google/wiki40b huggingface dataset:
Hnutie za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov GANYMEDES

Charakteristika

Občianske združenie Ganymedes je pomenované podľa mytologickej postavy Ganymeda, ktorý ako milenec boha Zeusa, predstavuje jednu z mytologických homosexuálnych postáv. Hnutie vzniklo informálne na prelome rokov 1989 a 1990, registrované je od júna 1990. Združenie organizuje sútaže ako Mr. Gay Slovakia a Miss Travesty alebo filmové festivaly s homosexuálnou tématikou.
Lingèvres

Poloha

Obec má rozlohu 14,46 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 493 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kyjov (okres Hodonín)

Dejiny

Archeologické nálezy z roku 2010 v meste potvrdili významné centrum germánskeho kmeňa Longobardov zo 6. storočia. Výskum významne mení doterajšie vedomosti o pohybe Longobardov počas sťahovania národov. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1126 a tunajšiu obchodnú osadu uvádza ako majetok olomouckého kláštora. Počas husitských vojen Kyjov v roku 1431 dobyl Albrecht II. Habsburský, ktorý tu nechal popraviť množstvo zajatcov. V roku 1548 sa vykúpil z poddanstva a bol povýšený na kráľovské mesto. Počas nepokojného 17. storočia bolo niekoľkokrát zničené nájazdmi, požiarmi a morom.
Po 2. svetovej vojne boli k mestu pripojené obce Nětčice a Boršov a začala sa výstavba nových sídlisk.
Espins

Poloha

Obec má rozlohu 4,58 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 226 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tersannes

Poloha

Obec má rozlohu 24,64 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 164 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Briquenay

Poloha

Obec má rozlohu 14,5 km². Najvyšší bod je položený 258 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Chavornay (Ain)

Polohopis

Chavornay má rozlohu 7,77 km². Najvyšší bod je položený 1 440 m n. m. a najnižší bod 305 m n. m.

Obyvateľstvo

Chavornay má 190 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Maulers

Poloha

Obec má rozlohu 7,62 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 201 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wizernes

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 343 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hugo Freund & Co

História značky

Spoločnosť „Hugo Freund & Co“ mala vo Viedni, Pforzheime, Antverpách a vo Švajčiarsku svoje pobočky, ktoré udržiavali stály styk s ústredňou v Prahe a starali sa o nákup aj export, informovali ústredňu o dôležitých zahraničných novinkách a situácii na trhu.
Na konci druhej svetovej vojny bola spoločnosť „Hugo Freund & Co“ znárodnená.
Nogaret

Poloha

Obec má rozlohu 4 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 188 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 70 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
In Absentia

Charakteristiky

V začiatkoch projektu Porcupine Tree, počas zmluvy s vydavateľom Delerium Records boli albumy skôr v štýle psychedelického a space rocku V priebehu svojho vývoja, potom ako koncom 90. rokov kapela podpísala zmluvu s vydavateľom Kscope/Snapper Record sa stali ich nahrávky viac orientované na komerčnú úroveň piesní, v tradičných štruktúrach, ktoré by boli hrateľné v rádiách. Okolo roku 2001 skupina podpísala zmluvu s vydavateľom Lava Records a rozhodla sa tvoriť v štýle progresívneho metalu Lava Records nepatrili k veľkým hudobný vydavateľstvám. K veľkým vydavateľom sa kapela nechcela dostať preto, lebo bol predpoklad, že v tej odmietnu hudobné projekty založené na celých albumoch, konceptuálnych albumoch, bez významnej podpory viacerými singlami. Lava Records sa zdal dobrý výber preto, lebo Wilson mal príklad v tom, aký úspech v princípoch konceptuálnych, ucelených albumov dosahovala produkcia kapiel Tool a Radiohead. Významný podiel na zmene žánru a konceptu má úzka spolupráca Wilsona s Mikaelom Åkerfeldtom, frontmanom švédskej heavy metalovej skupiny Opeth. 
Piesne albumu sú zamerané na spoločné témy, ktoré opisujú sériových vrahov, cestu od mladíckej nevinnosti ku skazenosti a celkovú kritiku stavu moderného sveta. Aj názov albumu, ktorý pochádza z latinského in absence spája tieto pocity, či je aj narážkou na stav, keď nie je obžalovaný na súde napriek svojim právam na pojednávaní („v neprítomnosti“) a len analýzou faktov sa prísediaci snažia dopátrať dôvodu/ viny jeho konania. 
Album bol publikovaný 24. septembra 2002. Niekoľko týždňov pred ním vyšiel sampler, na ktorom bola skladba „Blackest Eyes“ a skrátené verzie nahrávok „Trains“ a „Strip the Soul“. Nahrávka „Blackest Eyes“ bola hraná v rádiách, no v rebríčkoch hodnotená nebola, lebo nevyšla ako singel. Koncertné turné, ktoré podporovalo tento album kapela Porcupine Tree absolvovala so skupinou  Yes. Bola to skutočnosť, ktorú neskôr Wilson oľutoval, lebo v ich prípade išlo o dve príliš odlišné hudobné formácie. Na koncertoch bolo veľa starších divákov, ktorí sa dávnejšie prestali zaujímať o nové hudobné smerovanie a prišli si vypočuť iba známe skladby, ktoré uznávali ako svoje obľúbené diela kapely Yes. Preto si neskôr koncertnú šnúru radšej zvolili s kapelou Opeth. V júli a auguste roku 2003 počas turné kapela Porcupine Tree vydala EP Futile, na ktorom sú nahrávky z výroby albumu In Absentia. 
Recenzia na projekt In Absentia boli pozitívne. Webzin Metal Storm ho dal na druhé miesto svojho rebríčka Top 20 roku 2002 a na 46. miesto Top 100 albumov všetkých čias Allmusic album veľmi chváli ako to najlepšie, čo Wilson vydal dovtedy pod značkou Porcupine Tree. 
Z albumu In Absentia sa na celom svete predalo viac ako 100 000 kópií, čo je asi trojnásobok toho, čo sa im dovtedy podarilo s ich predošlými projektami. Len v USA to bolo 45 000 nosičov.
Hongkonské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Hongkonské družstvo sa predstavilo na majstrovstvách sveta FIFA iba raz, v roku 1992, keď hostilo finálový turnaj. V základnej skupine prehralo s Poľskom a Argentínou a zvíťazilo nad Nigériou. V skupine obsadilo 3. miesto a do 2. fázy nepostúpilo. Na ďalšie svetové šampionáty sa mu už nepodarilo kvalifikovať.
Na majstrovstvá Ázie sa dokázalo kvalifikovať, resp. sa zúčastnilo 5-krát. Zakaždým skončilo už v základnej skupine. Vo východoázijskej kvalifikácii na majstrovstvá Ázie 2010 skončilo na 5. mieste a postupovali len 4 družstvá. O dva roky neskôr mu v kvalifikácii na Majstrovstvá Ázie 2012 chýbalo tiež iba málo, keď skončilo na 4. mieste a na ázijský šampionát postupovali iba 3 družstvá. V súboji o 3. miesto s Čínskym Tchaj-pejom prehralo až po predĺžení.
Družstvo sa 3-krát predstavilo aj na Ázijských halových hrách, kde zakaždým skončilo už v základnej skupine turnaja. Prvýkrát bodovalo pri svojej druhej účasti na hrách v roku 2013, keď remizovalo s Macaom.
Pon Pon Pon

Produkcia

Videoklip skladby PonPonPon natočil Jun Tamukai. Téma videoklipu bola kawaii, čo v japončine znamená roztomilý. Tamukai považoval Kyary za osobu čo „ohýba definíciu“ kawaii miešaním ju s výstrednosťou. výtvarník Masuda Sebastian zo značky 6%DOKIDOKI začal s náhodnosťou „izby dievčaťa ktorému nejde upratovať“ a pridal „príchuť šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov“.

Zhrnutie

Videoklip obsahuje zmienšanú 2D a 3D animáciu. Znázorňuje dva svety: prvý bol vytvorený Masudom Sebastianone a vyzerá ako dievčenská izba; ten druhý Kyaryin mentálny svet kde je jej tvár ružová. Video začína mikrofónom vychádzajúcim z Kyaryinho ucha. Stojan na mikrofón je imitáciou Freddieho Mercuryho.
Kombinácia televízora a videorekordéra do ktorého je vložená kazeta je odkazom na fakt, že analógové vysielanie v Japonsku bolo ukončené 20. júla, ten istý deň ako bola skladba vydaná na iTunes Store. Kyary nosením fúzov paroduje „Hige dance“ zo zábavného programu 8 Ji Dayo! Zenin Shugo zo 70. rokov ako aj tanečný pohyb „kamehameha“ z japonskej mangy Dragon Ball.

Prijatie

Katy Perry, ktorá má podobný umelecký štýl ako Kyary, zatweetovala o videu a Kyary pozitívne zareagovala na jej tweet. Videoklip bol parodovaný v zábavných programoch SMAP×SMAP a Pikaru no Teiri. Bigger Than the Buzz na MTV označil videoklip za „jeden z najšialenejších videoklipov vôbec“.
Barentin (Seine-Maritime)

Poloha

Mesto má rozlohu 12,74 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 12 239 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arado Ar 65

Vznik a vývoj

Príchod nacistov k moci v roku 1933 znamenal nevídaný rozmach armády a tým aj letectva. Tak sa vtedajší letecký odbor RWM (Reichskommissariat für die Luftfahrt) premenoval na RLM (Reichsluftfahrtministerium – ríšske ministerstvo letectva), a jeho šéfom sa stal Hermann Göring, bývalé stíhacie eso z prvej svetovej vojny. Ten na priamy rozkaz Adolfa Hitlera začal budovať nové letecké sily, kvôli Versaillskej zmluve dočasne v tajnosti, ktoré sa začali nazývať Luftwaffe. Mnohé letecké konštrukčné kancelárie získali štedré financovanie, ktoré im umožnilo vývoj nových strojov. Pod kontrolu úradu RLM sa takto dostala aj firma Arado Flugzeugwerke GmbH, ktorej generálnym konštruktérom sa stal Ing. Walther Blume. Jej predošlý šéfkonštruktér Walther Rethel však ešte pred svojim odchodom k Messerschmittovej konštrukčnej kancelárii navrhol nové stíhacie lietadlo s názvom SD-V, neskôr preznačené na Ar 65. Konštrukčne nadväzovala na predošlý typ Ar 64, avšak mal mnohé technické a aerodynamické úpravy, hviezdicový deväťvalec Bristol Jupiter (v licencii Siemensu) s výkonom 360 kW/490 hp bol zamenený za nemecký vidlicový, kvapalinou chladený dvanásťvalec BMW VI 7.3Z, s objemom 46,93 l a vzletovým výkonom 551 kW/750 hp. Nová stíhačka Ar 65 bola zmiešanej konštrukcie: základ trupu tvorila zvarovaná trubková priehrada pokrytá duralovými plechmi a plátnom, nosné a chvostové plochy boli drevené  s čiastočne pláteným a preglejkovým poťahom. Prvý prototyp verzie Arado Ar 65A vzlietol na sklonku roka 1931, ktorý zanedlho nasledovali stroje Ar 65B a Ar 65C. Napriek tomu sa do sériovej výroby v roku 1933 dostala až verzia Ar 65D. Táto verzia mala inštalovanú pumovnicu, kde mohlo byť vertikálne umiestnených 6 bômb po 10 kg. Odstránením vnútornej pumovnice vznikla verzia Ar 65E, ktorá už mala zabudovanú rádiostanicu. Zmenená bola aj výzbroj; starú dvojicu guľometov LMG 08/15 kalibru 7,92 mm z čias prvej svetovej vojny nahradili nové guľomety MG 17 s kalibrom 7,92 mm a vyššou kadenciou. Po istom čase prestala firma Arado stíhať plniť všetky objednávky, a tak sa do výroby zapojili aj ďalšie firmy: AGO (36 ks Ar 65F) a Erla (24 ks Ar 65G). Výroba tohto typu sa skončila v roku 1937.

Operačné nasadenie

K jednotkám Luftwaffe sa Ar 65 dostalo už v roku 1934, kde ich však zanedlho začali vytláčať modernejšie stroje He 51 a Ar 68. Po vyradení z prvej línie sa dostali do leteckých učilíšť, kde sa používali až do leta 1944. V máji 1940 mala Luftwaffe v stave ešte 117 ks Ar 65, v januári 1944 ich počet klesol na 14. Nasadené boli tiež na území protektorátu Čechy a Morava a aj na východnom fronte, kde pôsobili od roku 1943. Ich úlohou bolo ťahanie nákladných klzákov DFS 230, na čo boli upravené pridaním háku pod zadnú časť trupu, osadením nových pneumatík a inštaláciou prídavných palivových nádrží pod horné krídlo.
Bourg-des-Maisons

Poloha

Obec má rozlohu 8,99 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 129 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 66 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Maixent-de-Beugné

Poloha

Obec má rozlohu 11,02 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 359 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Hrubala (psychológ)

Životopis

V roku 1957 – 1963 študoval psychológiu na Filozofickej fakulte UK a zároveň pediatriu na Lekárskej fakulte UK v Bratislave. Od 1965 pôsobil v Útvare nápravných zariadení Min. vnútra v Banskej Bystrici, 1966 riaditeľ Psychologickej výchovnej kliniky v Banskej Bystrici a zároveň od 1967 vedúci Liečebno-výchovného ústavu pre emociálne a sociálene narušené deti v Ľubochni. Zaoberal sa výskumom osobnosti, skúmal a organizoval liečebnú pedagogiku. Organizátor zariadení pre aplikovanie psychologických výskumov v praxi. V roku 1966 založil Krajskú psychologickú výchovnú kliniku v Banskej Bystrici, od 1967 pri nej budoval stredisko pre voľbu povolania. V Banskej Bystrici založil jednu z prvých liniek dôvery na Slovensku. Vypracoval organizačný základ pre rozvoj súdnej psychologickej expertízy. Spolupracoval s Katedrou psychológie na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici, kde sa zameral najmä na výskum osobnosti vysokoškolského poslucháča.
Chenu

Poloha

Obec má rozlohu 30,56 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 428 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Richard van Dülmen

Život

Richard van Dülmen študoval históriu, filozofiu a dejiny náboženstva na univerzitách v Münsteri, Würzburgu a v Mníchove. Doktorát získal v roku 1968, od roku 1973 pôsobil ako súkromný docent (nem. Privatdozent) v Mníchove. Od roku 1980 pôsobil na univerzite v v Saarbrückene, Sársko, od roku 1982 ako profesor dejín raného novoveku so zvláštnym dôrazom na regionálne dejiny. Ako hosťujúci profesor pôsobil tiež v Berlíne, Prahe a Berne. 
Zaoberal sa kultúrnymi a sociálnymi dejinami 16. až 18. storočia, s orientáciou najmä na dejiny každodenného života jednotlivých spoločenských vrstiev (sedliakov, mešťanov, šľachty, okrajových spoločenských skupín). Venoval sa však aj výskumu dejín náboženstva, najmä nemeckej reformácie, skúmaniu prejavov ľudovej zbožnosti a mysticko-okultných spolkov (ilumináti), otázkam kriminality v ranom novoveku a jej potlačovania. V neskoršom období ho zaujal problém  individualizácie ľudských bytostí, vyvárania vedomostnej spoločnosti a kultúrno-historické témy (ideológia a estetika romantizmu). 
Spolu s historikom Michaelom Mitterauerom, ďalším významným bádateľom ranonovovekých dejín (venoval sa najmä dejinám rodiny, problematike nemanželských detí, otázke dospievania detí a ich výchovy), založil Richard van Dülmen v roku 1993 časopis Historische Anthropologie : Kultur - Gesellschaft – Alltag (teda: Historická antropológia : Kultúra - Spoločnosť - Každodennosť), v ktorom boli publikované zásadné štúdie vytvorené na základe metodiky historickej antropológie.  
Richard van Dülmen bol ženatý a mal tri deti.
Čertotvaré

Čertotvaré alebo čerty (Lophiiformes) sú evolučne najvyspelejší rad skupiny Paracanthopterygii.

Charakteristika

Sú známe tým, že veľmi zvláštne vyzerajú (obrovské ústa, výratsky na čele a na bruchu a podobne). Žijú na dne morí, mnohé druhy však aj nad dnom mora. Typické pre ne je illicium, čo je prvý lúč chrbtovej plutvy metamorfovaný na akúsi vábničku, ktorou lákajú korisť pre často obrovské ústa.
Najdôležitejším zástupcom je čert obyčajný (Lophius piscatorius) žijúci pri európskych brehoch a hojne lovený. Čert Kroyerov (Ceratias holboelli) je zase známy pohlavným dimorfizmom (samice majú 1 m, kým samce majú len niekoľko mm až 16 cm). Samec (alebo viacero samcov) sa zakusne do tela samice a postupne prepojuje svoj krvný obeh s telom samice a stáva sa z neho len akýsi prívesok na tele samice na produkciu spermií.
Katedrála svätého Štefana (Agde)

Katedrála svätého Štefana (fr. Cathédrale Saint-Étienne d'Agde) je románska katedrála v juhofrancúzskom meste Agde v departemente Hérault.
Dnešná podoba katedrály pochádza z 12. storočia, kedy bola na základoch staršieho kostola z karolínskej doby postavená nová budova. Ako stavebný materiál bol použitý čierny čadič zo sopečného lomu v Mont St Loup a budova má pevnostný charakter, preto sú tu až trojmetrové múry. Až do francúzskej revolúcie tu bolo sídlo biskupstva.
Jan Milíč z Kroměříža

Životopis

Narodil sa v Kroměříži, medzi 1320 až 1325, a navštevoval katedrálnu školu v Olomouci. Nemal titul magistra, zrejme preto, že v čase zriadenia Karlovej univerzity mal už štúdium ukončené. Vďaka svojim štylistickým schopnostiam sa dostal do šľachtických a kniežacích kancelárií.
Pracoval v kráľovskej kancelárii, v rokoch 1358 – 1360 pôsobil ako registrátor, potom 1360 ako korektor a nakoniec v rokoch 1360 – 1362 ako notár. V tejto funkcii sprevádzal Karol IV. do Nemecka. Stal sa kanoníkom a sakristom pražského kostola pravdepodobne na prelome rokov 1362 a 1363. Pod vplyvom Konráda Waldhausera sa stal askétom a 23. decembra 1363 sa vzdal funkcií, začal kázať po česky, žiť životom spodiny. Keďže stále prehlboval svoj asketizmus, došiel k záveru, že Antikrist sa zmocní vlády v rokoch 1365 alebo 1367. Pri hľadaní Antikrista, usúdil, že ním bude Karol IV. a kvôli šíreniu tejto správy bol roku 1366 uväznený. V roku 1367 odišiel do Ríma, poradiť sa s pápežom Urbanom V., kde ho najprv uväznili, ale onedlho ho s ospravedlnením prepustili (na pápežov rozkaz). Pápeža vyzýval, aby zvolal všeobecný snem. V tom istom roku sa vrátil do Prahy a venoval sa kázaniu. V roku 1369 znova odišiel do Ríma (nevie sa prečo), avšak po správe o Waldhauserovej smrti sa rýchlo vratil.
V roku 1372 založil na Starom Měste v Prahe v dnešnej Bartolomějskej ulici v budove bývalého verejného domu zvaného Benátky, , kazateľskú školu a útočisko kajajúcich sa prostitútok. Dom potom premenoval na Jeruzalem. Meno odkazovalo nielen na biblické sväté mesto Jeruzalem, ale najmä na nový Nebeský Jeruzalem, popisovaný v novozákonnej knihe Zjavenie Jána..  V pražskej vykričanej štvrti kázal prostitútkam a viedol ich k obrátenu, takto pomáhal asi 200 prostitutkám začať nový život. 
Jeho myšlienka svätého prijímania laikim podľa vzoru prvotných kresťanov viedla v roku 1373 k obvineniu z kacírstvo. V roku 1374 preto odišiel do Avignonu, aby sa bránil. Bol úspešný, ale zomrel a v Avignone bol i pochovaný. 
Keďže Milíč nepochádzal zo šľachtického rodu, dá sa predpokladať (z jeho rýchlej kariéry), že bol nielen vzdelaný, ale aj veľmi inteligentný. Túžil sa stať svätým. 
Milíč bol ako kazateľ veľmi populárny a snaha farárov poškodiť Milíča viedla k nespokojnosti, ktorú Česi začali dávať najavo - pravdepodobne v tom čase začali vznikať podmienky pre husitstvo.

Obracal sa predovšetkým na chudobu, kázal po česky. Jeho kázne boli akýmsi súborom poučení o svete. Jeho žiaci a nasledovníci sa sústredili v Betlehemskej kaplnke - 1391.
Husľový koncert (Brahms)

Vznik a charakteristika

Husľový koncert autor zložil, podobne ako svoju druhú symfóniu, počas letného pobytu v rakúskych Alpách. Keďže si bol dobre vedomý toho, že neovláda husľovú techniku, pri komponovaní sa často radil s huslistom Josephom Joachimom, ktorému koncert aj venoval. Napriek tomu že Brahms neskôr lichotivo pripisoval zodpovednosť za sólový part Joachimovi, pravdou je že akceptoval len veľmi málo jeho pripomienok. Joachim dielo v premiére hral na Nový rok 1879 v Lipsku, pod vedením samotného Brahmsa. Tak ako mnoho ďalších Brahmsových skladieb bol koncert prijatý chladne. Neobsahoval typické husľové virtuózne pasáže, kvôli čomu ho dirigent Hans von Büllow označil ako koncert „proti husliam“. Slávny husľový virtuóz vtedajšej doby Pablo de Sarasate odmietol koncert hrať so slovami: „Vari si nemyslíte, že som natoľko klesol, aby som stál na pódiu s husľami v ruke, zatiaľ čo hoboj hrá jedinú melódiu v celej skladbe?“ Brahmsovi však bola vzdialená virtuózna povrchnosť, vo svojom diele sledoval hlbší cieľ. Sólový part je integrálne podriadený stavbe celej skladby bez ohľadu na pohodlie huslistu. Dielo preto patrí medzi najnáročnejšie v husľovej literatúre, vysoké požiadavky kladie hlavne na ľavú ruku, kde sa vyskytujú časté dvojhmaty, veľké skoky a iné náročné prvky.

Popis

Koncert vo svojej prísnej forme ukrýva romanticky vášnivý obsah. Z prvej vety cítiť vrúcnosť, občas znie aj trpko, ale každopádne vyjadruje radosť z tvorby a hrania. Po nej nasleduje jemné a svietivé Adagio, v ktorej sa okrem huslí krásne uplatňuje sólový hoboj. Badať tu dojmy južného slnka, ktoré skladateľ obdivoval v Taliansku v roku, kedy zložil koncert. V záverečnej vete husle nastupujú od prvého taktu spolu orchestrom v temperamentnej hudobnej myšlienke. Často sa uvádza, že uhorskú melodiku zvolil skladateľ s prihliadnutím na Joachimov pôvod (narodil sa blízko Bratislavy). Pravdou však je, že u Brahmsa sú uhorské inšpirácie v jeho dielach pravidlom - nachádzame ich v záverečných vetách všetkých jeho koncertov.
Kvôli nezvyčajným nárokom na sólistu bol Joachim na istý čas jediným interpretom tohto koncertu. K jeho znovuoživeniu došlo až začiatkom 20. storočia, kedy si naň trúfli aj iní sólisti. Až s odstupom času bol adekvátne ocenený a dnes sa radí k piatim najznámejším husľovým koncertom. Medzi najviac cenených interpretov koncertu patril ruský virtuóz David Oistrach.
Hermann Diels

Životopis

Narodil sa vo Wiesbadene, jeho otec bol učiteľ na základnej škole. Zaujímal sa o prírodné vedy, ale na univerzite v Berlíne študoval klasickú filológiu (1867 - 1871). V Berlíne sa zoznámil aj s ďalším klasickým filológom Ulrichom Wilamowitzom-Moellendorffom, s ktorým ho spájalo úzke priateľstvo po celý život.
Po skončení vysokoškolského štúdia pôsobil ako učiteľ vo Flensburgu a Hamburgu. V roku 1877 sa vrátil do Berlína a pôsobil v Pruskej akadémii vied ako redaktor pri príprave komentárov k Aristotelovi. V roku 1881 ho zvolili za člena Pruskej akadémie vied.
V roku 1882 sa stal riadnym profesorom na Humboldtovej univerzite v Berlíne. V roku 1891/1892 bol dekanom, v roku 1905/1906 rektorom univerzity. V roku 1895 sa stal po Theodorovi Mommsenovi sekretárom filozoficko-historickej triedy Akadémie a túto funkciu zastával až do roku 1920, kedy odišiel do dôchodku.
Zomrel 4. júna 1922 na infarkt v Berlíne-Dahleme, kde je aj pochovaný.

Dielo

Ako klasický filológ vydal tri dôležité filologické a filozofické práce: Doxographi Graeci (1879), Commentaria in Aristotelem Graeca (1882-1909) a Fragmenty predsokratikov (1903).
Okrem toho publikoval ďalšie práce k dejinám techniky a medicíny v antike a práce o antickom náboženstve.
Kozie mlieko

Kozie mlieko je biela kvapalina produkovaná mliečnymi žľazami kôz (v stredoeurópskych podmienkach ide o kozu domácu). Pôvodne bola určená pe výživu mláďat, u zdomácnelých zvierat však bola jej produkcia šľachtením zvýšená a rozšírená na celý rok, aby ju človek mohol využívať pre svoju vlastnú potrebu.
Kozie mlieko z rôznych dôvodov nemôže konkurovať kravskému a produkuje sa prakticky výhradne v rámci malochovu pre domácu spotrebu či priamy predaj. Medzi dva hlavné dôvody patrí vyššia produkčná schopnosť kráv a fakt, že kvalita kozieho mlieka viac závisí na kvalite krmiva, ako je to u kravského mlieka. Koza má väčšiu tendenciu prevádzať do svojeho mlieka jedy a choroboplodné organizmy, ktoré sa do nej dostanú (boli zaznamenané otravy z mlieka kozy, ktorá zožrala ľuľkovec zlomocný, alebo epidémie kliešťovej encefalitídy spôsobené kozami, ktoré poštípali infikované kliešte).
Vyššie napísané, ale neznamená, že by kozie mlieko bolo nekvalitné. Naopak, kozie mlieko je možné vyhodnotiť ako kvalitnejšie, lepšie stráviteľné a zdravotne prospešnejšie ako kravské mlieko, ale iba za predpokladu, že je dodržovaná vysoká kvalita krmiva.
Július Bodnár

Životopis

Július Bodnár pochádzal z učiteľskej rodiny, mal 5 detí. Študoval na gymnáziu v Lučenci a Banskej Štiavnici, v roku 1890 maturoval, študoval teológiu v Bratislave, vo Viedni a Erlangene.
Portes-en-Valdaine

Poloha

Obec má rozlohu 15,04 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 383 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE