google/wiki40b huggingface dataset:
Roman Čunderlík

Klubový hokej

Od sezóny 1976/77 do 1990/91 pôsobil (s výnimkou vojenskej služby) v klube HKm Zvolen v rámci 1. slovenskej národnej hokejovej ligy. Neskôr hrával za MHK Dubnica nad Váhom v slovenskej extralige.
La Digne-d’Aval

Poloha

Obec má rozlohu 3,14 km². Najvyšší bod je položený 380 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 550 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gerúzia

Gerúzia (iné názvy: gerúsia; gerousia, gerusia; gerousiá, gerúsiá, gerusiá; gr. Γερουσία- Gerousia/iné prepisy: Gerusia, Gerousiá, Gerúsiá, Gerusiá) bola aristokratická inštitúcia v starovekom Grécku (najznámejšia je spartská gerúzia). Existovala aj počas tureckej nadvlády nad Gréckom. Slovo pochádza z gréckeho geron-starec.

Sparta

Gerúziu tvorilo dvadsaťosem gerontov (starci), ktorí dovŕšili šesťdesiat rokov a pochádzali z významných rodín. Jej členmi boli aj dvaja spartskí králi. Členstvo v gerúzii bolo doživotné, po smrti člena rady starších bol doplnený ďalší člen. Gerúzia bola kráľovský poradný orgán a zároveň pripravovala podklady a návrhy na rokovania spartského ľudového zhromaždenia. V Aténach mal obdobnú funkciu areopág. Ale už v priebehu peloponéskej vojny si gerúzia osvojila výkonné právomoci vrátane rozhodnutii proti kráľom. V priebehu 4-3 stor. prnl. na seba strhla výkonnú moc.
Iller

Priebeh toku

Rieka vzniká v Allgauských Alpách v bavorskom meste Oberstdorf sútokom riek Breitach, Stillach a Trettach. Tečie prevažne severným smerom a najvyššie prietoky dosahuje na konci jari a v lete, kedy rieku zásobuje voda z topiaceho sa snehu a ľadovcov. Na dolnom toku Iller preteká Švábsko-bavorskou vrchovinou a v meste Ulm ústi sprava do Dunaja. Priemerný prietok vody v ústí je 71 m³/s, ktorý počas letných povodní stúpa nad 500 m³/s.
Na rieke bola vybudovaná kaskáda vodných elektrární a rieka sa využíva aj k plaveniu dreva.
Alexej Stanislavovič Jelisejev

Život

Po ukončení 10. triedy sa prihlásil na Baumannovu vysokú technickú školu. Matka bola chemička, stala sa doktorkou vied a k učeniu ho cieľavedomo viedla. Na vysokej škole sa venoval hlavne teórii automatického riadenia a potom rozvoju kozmickej techniky. Získal titul majster športu, bol šampión ZSSR v šerme. Zaujímal sa o maliarstvo a rád navštevoval výstavy. Medzi kozmonautov sa dostal neskoro, ale veľmi rýchlo zvládol prípravné etapy a na začiatku roku 1969 už odštartoval z Bajkonuru v lodi Sojuz 5 na obežnú dráhu Zeme. Partnermi mu boli kozmonauti Volynov a Chrunov. Na obežnej dráhe prešli do lode Sojuz 4 (prvý prestup posádok vo vesmíre na svete) a s ňou sa vrátil na Zem. Ešte v tom istom roku štartoval do vesmíru po druhýkrát, bolo to v Sojuze 8 so Šatalovom, na obežnej dráhe leteli spoločne so Sojuzom 6 a Sojuzom 7 (prvý hromadný let troch kozmických lodí). A za necelé dva roky bol v Sojuze 10 so Šatalovom a Rukavišnikovom, pripojili sa k novej orbitálnej stanici Saľut 1. Pri všetkých letoch bol vo funkcii palubného inžiniera-technika. Neskôr sa stal doktorom technických vied, bol riaditeľom programu Sojuz-Apollo za sovietsku stranu. V roku 2007 sa zúčastnil XX. Medzinárodného planetárneho kongresu v Škótsku.
Všetko čo mám rád (televízna relácia z roku 2017)

Kapela

V šou hrá kapela na čele s Ondrejom Kandráčom (iná skupina ako Kandráčovci; kapela Sokoly). Na cimbal hrá so spevom Tomáš Oravec, na akordeóne Rado Duda, na kontrabase Tomáš Gašpierik a Juraj Kyseľ, na bicie Ľuboš Dvoščák a na husle so spevom Ondrej Kandráč.

