google/wiki40b huggingface dataset:
Husľový koncert

Husľový koncert je dielo z oblasti klasickej hudby. Je určené pre sólové husle, ktoré doprevádza symfonický orchester alebo menšie hudobné teleso. Zvyčajne má zachovanú typickú formu koncertu, to znamená tri vety, z ktorých prvá a tretia sú v rýchlejšom tempe a stredná v pomalom. Hlavne v 20. storočí však bola štruktúra husľového koncertu rôzne modifikovaná a vznikli i štvorveté koncerty, a koncerty s vetami spojenými do väčších celkov. Vzájomné postavenie sólového nástroja a orchestru môže byť rôzne. Niektoré diela sú založené na výraznom a virtuóznom husľovom parte, ako napríklad Čajkovského koncert, iné sú komponované skôr v symfonickom duchu s vyrovnanejším sólovým a orchestrálnym partom, ako napríklad Brahmsov koncert.

História

História husľového koncertu siaha už do obdobia baroka, z ktorého sa zachovalo napríklad množstvo Vivaldiho husľových koncertov. Husle ako výrazný a obľúbený sólový nástroj nestratili svoju popularitu ani v klasicizme. Zlatý vek husľových koncertov však prišiel až v romantizme, bohužiaľ často išlo o prázdne diela určené pre predvádzanie virtuózov. Tieto koncerty sa však na repertoári nezachovali. V 20. storočí priniesli niektoré inovácie do husľového koncertu a husľovej hry napríklad Bartók a ďalší skladatelia.

Významné husľové koncerty

Najznámejšími husľovými koncertami sú koncerty Beethovena, Mendelssohna-Bártholdyho, Brahmsa, Čajkovského a Sibelia. Tieto diela tvoria ťažisko husľového repertoáru.
Étaing

Poloha

Obec má rozlohu 5,1 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 441 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bazian

Poloha

Obec má rozlohu 12,71 km². Najvyšší bod je položený 234 m n. m. a najnižší bod 126 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daniel Stach

Životopis

V roku 2007 zmaturoval na Gymnáziu Jírovcova v Českých Budějoviciach. Potom pokračoval štúdiom medzinárodného obchodu na Fakulte medzinárodných vzťahov Vysokej školy ekonomickej, ktoré ukončil s inžinierskym titulom v roku 2013. V rokoch 2008 - 2014 študoval mediálnu komunikáciu na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity, kde získal titul bakalára. 
Závodne sa venoval vodnému slalomu, na kajaku začal jazdiť v jedenástich rokoch. V rokoch 2004 - 2005 bol súčasťou juniorskej reprezentácie Česka vo vodnom slalome.
Začal sa venovať aj moderovaniu rôznych športových a spoločenských podujatí (napr. preteky vo vodnom slalome, od roku 2010 bežecké preteky Run Czech), od roku 2008 tak robí spolu s Miroslavom Lencom pod hlavičkou MaD speakers. V rokoch 2009 - 2012 uvádzal reláciu o netradičných športoch Sports Take na Rádiu Wave.
 
Od augusta 2010 pôsobí v Českej televízii, kde najprv začal robiť úvodné reportáže pre reláciu Hyde Park. Od septembra 2012 moderuje reláciu Hyde Park Civilizace a od augusta 2014 do marca 2016 moderoval aj ranné Studio 6 na ČT24.  V septembri 2016 sa stal hlavným moderátorom redakcie vedy Českej televízie a taktiež od septembra 2016 moderuje reláciu Věda 24 na ČT24.
Chester Bennington

Detstvo

Chester Bennington sa narodil 20. marca 1976, vo Phoenixe v Arizone, zdravotnej sestre a policajtovi, ktorý sa zaoberal prípadmi sexuálneho zneužívania detí. Chester mal už v detstve záujem o hudbu a skupiny Depeche Mode a Stone Temple Pilots nazval jeho prvými inšpiráciami. Chesterovi rodičia sa rozviedli, keď mal jedenásť rokov a odvtedy žil s otcom. Dôsledok rozvodu bol, že začal užívať návykové látky ako sú: marihuana, alkohol, ópium, kokaín, metamfetamín a LSD. Chester nakoniec prekonal túto závislosť, o ktorej hovoril v neskorších rozhovoroch. Počas turné s Linkin Park, začal piť, ale povedal: „Už viac nechcem byť tento človek.“ V rozhovore potvrdil, že keď mal sedem rokov, bol sexuálne zneužívaný starším mužom. Obával sa požiadať o pomoc, pretože nechcel aby si o ňom mysleli, že je homosexuál, tak to pokračovalo až do jeho trinástich rokov. Zneužívanie a situácia doma ho ovplyvnila natoľko, že mal nutkanie utiecť a zabiť sa. Utešoval sa kreslením obrázkov a písaním poézie a piesní. Neskôr sa jeho otcovi podarilo nájsť vinníka zneužívania, ale Chester sa rozhodol nechať prípad tak, pretože si uvedomil, že násilník bol obeťou sám seba. V sedemnástich rokoch sa presťahoval k svojej matke a mal zákaz odísť z domu, potom, čo objavila jeho drogovú činnosť. Pracoval v Burger King restaurant a šetril si peniaze na kokaín, predtým, než začal kariéru ako profesionálny hudobník.
Chester bol na strednej škole fyzicky šikanovaný. V jednom z rozhovorov povedal: „Bol som ako handrová bábika, do ktorej si každý môže kopnúť, a to len za to, že som bol chudý a vyzeral som inak.“

Osobný život

Chester mal jedno dieťa (Jamie) z predchádzajúceho vzťahu s Elkou Brand. Tiež si adoptoval jej syna Isaiah. 31. októbra 1996 sa oženil so svojou prvou manželkou, Samanthou Marie Olit. Mali spolu syna Dravena Sebastiana Benningtona (* 19. apríl 2002). Chesterov vzťah s jeho prvou ženou začal upadať počas jeho prvých rokov v skupine Linkin Park. Rozviedli sa v roku 2005. Po rozvode si vzal svoju druhú ženu, Talindu Ann Bentley, bývalú Playboy modelku, s ktorou mal tri deti, Tylera Lee Benningtona a dvojičky, Lily a Lilu (* 2011). Chester žil so svojou rodinou v Gilbert v Arizone, keď nebol na turné.
Chester a Talinda boli prenasledovaní počítačovým heckerom, Devonom Townsendom, takmer rok. Townsend bol uznaný vinným a bol odsúdený na dva roky.
Speváka Našli obeseného v súkromnej rezidencii na polostrove Palos Verdes neďaleko amerického mesta Los Angeles.
Bennington, ktorý dlhé roky bojoval so závislosťou na drogách a alkohole, bol dva razy ženatý a zostalo po ňom šesť detí.
V minulosti sa vyjadril, že uvažoval o samovražde, keďže ho v mladosti zneužíval starší muž.

Smrť

Chester Bennington sa rozhodol ukončiť svoj život obesením 20. júla 2017 v súkromnej rezidencii Palos Verdes Estates v Los Angeles.
V poslednom období mal veľké problémy s depresiami a nedokázal sa zmieriť so smrťou svojho blízkeho priateľa Chrisa Cornella.
Saint-Germain-lès-Arpajon

Poloha

Obec má rozlohu 6,31 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 353 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antoine-Augustin Parmentier

Boj proti hladu

Ako vojenský felčiar sa zúčastnil sedemročnej vojny a padol do pruského zajatia, kde spoznal výživovú hodnotu zemiakov. Vo Francúzsku vtedy zemiakmi opovrhovali, považovali ich za príčinu malomocenstva a používali sa nanajvýš ako krmivo pre ošípané.
V roku 1772 vypísala besançonská Akadémia vied a umení súťaž o najlepší nápad ako čeliť hladomorom ku ktorým vo Francúzsku v 18. storočí pravidelne dochádzalo. Parmentier získal prvú cenu práve za návrh na využívanie zemiakov ako plodiny, ktorá nie je náročná na pestovanie a dáva veľké výnosy. Vymyslel rad receptov na úpravu zemiakov, ktoré uspokojili aj najnáročnejších labužníkov (hosťom jeho zemiakových večerov býval aj Benjamin Franklin) a presvedčil kráľa Ľudovíta XVI., aby mu poskytol pozemok neďaleko Paríža na experimentálne zemiakové pole. Zároveň uplatnil psychologický trik: dal pole strážiť armádou, vojaci však dostali inštrukcie, aby v prípade krádeže predstierali, že si nič nevšimli. Sedliaci v okolí si povedali, že na prísne stráženom poli bude určite niečo cenného, v noci zemiaky vyhrabávali a sadili ich na svoje pozemky, takže sa zemiaky rozšírili po celom Francúzsku. V roku 1785 zemiaky zachránili tisíce životov po veľkej neprodukcii na severe Francúzska. Vo Versailles sa konala veľká slávnosť na Parmentierovu počesť a sám oslávenec odovzdal kráľovskému páru veľkú kyticu zemiakových kvetov.

Iné aktivity

Parmentier mal veľa záujmov: zavádzal očkovanie proti kiahňam, patril k významným zástancom fyziokratizmu. Založil školu pečenia chleba, venoval sa vinárstvu, syrárstvu, pestovaniu húb, skúmal rôzne metódy uchovávania potravín. Napoleon Bonaparte ho v roku 1805 vymenoval za generálneho inšpektora zdravotnej starostlivosti. V tejto funkcii reagoval Parmentier na kontinentálnu blokádu výrobou cukru z cukrovej repy.

Odkaz

Je po ňom pomenovaná Avenue Parmentier v Paríži a stanica metra na tejto ulici. Pred lekárskou univerzitou je jeho socha. Jeho meno tiež nesie rad zemiakových pokrmov, napr. Hachis Parmentier, zemiaková kaša zapečená s mletým hovädzím mäsom.
Tilloy-et-Bellay

Poloha

Obec má rozlohu 19,34 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 216 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tisamenos (syn Oresta)

Tisamenos alebo Tísamenos (starogr. Τισαμενός) alebo Tísamenés bol v gréckej mytológii kráľ Sparty, Mykén a Argu.
Tisamenos bol syn mykénskeho kráľa Oresta a Hermiony, dcéry spartského kráľa Menelaa. Menelaos svoju dcéru Hermionu pôvodne vydal za Achillovho syna Neoptolema, ale Orestes Neoptolema zabil a oženil sa s Hermionou. Tisamenos mal nevlastného brata Penthila, ktorého ich otec Orestes mal s Erigonou dcérou Aigistha. Následník trónu Tisamenos bol otcom synov, Kometa, Daidamena, Spartóna, Tellida a Leontomenea. 
Tisamenos vládol len tri roky, lebo na Peloponéze po tvrdých bojoch prapravnuci Herakla, Temenos, Kresfontes a Aristodémos po vláde vetvy potomkov Pelopa obnovili vládu Heraklovcov. Dobytý  Peloponéz si potom víťazi rozdelili žrebom. Temenos dostal Argos, Kresfontes Messéniu, Lakónia pripadla deťom Aristodéma dvojičkám Eurysthenovi a Proklovi, lebo Aristodéma ešte pred posledným útokom Dórov zabil blesk. 
Príbeh posledných chvíľ Tisamenovho života poznáme v dvoch rozličných verziách. Podľa jednej Tisamenos zomrel v bojoch o svoju krajinu, ako aj jeho spojenci synovia Aigimia bratia Pamfylos a Dymas. Iná hovorí, že po dobytí jeho krajiny ušiel do Acháje, kde sa nakrátko stal kráľom. Podľa Pausania ho ale Achájci neprijali a dali sa s ním do boja a v bitke Tisamena zabili. Jeho kosti boli na podnet najvýznamnejšieho orákula staroveku od delfskej veštiarne neskôr prenesené do Sparty, kde ho pochovali. 
Dnešní historici dobytie Peloponézu približne dve generácie po trójskej vojne potvrdzujú. Bol to starogrécky kmeň Dórov, ktorý okolo roku 1200 pred Kr. zničil centrá mykénskej kultúry a pôvodné achájske obyvateľstvo si buď podrobil, alebo ho vyhnal.
100 korún slovenských (bankovka)

Lícna strana

Na lícnej strane bankovky je zobrazený knieža Pribina a pod ním je vyobrazený Kostol svätého Michala archanjela v Dražovciach.

Rubová strana

Na rubovej strane bankovky je sediaca žena so slovenským znakom.

Vodotlač

Vodotlač je figurálneho typu a predstavuje hlavu ženy z profilu.
Olympijská dedina vo Vancouveri

Olympijská dedina vo Vancouveri (Vancouver Olympic Village – VOV) je olympijská dedina, ktorá sa nachádza v kanadskom meste Vancouver pre účely ubytovania športovcov, trénerov a športových funkcionárov počas Zimných olympijských a paralympijských hier v roku 2010. Rozprestiera sa  na ploche o veľkosti 56 000 m² na ktorej je umiestnených 600 ubytovacích jednotiek pre viac ako 2 800 športovcov, trénerov a funkcionárov.
Olympijská dedina sa rozprestiera na mieste bývalej priemyselnej zóny na ktorej sa až donedávna nachádzali poväčšine iba parkoviská. Leží na pobreží u juhovýchodnej strany zálivu False Creek, na sever od 2 Avenue medzi ulicami Quebec Street a Manitoba Street. Na juh od budovy Science Worldu je jej nábrežie súčasťou vancouverského nábrežia – promenády pre chodcov a cyklistov.
Olympijská dedina vo Whistleri (Whistler Olympic and Paralympic Village – WOPV) sa nachádza v meste Whistler a takisto bola využitá pre účely Zimných olympijských a paralympijských hier v roku 2010. Je menšia ako tá vo Vancouveri, prichýli viac ako 2 400 športovcov, trénerov a funkcionárov, pričom 450 lôžok bolo špeciálne upravených pre potreby vozičkárov. Prípravné práce sa začali v roku 2006, pričom samotná výstavba sa rozbehla v marci 2007. Dokončená bola v lete v roku 2009.

Výstavba

Prípravné práce sa spolu s výstavbou začali vo februári 2006. Dokončená bola v novembri 2009, po jej dokončení bola zverená do správy Organizačného výboru pre olympijské hry vo Vancouveri – Vancouver Organizing Committee (VANOC) s cieľom používať dedinu počas konania olympijských hier. Po ich skončení sa 7. apríla 2010 olympijská dedina vrátila späť do vlastníctva mesta Vancouver. Následne bola prestavaná na obytnú zónu so spoločenským a kultúrnym strediskom, tromi jaslami, základnou školou, parkom a verejným námestím.
Erichthonios (Atény)

Erichtonios alebo aj Erechtheus I. (starogr. Ἐριχθόνιος, Ἐρεχθεύς – Erichtonios, Erechtheus, lat. Erichthonius) je v gréckej mytológii syn boha Héfaista a bohyne zeme Gaie.
Pôvod Erichthonia je v najstarších mýtoch dosť nejasný, podľa tradície sa ho po narodení ujala bohyňa Aténa a v uzavretom koši ho odniesla do svojej svätyne na aténsku Akropolu, kde ho potom strážili dva hady. 
Svojim kňažkám, dcéram aténskeho kráľa Kekropa, Herse, Aglaure a Pandrosode zakázala kôš otvoriť. Ony však nevedeli potlačiť ženskú zvedavosť a striehli na vhodnú príležitosť, aby do koša nazreli. Tá príležitosť sa im naskytla, keď bohyňa Aténa odišla na Pallénu, aby odtiaľ prienesla vrch, ktorý mal slúžiť na lepšiu ochranu Akropoly.
Pri otváraní koša ich však spozorovala vrana, ktorá to ihneď išla oznámiť Aténe. Aténa sa veľmi nahnevala a aby sa vrátila čo najrýchlejšie, pustila vrch, ktorý na svojom mieste stojí dodnes a volá sa Lykabétos a ponáhľala sa do svojej svätyne. Keď ju sestry uvideli, zo strachu pred jej pomstou skočili z Akropoly do priepasti.
Keď Erichtonios dospel, stal sa aténskym kráľom a do mýtov sa zapísal tromi významnými činmi. Ako prvý dal zapriahnúť koňa, ktorý zoral pluhom zem, potom nariadil, aby sa na počesť bohyne Atény konali každoročne slávnosti tzv. "Panathénaie" a každý štvrtý rok Veľké Panathénaie (Panathenajské hry). Za svoje zásluhy bol Erichtonios po smrti prenesený bohmi na nebo a premenený na súhvezdie Vozataja (Boóta), ktoré nám ho pripomína dodnes.
Calenzana (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 182,77 km². Najvyšší bod je položený 2 144 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 288 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hamars

Poloha

Obec má rozlohu 9,44 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 426 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dampierre-en-Montagne

Poloha

Obec má rozlohu 10,36 km². Najvyšší bod je položený 502 m n. m. a najnižší bod 379 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fertrève

Poloha

Obec má rozlohu 24,43 km². Najvyšší bod je položený 313 m n. m. a najnižší bod 207 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dvojprúdový motor

Dvojprúdový motor (iné názvy: turboventilátorový motor, turbodúchadlový motor, dvojprúdová hnacia jednotka) je typ leteckého motora, ktorý pracuje na podobnom princípe ako prúdový motor, ale na rozdiel od obyčajného prúdového motora kombinuje dva typy motorov: jednak konvenčný turbínový motor a jednak dúchadlo s prstencom podobné vrtuli. Vzduch, vstupujúci do motora, je najprv stlačený dúchadlom. Časť vzduchu potom prúdi do vysokotlakovej časti motora, zvyšok túto časť obteká obtokovým kanálom. Ťah motora je vyvolaný účinkom oboch prúdov plynov.

Charakteristika

Cez dvojprúdový motor prúdi výrazne viac vzduchu ako cez prúdový motor. Rýchlosť výstupných plynov je preto pri rovnakom výkone nižšia. Dvojprúdové motory sú preto obvykle menej hlučné a majú nižšiu spotrebu. To je tiež dôvod, prečo sú dnes takmer všetky dopravné a vojenské lietadlá vybavené týmito motormi. Dvojprúdové motory vojenských lietadiel majú väčšinou malý obtokový pomer a bývajú vybavené prídavným spaľovaním. Dvojprúdové motory sú najúčinnejšie predovšetkým pri rýchlosti od 500 do 1000 km/h, teda pri rýchlosti, v ktorej je prevádzkovaná väčšina komerčných lietadiel. Dvojprúdové motory udržujú efektivitu nad  obyčajnými prúdovými motormi pri nízkych nadzvukových rýchlostiach do približne Mach 1,6, ale tiež môže byť efektívny pri plynulom použití prídavného spaľovania pri rýchlosti Mach 3 a viac.

Dejiny

Prvé prúdové motory boli veľmi neefektívne čo sa týka spotreby paliva a ich celkový tlakový pomer a teplota vstupných plynov turbíny boli veľmi obmedzené technológiou dostupnou v tom čase. Celkom prvý dvojprúdový  motor v prevádzke bol nemecký Daimler-Benz DB 670 (označený vtedajším ministerstvom Tretej ríše ako 109-007), ktorý mal svoj skúšobný let dňa 1. apríla 1943. V Spojenom kráľovstve bol prúdový motor s axiálnym kompresorom Metropolitan-Vickers F.2 vybavený dúchadlom, čím sa stal prvým britským dvojprúdovým motorom.
Alžbeta Göllnerová-Gwerková

Životopis

Pochádzala zo židovskej rodiny. V roku 1917-1919 študovala na obchodnej škole, 1919-1925 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1925-1930 češtinu a maďarčinu na Filozofickej fakulte KU v Prahe. Absolvovala študijný pobyt na Sorbonne v Paríži a v Kluži. Učiteľka v Spišskej Novej Vsi, v Rimavskej Sobote, na maďarskom učiteľskom ústave v Bratislave, 1939-1944 na gymnáziu a na učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Iniciátorka a priekopníčka modernej slovenskej hungaristiky. Vedecky pracovala aj v oblasti historiografie, sústredila sa na obdobie starších slovenských dejín v období reformácie. Neskôr sa zamerala na problematiku maďarskej literatúry 19. a 20. storočia. Spolupracovala na slovensko-maďarskom slovníku. Venovala sa aj výskumu slovenskej literatúry, pripravila medailóny o popredných slovenských spisovateľoch, v rukopisoch zanechala monografie o E.M. Šoltésovej a teoretickú prácu o románe. V roku 1932-1938 členka redakčného kruhu Prúdov, literárneho časopisu Služba. Aktivistka a funkcionárka spolkov a ženského hnutia na Slovensku, spoluzostavovateľka a spoluautorka feministického zborníka, v ktorom propagovala úplnú emancipáciu ženy. 
Alžbeta Göllnerová-Gwerková bola účastníčkou SNP, bola tiež rasovo prenasledovaná. Dňa 10. novembra 1944 bola zatknutá nacistami v Banskej Bystrici. Napokon bola popravená nacistami spolu s ďalšími väzňami z Banskej Bystrice ranou do tyla v protitankových zákopoch pri Banskej Bystrici-Kremničke (masaker v Kremničke).
V bratislavskej Petržalke a v Banskej Štiavnici je na jej počesť pomenovaná ulica.
La Barre (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 1,93 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 227 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 108 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tekovské múzeum

Tekovské múzeum je slovenské regionálne vlastivedné múzeum, ktoré dokumentuje históriu, prírodné vedy a ľudovú kultúru v danom regióne. Vlastní vyše 110 000 ks zbierkových predmetov z oblastí živej a neživej prírody, histórie, archeológie a ľudovej kultúry.
Múzeum vzniklo v Leviciach v roku 1927 zásluhou vrábeľského poštmajstra Jozefa Nécseyho, ktorý mestu Levice daroval svoju rozsiahlu zbierku archeologických nálezov z okolí Vrábeľ a Dolného Požitavia, národopisné predmety zo severnej časti Tekovskej župy a z okolia Zvolena, ďalej obrazy, rodinný archív a knihy. O túto zbierku prejavil záujem aj Krajinský úrad pre múzea a knižnice v Budapešti.
Múzeum sídlilo na prvom poschodí mestskej radnice, kde prvý správca múzea, profesor učiteľského ústavu Jenő Kriek, nainštaloval prvú expozíciu s názvom Nécseyho izba. V nasledujúcich rokoch sa zbierky, zásluhou darov od obyvateľov, rozrastali. Najvýznamnejšie prírastky do zbierok z tohto obdobia poskytlo bývalé piaristické gymnázium a tiež cestovateľ Koloman Kittenberger. V roku 1940 prvý správca zomiera a počas okupácie maďarskými vojskami múzeum stagnuje a dokonca došlo k rozkrádaniu a poškodeniu zbierok. Po vojne sa roku 1946 novým správcom stal bývalý učiteľ Pavol Huljak, ktorý za pomoci študentov expozície znovu obnovil a roztriedil vojnou zničené zbierky. V roku 1954 sa múzeum presťahovalo do priestorov bývalého františkánskeho kláštora a v roku 1958 do svojho súčasného sídla - areálu Levického hradu (Kapitánska budova a Dobóovský kaštieľ). V tomto období tiež začína používať názov Tekovské múzeum. V roku 1961 došlo k otvoreniu prvej stálej expozície, ku ktorej roku 1969 pribudla expozícia o dejinách lekárstva a roku 1979 moderne pojatá prírodovedná expozícia. V rokoch 1982 – 1998 muselo byť múzeum kvôli rekonštrukcným prácam na Kapitánskej budovy zatvorené. V roku 2001 bola znovu otvorená expozícia venovaná dejinám hradu a lekárnictva a Galéria Jozefa Nécseyho, kde sa prezentujú svojou tvorbou profesionálny a neprofesionálny umelci regiónu. V roku 2003 došlo k sprístupneniu druhej časti expozície, ktorá je venovaná archeologickým lokalitám a roku 2004 to bola koncertná sála, ktorá slúži na organizovanie rôznorodých odborných a kultúrnych podujatí. V roku 2006 došlo k otvoreniu tretej časti stálej expozície venovanej spoločenskému životu a remeslám v Leviciach a okolí. V období medzi septembrom 2005 až máj 2006 sa v priestore juhozápadnej bašty vybudoval amfiteáter. V ďalšom období (2009)bola otvorená expozícia venovaná augustu 1968 s fotografiou Muž odhalenou hruďou, ktorá je zaraďovaná medzi 100 najznámejších fotografií 20.storočia a expozícia Ľudový odev (2010), ktorá dokumentuje základné varianty ľudového odeva v regióne. Tekovské múzeum v Leviciach v hradnom areáli organizuje rôznorodé podujatia ako Bábkové divadlo v múzeu, Týždeň v múzeu, Noc múzeí a galérií, Levické hradné slávnosti a Vianoce v múzeu, vo výstavných priestoroch v Kapitánskej budove a v Dobóovskom kaštieli sprístupňuje verejnosti výstavy s rôznorodou tématikou(za rok okolo 25). Múzeum má vo svojej správe aj dve vysunuté expozície: Vodný mlyn Bohunice a Skalné obydlia Brhlovce.
Rádiológia mozgu

Rádiológia mozgu je oblasťou rádiológie, ktorá sa zaoberá zobrazovacou diagnostikou ochorení tohoto orgánu. Mozog je anatomicky i funkčne najzložitejšia štruktúra ľudského tela. Jeho zobrazovanie bolo až do objavenia sa moderných zobrazovacích metód - počítačovej tomografie, magnetickej rezonancie a ultrasonografie takmer nemožné. Nové metódy nahliadnutia do detailnej anatómie (i funkcie) mozgu priniesli do tejto oblasti za posledných 35 rokov ohromujúci pokrok, ktorý so sebou priniesol rozvoj neurológie, neurochirurgie a neurofyziológie.

Klasická rádiológia

V súčasnosti prakticky na okraji záujmu, čo sa týka samotného mozgu. Klasická rádiológia totiž nedokáže mozog priamo vôbec zobraziť. Je to spôsobené tým, že rôzne anatomické štruktúry mozgu majú veľmi podobný koeficient absorpcie röntgenového žiarenia a na rtg snímke majú prakticky nulový vzájomný kontrast. Rtg snímka hlavy preto zobrazí len kosti, cudzie predmety s vysokou absorpciou (napríklad kovové úlomky alebo projektily) a kalcifikáty ( napr. niektoré nádory).

Ultrasonografia

Využíva sa v novorodeneckom a dojčenskom období, kedy neuzatvorené fontanely umožňujú vyšetrenie mozgu. Pomerne novou metódou je dopplerovské vyšetrenie intrakraniálnych ciev.

Počítačová tomografia

Dnes rutinná zobrazovacia metóda na vyšetrenie mozgu. Je schopná zobraziť i malé rozdiely absorpcie röntgenového žiarenia - a teda i mozgové tkanivo. Je metódou voľby pri poraneniach a akútnom krvácaní do mozgu.

Magnetická rezonancia (MR)

Najlepšia zobrazovacia metóda. MR má suverénne najvyššiu tkanivovú rozlišovaciu schopnosť a zobrazenia anatomických štruktúr sú veľmi detailné. Dnes jednoznačne metóda prvej voľby pri podozrení na veľkú väčšinu organických ochorení mozgu.

Cievky

Na vyšetrenie sa používajú tzv. hlavové cievky, ktoré ju obklopujú - sú väčšinou cirkulárne polarizované. Najmodernejším typom sú cievky so vzájomne prepojeným „poľom“ menších povrchových „phased array“ cievok, ktoré majú najlepší odstup signál-šum. Navyše vďaka viackanálovému príjmu údajov umožňujú technikou paralelnej akvizície (PAT, z angl. „parallel aquisition technique“) skrátiť vyšetrovací čas. U prístrojov, ktorých vonkajšie magnetické pole je orientované vertikálne („otvorené“ typy), sa používajú solenoidné typy cievok.
.