google/wiki40b huggingface dataset:
Jan Roubal

Prof. Ján Roubal (* 16. august 1880, Chudenice, Česko - † 23. október 1971, Praha, Česko) - pedagóg, profesor a významný entomológ svetového formátu.

Biografia

Narodil sa v roku 1880, ako syn Jakuba Roubala a matky Marie, rod. Kašparovej. Študoval prírodné vedy, matematiku a fyziku na Filozofickej fakulte a súčasne aj anatómiu a embryológiu na Lekárskej fakulte KU v Prahe. Stredoškolský profesor v Prahe a v Příbrami, riaditeľ dievčenského gymnázia v Banskej Bystrici v rokoch 1919 - 1938. Počas svojho života budoval fondy prírodovedeckých zbierok na gymnáziu. Pôsobil aj ako významný predstaviteľ a aktívny účastník ochranárskych aktivít a vzniku Spolku ochrany prírody a proti týraniu zvierat v Banskej Bystrici, kde v rokoch 1927 - 1938 pracoval ako jeho predseda. Spolupracovník ČSAV. Ján Roubal zomrel 29. októbra roku 1971 v Prahe.

Entomologické aktivity

Jeden z najvýznamnejších českých entomológov svetového mena. Meno Jana Roubala sa stalo medzi česko-slovenskými entomológmi termínom a symbolom lásky k prírode. Málo entomológov na svete sa môže pochváliť takou obrovskou kapacitou svojej práce, ako práve Jan Roubal. Jeho obrovská zbierka hmyzu a bibliografia, ktorá obsahuje viac ako 500 prác, odborných vedeckých publikácií, kníh, článkov a pod. je toho dôkazom. Bol spoluzakladateľom Českej spoločnosti entomologickej, členom slovenských i medzinárodných vedeckých spoločností. Autor katalógu chrobákov Slovenska a Podkarpatskej Rusi, vedeckých a odborných článkov. Publikoval v odborných časopisoch a zborníkoch. Jeho zbierka chrobákov a bzdôch je uložená v SNM v Bratislave. Menšia časť zbierky je na viacerých miestach na Slovensku aj v Česku.
Hypertextový značkový jazyk

Hypertextový značkovací jazyk (HyperText Markup Language; HTML) je značkovací jazyk určený na vytváranie webových stránok a iných informácií zobraziteľných vo webovom prehliadači. HTML kladie dôraz skôr na prezentáciu informácií (odseky, fonty, váha písma, tabuľky atď.) ako na sémantiku (význam slov).
Pôvodne bol určený ako veľmi zjednodušená podmnožina jazyka SGML, ktorý sa používa v organizáciách s komplexnými publikačnými požiadavkami, ale neskôr sa stal samostatným štandardom (ISO/IEC 15445:2000). Špecifikáciu jazyka HTML udržiava World Wide Web Consortium (W3C).
Do príchodu HTML5 W3C plánovalo nahradiť HTML jazykom XHTML, implementáciou jazyka XML, ktorá mala zjednodušiť prácu prehliadačov aj tvorcov web stránok.

Úvod

Jazyk HTML umožňuje vytvárať dokumenty obsahujúce text, hypertextové odkazy, multimediálny a iný obsah, formuláre, skripty a metainformácie prehliadateľné v tzv. webovom prehliadači.
Jazyk HTML je textový; umožňuje čítanie a upravovanie priamo v textovom editore.
Existujú aj špecializované programy na grafické WYSIWYG editovanie stránok HTML, napríklad Macromedia Dreamweaver alebo Microsoft FrontPage.
Jazyk HTML sa zvykne používať aj v elektronickej pošte. O takomto použití sa vedú diskusie.

Oddelenie obsahu a výzoru

Nový spôsob vytvárania webových dokumentov, zdôraznený v jazyku XHTML, oddeľuje štruktúru dokumentu (nadpisy, odseky, citáty, tabuľky, a podobne) od jeho výzoru (písmo, farba, a podobne).
Značky určené na popisovanie výzoru boli zo štandardov HTML 4.01 Strict a XHTML 1.0 Strict vynechané; má ich nahradiť CSS.

Deklarácia typu dokumentu (DTD)

Každý dokument HTML by mal začínať tzv. deklaráciou typu dokumentu (angl. Document Type Declaration = DTD). Napríklad:
<!DOCTYPE HTML PUBLIC "-//W3C//DTD HTML 4.01//EN" "http://www.w3.org/TR/html4/strict.dtd">
To znamená, že dokument je v súlade s definíciou Strict DTD jazyka HTML 4.01.
Definícia typu určuje množinu značiek, ktoré môžu byť použité v dokumente, avšak v dnešnej dobe sa používa už iba pre udržanie spätnej kompatibility, pretože spôsobuje prepínanie vykresľovacieho režimu.
Deklarácia pre HTML 5:
<!DOCTYPE HTML>
Pôrod

Pôrod (lat. partus; gr. tokos) je biologický proces u cicavcov, ktorým je plod spolu s placentou a plodovými obalmi vytlačený z tela matky. Prirodzený pôrod prebieha v troch dobách: otváracia, vypudzovacia a pôrod placenty a obalov.

Otváracia doba

V otváracej dobe sa rozširujú pôrodné cesty – kŕčok maternice a bránka. U prvorodičiek trvá 6 až 7 hodín, u viacrodičiek trvá 3 až 4 hodiny. Dochádza k pravidelným sťahom svalov maternice. Frekvencia a intenzita kontrakcií časom narastá. Kanál krčku maternice sa skracuje a rozširuje. Vzniká tzv. maternicová bránka, ktorá ďalším rozširovaním zaniká. Trhá sa amniový vak a odteká plodová voda. Zatiaľ sa sťahuje kolaterárny väz.
Vézelay (obec)

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
RetroArch

RetroArch je referenčná implementácia API libretro. Je to slobodný, open-source a multiplatformový softvér licencovaný pod GNU GPLv3.
Je to frontend pre emulátory, herné enginy, videohry, prehrávače médií a iné aplikácie, navrhnutý na rýchlosť, jednoduchosť a portabilitu bez závislostí.
Spúšťa programy skonvertované do dynamických knižníc, ktoré sa nazývajú jadrá (cores), používa niekoľko používateľkých rozhraní ako príkazový riadok, niekoľko grafických rozhraní GUI optimalizovaných pre gamepady, najznámejší sa nazýva XMB, klon XMB od Sony, niekoľko vstupných, audio a video ovládačov a ďalšie funkcie ako dynamické ovládanie rýchlosti, audio filtre multi-pass shadery, hra po sieti, pretáčanie hry, cheaty a podobne.
Bol portovaný na mnoho platforiem, beží za viacerých operačných systémov pre PC (Windows, OS X, GNU/Linux), herných konzolách (PlayStation 3, Xbox 360, Wii U, atď.), prenosných konzolách (PlayStation Vita, Nintendo 3DS, atď.), na smartfónoch (Android, iOS, atď.), vstavaných systémoch (Raspberry Pi, ODROID, atď.) a tiež na prehliadačoch pomocou prekladača Emscripten.
Bénévent-et-Charbillac

Poloha

Bénévent-et-Charbillac má rozlohu 12,15 km². Najvyšší bod je položený 2 058 m n. m. a najnižší bod 923 m n. m.

Obyvateľstvo

Bénévent-et-Charbillac má 274 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Premio Sant Jordi de novela

Premio Sant Jordi de novela je katalánska literárna cena, ktorú udeľuje Enciclopedia Catalana, Òmnium Cultural a Edicions Proa. Bola založená v roku 1947 nakladateľstvom Editorial Aymá. V rokoch 1947 až 1959 sa volala Premio Joanot Martorell. Je udeľovaná v Barcelone v deň sviatku svätej Lucie a dotovaná čiastkou 60 000 eur.
Cunda

Cunda (novogr. Μοσχονήσι - Moschonisi), v staroveku Nasos (gr. Νάσος), je ostrov v Turecku. Leží 16 km od gréckeho ostrova Lesbos a pri tureckom meste Ayvali. Źije tu okolo 5 000 obyvateľov.

Dejiny

V staroveku osídlil ostrov grécky kmeň Aiolov a nazýval sa Nasos. V roku 1923 tu žilo 9 000 obyvateľov, všetko boli Gréci, ktorí v rovnaký rok, počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľov odišli do Grécka. Ostrov potom osídlili grécky hovoriaci moslimovia z Kréty, gréčtina je tak na ostrove používaná aj dnes.
Loueuse

Poloha

Obec má rozlohu 7,32 km². Najvyšší bod je položený 199 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Akčné umenie

Akčné umenie je súhrnný termín pre rôzne formy intermediálneho umenia, v ktorom sa kladie dôraz na živé predvádzanie deja a priamy kontakt s divákom, vrátane možnosti jeho bezprostrednej spolupráce. Predchodcom akčného umenia boli futuristické vystúpenia, dadaistické akcie a činnosť Bauhausu, ale i akčná maľba Jacksona Pollocka.

Dejiny

Prvé happeningy realizoval v roku 1958 Allan Kaprow v New Yorku, v Československu Milan Knížák. Na Slovensku boli priekopníkmi umenia akcie Alex Mlynárčik, Stano Filko, Peter Bartoš a Jana Želibská. Neskôr sa mu venovali autori ako Robert Cyprich, Ján Budaj, Peter Meluzín, zoskupenie P.O.P., Vladimír Kordoš, Dezider Tóth, od polovice 80. rokov potom Michal Murin, Jozsef R. Juhász, súbor BALVAN, súbor Transmusic Comp., Blažej Baláž či Miroslav Nicz.
V 70. rokoch sa priraďuje event a performancia, na Slovensku Stano Filko, Alex Mlynárčik, Július Koller, Jana Želibská, Milan Adamčiak, Ľubomír Ďurček, Peter Meluzín, Róbert Cyprich, Peter Bartoš, Michal Kern, Vladimír Kordoš, Blažej Baláž, Michal Murin, Joszef R. Juhász, Peter Rónai, Peter Kalmus a iní.

Výstavy

Akčné umenie 1965 - 1989 bolo vystavené v Slovenskej národnej galérii v roku 2001, k výstave vyšla aj obsiahla publikácia (Zora Rusinová).
Akčné umenie po roku 1989 bolo prezentované na výstave „Umenie akcie 1989-2000“ v Tatranskej galérii v Poprade a Nitrianskej galérii v roku 2001, kurátorka výstavy bola Lucia Gregorová - Stachová.
Caggiano

Geografia

Nachádza sa pri regióne Basilicata a susedí s obcami Auletta, Pertosa, Polla, Salvitelle, Sant'Angelo Le Fratte (PZ), Savoia di Lucania (PZ) a Vietri di Potenza (PZ). Pozostáva z osád (frazioni) Calabri, Fontana Caggiano I, Mattina, Mattina V a Piedi L'Arma.
Val-de-Roulans

Poloha

Obec má rozlohu 2,99 km². Najvyšší bod je položený 423 m n. m. a najnižší bod 364 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 157 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Lesay

Vzdelanie a pôsobenie na akademickej pôde

Po absolvovaní Gymnázia Jána Hollého v Trnave študoval politológiu na Trnavskej univerzite (2000 – 2005) a politickú ekonómiu na Stredoeurópskej univerzite v Budapešti (2005 – 2006). Doktorát z ekonómie obhájil na Ekonomickom ústave SAV (2010). Absolvoval niekoľkomesačné štipendijné študijné pobyty na Umeå University vo Švédsku (2004) a na viedenskej Wirtschaftsuniversität (2009).
Pedagogické skúsenosti má z Trnavskej univerzity (2006 – 2007), Fakulty sociálnych a ekonomických vied UK (2011) a Viedenskej univerzity (2011 – 2012).
Je laureátom Ceny prezidenta Slovenskej republiky pre mladých vedcov a vedkyne SAV za rok 2011. Vo svojich vedeckých prácach sa venoval najmä rozvojovej politike, sociálnemu štátu a politickej ekonómii hospodárskej krízy po roku 2008.

Pôsobenie mimo akademickej pôdy

V minulosti pôsobil ako národný koordinátor Priateľov Zeme-CEPA v sieti CEE Bankwatch Network (2006 – 2009), redaktor v týždenníku Slovo (2007), poradca poslankyne Európskeho parlamentu Moniky Flašíkovej-Beňovej (2009 – 2012), vedecký pracovník Ekonomického ústavu SAV (2010 – 2016), pravidelný komentátor v denníku Pravda (2011 – 2012), poradca ministra financií SR (2012 – 2015), konzultant Zboru poradcov predsedu vlády SR pre finančnú politiku (2012 – 2015) a editor blogu Kritická ekonómia na portáli JeToTak.sk (2010 – 2015).
Ako štátny tajomník Ministerstva financií SR (2015 – 2017), bol od júna 2016 do januára 2017 osobitne zodpovedný za úlohy spojené s predsedníctvom SR v Rade EÚ. Počas predsedníctva bol úspešným hlavným vyjednávačom Rady EÚ pre rozpočet Európskej únie na rok 2017. V súčasnosti vedie spoločnosť Slovak Investment Holding (predtým SZRB Asset Management) a je členom Správnej rady Európskej investičnej banky. Zastupoval SR vo viacerých medzinárodných a domácich inštitúciách. Bol členom Rady riaditeľov Európskeho mechanizmu pre stabilitu (ESM), Hospodárskeho a finančného výboru (EFC) a Pracovnej skupiny Euroskupiny (EWG). Zároveň pôsobil ako alternát guvernéra Medzinárodného menového fondu. Je jedným zo spoluzakladateľov spoločnosti National Development Fund II, v ktorej zastával funkciu predsedu dozornej rady.

Literárna činnosť

Spolu s prof. Joachimom Beckerom (Wirtschaftsuniversität Wien) sú autormi popularizačnej knihy o finančnej a ekonomickej kríze Život na úver (Všetko, čo ste chceli vedieť o kríze). Ďalej je autorom detskej rozprávkovej knihy A-KO-ŽE (Lesankin fantastický svet). Píše texty pre trnavskú hardcore-crossoverovú formáciu Fishartcollection, dvojnásobných finalistov Radio Head Awards v kategórii Hard & Heavy.
Elektrický rušeň 230

História

Rušeň bol sériovo vyrábaný v rokoch 1966 a 1967, pre vtedajšie ČSD, celkovo bolo vyrobených 110 kusov. Ako materiál pre výrobu rušňovej skrine bol použitý sklolaminát. Umožnilo to vytvoriť pomerne neobvyklý dizajn, ktorého autorom je český dizajnér Otakar Diblík. Po rozdelení Česko-Slovenska pripadli všetky rušne tohto radu Českým dráham. K 1. decembru 2007 prešla väčšina v tej dobe existujúcich rušňov radu 230 do novovzniknutej spoločnosti ČD Cargo. Zvyšných 5 rušňov zostalo v majetku ČD a sú určené na zošrotovanie. Po prevode do spoločnosti ČD Cargo bolo u veľkej časti strojov sprevádzkované mnohočlenné riadenie a rušne jazdia vo dvojiciach. V auguste 2008 vypísalo ČD Cargo výberové konanie na opravu siedmich z ôsmich zrušených rušňov radu 230, ktorého víťazom sa stala spoločnosť Pars Nova. V decembri 2008 potom boli stroje pristavené do opravy.
Konštrukčne takmer zhodné rušne továrenského označenia Škoda 46E boli tiež v rokoch 1965 až 1970 dodávané bulharským železniciam BDŽ (séria 42).

Technika

Rušeň má zváraný oceľový rám, na ktorom je postavená sklolaminátová skriňa. Vedenie náprav je ojničkové, neobvykle je riešené zavesenie, kedy primárne vypruženie tvoria vinuté pružiny, sekundárne je potom prevedené listovými pružinami. Regulácia výkonu je vykonávaná spínaním odbočiek transformátora.

Prevádzka

Rušne boli dodávané do rušňových dep Jihlava, Brno-Maloměřice, Plzeň a Bratislava. V roku 1982 boli všetky stroje tohto radu sústredené v depe Brno-Maloměřice. V roku 1995 boli niektoré presunuté do DKV Jihlava, s jeho zánikom v roku 1997 prešli pod DKV České Budějovice, odkiaľ sa v roku 2004 vrátili späť do Brna. Po oddelení nákladnej dopravy do spoločnosti ČD Cargo prešli tieto stroje pod SOKV České Budějovice.
Aj pred rozdelením Českých dráh bolo hlavné pôsobisko tejto rady v nákladnej doprave, ale časť rušňov bola turnusována aj v osobnej doprave. Po rozdelení sa v osobnej doprave vyskytujú iba sporadicky ako výpomoc v prípade neschopnosti iného hnacieho stroja alebo vysokého správkového stavu radu 242.
Vidlový hrebeň

Vidlový hrebeň (iné názvy: Hrebeň Vidlových veží, Hrebeň vidiel, Vidly ;poľ. Widły, Grań Wideł, nem. Gabelgrat, Gabelspitzen, maď. Villagerinc, Villacsúcsok) je skupina strmých skalných veží, ktorých hrebeň spája Lomnický štít s Kežmarským štítom vo Vysokých Tatrách. Podľa mnohých znalcov Tatier je to jeden z najkrajších tatranských hrebeňov. Od Lomnického štítu  ho oddeľuje Medená štrbina a od Kežmarského štítu Kežmarská štrbina. Hrebeň je vyhľadávaný horolezcami. Hrebeň rozdeľuje Skalnatú dolinu od Veľkej Zmrzlej doliny a Medenej kotliny.

Názov

Pomenovanie vychádza zo siluety hrebeňa. Jednotlivé veže na hrebeni boli pomenované  až vtedy, keď sa hrebeň stal zaujímavý pre športových horolezcov. Spoločný názov pre hrebeň sa však objavuje už v Buchholtzovej panoráme  Tatier z roku 1717 v latinskom znení Turis (veže), resp. v nemeckej mutácii Käsmarker Thürme (Kežmarské veže). V čase, keď názov Vidiel – Gabel  platil ešte všeobecne ako spoločné pomenovanie Lomnického štítu a Kežmarského štítu, použil Kristián Genersich roku 1807 v štúdii Reise in die Carpathen prvýkrát pomenovanie Gabel ako názov pre Vidlový hrebeň. 
Iné vysvetlenie ponúka túto verziu: Na mape Buchholtzovcov sú Vidlové veže pomenované ako Cupri (Kopertuyrme) teda Medené veže. Malo to historický základ, lebo v ich oblasti na severnej strane baníci dolovali medenú rudu a hľadali zlato. Iný, možno neskorší názov, mal zrejme podobu Falkturyme – Veže, na ktorých sa ťaží (základ v slovese fal, falen), ktorý sa postupne dostal do podoby Folk, dokonca až Forkturyme. V stredovekej nemčine slovo fork znamenalo vidličku alebo vidly.
Štefánia Pártošová

Životopis

Narodila sa v rodine finančného radcu a vzdelanie získavala v Čadci, Opave, Žiline, v rokoch 1934 – 1935 študovala na Medzinárodnom agrárnom inštitúte v Moskve a v rokoch 1940 – 1945 na prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V rokoch 1932 – 1933 pracovala ako administratívna pracovníčka, v rokoch 1935 – 1936 pôsobila v redakcii Ľudového denníka a Slovenských zvestí, v rokoch 1936 – 1938 bola tajomníčkou spolku Solidarita v Žiline, v rokoch 1938 – 1940 pracovala v lekárňach a laboratóriách. V roku 1944 sa aktívne zúčastnila Slovenského národného povstania a po jeho ústupe bola až do marca 1945 väznená. V rokoch 1945 – 1950 bola vedúcou lekárnického oddelenia a neskôr vedúca odboru na Povereníctve zdravotníctva. Zo zdravotných dôvodov prerušila zamestnanie a žila postupne v Lučivnej, Prednej Hore – Muráni, na Sliači, v Žiari nad Hronom a v roku 1973 sa natrvalo presťahovala do Bratislavy.

Tvorba

Písať začala pomerne neskoro, prvé diela publikovala od roku 1953, knižne debutovala v roku 1956 zbierkou básní Starým priateľstvám. Vo svojich dielach sa venovala témam Slovenského národného povstania, protifašistického odboja, ale tiež využívala motívy lásky, nádeje, priamočiarosti, úcty k človeku, viery v národ, písala tiež prírodnú lyriku a jej diela majú často ráz mravného apelu. Venovala sa písaniu poézie pre dospelých i pre deti a mládež a veľmi ojedinelo i prekladom.

Rodina

Jej brat bol právnik Ernest Žabkay, ktorý obhajoval prezidenta vojnového Slovenského štátu Jozefa Tisa v procese z roku 1947.
Saint-Clair (Tarn-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 274 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Amores Perros

Octavio a Susana

Octavio (Gael García Bernal), je beznádejne zamilovaný do bratovej manželky, v úsilí získať ju, ide bezhlavo za svojím cieľom. Keď zistí, že jeho pes Cofi je výborný zabijak, rozhodne sa prihlásiť ho na psie zápasy, aby mu zarobil peniaze. Plánuje utiecť s bratovou manželkou a peniaze použiť na spoločnú budúcnosť. Pri jednom zo zápasov sa dostane do konfliktu so svojim rivalom a pri následnej automobilovej naháňačke spôsobí dopravnú nehodu, keď na križovatke vrazí do iného auta.

Daniel a Valeria

Daniel je úspešný vydavateľ magazínu. Rozhodne sa opustiť svoju manželku, aby mohol žiť s dlhonohou modelkou Valériou. Nanešťastie sa Valéria ťažko zraní pri nehode, keď do nej vrazí Octaviove auto a nemôže už viac robiť modelku. Medzi Danielom a Valériou postupne vzniká napätie, kvôli Valérinmu psovi, ktorý sa zasekol v diere pod podlahou. Keď sa Valéria pokúša psovi pomôcť, poškodí si nohu, ktorá sa jej po autonehode ešte neuzdravila a v nemocnici jej musia nohu amputovať.

El Chivo a Maru

El Chivo je muž, ktorý žije na ulici a stará sa o túlavé psy. Živí sa vraždami na objednávku. Navštívi ho muž, ktorý chce dať zavraždiť svojho obchodného partnera. Úmysel El Chiva zavraždiť klientovho partnera prekazí autonehoda, pri ktorej Octavio nabúra do Valérie. El Chivo zachráni a uzdraví Octaviovho zraneného psa a ten zabije všetkých jeho ostatných psov. Ovplyvnený týmito udalosťami, rozhodne sa kontaktovať svoju dcéru, ktorá ho považuje za mŕtveho a prenechá jej všetky peniaze, ktoré zarobil vraždami na objednávku.
Všetky tri príbehy spája automobilová nehoda, ktorá zmení životy troch hlavných postáv filmu.

Ocenenia

Film získal okrem nominácie na Oskara ďalších 14 nominácií a 51 ocenení.
Houdelmont

Poloha

Obec má rozlohu 3,85 km². Najvyšší bod je položený 309 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 226 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chiatra

Poloha

Obec má rozlohu 8,22 km². Najvyšší bod je položený 743 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lukáš Štetina

Kariéra

Štetina zaznamenal svoj debut za FC Nitra v Corgoň lige dňa 11. júla 2009 v  zápase s MŠK Žilina, ktorý sa skončil remízou 1-1. Svoj prvý gól strelil v zápase s  Dunajskou Stredou, ktorý Nitra vyhrala 2-0. V marci 2011 prestúpil do  ukrajinského klubu FC Metalist Charkov. Debutoval 5. marca 2011  v zápase proti  Vorskla, ktorý sa skončil nerozhodne 0-0. Za Charkov odohral len 2 zápasy. Vo februári 2012 odišiel na polročné hosťovanie do slovenského prvoligového tímu  Tatran Prešov.
Bohas-Meyriat-Rignat

Poloha

Bohas-Meyriat-Rignat má rozlohu 23,51 km². Najvyšší bod je položený 555 m n. m. a najnižší bod 264 m n. m.

Obyvateľstvo

Bohas-Meyriat-Rignat má 804 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Klauzy

Klauzy je malá vodná nádrž v Slovenskom raji.

Prírodné podmienky

Vodná nádrž sa nachádza vo východnej časti Slovenského raja na Bielom potoku. Úsek Bieleho potoka od nádrže až k jeho ústiu do Hornádu o dĺžke cca 6 kilometrov je nazývaný Tomášovská Belá. K nádrži vedie zo západu žltá turistická trasa z vrchu Bykárka (1 058 m n. m.) a z juhu zelená trasa z časti Geravy.

Využitie

Nádrž s 7,8 metrov vysokou hrádzou bola do roku 1950 využívaná k splavovaniu dreva do obce Smižany k Smižanskej Maši. V súčasnosti sa voda z priehrady už nevyužíva a priehrada samotná je využívaná k chovu rýb. Víchrice a povodeň v lete roku 2008 spôsobili veľké škody v okolí priehrady aj na hrádzi samotnej.
Plessé

Poloha

Obec má rozlohu 104,38 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 528 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kanasta

Kanasta (zo špa. canasta – košík) je kartová hra, v ktorej majú hráči úlohu vytvárať zbierky siedmich kariet z jedného druhu (t. j. jednej kanasty). Používajú sa dva balíčky 52 francúzskych (žolíkových) hracích kariet. Štyria hráči sa rozdelia do dvoch dvojíc a snažia sa nazbierať čo najviac kanást.
Hru vytvorili hráči bridžu Alberto Serrato a Segundo Santos v roku 1939 v podniku Jockey Club v uruguajskom meste Montevideo. Pôvodne ju S. Santos nazval canastillo (košíček), podľa malého kovového podnosu, ktorý si požičali od čašníka na usporiadavanie kariet počas hry. V 40. rokoch 20. storočia sa táto hra rozšírila do Argentíny, Čile, Peru a Brazílie a v roku 1946 dorazila do Spojených štátov, odkiaľ sa šírila do ďalších krajín sveta.
Anères

Poloha

Obec má rozlohu 2,66 km². Najvyšší bod je položený 536 m n. m. a najnižší bod 464 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 190 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Poničan

Životopis

Narodil sa v roľníckej rodine, no po predčasnej smrti rodičov ho vychovávali príbuzní. Vzdelanie získaval v Banskej Bystrici (na maďarskom klasickom gymnáziu) a Lučenci (reálne gymnázium, maturita). Neskôr pokračoval na vysokej škole technickej v Prahe, no po dvoch rokoch prestúpil na právo, ktoré ukončil v roku 1927. V roku 1924 vstúpil do KSČ. Príslušník skupiny ľavicovo orientovaných intelektuálov DAV. Pracoval v Bratislave ako koncipient, krátko i vo Zvolene. Po prednáškach o ZSSR, kde bol ako vedúci delegácie Medzinárodnej červenej pomoci navštívil Moskvu a Sibír (1931), bol v Banskej Bystrici odsúdený a väznený (1931). V roku 1932 bol advokátskym koncipientom u V. Clementisa, o rok neskôr si otvoril vlastnú advokátsku prax. Zastupoval najmä robotníkov a komunistov. Advokátsku prax vykonával do roku 1947, neskôr bol tajomníkom Advokátskej komory, verejným a štátnym notárom. Po roku 1945 bol tajomníkom a podpredsedom Spolku slovenských spisovateľov v rokoch 1958 – 1959 vedúcim maďarskej redakcie Slovenského vydavateľstva krásnej literatúry, neskôr potom až do roku 1964, kedy odišiel do dôchodku, bol riaditeľom tohto vydavateľstva.

Tvorba

Svoje prvé verše uverejňoval vo viacerých časopisoch (Svojeť, Mladé Slovensko, Pravda chudoby, Hlas ľudu a i.). Spolu s A. Siráckym, D. Okálim a V. Clementisom založil v roku 1924 časopis DAV. Vo svojich básniach vyjadroval svoje politické názory, revolučné a proletárske nadšenie, no tiež vlastný nepokoj, erotické a ľúbostné motívy, mestské zážitky (napr. z Paríža), ale tiež sociálne témy. Využíva melodickosť obrazov, poetické hľadanie rýmov. Okrem poézie, prózy a drámy tiež prekladal diela svetových dramatikov a ruských autorov (Sergej Alexandrovič Jesenin, Vladimír Vladimírovič Majakovskij), maďarských autorov (Endre Ady, Sándor Petőfi), ale tiež diela z bulharského jazyka.