Všetko čo má Ander rád

Od 22. septembra 2017 vysiela JOJ špeciálnu reláciu Všetko čo má Ander rád so známym zabávačom Anderom z Košíc. V relácii vystupuje aj Ondrej Kandráč s kapelou.

Všetko čo mám rád (kniha)

4. decembra 2017 bola vydaná kniha Všetko čo mám rád, ktorá obsahuje to najlepšie z hudobno-zábavnej talk show TV JOJ s množstvom fotografií a výberom tých najlepších vtipov od moderátorov a ich hostí. Súčasťou knihy je spevník s notami k piesňam, ktoré v šou odzneli.

CD

V novembri 2018 bolo vydané CD s názvom Všetko čo mám rád, na ktorom nájdete hity z relácie v podaní Ondreja Kandráča, Štefana Skrúcaného a kapely Sokoly.

Špeciál: Všetko čo mám rád na Liptove (2019)

30. augusta 2019 TV JOJ odvysielala záznam koncertu Ondreja Kandráča a kapely Sokoly na Liptove v kúpeľoch Lúčky.
Saint-Vincent-sur-Jard

Poloha

Obec má rozlohu 14,65 km². Najvyšší bod je položený 23 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 205 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky (Smolensk)

Katedrála Zosnutia presvätej Bohorodičky (rus. Собор Успения Пресвятой Богородицы, Успенский собор) v ruskom meste Smolensk je katedrálnym chrámom Smolenskej eparchie Ruskej pravoslávnej cirkvi. Zasvätená je Zosnutiu (Nanebovzatiu) Bohorodičky. Nachádza sa v centre mesta na Chrámovom vrchu a je veľmi dobre viditeľná už zďaleka.

História

Prvý chrám bol na tomto mieste postavený kniežaťom Vladimírom Monomachom v roku 1101. Dnešný chrám bol vybudovaný na pamiatku obrancov mesta Smolensk, ktorí v roku 1611 radšej zapálili strelný prach v muničnom sklade v chráme, aby sa nedostali do zajatia poľským okupantom. Explózia chrám výrazne zničila a obrancovia zahynuli. Nový chrám sa začal budovať po pripojení mesta k Rusku. Jeho stavba však trvala pomerne dlho. Začal ho stavať v roku 1677 A. Koroľkov. V stavbe pokračoval v rokoch 1732 až 1740 A. I. Šendeľ. V plnej kráse bol dokončený až v roku 1772. Je vybudovaný v ruskom barokovom štýle.

Zaujímavosti

Chrám má tradične jednu väčšiu a štyri menšie kupoly. Pozoruhodným je jeho ikonostas s veľkou vrstvou zlata, ktorý očaril aj Napoleonových vojakov v roku 1812, keď okupovali mesto. Pochádza z 18. storočia a nesie prvky klasického staroruského štýlu, ale aj ukrajinského baroka.
V chráme sa nachádzajú aj relikvie svätca z 13. storočia Merkuria Smolenského. Veľkou ozdobou smolenskej katedrály bola ikona Smolenskej Bohorodičky, ktorá sa stratila počas nacistickej okupácie Smolenska v rokoch 1941 až 1943 a dodnes sa nenašla.
Tiokyanat meďný

Syntéza

Tiokyanatan meďný sa tvorí zo spontánneho rozkladu suchého tiokyanatanu meďnatého, pričom sa uvoľňuje tiokyanogén, najmä pri zahrievaní. Vzniká tiež z tiokyanatanu meďnatého pod vodou, pričom okrem iného uvoľňuje kyselinu tiokyanatú a vysoko jedovatý kyanovodík. Výhodne sa pripravuje z meďnatých roztokov vo vode, ako je síran meďnatý. K meďnatému roztoku sa pridá kyselina sírová a potom sa pridá rozpustný tiokyanatan (hodne pomaly sa zamieša. Tiokyanatan meďný sa vyzráža ako biely prášok. Alternatívne môže byť ako redukčné činidlo použitý roztok tiosíranu.

Podvojné soli

Tiokyanatan meďný tvorí jedinú podvojnú soľ s prvkami skupiny 1, tiokyanatan cézno-meďnatý (CsCu(SCN)₂). Podvojná soľ sa tvorí len z koncentrovaných roztokov tiokyanatanu cézneho, do ktorých sa tiokyanatan meďný rozpúšťa. Z menej koncentrovaných roztokov sa pevný tiokyanatan meďný separuje, čo odráža jeho nízku rozpustnosť. Keď sa zmieša s tiokyanatanom draselným, sodným alebo bárnatým a kryštalizuje sa skoncentrovaním roztoku, vykryštalizujú sa zmiešané soli. Tieto soli sa nepovažujú za pravé podvojné soli. Podobne ako tiokyanatan cézno-meďnatý sa tiokyanatan meďný oddelí, keď sa tieto zmiešané soli znovu rozpustia alebo sa ich roztoky zriedia.

Použitie

Tiokyanatan meďný je dierový vodič, polovodičoch so širokým zakázaným pásmom (3,6 eV, teda transparentný pre viditeľné a blízke infračervené svetlo). Používa sa vo fotovoltaike v niektorých bunkách tretej generácie ako vrstva na prenos dier. Pôsobí ako polovodič typu P a ako elektrolyt v tuhom skupenstve. Často sa používa v solárnych článkoch citlivých na farbivá. Jeho vodivosť dier je však relatívne nízka (0,01 S.m⁻¹. Toto môže byť zlepšené rôznymi úpravami, napr. Vystavením plynnému chlóru alebo dopingu tiokyanogénom (SCN)₂). 
Tiokyanatan meďný s oxidom nikelnatým pôsobí synergicky ako aditívum na potlačenie dymu v polyvinylchloride. 
Tiokyanatan meďný vyzrážaný na uhlíkovom nosiči sa môže použiť na konverziu arylhalogenidov na aryltiokyanatany. 
Tiokyanatan meďný sa používa v niektorých antivegetatívnych farbách. Výhody v porovnaní s oxidom meďnatým sú, že zlúčenina je biela alebo takmer biela a je tiež účinnejší biocíd.
Fytogeografické členenie Slovenska

Fytogeografické členenie Slovenska alebo fytogeografická regionalizácia Slovenska je regionalizácia Slovenska z hľadiska fytogegrafie.

Charakteristika

Existujú dva hlavné prístupy k fytogeografickému členeniu Slovenska. Veľká väčšina autorov (Pax, Hayek, Domin, Jávorka, Klášterský, Novacký, Novák, Dostál, Futák, Maglocký) používa floristický prístup, kým Plesník používa princíp priestorovej štruktúry vegetácie, opierajúci sa (na vyšších úrovniach členenia) o geomorfologicko-klimatické pomery.
Anglards-de-Salers

Poloha

Obec má rozlohu 48,36 km². Najvyšší bod je položený 1 317 m n. m. a najnižší bod 530 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 799 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
STS-81

Priebeh letu

STS-81 bola piatou z deviatich plánovaných misií na Mir a druhá, ktorá menila amerického astronauta. Johna Blaha, ktorý bol na Mire 118 dní od 9. augusta 1996, vystriedal astronaut Jerry Linenger. Linenger potom strávil na Mire viac než štyri mesiace. Na Zem sa vrátil s misiou STS-84, ktorá odštartovala v máji 1997.
Raketoplán Atlantis úspešne odštartoval 12. januára o 09:27 UT z Kennedyho vesmírneho strediska, hneď na začiatku štartovacieho okna. V čase 09:30 UT sa odhodili štartovacie motory SRB, v čase 09:36 UT sa Atlantis dostala na suborbitálnu dráhu a približne o 10:00 UT na cieľovú obežnú dráhu. K vesmírnej stanici Mir sa raketoplán približoval rýchlosťou 1 000 km za obeh a stretol sa s ňou v priebehu štvrtého dňa letu, o 03:55 UT.
V nákladovom priestore Atlantisu bol uložený dvojitý modul SPACEHAB-DM (Double Module), ktorý slúžil na rozšírenie priestoru na experimenty. Po privítaní posádok začali astronauti plniť hlavnú úlohu, a to dopraviť dovezený materiál na palubu vesmírnej stanice. Počas piatich dní, kedy bol raketoplán zakotvený pri Mire posádka prekladala vodu  – 635 kg a zásoby z raketoplánu na stanicu. Na Mir sa presunulo 516 kg amerického vedeckého vybavenia, 1 000 kg ruských zásob a 122 kg ostatného materiálu. Do tej doby to bol najväčší náklad privezený raketoplánom. Naspäť na Zem dopravila Atlantis 570 kg materiálu z ukončených amerických vedeckých pokusov na Mire, 405 kg ruského nákladu a 97 kg ostatného materiálu.
Okrem doplňovania zásob kozmickej stanice sa posádky tiež venovali naplánovaným vedeckým experimentom zameraným na biológiu, štúdium mikrogravitácie a skúmanie vesmíru. Cieľom pokusov bolo predovšetkým získať informácie pre budúce plánovanie a výstavbu Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS).

Pristátie

K odpojeniu raketoplánu od stanice došlo 20. januára 1997 o 02:15:44 UTC, a po oblete stanice sa Atlantis vydal na spiatočnú cestu na Zem. Raketoplán pristál bez problémov na Kennedyho vesmírnom stredisku, dráhe 33 22. januára 1997 o 14:23:51 UTC. Jeho let trval 10 dní 4 hodiny a 56 minút.
Saint-Brice (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 9,3 km². Najvyšší bod je položený 55 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 063 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Protestantský patent (1861)

Protestantský patent alebo Protestantský zákon zo dňa 8. apríla 1861 (číslo 41/1861 RGBl.) bol predpis, ktorým sa reorganizovalo postavenie protestantov v Rakúskej monarchii okrem Uhorska a Vojenskej hranice. Priniesol prvýkrát relatívne zrovnoprávnenie evanjelických cirkví s rímskokatolíckou cirkvou v rakúskej časti monarchie. V dnešnom Rakúsku platil až do roku 1961.
Na patent nadväzovalo ministerské nariadenie č. 42/1861 RGBl., ktorým sa vydala provizórna ústava pre evanjelické cirkvi v Rakúsku.

Odkazy

Text patentu v Ríšskej zbierke zákonov (Reichsgesetzblatt)
Servance

Poloha

Obec má rozlohu 39,24 km². Najvyšší bod je položený 932 m n. m. a najnižší bod 380 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 865 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivanovsko-voznesenská gubernia

Ivanovsko-voznesenská gubernia (rus. Иваново-Вознесенская губерния) bola jedna z gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky v rokoch 1918–1929 zriadená po rozpade Kostromskej a Vladimírskej gubernie 20. júna 1918. Hlavným mestom gubernie bolo Ivanovo-Voznesensk. Podľa údajov z roku 1926 v gubernii žilo 1 195 800 obyvateľov.
Gubernia sa delila na 3 okresy. Zanikla 14. januára 1929, keď sa jej územie včlenilo do Ivanovskej priemyslenej oblasti.
Post hoc, ergo propter hoc

Post hoc, ergo propter hoc (lat.) je latinský výraz s významom „potom, teda preto“. Opisuje logickú chybu spočívajúcu v tom, že sa z časovej následnosti dvoch udalostí (koincidencia) usudzuje na existenciu príčinného vzťahu medzi nimi (kauzalita).
Skupina Svetovej banky

Skupina Svetovej banky (anglicky The World Bank Group) je zoskupenie piatich úzko prepojených inštitúcii. Dve organizácie, Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj (International Bank for Reconstruction and Development IBRD) a Medzinárodná asociácia pre rozvoj (International Development Association - IDA), sú zastrešené termínom Svetová banka. Ďalšími troma organizáciami sú Medzinárodná finančná korporácia (International Finance Corporation - IFC), Mnohostranná agentúra pre investičné záruky (Multilateral Investment Guarantee Agency - MIGA) a Medzinárodné centrum pre riešenie investičných sporov (Interantional Centre for Settlement of Investment Disputes). Všetkých päť sa špecializuje v rôznych oblastiach rozvoja, ale spolu využívajú komparatívnu výhodu vzájomnej spolupráce, aby dosilahli spoločný cieľ, a to zníženie chudoby.
Prezidentom Skupiny Svetovej banky je tradične zástupca z USA (v Medzinárodnom menovou fonde je to Európan). Od júla 2007 je prezidentom Robert. B. Zoellick. Sídlo Skupiny Svetovej banky sa nachádza v hlavnom meste USA, vo Washingtone D.C.
Badefols-sur-Dordogne

Poloha

Obec má rozlohu 6,06 km². Najvyšší bod je položený 180 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 211 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Querrieu

Poloha

Obec má rozlohu 10,03 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 681 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rohožník (okres Malacky)

Politika

Orgánmi obce su zastupiteľstvo a starosta obce.

Obecné zastupiteľstvo

Obecné zastupiteľstvo obce Rohožník sa skladá z 9 zastupiteľov občanov volených obyvateľmi obce na obdobie 4 rokov.
Konvenčná rádiológia

Konvenčná alebo klasická rádiológia je súbor rádiologických zobrazovacích metód, ktorý využíva statický alebo dynamický záznam častí ľudského tela, pričom obraz nevzniká zložitým matematickým spracovaním, ale len „osvietením“ filmu alebo digitálneho senzora röntgenovým žiarením.
Hippias väčší

Hippias väčší (alebo Čo je krása) je jeden z dialógov Platóna. Patrí ku skorým dialógom napísaným, keď bol autor ešte mladý. Čas jeho vzniku je neistý.

Téma dialógu: definícia krásy

V Hippiasovi väčšom si Sokrates a Hippias vytýčia za cieľ definovať pojem krása. Tento cieľ však nenaplnia, pretože nie sú schopní sformulovať odpoveď tak, aby vyjadrila pojem krásy v úplnosti.
Je však dôležité brať do úvahy, že grécke slovo používané v tomto dialógu "καλον" je prídavné meno, ktoré v preklade označuje niečo, čo je vynikajúce, vznešené, avšak taktiež aj krásne.
La Chapelle-Saint-Laurian

Poloha

Obec má rozlohu 9,82 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karosa NO 80

Karosa NO 80 je model autobusového návesu, ktorý v jedinom kuse vyrobila na začiatku 60. rokov 20. storočia Karosa Vysoké Mýto .

Konštrukcia

Náves NO 80 je založený na konštrukcii autobusu Škoda 706 RTO . Jedná sa o jednonápravové vozidlo, ktoré bolo pripojené za klasickým nákladným ťahačom. NO 80 má celokovovú polosamonosnou karosériu spojenú s polosamonosným rámom a tvorí s ním jeden celok. Karoséria je zvonku oplechovaná, v interiéri obložená umakartom . Pérovanie je zabezpečené pozdĺžnymi listovými perami , na ktorých sú silenbloky. Náprava má dva hydraulické tlmiče a torzný stabilizátor kvôli zlepšeniu priečnej stability. Čalúnené sedačky s trubkovým rámom s poťahmi z umelej kože boli farebne zladené s ostatným interiérom. Boli rozmiestnené priečne 2 + 2 so strednou uličkou. Všetky sú umiestnené v smere jazdy okrem radu nad podbehmi kolies a sedadla oproti vstupným dverám. Vstup do vozidla zaisťovali jedny mechanické dvojkrídlové, tzv. Búchacie dvere šírky 900 mm, ktoré boli umiestnené v pravej bočnici v prednej časti návesu. Ich otvorením sa samočinne vyklopila stupačka pre uľahčenie nastupovania cestujúcich. Voz bol vybavený samostatným naftovým kúrením PAL s výkonom 9000 kcal/h..

Výroba a prevádzka

Prvé projekty koncepcie návesu pre hromadnú dopravu osôb sa objavili v roku 1958 . Bolo rozhodnuté o výrobe unifikovanej rady autobusov Karosa SB (dĺžka 10 m), Škoda 706 RTO (11 m) a Škoda 706 RTO-K (kĺbový, 16 m), prívesu Karosa B 50 a návesu NO 80. Prototyp autobusového návesu bol vyrobený na konci roka 1960, v januári 1961 bol predstavený odbornej verejnosti a potom bol nasadený do skúšobnej prevádzky. Ako ťahač mohol použiť nákladné auto Škoda 706 RTTN či Tatra 137 . Výhodou osobného návesu bola možnosť ho kedykoľvek odpojiť a nahradiť návesom nákladným (napríklad dovoz zamestnancov na stavbu a potom materiálu na stavenisko). Výhľadovo sa uvažovalo aj o vojenskom variante. Lenže už v čase stavby prototypu vyvíjala Karosa nový autobusový rad Š, takže z unifikovaného radu sa masovej výroby dočkal len autobus RTO. 
Prototyp návesu NO 80 bol v skúšobnej prevádzke v niekoľkých podnikoch ČSAD (napr. Tábor, Bratislava, Gottwaldov, Brno i. ). Potom bol v roku 1962 natrvalo odovzdaný ČSAD Bratislava, ktoré ho uplatnilo v okolí Šale, kde jazdil 17 rokov. Jeho ťahač 706 RTTN bol po návozu zamestnancov do podnikov využívaný aj v nákladnej doprave (ako bolo pôvodne plánované). 
Na začiatku 21. storočia bol vrak návesu objavený na Slovensku . Postupne bola vykonaná jeho náročná renovácia. Verejnosti bol prvýkrát predstavený (spolu s tiež renovovaným ťahačom Škoda 706 RTTN) v lete 2007 v Prahe . O necelý rok neskôr bol prvýkrát vypravený na vyhliadkovú jazdu s cestujúcimi (stalo sa tak 26. apríla 2008 v Brne ).
Inkunábula

Inkunábuly (lat. in cunabulis, teda: „v kolíske“) alebo prvotlače sú najstaršie tlačené knihy pochádzajúce z Európy, ktoré vznikli v období medzi vynálezom kníhtlače, t.j. tlače s pohyblivými literami (okolo roku 1450), a koncom 15. storočia.
Za vynálezcu kníhtlače je považovaný Johannes Gutenberg, ktorý v roku 1455 vytlačil v Mohuči tzv. 42-riadkovú Bibliu.
Najväčšia zbierka inkunábulí (takmer 20 000 exemplárov) sa nachádza v Bavorskej štátnej knižnici (Bayerische Staatsbibliothek) v Mníchove, potom v Britskej knižnici (British Library) v Londýne, v Národnej knižnici (Bibliothèque nationale) v Paríži (viac ako 12 000) a vo Vatikánskej apoštolskej knižnici v Ríme (okolo 8 000).
Montlaur-en-Diois

Poloha

Obec má rozlohu 9,72 km². Najvyšší bod je položený 1 320 m n. m. a najnižší bod 502 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 154 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Precipitácia

Precipitácia je zrážanie rozpustnej látky z tuhého roztoku. Precipitácia nastáva pri zmene rozpustnosti niektorých prvkov (substancii) v matrici základného kovu (materiálu). Najčastejšie je to následkom zmeny rozpustnosti s teplotou ale v kovových materiáloch je často precipitácia indukovaná deformačne. Pri deformačne indukovanej precipitácii dochádza v dôsledku plastickej deformácie základného kovu (ktorý predstavuje rozpúšťadlo) taktiež k zníženiu rozpustnosti niektorých prvkov.
Tercillat

Poloha

Obec má rozlohu 13,64 km². Najvyšší bod je položený 435 m n. m. a najnižší bod 329 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 169 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Hélène (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 17,05 km². Najvyšší bod je položený 389 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 465 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neurofunk

Prehľad

Dvojica Konflict upravila štýl DJa Optical do drsnejšiej a jednoduchšej formy so silným ovplyvnením techna, čoho príkladom môže byť skladba „The Beckoning“ (vydaná cez Renegade Hardware v roku 1999). V roku 2002 interpreti Sinthetix, Cause 4 Concern a Silent Witness & Break prišli s minimalistickým prístupom, dôrazom na chladnejšie a presnejšie beaty, tvrdšími stabmi cez basovú linku, ostrejším mixovaním zároveň s pokročilejším zvukovým dizajnom štýlu v rokoch 2002 až 2005 s interpretmi ako Gridlok, Corrupt Souls, Noisia, Phace a The Upbeats.
Pre neurofunk je charakteristický stredný rozsah, syntezátorové zvuky, prepletené filtrom, a funkom ovplyvnená basová linka. Skreslenie basov a plechových nástrojov Milesa Davisa dalo základ nielen neurofunku, ale tiež jazz fusionu.
Sen o Červenom pavilóne

Sen o Červenom pavilóne (čín. 红楼梦, pchin-jin: Hóng lóu mèng - Chung lou meng), známy aj ako Príbeh kameňa (čín. 石头记, pchin-jin: Shítóu jì - Š’-tchou ťi) je jeden z najznámejších čínskych románov, patrí k štyrom klasickým románom čínskej literatúry. Jeho autorom je Süe-čchin Cchao, dielo bolo prvýkrát publikované až po jeho smrti.
Román je symbolickou autobiografiou, obsahuje fragmenty zo života autora, ktorý v prvých kapitolách píše, že má byť spomienkou na ženy jeho mladosti - kamarátky, príbuzné a slúžky. Hlavný hrdina je prevtelením kameňa (preto pôvodný názov), mladý človek z vyšších vrstiev, ktorý zažíva príbeh lásky. Jeho životné osudy ho však privedú k poznaniu, že život je márnosť a odchádza do kláštora. V príbehu sa odzrkadľujú vplyvy buddhizmu, má aj filozofický a sociálny podtón.
V 19. storočí sa román stal populárnym, klesol z vysokej literatúry do ľudovej a jeho obsah sa zmenil na sentimentálny ľúbostný príbeh. V dvadsiatom storočí ho literárni vedci označili za najväčší čínsky román, a dokonca o ňom vznikla samostatná veda, redológia (angl. redology, čínsky 红学).
Dielo pozostáva zo 120 kapitol, z ktorých 80 napísal sám Süe-čchin Cchao, zvyšných 40 pridal nakladateľ. Román je charakteristický obrovským množstvom postáv, ktoré v ňom vystupujú (je ich viac ako 350), ako aj detailným popisom a pozorovaním života a sociálnej štruktúry aristokratickej rodiny 18. storočia.
Jazyk románu má niekoľko vrstiev, naratív je napísaný v poloklasickom jazyku, ale dialógy sú v hovorovom jazyku, dokonca sú prítomné i dialekty. V niektorých pasážach je zvýraznená ľudovosť jazyka, ktorá pomáha utvárať charakteristiku postáv. V texte nájdeme i lyrické pasáže, fantastické a rozprávkové motívy.
Rtanj

Rtanj (srb. Ртањ) je najvyšší vrch srbskej časti Karpát. Nachádza sa na východe Srbska (medzi mestami Boljevac a Sokobanja, v regióne známom ako Timok). Jej vrchol dosahuje výšku 1 560 m n. m. Vrchol vrchu tvarom nápadne pripomína pyramídu, a pripisujú sa mu nadprirodzené až magické schopnosti. Niektorí dobrovoľníci sa tu preto stretli na konci roka 2012, pretože očakávali, že ich táto nadprirodzená moc ochráni pred očakávaným koncom sveta.
Na vrchole vrchu sa dnes nachádzajú rozvaliny starej kaplnky, ktorá bola postavená v roku 1932. V súčasnosti sa plánuje jej obnova.
Dieffenbach-lès-Wœrth

Poloha

Obec má rozlohu 3,61 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE