google/wiki40b huggingface dataset:
Tura (Egypt)

Tura (staroeg. Ra-au, Ain; starogr. Trois; arab. طرة‎ /ṭura/) je staroegyptská archeologická lokalita, nachádzajúca sa v Dolnom Egypte, na začiatku nílskej delty, na jej východnom brehu. Jej pozostatky sa dnes dajú nájsť 14 kilometrov od centra Káhiry, na polceste do Helwánu. V staroveku sa tu nachádzal jeden z najvýznamnejších vápencových lomov využívaný po celý čas antickej histórie Egypta. Neďaleko, pri dnešnej dedine Maasara sa nachádzal ďalší lom toho istého vápenca.
Vápenec z Tury bol najkvalitnejším a najbelším vápencom, ktorý sa dal zohnať v celom starovekom Egypte. Výborné vlastnosti horniny určovali jej použitie, a tak ju môžeme nájsť napr. ako povrchové obklady bohatých hrobiek alebo bloky stropov a podláh mastáb s väčšou nosnosťou, ktoré boli pôvodne konštruované z nepálených tehál. Lom sa používal v období Starej ríše ako zdroj materiálu napr. pre obloženie a bloky základovej plošiny Snofruovej Lomenej pyramídy, ako zdroj kameňa pre sarkofágy hrobiek elity Starej ríše, ako zdroj vápenca pre obklady pyramíd Strednej ríše alebo materiál pre rôzne chrámy Novej ríše. Napr. panovník Ahmose I. použil turský vápenec na výstavbu Ptahovho chrámu v Mennoferi a Amonovho Južného háremu v Tébach. V staroveku bol v lokalite uctievaný boh Anup, o čom svedčia nálezy. Okrem toho sa v oblasti našlo niekoľko rozsiahlych pohrebísk z konca praveku, Archaického obdobia, až po Rímske obdobie.
Ložisko turského vápenca sa nachádza hlboko pod povrchom, preto kameň ťažili tzv. tunelovaním, pomocou hĺbených štôlní a siení, vysokých aj 10 metrov v hĺbkach miestami 50 metrov, namiesto obvyklého spôsobu otvorenej jamy. Robotníci oddelili kus kameňa, rozbili ho a presne evidované časti vytiahli na povrch. Tie sa potom dopravovali k riečnemu prístavu, kde pokračovala ďalšia distribúcia. Podzemné priestory staticky zabezpečovali tým, že v potrebných miestach nechávali kusy pôvodnej horniny, ktoré podopierali strop siení.
Niektoré z týchto štôlní boli prístupné ešte v roku 1941 (po Kr.). Vtedy v lome č. 35 robotníci našli množstvo voľných archov z kníh dvoch alexandrijských cirkevných otcov – Órigéna a Dydima Slepého. Robotníci, ktorí tieto listy našli, ich ukradli a aj napriek tomu, že ich museli vrátiť, stále veľa z nich chýba a objavujú sa občas na trhu so starožitnosťami. Predpokladá sa, že pôvodné mohol mať každý zväzok aj viac ako 480 strán.
Pôvodný staroegyptský názov Strabón mylne interpretoval ako názov miesta, kde žili Trójania, a tak sa po grécky volalo Trója. Dnes je táto lokalita sčasti zo západu prekrytá moderným sídlom Turou v Káhirskom guvernoráte (29°56′20″S 31°16′39″V).
Gyula Szekfű

Gyula Szekfű (* 23. máj 1883, Stoličný Belehrad – † 29. jún 1955, Budapešť) bol maďarský historik a publicista. Bol veľvyslancom Maďarska v Moskve v rokoch 1946-48.
Doskozubcotvaré

Doskozubcotvaré alebo plakodonty (lat. Placodontia) sú vyhynutá skupina morských plazov, ktorá existovala veľmi krátko: iba počas obdobia triasu. 
Išlo o dosť robustné plazy s krátkymi, silnými nohami a dlhým chvostom, ktorý slúžil pri plávaní. Pri dvoch typoch plakodontov sa na hornej časti tela nachádzal hrubý kostenný pancier. Kvôli tomu že mali tento pancier a aj ťažké kosti, pravdepodobne ich to stálo mnoho námahy a energie aby sa dostali na hladinu kvôli nadýchnutiu. Plakodonty sa pravdepodobne živili mäkkýšmi, ktoré zbierali z dna vyčnievajúcimi kolíkovitými prednými zubmi. Okrúhle zadné zuby, pripomínajúce ploché kamene, využívali pri drvení tvrdých schránok mäkkýšov. Najtypickejšími plakodontmi bol rod Placodus.
Mailley-et-Chazelot

Poloha

Obec má rozlohu 25,03 km². Najvyšší bod je položený 463 m n. m. a najnižší bod 249 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 592 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
S.M.A.R.T.

Softvér

Existujú monitorovacie programy, ktoré detailnejšie sledujú stav disku. Každý výrobca určí sadu atribútov a ich prahových hodnôt, ktoré by pri normálnej prevádzke nemali byť prekročené. Vhodný softvér je schopný ich v čase sledovať, extrapolovať aktuálne trendy a predpovedať prekročenie prahovej hodnoty. Softvér tiež rozlišuje medzi postupnou degradáciou v čase (čo predstavuje normálne opotrebovanie) a náhlou zmenou, ktorá môže indikovať problém.
Marcy (Rhône)

Poloha

Obec má rozlohu 3,33 km². Najvyšší bod je položený 409 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 642 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roquebrune-sur-Argens

Poloha

Obec má rozlohu 106,1 km². Najvyšší bod je položený 480 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.
Cez obec prechádza národná cesta č. 7, autocesta č. 8 a železničná trať Paríž - Ventimiglia. Je prepojená so Saint-Tropez pravidelnou námornou prepravou.

História

V obci boli odkryté predhistorické nálezy v jaskyniach v časti Bouverie. Objavený bol dolmen z obdobia neolitu. 
Teritóriom Roquebrune-sur-Argens prechádzala antická rímska cesta. V roku 1863 bol odkrytý nález rímskeho vojenského tábora s nápisom „IMP. CAESAR AVGVSTVS. IMP. X TRIBVNICIA PODESTATE XI IIIII.“ Nápis bol prenesený do kaplnky, kde sa krstilo.
Medzi 8. a 11. storočím bola založená prvá obec na kopci Pétignon s latinským názvom Rocca Bruna, ktorý mal vzťah ku skalnému útesu nad súdobou aglomeráciou. 
V roku 973 po Kr. Guillaume I., gróf de Provence vyhnal Saracénov, ktorí okupovali región viac ako storočie.
V stredoveku boli tri vlny osídlenia na území obcí Villepey, Palayson a Roquebrune. Po potrestaní rádu templárov bolo v Roquebrune vystavené telo jedného člena rádu na múroch kaplnky. Obec prekonala celý stredovek v izolácii za svojimi múrmi, vyhýbajúc sa nájazdníkom a epidémiám.
V 15. storočí sa začala výstavba opevnenia a námestia s arkádami. V 1471 už mala obec 127 rodín - temer 500 osôb, v 1540 okolo 310 rodín - asi 1300 osôb.
Počas náboženských vojen od 1562 bol hlavou katolíkov senešal Jean de Pontevès. Títo bojovali proti vojsku maršala de Retz. 10. februára 1592 spôsobili masaker v obci, keď bojovali proti sebe tzv. „carcistes“ alebo „mabouts“ a „ligueurs“. 
Mier sa vrátil po zmenách po roku 1608. V roku 1676 mala obec 2000 osôb. Ekonomika bola sústredená na pestovanie rôznych plodín.
Obec sa otvorila svetu v roku 1829, keď postavila most cez rieku Argens spájajúci Roquebrune s cestou do Talianska. 
V 1863 predĺžením železnice a otvorením železničnej stanice sa rozvinula výroba poľnohospodárskych plodín. 
V roku 1913 bolo založené Vinohradnícke družstvo, ktoré sa zaslúžilo o väčší rozvoj obce.
Od 1960 sa obec stala turisticky príťažlivou, čo získala hlavne pripojením prímorskej časti Issambres.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 12 308 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paris-Roubaix 2017

Tímy

Nakoľko je Paris-Roubaix UCI World Tour pretekom, všetkých 18 tímov UCI World Tour bolo pozvaných automaticky s povinnosťou vybrať 8 cyklistov, ktorí sa pretekov zúčastnia. Vo februári 2017 organizátori oznámili 7 mužstiev s divokou kartou, ktoré doplnili 25 tímový pelotón.
Marek Šulík

Charakteristika tvorby

Marek Šulík patrí k popredným súčasným slovenským dokumentaristom a v rámci svojej tvorby zachytáva najmä sociálnu problematiku, v ktorej sa venuje širokej škále tém. Od začiatku svojej tvorby už počas štúdia na vysokej škole spracúval aktuálne dianie.
Dangu

Poloha

Obec má rozlohu 7,97 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 597 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kingston (Norfolk)

Kingston je hlavné mesto Norfolku, austrálskeho teritória v Tichom oceáne. Mesto je administratívnym, historickým a kultúrnym centrom ostrova, väčším mestom a ekonomickým centrom je však Burnt Pine.
V meste sa nachádza sídlo vlády, starý cintorín, historický kostol Všetkých svätých, ruiny vojenského objektu v Quality Row a kasárne, kde sídli úrad ostrova.
6. marca 1788 sa tu vylodil poručík Philip Gidley King spoločne s 22 trestancami (9 mužov a 6 žien), ktorí sa stali novými osadníkmi.
Ókeanos

Ókeanos alebo Okeanos (gr. Ókeanos, lat. Oceanus) je božstvo starogréckej mytológie, ktoré už nepredstavuje len personifikáciu prírodného živlu, ale predstavuje tento živel sám - je to nekonečná sladkovodná rieka, ktorá obteká celú Zem, napája nielen riečky, pramene, studne, ale aj slané moria. Okeanos bol Titán, syn Urana a Gaie. Tento Titán bol zobrazovaný na mozaikách s hornou polovicou tela ako svalnatý muž, s dlhou bradou a krabími klepetami na hlave. Dolná časť jeho tela bola zväčša zobrazovaná ako had.   
Práve z Okeana a jeho ženy Tethydy pochádza všetko jestvujúce na Zemi.
Annie Lennox

Život

Annie Lennox študovala klasickú hudbu na Royal Academy of Music v Londýne. Svoju hudobnú kariéru začala ako členka britskej popovej kapely The Tourists, s ktorej členom Dave Stewartom založili neskôr duo Eurythmics. V 80. rokoch toto duo vyprodukovalo viacero známych hitov, ako sú napríklad single „Sweet Dreams (Are Made of This)“, či „Here Comes the Rain Again“.
V 90. rokoch začala Annie svoju sólovú kariéru, ktorú začal v roku 1992 jej debutový album Diva so singlami „Why“ a „Walking on Broken Glass“. V roku 2004 získala Zlatý glóbus a aj Oscara za skladbu „Into the West“ zo soundtracku k filmu Pán prsteňov: Návrat kráľa. V roku 2009 Annie Lennox po štvrtom štúdiovom albume z roku 2007 s názvom Songs of Mass Destruction vyšla kompilácia The Annie Lennox Collection.
Televíznou stanicou VH1 bola Annie Lennox označená za  „najlepšiu žijúcu soulovú speváčku bielej pleti“ ("The Greatest White Soul Singer Alive") a v časopise Rolling Stone bola zaradená do stovky najlepších spevákov všetkých čias. Vďaka svojim komerčným úspechom patrí Annie Lennox medzi najúspešnejšie britské ženské hudobné umelkyne, spolu s predajom nosičov dua Eurythmics má na celom svete predaných viac ako 80 miliónov hudobných nosičov.
Okrem hudobnej kariéry je Annie Lennox aj politickou aktivistkou, ktorá sa zúčastnila 3. januára 2009 napríklad protivojnovej rely, na ktorej sa poukazovalo na konflikt v Gaze. V roku 1999 protestovala proti neautorizovanému použitiu skladby „I Saved the World Today“ od skupiny Eurythmics vo volebnej kampani líderky terajšej izraelskej opozície, Tzipi Livni.
Pastofórium

Pastofórium (z gr. pastoforion, t. j. svätostánok) je schránka na prechovávanie Sviatosti oltárnej.
Bola vyhĺbená v múre, alebo prístenná, pevne zabudovaná. V predreformačných kostoloch bývala umiestnená spravidla vedľa hlavného oltára, najčastejšie v severnej časti svätyne.
Pastofórium vzniklo v súvislosti s kultom Božieho tela, ktoré zaviedol pápež Urban IV. v roku 1264. Po druhom lyonskom koncile sa rozšírilo po celej rímskokatolíckej Európe. Pápež Ján XXII. nariadil v roku 1316 usporadúvať na sviatok Božieho tela slávnostnú procesiu s nesením Sviatosti oltárnej v prenosných schránkach - monštranciách.
Pastofóriá sú dvoch základných typov. Na Slovensku sú zastúpené rôzne varianty oboch z nich, pochádzajúcich od obdobia ranej gotiky po renesanciu. Najprostejší variant staršieho typu je jednoduchý výklenok v múre, opatrený kovovou mriežkou, najčastejšie z tepaného železa. Výpravnejšie varianty tohto typu mávajú profilované kamenné ostenie s gotickou alebo renesančnou stavebnou ornamentikou v zdrobnenom meradle: jednotlivé časti vyplnené eucharistickým motívom (najčastejšie Vir dolorum), fiálové vežičky s kružbou, krabmi a pod.
V chudobnejších vidieckych kostoloch sa plastická výzdoba nahrádzala maľovaným napodobnením reliéfneho rámovania. Vo farských kostoloch spoločensky významnejších centier sa stretávame s honosnejším typom samostatne stojaceho, architektonicky riešeného pastofória v podobe štvorhrannej alebo polygonálnej goticky členenej veže, vyrastajúcej s podnožia zabudovaného v podlahe. V spleti fiál vrchnej časti bývajú umiestnené aj voľné plastiky (najčastejšie svätcov), podobne ako v nadstavcoch krídlových oltárov.
Najkrajšie pastofóriá tohto typu na Slovensku sa zachovali v Chráme sv. Egídia v Bardejove (z r. 1464) a v Dóme sv. Alžbety v Košiciach (z r. 1477), obe od staviteľa Štefana z Košíc, v Chráme sv. Jakuba v Levoči (z 2. polovice 14. storočia) a v Katedrále Nanebovzatia Panny Márie v Rožňave od Petra de Coloa (z r. 1507).
Bois-Sainte-Marie

Poloha

Obec má rozlohu 2,69 km². Najvyšší bod je položený 462 m n. m. a najnižší bod 390 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 197 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Guéroulde

Poloha

Obec má rozlohu 11,32 km². Najvyšší bod je položený 189 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 754 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
C. D. Payne

Život

Po vyštudovaní Harvardovej univerzity pracoval ako sadzač, redaktor, fotograf, reklamný textár, grafik, výrobca nábytku a hračiek, projektant a staviteľ domov. V poslednom čase sa venuje prevažne písaniu beletrie pre mládež a stará sa o chod vlastného knižného vydavateľstva Aivia Press, ktoré založil.

Štúdium

Po štúdiu na Akronskej strednej škole sa zapísal na Harvard College, kde jeho hlavným odborom bola európska história. Absolvoval ju v roku 1971.

Rodina

S manželkou žije v Sonoma County, severne od San Francisca.
Rivières-le-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 7,14 km². Najvyšší bod je položený 372 m n. m. a najnižší bod 261 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Châtignac

Poloha

Obec má rozlohu 9,75 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 214 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tronville

Poloha

Obec má rozlohu 7 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 245 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clairefontaine-en-Yvelines

Poloha

Obec má rozlohu 17,22 km². Najvyšší bod je položený 175 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 773 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saulzais-le-Potier (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 32,38 km². Najvyšší bod je položený 251 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 527 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sibiville

Poloha

Obec má rozlohu 7,35 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vakomyš mulgara

Opis

Horná časť tela je pieskovohnedá, spodná špinavobiela. Vakomyš je dlhá 12 – 20 cm a váži 50 – 150 g.

Potrava

Loví v noci, a živí sa malými hlodavcami, jaštericami, vtákmi a väčším hmyzom, premôže aj veľké stonožky.
Papaflessas

Životopis

Narodil sa na Peloponéze v meste Poliani v kraji Mesinia, jeho otec bol Dimitrios Flessas a patril do známej rodiny Flessas, matka bola Konstantina Andronaiou z Dimitsany.

V Dimitsane Papaflessas študoval. Vstúpil do kláštora v meste Kalamata, neskôr pôsobil v Konštantinopole a na ostrove Zakynthos. Vstúpil do tajného gréckeho spolku Filiki Eteria, ktorý sa pripravoval na povstanie proti Turkom. Keď grécky šlachtic Alexandros Ypsilanti povstal proti Turkom v Moldavsku, Papaflessas bol vyslaný vzbúriť aj Grékov na Peloponéze. Peloponézania sa vzbúrili a Papaflessas sa pridal ku gréckym generálom ako bol Theodoros Kolokotronis či Petros Mauromichalis a bojoval v mnohých bitkách aj v slávnej bitke pri Dervenakií, kde Gréci porazili turecké vojská Dramaliho Pašu. Podieľal sa aj na oslobodení Kalamaty.

Turci však v roku 1825 prešli do ofenzívy a  na Peloponéz povolali z Egypta vojská Ibrahima Pašu.
Papaflessas sa proti Ibrahimovi postavil pri meste Maniaki. Grékov bolo iba 1 000, Ibrahim mal 6 000 mužov, no Gréci bojovali statočne a všetci, aj Papaflessas padli.
Po smrti sa stal Papaflessas národným hrdinom a mnohí zahraniční filheléni ho prirovnávali k Periklovi na ktorého sa aj podobal.
Leo Fall

Leo Fall (* 2. február 1873, Olomouc – † 16. september 1925, Viedeň) bol rakúsky operetný skladateľ. Meno „Leo“ je skratkou z Leopold.

Životopis

Narodil sa v rodine kapelníka c.k. pešieho pluku č. 9 v Olomouci. Po skončení miestneho gymnázia navštevoval konzervatórium vo Viedni. Keď doštudoval, zamestnal sa vo vojenskej kapele ktorú viedol Franz Lehár st. – otec neskoršieho operetného skladateľa Franza Lehára. Keď jeho otec založil vlastnú kapelu v Berlíne, musel Leo Fall aj so svojimi bratmi ísť za ním, aby mu pomáhal. V roku 1894 sa zamestnal ako dirigent v Central-Theater a v roku 1896 sa stal hlavným dirigentom v Centralhallen-Theater v Hamburgu. Začal aj komponovať šansóny. Po návrate do Berlína uviedol v roku 1901 spolu s Victorom Hollaendrom svoju revue Eine feine Nummer. Viac však túžil po úspechu na opernom poli. Jeho prvá opera Frau Denise (1902) uvedená v Hamburgu mala len mierny úspech, rovnako aj opera Irrlicht (1904) uvedená v Mannheime. Ich úspech bol však postačujúci na to, aby si ho všimli v hudobnej brandži. Ponúkli mu operetné libreto a v roku 1905 sa konala v Theater an der Wien premiéra jeho prvej operety Der Rebell. Libreto však bolo také chaotické a nevkusné, že obecenstvo hru vypískalo. Libretista Victor León však spoznal Fallov hudoný talent a ponúkol mu nové libreto. Novú operetu Der fidele Bauer však divadlo neprijalo, kvôli „nevhodnej“ (sedliackej) tematike. Victor León však bol taký presvedčený o úspechu diela, že zorganizoval operetný festival v Hoftheater v Mannheime a operetu na ňom uviedol. Opereta zaznamenala veľký úspech a čoskoro sa hrala vo väčšine nemeckých divadiel. Najväčší úspech dosiahol autor operetou Die Dollarprinzessin (1907), a usadil sa vo Viedni. Neskôr sa opäť vrátil do Berlína, kde dosiahol slušný úspech najmä svojou operetou Madame Pompadour (1922).
V roku 1925 Leo Fall ťažko ochorel a zomrel na vrchole svojej kariéry.
Demografia Slovenska

Demografia Slovenska pokrýva časové obdobie od roku 1848 do 2017.

Aktuálny stav počtu obyvateľov[chýba zdroj]

Počet obyvateľov: 5 450 421 (31.12. 2018)

Veková štruktúra

0 – 14 rokov: 15,28 % (830 457)
15 – 64 rokov: 72,34 % (3 932 092)
nad 65 rokov: 12,38 % (672 724)

Priemerný vek

spolu: 38,7 rokov (2010)
muži: 37,1 rokov (2010)
ženy: 40,3 rokov (2010)

Pomer pohlaví

pri narodení: 1 023 mužov na 1 000 žien (2010)
spolu: 946 mužov na 1 000 žien (2010)

Demografický vývoj

Slováci uzavreli v roku 2015 celkovo 28 775 manželstiev, rozvedených bolo 9 786 manželstiev. Na 100 uzavretých manželstiev pripadlo 34 rozvodov. Rozvodovosť od roku 2008 klesá.
V roku 2016 bolo uzavretých 29 897 manželstiev a rozviedlo sa 9 286 manželských dvojíc. Na 100 uzavretých manželstiev teda pripadlo 31 rozvodov. Priemerný vek obyvateľov bol 40,4 roka. Slovenskú národnosť malo 81,3 % obyvateľstva, druhou najpočetnejšou národnosťou bola maďarská (8,4 %), treťou rómska (2,0 %)

Dojčenská a novorodenecká úmrtnosť na Slovensku

celková: 5,7 zomretých na 1 000 živonarodených (2010)

Očakávaná dĺžka života pri narodení

spolu: 76 rokov (2010), 
muži: 72 rokov (2010) 73,7 (2016)
ženy: 80 rokov (2010) 80,4 (2016)

Gramotnosť

definícia:
obyvatelia starší 8 rokov, ktorí vedia čítať a písať
celková populácia:
99,6 %
muži:
99,7 %
ženy:
99,6 %
La Grande-Motte

Poloha

Obec má rozlohu 10,58 km². Najvyšší bod je položený 3 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 391 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Keszthelyský okres

Keszthelyský okres (maď. Keszthelyi járás) je okres v Maďarsku v župe Zala. Jeho správnym centrom je mesto Keszthely.
Durrenbach

Poloha

Obec má rozlohu 5,3 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 066 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Klaster (ekonomika)

Klaster (z angl. cluster; iné názvy: regionálny klaster, podnikateľský klaster, priemyselný klaster, konkurenčný klaster) je podľa definície M. Portera, ktorý tento termín zaviedol a popularizoval, „geograficky blízka skupina vzájomne prepojených firiem a súvisiacich inštitúcií v konkrétnom odbore, prepojených spoločnými rysmi a komplementaritami“. Geografický rozsah klastra nie je presne určený a môže zodpovedať jednému mestu alebo aj niekoľkým štátom. Problematika klastrov je však omnoho staršia a základy na ich pochopenie boli položené už v 19. storočí, keď Alfred Marshall sformuloval teóriu priemyselných okrskov s odkazom na (tzv. marshallovské) externality.
Pojmy podnikateľský klaster, priemyselný klaster a konkurenčný klaster prvýkrát použil Michael Porter v roku 1990.
Sebastian Vettel

Detstvo a osobný život

Vettel sa narodil v Heppenheime v Západnom Nemecku Norbertovi a Heike Vettelovcom. Má mladšieho brata Fabiana a dve staršie sestry: Melanie, dentálnu techničku a Stefanie, fyzioterapeutku pre zdravotne postihnuté deti. V jednom z rozhovorov priznal, že v škole nepatril medzi najlepších. Uviedol, že v detstve boli jeho hviezdy traja Michaelovia: Michael Schumacher, Michael Jackson a Michael Jordan. Pôvodne chcel spievať ako Michael Jackson, ale zistil, že nemá na to hlas. Vettel je tiež fanúšikom The Beatles, zberateľom viacerých nahrávok, vrátane Abbey Road a jeho obľúbenej skladby „Drive My Car“. V rozhovore pre seriál Top Gear, priznal, že bol fanúšikov britských komédií ako Malá Veľká Británia a Život Briana. Vettel žije v Thurgau vo Švajčiarsku ako väčšina pretekárov a je fanúšik nemeckého futbalu, konkrétne klubu Eintracht Frankfurt. V nemeckej verzii filmu Autá 2 prepožičal svoj hlas postave menom Sebastian Schnell. 
Vettel je vo vzťahu s Hannou Prater, priateľkou z detstva. Má dve dcéry, Emilie (* január 2014) a Matildu (* september 2015). V roku 2015 Forbes odhadol jeho ročný príjem na 33 miliónov dolárov. Kimi Räikkönen, tímový kolega zo Scuderie Ferrari, je jeho blízky priateľ. Vettel má tiež dobré vzťahy s inými jazdcami ako napríklad s Michaelom Schumacherom či Nicom Rosbergom.
Sebastianov mladší brat Fabian je tiež pretekár. Zúčastnil sa súťaže Audi Sport TT Cup 2017.
Beňadikovce

Erb

V zelenom štít nad striebornou prevrátenou pílou so zlatými rukoväťami zlatý kôš, po bokoch sprevádzaný dvoma zlatými snopmi bezostených klasov. Erb bol spracovaný podľa obsahu historickej pečiatky obce z 19. stor., pripomínajúceho blízkosť lesov a drevorubačské a košikárske tradície v obci. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya. Erb bol prerokovaný obecným zastupiteľstvom 22. apríla 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: B-222/2005.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej žltej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Trois-Vèvres

Poloha

Obec má rozlohu 7,65 km². Najvyšší bod je položený 296 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 238 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Allouestre

Poloha

Obec má rozlohu 16,48 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 637 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Exsultet

Exsultet je názov dlhého veľkonočného chválospevu, ktorý na začiatku Veľkonočnej vigílie podľa Rímskeho rítu spieva diakon alebo kňaz. Je to o oslávna pieseň na veľkonočnú sviecu čiže Paškál, ktorá je znamením vzkrieseného Krista. Spieva sa po procesii s Paškálom pred začiatkom bohoslužby slova. Taktiež sa používa aj v Anglikánskej cirkvi a rozličných Luteránskych cirkvách, ako aj v ďalších Západnokresťanských denomináciách.
Exsultet vznikol zrejme medzi 5. a 7. storočím, no jeho pôvod zostáva nejasný.
Wemaers-Cappel

Poloha

Obec má rozlohu 4,13 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE