako prírodná pamiatka s výmerou 22 hektárov. Predmetom ochrany je zachovanie samotného pahorku z dôvodu jeho geomorfologickej jedinečnosti (skaly tvorí intermediárna vyvretá hornina syenit) a vysokej prírodno-náučnej ako aj estetickej hodnoty.
Timasitheos z Delf

Timasitheos (starogr. Τιμασίθεος – Timasitheos) bol olympijský víťaz v pankratiu v rokoch 516 a 512 pred Kr.
Timasitheos z Delf bol ovenčený olivovou ratolesťou po víťazstve v pankratiu na 66. a na 67. olympijských hrách v rokoch 516 a 512 pred Kr. a v tejto disciplíne zvíťazil trikrát aj na pythijských hrách. Pankration, ktorý zaviedli v Olympii na 33. hrách v roku 648 pred Kr. bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu Timasithea. Poznamenal aj, že sa Timasitheos vyznamenal odvahou vo vojnách a šťastie mu pri tom nechýbalo. Šťastena ho však nakoniec opustila. Keď podporil vojenský puč Aténčana Isagora, ktorý sa chcel stať tyranom, zajali ho spolu s ostatnými povstalcami na aténskej Akropole a popravili ho.
Cesta II. triedy 527 (Slovensko)

Priebeh

Cesta začína v Šahách v okrese Levice, na križovatke s cestou I/66 a pokračuje Poiplím križovaniami s III/1589, III/2592, III/2593. V obci Kosihy nad Ipľom sa križuje s III/2596 a pokračuje križovatkou s III/2597 vo Veľkej Čalomiji. V nasledujúcej obci Koláre je križovatka s III/2599 a v Slovenských Ďarmotách je odbočka na II/527A na maďarskú štátnu hranicu.
Cesta ďalej vedie k obciam Záhorce, Želovce a Sklabiná, pričom sa križuje s III/2600, III/2607, III/2601 a III/2614. To je už cesta pred mestom Veľký Krtíš, kde sa križuje s cestou II/527B, ktorá tvorí jeho obchvat. Po prejazde centrom sa na II/527 opätovne napája II/527B, vzápätí nasleduje križovatka s I/75 a za ňou mesto Modrý Kameň. Tu sa križuje s III/2603 a III/2605. Cesta pokračuje cez Dačov Lom a Senohrad, kde sa nachádzajú križovatky s II/526 a III/2569. Ďalej nasledujú križovatky s III/2462, III/2467, III/2464 a III/2465 v obci Sása. Za ňou sa nachádza križovatka s cestou I/66, kde sa II/527 končí.
Eurydiké (manželka Lykourga)

Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, lat. Eurydice) je v gréckej mytológii manželka nemejského kráľa Lykourga.
Lykourgos vládol v Nemei, s manželkou Eurydikou mal syna Ofelta, ktorý zahynul na začiatku vojny Sedmi proti Tébam, keď bol ešte maličký. Jeho smrť zavinila opatrovateľka Hypsipylé, kedysi kráľovná na ostrove Lemnos. Jej zverenca zaškrtil had, kým ona išla ukázať vojakom prameň do blízkeho lesa.
Hviezdoslavov Kubín

Hviezdoslavov Kubín je celoštátna súťažná prehliadka v umeleckom prednese poézie a prózy, v tvorbe detských recitačných kolektívov a divadiel poézie. V roku 2014 sa v Dolnom Kubíne uskutočnil 60. ročník súťaže. Súťaž obsahuje aj kategórie pre dospelých. Odborný garant je Národné osvetové centrum, hlavný organizátor Mestské kultúrne stredisko v Dolnom Kubíne.

Dejiny

Hviezdoslavov Kubín sa po prvýkrát konal v roku 1954. V rokoch 1954 - 1959 ho organizovalo Povereníctvo školstva a kultúry, v roku 1960 sa nekonal. Ročníky 1961-1962 organizoval Krajský národný výbor v Banskej Bystrici. Od roku 1963 opätovne Povereníctvo školstva a kultúry. Od roku 1964 vychádzala pri jeho príležitosti bibliofília. Súčasťou bývali aj semináre pre recitátorov, pedagógov a osvetových pracovníkov.

Súťaž

Súťaž funguje vo viacerých kolách: školské, spádové, obvodné a krajské kolá. Organizujú ich školy, centrá voľného času, osvetové a kultúrne strediská. Niektoré kraje majú osobitné súťaže pre niektoré kategórie.
Jednotlivci súťažia v piatich kategóriách, kolektívne sú dve: detské recitačné kolektívy a divadlá poézie. 59. ročníka sa malo zúčastniť približne 380 súťažiaciach.
Vachères

Poloha

Vachères má rozlohu 23,42 km². Najvyšší bod je položený 865 m n. m. a najnižší bod 499 m n. m.

Obyvateľstvo

Vachères má 307 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Dornecy

Poloha

Obec má rozlohu 17,35 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 552 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Menneville (Pas-de-Calais)

Poloha

Obec má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 702 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bassée (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 3,54 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 304 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Constans II.

Constans II. alebo Konstans II., zvaný Pógónatos (* 7. november 630 – † 15. september 668, Syrakúzy) bol byzantský cisár, ktorý vládol v rokoch 641 – † 668. Jeho otcom bol cisár Konštantín III., starým otcom zakladateľ herakleiovskej dynastie Hérakleios.
Konstans, počas ktorého vlády bol dovŕšený prechod medzi neskorou antikou a stredovekom, bol ako panovník obyvateľmi Konštantinopolu dosť neobľúbený, čo sčasti vysvetľuje, prečo trávil toľko času na výpravách do Talianska či iných krajov na západe. V oblasti náboženskej politiky nastal počas jeho panovania konflikt s pápežstvom, vyvolaným cisárskym výnosom z roku 648, ktorým sa zakazovali debaty o Kristovej prirodzenosti (pozri monofyzitizmus a ekthesis).
Počas Konstantovho panovania, ktorý bol na začiatku svojho vládnutia ešte neplnoletý, hral východorímsky senát naposledy významnú úlohu v politike. Len čo cisár ako osemnásťročný sám prevzal vedenie štátnych záležitostí, vplyv senátu skončil. Aj keď sa Konstans najprv energicky snažil ochrániť hranice ríše a osobne sa zúčastnil na vojenských ťaženiach, dobyli Arabi v jeho dobe Arméniu a Cyprus. Povesť o neporaziteľnosti byzantského loďstva bola vtedy ohrozená, pretože Arabi dosiahli v námornej bitke pri Finike (655) jednoznačné víťazstvo. Po málo úspešnej výprave proti Langobardom v Taliansku sa Konstans nakoniec stiahol do Syrakúz (z ktorých chcel urobiť hlavné mesto ríše) a tu bol roku 668 jedným komorníkom zavraždený. Jeho syn Konštantín preložil cisársku rezidenciu naspäť k Bosporu.
Je otázne, či práve do Konstantovej doby spadá vytvorenie novej správnej štruktúry - systému tzv. thém. Isté naopak je, že okolo polovice 7. storočia nastal dovtedy najhlbší prepad autority ríše v zahraničnopolitickom zmysle a sám cisár na tom nebol vzhľadom na svoje vojenské neúspechy celkom bez viny. Stabilizácia pomerov sa tak stala hlavnou úlohou Konstantových nástupcov.
Bougy-lez-Neuville

Poloha

Obec má rozlohu 16,73 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cusey

Poloha

Obec má rozlohu 23,22 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 242 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 240 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Parichvost (sedlo)

Lavínové žľaby

Sedlo ohraničujú strmé zrázy na obidve strany. Na stranu Salatínskej doliny tiež spadá väčší lavínový žľab.
City of Westminster

Obyvateľstvo

Podľa sčítania ľudu v roku 2001 žilo v tomto obvode 181 279 obyvateľov. Westminser City Council, ako samosprávny orgán tohto obvodu, nechal vypracovať niekoľko štúdií, aby dokázal, že v City of Westminster žije vyšší počet obyvateľov a získal tak viac prostriedkov od ústrednej vlády. Štatistický úrad (Office for National Statistics) nakoniec upravil konečné číslo 17 500 na oficiálnych 198 779. Zdá sa však oveľa pravdepodobnejšie, že realistickejší je odhad okolo 220 000 obyvateľov.
Orenburg

Názov

Existujú rôzne verzie pôvodu názvu mesta. Klasická verzia je pevnosť na rieke Ori. V období rokov 1938 až 1957 nieslo mesto meno Čkalov (rus. Чкалов), podľa slávneho sovietskeho letca V. P. Čkalova. Čkalov sa však v meste nenarodil, nežil tu ani nie je známe, že by vôbec niekedy v meste bol. Bronzová socha V. P. Čkalova s výškou 6 m na 7 m podstavci bola inštalovaná na počesť 50. výročia jeho narodenia v roku 1954 na bulvári (nábrežie rieky Ural, takzvaná "Belovka").

Dejiny

V roku 1735 sa tu, na sútoku riek Ural a Or, podľa plánov Ruského impéria na osídľovanie krajiny usadili prví prisťahovalci. Názov Orenburg se dá voľne preložiť ako pevnosť Or. Roku 1739 bol názov skrátený na Orsk, vzápätí však došlo k sporom – asi 350 km proti prúdu rieky bolo už založené mesto, ktoré malo tiež meno Orsk, a tak se museli v Orenburgu vrátiť k svojmu pôvodnému názvu. Vďaka výstavbe obrannej línie pred vpádom kočujúcich kmeňov z územia dnešného Kazachstanu sa mesto časom stalo centrom orenburských Kozákov.
Po zavedení železnice mesto profitovalo zo svojej pozície na križovatke tratí z Ruska na Sibír a do strednej Ázie. Počas Ruskej občianskej vojny tu vznikol protibolševický štátny útvar orenburských Kozákov. V čele štátu stál v rokoch 1918 - 1920 ataman Dutov. Krátko po Októbrovej revolúcii se stal Orenburg hlavným mestom Kirgizskej autonómnej sovietskej socialistickej republiky (neskôr Kazašská ASSR, dnes Kazachstan). Po ustanovení mesta Kyzylorda ako hlavného mesta Kazachstanu sa pripojil opäť k RSFSR. Medzi rokmi 1938 a 1957 niesol názov Čkalov po sovietskom letcovi Valerijovi Čkalovovi.
Vílanec

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1327.
Kehre

Kehre (nem.) je obrat alebo zlom v Heideggerovom myšlienkovom vývine (ktorý Heidegger tak označil v Liste o humanizme z roku 1946), ktorý spočíva v poznaní, že bytie neslobodno myslieť tak, že vychádzame z človeka, ale tak, že človeka treba myslieť z bytia. Po Kehre Heidegger chápe dianie pravdy ako udalosť.
Laetacara dorsigera

Pôvod

Laetacara dorsigera pochádza z Južnej Ameriky (juhozápadná Brazília, Bolívia).
Ladislav Hubenák

Životopis

Narodil sa v obci Horša, ktorá je v súčasnosti už mestskou časťou mesta Levice. V roku 1952 úspešne absolvoval právo na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, pričom následne začal na tejto fakulte pôsobiť ako pedagóg. Patril k žiakom významného profesora Štefana Lubyho, no občianskemu právu sa nezačal napriek tomu intenzívnejšie venovať. V roku 1960 absolvoval štúdium aj na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského, pričom na tejto fakulte získal v roku 1962 aj titul kandidát vied (CSc.) z histórie. V roku 1962 sa stal na šesť rokov riaditeľom Ústredného štátneho archívu v Bratislave. O tri roky neskôr habilitoval na Filozofickej fakulte na docenta, taktiež z histórie. V roku 1978 získal na Slovenskej akadémii vied titul doktor vied (DrSc.) z histórie. Od roku 1977 pôsobil taktiež na Ministerstve školstva ako riaditeľ odboru vysokých škôl. V roku 1978 bol vymenovaný za profesora v odbore česko-slovenské dejiny. V priebehu svojej kariéry pôsobil ako externý pedagóg postupne na viacerých vysokých školách ako napr. Právnickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne, Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici (kde istý čas pôsobil aj ako garant štúdia), Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, Akadémii Policajného zboru v Bratislave, neskôr na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy, či ako vedecký pracovník na Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied. Postupne sa prepracoval na významného právneho historika. Vďaka svojej činnosti získal viacero domácich, ako i zahraničných ocenení .
Baudemont

Poloha

Obec má rozlohu 7,97 km². Najvyšší bod je položený 442 m n. m. a najnižší bod 333 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 678 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Ode

Obyvateľstvo

Obec má približne 2 364 obyvateľov (2010).
Tadeáš Wala

Ocenenia

2008 - Krištáľové krídlo za celoživotné dielo za zviditeľňovanie Slovenska v mediálne málo propagovaných oblastiach leteckého konštruktérstva
Écuvilly

Poloha

Obec má rozlohu 5,77 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 247 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE