Kuvičok obojkový

Opis

Meria iba 15 - 17 cm. Krídlo 80 - 101 cm, chvost 56 - 71 mm. Hmotnosť dvoch samcov bola 52 a 53 g, samica 63 g.  Hlavu má sivohnedú s radmi drobných svetlých bielych a žltobielych škvrniek. Má výrazné svetlé obočie a bielu škvrnu na hrdle. Na zadnej časti hlavy má škvrny usporiadané tak, že vyzerajú ako oči (okcipitálna tvár). Základná farba vrchnej časti tela je buď sivohnedá alebo červenohnedá s výraznými svetlými a tmavými priečnymi čiarami, spodok je svetlý so škvrnami, hruď s priečnymi čiarkami. Chvost je tmavý, má úzke svetlé alebo červenkasté priečne prúžky. Dúhovka je citrónovožltá alebo zlatožltá, zobák zelenkavo-žltý, pri koreni tmavší, nohy a prsty bledozelenožlté až olivovo-šedé, pazúry tmavohnedé. Samec a samica sa navzájom zafarbením nelíšia, mláďatá sú iba tmavšie s hustejšími škvrnami. Samica je väčšia a ťažšia ako samec.
Pozri aj: Glaucidium

Hlas

Samec kuvička obojkového sa ozýva 4 slabičným opakovaným wu wuwu wup, wu wuwu wup, alebo wü wüwü wüp či hü hü-hü hü. Medzi prvou a štvrtou slabikou uplynie 0,5 alebo 0,8 sekundy.  Spev začína ticho a postupne zosilňuje. Zo začiatku pôsobí dojmom, že hlas prichádza z veľkej diaľky a sťažuje tak lokalizáciu volajúceho jedinca.

Rozšírenie

Kuvičok obojkový je stály vták, nemigruje. Svoju západnú hranicu rožšírenia dosahuje v Himalájach, v severnej oblasti Pakistanu. Východným smerom sa jeho areál rozprestiera cez Čínu až po ostrov Taiwan. Južným smerom siaha cez Malajziu na ostrovy Sumatra a Borneo.

Biotop

Kuvičok obojkový je lesný druh sovy, žije v ihličnatých a zmiešaných lesoch s dubom, rododendrónom a jedľou. Vyžaduje staré stromy s dutinami, kde hniezdi ale aj otvorený priestor v lese, rozvoľnené okraje s krovinami, krovinaté lesy, prieseky a vyťažené plochy. Na týchto miestach loví. 
Najnižšie zaznamenané nadmorské výšky sú 600 m n. m. alebo 700 m n. m. v Číne, zvyčajne od 1350 - 2 750 m n. m. (3 000 m n. m.).

Spôsob života

Kuvičok obojkový je aktívny najmä cez deň a za šera. Často ho možno nájsť sedieť na riedko olistených konároch vysokých stromoch v lese, loví aj volá uprostred dňa za plného svetla. V porovnaní s inými druhmi sov je veľmi málo aktívny v noci. Lieta striedaním kĺzavého letu s intenzívnym letom za silného mávania krídlami.
Na imitáciu reaguje aktívne. Drobné spevavce na neho neustále cez deň reagujú, približujú sa a varovnými hlasmi sa ho snažia zahnať. 
Pozri aj: sekciu Správanie u kuvička vrabčieho, z viacerých pohľadov sa neho podobá.

Hniezdenie

Hniezdi v podhorských a horských lesoch v dutinách stromov, prirodzených alebo vysekaných ďatlovitými, napríklad barbetovité (Megalaimidae), od 2 - 10 m výšky v pňoch stromov. Často to bývajú veľmi práchnivé pne volne stojace v lese alebo na čistine. Najčastejšie znášajú 3 - 5, často 4 biele okrúhle vajíčka (29 x 24 mm).

Potrava

Živia sa najmä drobnými vtákmi, okrem toho aj hlodavcami, jaštericami, cikádami, rovnokrídlovcami, chrobákmi a iným väčším hmyzom. Vzhľadom ku jeho drobnej postave je to odvážny lovec, uloví vtáky rovnakej veľkosti ako je on sám. Korisť drží v pazúroch, odnáša ju na vyššie položené miesto a trhá ju zobákom.

Taxonómia a poddruhy

Prvý ho taxonomicky zaradil Burton v roku 1836 ako Noctua Brodiei.  Na základe molekulárnej analýzy mitochondriálnej DNA bol potvrdený užší vzťah s druhmi kuvičok džungľový (Glaucidium radiatum) a kuvičok jarabý (Glaucidium cuculoides). Tieto druhy zaraďujú autori König a Weick do rodu Taenioglaux.
Rozlišujú sa 4 poddruhy:
Glaucidium brodiei brodiei' (Burton, 1836). Nominátna rasa. Poddruh tubiger rozšírený od Thajska do južnej Číny a poddruh garoense z Ásamu, sú považované za synonymá.
Glaucidium brodiei pardalotum (Swinhoe, 1863). Taiwan, krídlo 89 - 91 mm, chvost 63.5 mm.
Glaucidium brodiei sylvaticum (Bonaparte, 1850). Sumatra, krídlo 95 mm, chvost 53 mm; druh G. b. peritum popísaný na Sumatre je synonymum.
Glaucidium brodiei borneense (Sharpe, 1893). Borneo, merania nie sú k dispozícii.