google/wiki40b huggingface dataset:
Ľadová jaskyňa v Šípe

Ľadová jaskyňa v Šípe (známa je aj ako Jaskyňa v Šípe pri Žaškove), je jaskyňa na úpätí vrchu Šíp, ktorý je od roku 1980 súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Žaškov v okrese Dolný Kubín, v nadmorskej výške 719 m n. m.. Je dlhá 29 m a hlboká 20 m. Hoci jej názov prezrádza, že sa jedná o ľadovú jaskyňu a niektoré zdroje uvádzajú predpokladaný výskyt ľadu v množstve cca 270 m³, nie je to pravda. Výskyt ľadu je sezónny počas zimných a jarných mesiacov (do mája) a predpokladané množstvo jeho výskytu nie je možné vzhľadom na jej malé rozmery.
Ján Brodňanský a neskôr Zdenko Hochmut v práci Krasové územia a jaskyne Slovenska spomína možné vysvetlenie. Spomínaný ľad, (či skôr sneh) sa nachádza závrtoch západne od jaskyne, ktorý sa tu často udržuje dlho do leta. Ale ani táto teória sa nepotvrdila pri prieskume okolia v polke mája 2015.
Popis jaskyne:
Jedná sa o neveľkú rozsadlinu (trhlinu) v skale. Do jaskyne vedie sotva pol metra úzka puklina so sklonom 52 stupňov až na balvany. Odtiaľto vedie chodba ďalej na juh, kde sa prepadá až do najhlbšej a najvlhkejšej časti jaskyne. Tam bola dňa 22.5.1966 zaznamenaná malá vrstva zmrznutého snehu (firnu). Jaskyňa nemá kvapľovú výzdobu.
Poloha jaskyne:
Jaskyňa je často zamieňaná za Jaskyňu na Šípe, ktorá sa nachádza neďaleko turistického chodníka na hrebeni - pod vrcholom Šípu v Jánošikovej skale (na Liptovskej strane masívu).
Mapa jaskyne v príspevku J. Brodňanského (1967 –1968)
Jaskyňa v Šípe pri Žaškove. In: Slovenský kras. Zborník Múzea Slovenského krasu VII, 1969, s. 99-100
Montenegro Airlines

História

Spoločnosť bola založená 24. októbra 1994 vládou Čiernej Hory (v tej dobe v rámci Zväzovej republiky Juhoslávia). V roku 1996 bolo zakúpené prvé lietadlo – Fokker F28 – a prvý let sa konal dňa 7. mája medzi Podgoricou a talianskym Bari, presne o 22:30. Ďalší Fokker F28 bol zakúpený v júli 1998.
Počas bombardovania Juhoslovanskej zväzovej republiky v roku 1999, bola v celej Európe zastavená verejná letecká doprava. Montenegro Airlines bola nútená zastaviť všetky medzinárodné i vnútroštátne lety. Po 78 dňoch leteckých náletov začala spoločnosť opäť lietať. Novou destináciou sa stal Frankfurt, neskôr pribudli aj lety do Zürichu, Ľubľany, Skopje, Istanbulu a Budapešti.
V apríli 2000 sa Montenegro Airlines stala členom Medzinárodného združenia leteckých prepravcov (IATA). V júni 2000 kúpila spoločnosť svoje prvé lietadlo typu Fokker 100, druhé do lietadlovej flotily pribudlo v máji 2001, tretie v júni 2002 a štvrté začiatkom roku 2003.
2. júla 2004 prepravila spoločnosť svojho miliónteho pasažiera. 14. júna 2005 bol prepravený dvojmiliónty pasažier.
Dňa 23. júla 2007 spoločnosť prenajala u GECAS dve lietadlá Embraer 195 z dôvodu zväčšenia lietadlovej flotily. Prvé z dvoch lietadiel pristálo na letisku v Podgorici 5. júna 2008. S týmito lietadlami začala Montenegro Airlines prevádzkovať lety do Londýna na letisko Gatwick a do Milána na letisko Malpensa. 16. septembra 2008 spoločnosť oznámila, že jeden z prenajatých Embraerov 195 odkúpi za 31 miliónov USD.
V súčasnosti prebieha v Montenegro Airlines proces privatizácie. Vláda Čiernej Hory ponúka 30 % akcií. Najpravdepodobnejším záujemcom je Európska banka pre obnovu a rozvoj. Vláda Čiernej Hory sa môže neskôr rozhodnúť a zvyšok spoločnosti predať.
17. apríla 2009 prejavila izraelská spoločnosť záujem o kúpu 30 % akcií. Plán sa však nepodaril. 28. mája 2009 začala spoločnosť Sun d’Or International Airlines pravidelné lety medzi Tivatom a Tel Avivom.
Ichy

Poloha

Obec má rozlohu 7,8 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 154 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moravská Dyje

Priebeh toku

Rieka pramení približne 4 kilometre juhovýchodne od Třešti v kraji Vysočina v nadmorskej výške 653 m. Jej tok smeruje po celej svojej dĺžke prevažne južným smerom. Preteká týmito obcami a ich miestnymi časťami: Urbanov, Žatec, Radkov, Slaviboř, Černíč, Dačice, Janov, Nové Hobzí, Modletice, Písečné, pod ktorým opúšťa územie Moravy v nadmorskej výške 434 m. Na území Dolného Rakúska preteká obcami Unter-Pertholz, Weikertschlag an der Thaya a Raabs an der Thaya, kde po sútoku s mohutnejšou Rakúskou Dyje vzniká vlastná Dyje.

Vodný režim

Priemerný prietok pri sútoku s Rakúskou Dyje činí 3,0 m³/s.
The Wall Street Journal

The Wall Street Journal (WSJ) je medzinárodný denník, publikovaný spoločnosťou Dow Jones & Company v New Yorku (spolu s ázijskými a európskymi verziami), písaný je v angličtine.
Má denný náklad väčší než 2 milióny kusov, spolu s 931 000 odberateľmi platiacimi online. WSJ bol denník s najväčším nákladom v celých Spojených štátoch až do novembra 2003, keď ho prekonali noviny USA Today. Jeho hlavný rival (medzi finančnými denníkmi) je londýnsky Financial Times, ktorý tiež publikuje veľa medzinárodných verzií.
WSJ hlavne zahrnuje správy z oblasti amerického a medzinárodného podnikania a financií - názov novín pochádza z Wall Street, ulice z New York City, ktorá je srdcom finančnej štvrte. Je nepretržite tlačený od 8. júla 1889, keď bol založený Charlesom Doweom, Edwardom Jonesom a Charlesom Bergstresserom. Denník vyhral 33 Pulitzerových cien.

Začiatky

Dow Jones & Company, nakladateľ Journalu, bol založený v roku 1882 reportérmi Charlesom Doweom, Edwardom Jonesom a Charlesom Bergstresserom. Jones premenoval malý Customers' Afternoon Letter na The Wall Street Journal, po prvýkrát publikovaný v roku 1889, a začal ho dodávať cez telegraf.
Novinár Clarence Barron kúpil v roku 1902 kontrolu nad spoločnosťou za 130 000 amerických dolárov; náklad bol potom 7 000 kusov, a do konca dvadsiatych rokoch 20. storočia stúpol na 50 000 kusov. Barron zomrel v roku 1928, rok pred krachom na newyorskej burze, ktorý spustil Veľkú hospodársku krízu. Barronovi nasledovníci, rodina Bancroftovcov, ovládali spoločnosť až do roku 2007.
Journal získal svoju modernú podobu a dôležitosť v štyridsiatych rokoch 20. storočia, v čase priemyselného rozvoja Spojených štátov a finančných inštitúcií v New Yorku. V roku 1941 bol vymenovaný za vedúceho editora spravodajstva Bernard Kilgore a v roku 1945 spoločnosť CEO, ktorá nakoniec 25 rokov stála na čele Journalu. Kilgore bol tvorcom ikonového vzhľadu hlavnej strany plátku, ako aj stratégie národnej distribúcie, ktorá zvýšila náklad z 33 000 kusov v roku 1941 na 1,1 miliónov kusov v roku 1967, keď Kilgore zomrel.
Aj napriek povesti popredných národných finančných novín sa The Wall Street Journal z dôvodu klesajúcej reklamy a zvyšujúcej sa cene potlače zažil v deväťdesiatych rokoch minulého storočia neisté obdobie, keď sa začalo špekulovať, že by spravodajstvo mohlo byť drasticky zmenené alebo dokonca predané.
99 watt

99 watt je album, ktorý so skupinou Indigo nahral Peter Nagy. Album bol vydaný v roku 1998.
Jaroslav Tykač

RNDr. Jaroslav Tykač (* 9. december 1886, Štěnovice u Plzně, Rakúsko-Uhorsko – † 16. apríl 1959, Praha, Česko-Slovensko) bol známy český prírodovedec, učiteľ, doktor prírodných vied, konzervátor ochrany prírody a entomológ – lepidopterológ, ktorý má význam hlavne ako autor viacerých kníh o motýľoch, ktoré patria na území Slovenska k najznámejším, hlavne u začínajúcich zberateľov. Od roku 1906 bol členom České společnosti entomologické, členom Klubu přírodovědeckého v Plzni a správca prírodovedeckého oddelenia Městského muzea v Plzni.

Životopis

Po skončení základnej a strednej školy študoval na pedagogickej fakulte a pôsobil po skončení svojich štúdií ako učiteľ na viacerých školách na Plzeňsku. Tu pôsobil až do roku 1934. V roku 1935 sa presťahoval do Prahy, kde pôsobil až do svojej smrti.

Zbierky

Jeho zbierka hmyzu je uložená jednak v Západočeském muzeu v Plzni, kde sú hlavne európske druhy motýľov. Ďalšia časť jeho zbierky (motýle z územia Česko-Slovenska – Krkonoše a stredné Čechy, ale aj strednej Ázie – prevažne rod Colias) v počte asi 25 000 exemplárov sa nachádza v Entomologickom oddelení Národního muzea v Prahe.
Emil Peťko

Životopis

Predstaviteľ odborárskeho a komunistického hnutia na Horehroní. Zakladajúci člen KSČ v Banskej Bystrici. Účastník celoslovenskej krajinskej konferencie KSČ v Robotníckom dome (1937).
Pouilly-les-Nonains

Poloha

Obec má rozlohu 10,23 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 308 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 773 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Canari (Haute-Corse)

Poloha

Obec má rozlohu 16,67 km². Najvyšší bod je položený 1 268 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 317 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
U Bezděkova

Ochrana

Predmetom ochrany je lokalita šafranu bielokvetého.
VKP Bratislava

História

TKNB Bratislava (Telovýchovný klub národnej bezpečnosti) vznikol vo februári 1946. Sídlil na ihrisku ŠK Bratislava v Petržalke. V klube bolo viacero oddielov, medzi ktoré patril aj ten volejbalový. V roku 1948 sa TKNB premenoval na Sokol ZNB Bratislava a od tohoto roku sa klub pravidelne zúčastňoval Majstrovstiev Česko-Slovenska. V súťaži obsadzoval 3. až 5. miesto a bol stálym majstrom Slovenska. V sezóne 1953/54 a 1959/60 hral klub, vtedy už pod názvom ČH, prvú celoštátnu ligu, ale ani raz sa mu nepodarilo v súťaži udržať. Od roku 1974 sa začala slávna éra aj medzinárodne úspešného mužského klubu, z čoho pramenili 3 česko-slovenské tituly a víťazstvá v Európskom pohári majstrov v roku 1979 a Pohári víťazov pohárov v roku 1981.
V roku 1990 prišlo k zmene názvu na ŠKP Bratislava a v roku 1992 na VKP Bratislava, kedy sa schválili aj nové stanovy klubu. V roku 2012 sa klub spojil so Spartakom Myjava a vytvorili tím s názvom Spartak VKP Myjava.
Billé

Poloha

Obec má rozlohu 16,96 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 028 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marder I

Vznik a vývoj

Po invázii do Sovietskeho Zväzu sa Nemci stretávali s veľkým množstvom obrnenej techniky. Výzbroj nemeckých tankov bola slabá najmä v porovnaní zo silou panciera tankov T-34, KV-1 a KV-2. Adekvátnou protizbraňou boli ale iba protitankové kanóny PaK 40 kalibru 75 mm alebo 88 mm protilietadlové kanóny FlaK. Nemci preto potrebovali mobilný protitankový prostriedok, ktorý by mohol byť v čo najkratšom čase a v dostatočnom množstve dodaný na frontu. Keďže nemecká armáda ukoristila v poľnom ťažení vo Francúzsku značný počet obrnených vozidiel, v polovici roku 1942 začala výroba vozidiel Marder (po nem. kuna). Tie takisto vznikali aj na podvozkoch vyradených tankov Panzer II (Marder II) a česko-slovenských LT-38 (Marder III).
Verzia Marder I vznikla konverziou ukoristených francúzskych vozidiel Tracteur Blindé 37L (Lorraine 37L). Dostali oficiálne označenie 7.5 cm PaK40/1 auf Geschützwagen Lorraine Schlepper(f). Taktiež boli v menšom množstve použité aj podvozky ľahkých tankov Hotchkiss H-35, Hotchkiss H-39 (s oficálnym označením 7.5cm PaK40(Sf) auf Geschützwagen 39H(f)) a FCM-36.
Počas júla a augusta 1942 bolo konvertovaných 170 kusov vozidiel Lorraine 37L v Paríži a Krefelde. Na konverzii spolupracovali Baukommando Alfreda Beckera a berlínska firma Altmärkische Kettenwerke (Alkett). Vzniknutý stroj bol vyzbrojený výkonným protitankovým kanónom PaK 40/1 L/46 kalibru 75 mm, ktorého granát bol schopný prebiť pancier hrúbky 85 až 100 mm na vzdialenosť 1 000 m podľa typu použitej munície. Verzia Lorraine so sebou niesla 40 ks 75 mm granátov. Vedľajšou zbraňou, určenou pre obranu posádky bol voľne uložený guľomet MG 34 kalibru 7.92 mm. Podobne bolo konvertovaných aj približne 60 ľahkých tankov Hotchkiss H-39 a 48 tankov FCM-36.
Všetky tri verzie mali rovnakú koncepciu z vrchu otvorenej nástavby, ktorá chránila posádku len pred ľahkými zbraňami pechoty. Líšili sa najmä hmotnosťou, pričom verzia Lorraine vážila 8,2 tony, Hotchkiss 12,5 tony a verzia FCM 12,8 tony. Verzie Hotchkiss a FCM mali aj lepšie pancierovanie, keďže boli založené na podvozku a trupe tankov. To sa pohybovalo v rozmedzí 20 mm pre nástavbu a 34 mm pre trup pri verzii Hotchkiss, resp. 20 mm (nástavba) a 40 mm (trup) pri verzii FCM. Maximálna rýchlosť na ceste bola podobná v prípadoch verzií Lorraine a Hotchkiss; pohybovala sa okolo 35 km/h. Verzia FCM z nich bola najpomalšia, iba 23 km/h, keďže bola najťažšia a výkon motora Berliet bol iba 91 konských síl. Výkon motora Hotchkiss 616, ktorý poháňal pôvodný tank H-39 bol 120 konských síl. Rozmery všetkých troch vozidiel boli dosť podobné, "najväčšou" bola verzia FCM.
Na základe všetkých troch verzií ukoristených vozidiel vznikli takisto aj samohybné húfnice.
Čchan

Čchan (čín. 禅/禪) označuje významnú čínsku budhistickú školu, ktorá sa neskôr rozšírila aj do Kórey a odtiaľ do Japonska. Na západe je viac známa pod názvom zenový budhizmus.
Ekvivalentný japonský výraz je zen, čo je sinojaponské čítanie znaku 禅/禪. Ten sa v modernej mandarínskej čínštine síce číta čchan, ale v dobe, kedy buddhizmus prišiel do Japonska sa veľmi pravdepodobne vyslovoval [dzien].
Slovo čchan (jap. zen')' je skratka zriedkavého slova čchan-na (jap. zenna) (禅那), ktoré je čínskou (japonskou) verziou sanskrtského budhistického termínu dhjána.
Vlajka Gambie

Vlajka Gambie – Vlajku tvoria tri vodorovné pruhy vo farbe červenej, modrej a zelenej, medzi nimi sú dva úzke biele prúžky. Je to symbolika slnka, rieky Gambie a poľnohospodárstva štátu, biele prúžky znamenajú jednotu a mier. Šírka pruhov je v pomere 6:1:4:1:6. Vlajka je z roku 1965.
Britské Západo-africké osady, ktorých súčasťou bola aj Gambia, používaly britský Blue Ensign s badgem, ktorý obsahoval slona stojacého pred palmou na pozadí africkej prírody a nápisom West African Settlements. Po osamostatnení kolónie v roku 1889 bol nápis West African Settlements nahradený, podobne ako v prípade ostatných súčasti Západo-afrických osád, skratkou názvu kolónie (G.). Po vyhlásení nezávislosti bola zavedená súčasná vlajka.
Saint-Denis-d’Orques

Poloha

Obec má rozlohu 47,17 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 901 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hroziaci prst

Hroziaci prst (angl. The Moving Finger) je detektívny román Agathy Christie, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1942. Hlavnou postavou románu je slečna Marplová.

Obsah

Mladý pilot Jerry Burton, ktorý prežil pád lietadla a neskôr prežil päť mesiacov úzkostného čakania, či bude môcť ešte vôbec niekedy chodiť, sa ku svojej veľkej radosti dozvedá, že nezostane bezmocným invalidom. Aj tak však má pred sebou zdĺhavé obdobie rehabilitácií a rekonvalescencií. "Dobrý vzduch, pohodlný život, nič nerobiť - to je jediný recept. Tvoja sestra dá na teba pozor. Jesť spať a vegetovať ako rastlinná ríša," povie Jerrymu jeho doktor a zároveň dobrý priateľ. Sestra sa volá Joanna a miesto, ktoré si Jerry zvolil pre svoje uzdravenie, je vilka Little Furze na predmestí Lymstocku. Onedlho po tom, čo sa Burtonovci usadia vo svojom dome, dostanú list s miestnou poštovou pečiatkou a na stroji písanou adresou. Dlhý list je veľmi vulgárny anonym, obviňujúci, že Jerry a Joanna majú v skutočnosti pomer. Keď je u Jerryho na návšteve miestny lekár Griffith, vyjde najavo, že niekoľko ľudí dostalo podobné listy, vrátane samotného Griffitha a miestneho advokáta Symmingtona. Ešte niekoľko nasledujúcich dní prichádzajú ďalšie listy a obvinenia v nich sú stále odpornejšie a niektoré, ako sa medzi ľuďmi šepká, sú obzvlášť trefné. Nakoniec jeden z listov zájde tak ďaleko, že jeho adresátka spácha samovraždu. Situácia je neudržateľná a pani Dane Calthorpová, manželka miestneho vikára, sa rozhodne, že si pozve niekoho, kto si s takýmto prípadom dokáže poradiť. Jerry a Joanna sú pozvaní na čaj na faru, kde im Dane Calthorpová predstaví svoju drahú priateľku, návštevníčku zo St. Mary Mead, slečnu Marplovú.

Adaptácie

1. adaptácia - z roku 1985/ hlavná úloha: Joan Hicksonová; 2. adaptácia - z roku 2006/ hlavná úloha: Geraldine McEvanová
Jozef Kopa

Životopis

Študoval na Učiteľskom ústave v Soprone a v Banskej Štiavnici. Od 1896 učiteľ v Modre, viedol spevokol a organizoval divadelné predstavenia. Ujímal sa slovenských chovancov modranského učiteľského ústavu, súkromne ich učil hrať na organe. Knihovník Meštianskeho kasína, neskôr Slovenskej besedy v Modre, kde mal prednášky s kultúrnohistorickou a vinohradníckou tematikou. Spolupracoval s Fedorom Houdkom pri zostavovaní miestopisu Slovenska. Predseda Vinohradníckeho spolku, podpredseda Sokola, predseda Spolku cirkevných učiteľov penzistov.
Tepuy

Tepuy alebo tepui je označenie pre stolové hory, ktoré sa nachádzajú v Guyanskej vysočine, hlavne vo Venezuele.
Tepuy tvoria najčastejšie izolované stolové hory, ktoré nevytvárajú samostatné hrebene. Vystupujú strmo nad tropický prales a často vyčnievajú z hmly a oblakov. Vyvolávajú tak praveký obraz, ktorý pravdepodobne inšpiroval A. C. Doylea v jeho knihe Stratený svet.
Aj vďaka tomu sa na nich uchovali, mnohé endemické rastlinné a živočíšne druhy. Najznámejšími stolovými horami sú Autana, Auyán Tepui a Mount Roraima (najznámejšia nachádzajúca sa na hranici Venezuely, Brazílie a Guyany), nachádza sa na nich i nachádza sa na nej aj najvyšší vodopád na svete Angelov vodopád. Tvoria ich najčastejšie rozsiahle súvrstvia prekambrických kremencov, ktoré sú síce odolnejšie erózii ako okolité horniny, ale postupne sú rozrezávané vodnými tokmi.
Courgenay (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 29,87 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 559 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prírodný park Alvão

Prírodný park Alvão (port. Parque Natural do Alvão) je chránené územie nachádzajúce sa pri obciach Mondim de Basto a Vila Real v severnom Portugalsku. Prírodný park bol vytvorený v roku 1983 a zaberá až 70 km² horskej pôdy. Prírodný park Alvão je najmenší prírodný park v Portugalsku s počtom obyvateľov menej ako 700.  Jeho poloha je severovýchodne od oblasti Minho v časti Portugalska zvanej Trás-os-Montes, ktorého hlavným centrom je Vila Real. V blízkosti sa nachádza pohorie Marão. V oblasti je výskyt vlkov, ktorých sa portugalskí ochranári snažia zachovať.
Bystrany

Polohopis

Obec sa nachádza v južnej časti Hornádskej kotliny.

Susedné obce

Olcnava, Hincovce, Trsťany, Spišské Vlachy

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1268. Názov obce je nemeckého pôvodu. Pôvodne sa volala Eulenbach - soví potok, neskôr bola premenovaná na Vlenbach, Veľbach a po 2. svetovej vojne na Bystrany. 
V 18. stor. bol postavený rímskokatolícky kostol sv. Petra a Pavla (1779). V polovici 19. storočia si Gustáv Czáky (1803 - 1883) postavil v obci kaštieľ neoklasicistickom slohu. Taktiež v tomto období bola postavená kaplnka a pri kaštieli vysadená záhrada s parkom, vzácnymi drevinami, stromami a fontánou uprostred. Posledný majiteľ kaštieľa bol Hilár Czáky, ktorý ho vlastnil až do konfiškácie v roku 1945. Kaštieľ bol zbúraný v roku 1992 - 1993. Za kostolom sú v hrobkách pochovaní niektorí z rodu Czákyovcov.
La Vieille-Lyre

Poloha

Obec má rozlohu 17,01 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 627 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rubempré

Poloha

Obec má rozlohu 10,08 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 783 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bordetella pertussis

Bordetella pertussis je gramnegatívna baktéria, ktorá je striktne aeróbna. Má tvar nepohyblivej tyčinky. Má jedinečnú schopnosť osídľovať epitelové riasinky v dýchacích cestách. B. pertussis je ľudský patogén, ide o pôvodcu čierneho kašľa, ktorý bol považovaný za jednu z najvážnejších chorôb kojencov a detí do doby, než bolo zavedené očkovanie. Pre stanovenie jej prítomnosti v ľudskom tele je potrebný výter z nosohltanu.
Timothy Kopra

Vojak

Timothy Kopra pochádza z texaského mesta Austin. Roku 1985 získal titul bakalár na Vojenskej akadémii vo West Pointe. Od augusta 1986 slúžil v letectve Armády Spojených štátov. Roku 1995 získal magisterský titul na Georgijskom technologickom inštitúte v oblasti leteckého a kozmického strojárstva. Potom bol skúšobným letcom v nevojenskom testovacom stredisku (US Army Aviation Technical Test Center). Do roku 2000 dosiahol hodnosť major.

Astronaut

V júli 2000 bol vybraný medzi astronautov NASA. Absolvoval všeobecnú kozmickú prípravu a získal kvalifikáciu letový špecialista. Vo februári 2007 bol vymenovaný za náhradníka Garretta Reismana v Expedícii 16, ktorá odštartovala v marci 2008 a Gregoryho Chamitoffa, ktorý odštartoval v máji 2008. Súčasne sa od leta roku 2007 pripravoval na funkciu palubného inžiniera Expedície 20, so štartom v júni 2009 (let STS-127) a pristátím v auguste 2009 (let STS-128).

Prvý let

Do vesmíru Kopra odštartoval v raketopláne Endeavour po niekoľkotýždňovom odklade 15. júla 2009, o dva dni neskôr sa raketoplán spojil so stanicou ISS. V posádke stanice vystriedal japonského astronauta Kóičiho Wakatu.
Les Authieux-sur-le-Port-Saint-Ouen

Poloha

Obec má rozlohu 4,53 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 212 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žeriav (súhvezdie)

Hviezdy

Najjasnejšia hviezda je alfa Gruis s názvom Alnair alebo Al Nair, čo značí „jasná hviezda“ či „veľmi jasný“. Má jasnosť 1,8 mag. a leží vo vzdialenosti 65 svetelných rokov. Je modrobiela, zatiaľ čo beta Gruis je horúco oranžová. Od bety sa tiahne šnúrka slabších hviezd ležiacich takmer na priamke až k hviezde gama. Gama je s magnitúdou 3,2 tretia najjasnejšia hviezda v súhvezdí. Delta Gru a mí Gru sú dvojhviezdy s dostatočným odstupom svojich zložiek, aby sa dali rozlíšiť aj voľným okom. V oboch prípadoch sú to však optické dvojhviezdy, ktorých zložky spolu fyzikálne navzájom vôbec nesúvisia. Hoci sú takmer v zákryte, v skutočnosti ležia veľmi ďaleko za sebou. Obe dvojhviezdy sa nachádzajú na krku Žeriava a naznačujú smer jeho letu. Uhlový odstup zložiek delta Gruis je vyše 12 oblúkových minút. Jej zložky sú obry s magnitúdou 4 pričom jeden je žltý a druhý červený. Mí Gruis je takisto pár obrov s magnitúdami 5. Skutočnou dvojhviezdou, ktorú rozlíši až 5 cm ďalekohľad, je théta Gruis. Jej zložky majú jasnosť 4,5 a 7,0 mag. a ležia od seba v odstupe 14“.
Súhvezdie obsahuje dve premenné hviezdy, ktoré sú v čase maxima ľahko pozorovateľné aj v triédroch: hviezdu R (rektascenzia = 21h 48,5´, deklinácia = -46° 55´) a S (rektascenzia = 22h 26,1´, deklinácia = -48° 26´). R má periódu zmien jasnosti 332 dní a rozsah týchto zmien je od 7,4 do 14,9 mag., S 401 dní a jasnosť od 6,0 do 15,0 mag.

Objekty

Súhvezdie je oblasť chudobná na hviezdy a iné objekty. Nachádza sa v ňom síce veľa galaxií, ale žiadna z nich nemá celkovú magnitúdu viac ako 10. Na ich rozoznanie by sme potrebovali väčší amatérsky ďalekohľad. Medzi tie jasnejšie patria napríklad špirálové galaxie NGC 7410, NGC 7424, NGC 7552, a NGC 7590. Všetky štyri objekty sú v severozápadnej časti súhvezdia.