google/wiki40b huggingface dataset:
Jazyk výrokovej logiky

Jazyk výrokovej logiky je jazyk tvorený výrokovou premennou výrokovej logiky, logickou konštantou výrokovej logiky a zátvorkami, ktoré sa používajú podobne ako v matematike.
Pretože pri definícii jazyka nejakej výrokovej logiky sú vždy určujúcim faktorom iba logické spojky, chápe sa niekedy pod jazykom výrokovej logiky zoznam logických spojok, ktoré sa vyskytujú v jej formulách, napr. jazyk klasickej výrokovej logiky.
Roland Galčík

FK Železiarne Podbrezová

Galčík debutoval za A-tím Podbrezovej 20. októbra 2018 v zápase 12. kola Fortuna ligy proti Dunajskej Strede. Podbrezová prehrala vonku 2–3. Galčík odohral posledných 5 minút stretnutia. Prvý gól za Podbrezovú strelil 19. júla 2019 v zápase 1. kola 2. ligy doma proti FC Košice. Galčík odohral celý zápas a v 90. minúte rozhodol o výhre 2–1.
Coquelles

Poloha

Obec má rozlohu 8,77 km². Najvyšší bod je položený 53 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 310 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bavans

Poloha

Obec má rozlohu 8,83 km². Najvyšší bod je položený 487 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 573 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šariš (región)

Polohopis

Šariš bol v minulosti komitát, stolica a župa Uhorského kráľovstva a nakrátko aj Česko-Slovenska. V súčasnosti patrí z väčšej časti do Prešovského, z menšej aj do Košického kraja. Na západe susedí so Spišom, na juhu s Abovom, na východe so Zemplínom a severný okraj regiónu tvorí štátnu hranicu s Poľskom. Medzi významné rieky patrí Torysa, Topľa, Sekčov a v južnej časti Hornád. Najvyšším vrchom regiónu je Čierna Hora (Levočské vrchy, 1289 m.n.m.)

Doprava

Regiónom vedú komunikácie nadnárodného významu. Najvýznamnejšie cestné dopravné tepny sa križujú v Prešove; od Popradu do Košíc vedie v trase čiastočne vybudovanej diaľnice D1 európska cesta 50, z Prešova do poľského Rzeszówa vedie v trase cesty I/18 a I/21 európska cesta 371. Medzi hlavné cestné ťahy tak patrí v smere západ – východ cesta I/18, južným smerom okrem D1 smerujúca cesta I/20 a severným smerom vedúce cesty I/68 (na Starú Ľubovňu), I/21 (na Svidník) a II/545 (na Bardejov). Severným okrajom regiónu vedie od Popradu po Svidník I/77.
Železničná doprava v regióne vedie v niekoľkých koridoroch; južným okrajom vedie strategická trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Kysaku pripája trať do Prešova a Muszyny v Poľsku. V Plavči sa na túto železnicu pripája trať z Popradu. Z Prešova vedie trať Prešov – Humenné, z ktorej sa v Kapušanoch odpája trať do Bardejova.

Dejiny

Sídlom správy v stredoveku bol do roku 1647 Šarišský hrad, následne sa centrom regiónu stal Prešov. Mesto sa stalo hospodárskym aj kultúrnym strediskom a popri Košiciach patril k významným sídlam severovýchodného Uhorska. Prešov sa stal centrom rusínskej kultúry.

Ekonomika

Región Šariš je priemerne vyspelým slovenským regiónom, ktorý čerpá peniaze prevažne z cestovného ruchu. Po dlhšom čase prichádzajú do regiónu veľmi potrebné investície, aby zdokonalili cestovný ruch, ale aj iné zdroje príjmov tohto regiónu.

Mestá

Medzi najkrajšie slovenské mestá patrí Bardejov, zapísaný aj v zozname svetového kultúrneho dedičstva (UNESCO). Centrom Šariša je však mesto Prešov.
Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny

Ústavný zákon (zo dňa 22. novembra 1938) o autonómii Slovenskej krajiny, známy aj ako zákon o autonómii Slovenskej krajiny, bol ústavný zákon prijatý 19. novembra 1938 Národným zhromaždením Republiky československej, vydaný v zbierke zákonov 22. novembra 1938 pod č. 299/1938 zb.. Po prijatí tohoto zákona sa názov česko-slovenského štátu zmenil z pôvodného názvu Československá republika, resp. Republika Československá na Česko-Slovenská republika.
Prijatie zákona o autonómii Slovenskej krajiny zformalizovalo (ratihabovalo) stav, ktorý v Česko-Slovensku nastal po prijatí Žilinskej dohody zo 6. októbra 1938, na základe ktorej vznikla slovenská vláda na čele s Jozefom Tisom. Vyhlásenie autonómie Slovenska bolo pokračovaním procesu rozpadu Česko-Slovenska, ktorý sa začal prijatím Mníchovskej dohody z 30. septembra a Prvou viedenskou arbitrážou z 2. novembra 1938.
Počas krátkej existencie autonómneho Slovenska v rámci de facto federalizovaného Česko-Slovenska bola moc sústredená v rukách Hlinkovej slovenskej ľudovej strany a na Slovensku došlo k zmene demokratického zriadenia prvej republiky na autoritatívny ľudácky režim, ktorý na Slovensku pretrval až do vypuknutia SNP, resp. do skončenia druhej svetovej vojny.
K zjednoteniu (resp. zlúčeniu politických strán s HSĽS) došlo na Slovensku už 8. novembra 1938 a vo voľbách do snemu slovenskej krajiny 8. decembra 1938 už existovala len jednotná kandidátka. V tomto období zároveň rástla protižidovská a protičeská rétorika ľudáckej tlače.
Rovnako ako autonómia Slovenskej krajiny bola česko-slovenským parlamentom schválená ten istý deň i autonómia Podkarpatskej Rusi (kde fungovala podkarpatská vláda už od 11. októbra 1938).
Pod ústavný zákon boli podpísaní: Jan Syrový (taktiež za prezidenta republiky podľa § 60 ústavnej listiny), Jozef Tiso, Josef Kalfus, Pavol Teplanský, Stanislav Bukovský, Matúš Černák, Vladimír Kajdoš, Ferdinand Ďurčanský, Karel Husárek, Ján Lichner, Ladislav Feierabend, Imrich Karvaš, Petr Zenkl, Augustin Vološin, Hugo Vavrečka, František Chvalkovský, Julian Révay, Jan Černý a Edmund Bačinský.
Moineville

Poloha

Obec má rozlohu 8,12 km². Najvyšší bod je položený 248 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 117 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malčická tabuľa

Vymedzenie

Podcelok zaberá rovinaté územie v strednej časti Východoslovenskej roviny, a v rámci krajinného celku susedí na západe s rozsiahlou Ondavskou nivou, južným smerom nadväzuje Latorická a východným Laborecká rovina. Severným smerom leží Pozdišovský chrbát, ktorý je súčasťou Východoslovenskej pahorkatiny.

Chránené územia

V tejto časti Východoslovenskej roviny leží prírodná rezervácia Slavkovské slanisko a národná prírodná rezervácia Kopčianske slanisko.

Osídlenie

Malčická tabuľa patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a mnohé obce sa sústreďujú v okolí cesty Trhovište – Oborín. Druhá línia sídiel prechádza východnou časťou podcelku.

Doprava

Severným okrajom prechádza západo-východným smerom cesta I/19, v trase ktorej vedie i európska cesta 50. Na ňu sa pripájajú cesty III. triedy, no tiež cesta II/554, ktorá vedie z Trhovišťa južným smerom k Oborínu, kde sa pripája na cestu II/552. Rovinatým územím v severnej časti vedie i železničná trať Trebišov – Michalovce, východným smerom vedie trať Trebišov – Veľké Kapušany.
Kláštor Beauport

Klášter Beauport je premonštrátsky kláštor pri meste Paimpol v departemente Côtes-d’Armor v Bretónsku.

Dejiny

Kláštor založil v roku 1202 Alan Avaugour, gróf z Penthièvre a zakladajúci konvent bol povolaný z Normandie. Najväčšiu prosperitu zažil v stredoveku, v 13. - 14. storočí, a v 17. storočí. Po rou1750 došlo k jeho významnému úpadku a v roku 1790, po ej revolúcii, bol uzavretý.
V roku 1862 bol však vyhlásený za Monument historique (významnú historickú pamiatku) za významného prispenia Prospera Mérimée; to znamenalo koniec devastácie ktorej bol vystavený počas predošlých desaťročí.

Súčasnosť

V roku 1992 bol areál kláštora začlenený do programu starostlivosti a ochrany bretónskeho pobrežia. Boli realizované rozsiahle reštaurátorské práce; vďaka tomu sa v krátkom čase stal jedným z hlavných stredísk turistického ruchu v Bretónsku.
Cruzilles-lès-Mépillat

Polohopis

Cruzilles-lès-Mépillat má rozlohu 11,84 km². Najvyšší bod je položený 222 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Cruzilles-lès-Mépillat má 806 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Harponville

Poloha

Obec má rozlohu 2,75 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Himba

Himba alebo Himbovia je kmeň pôvodného afrického obyvateľstva, ktorý má asi 20 až 50 000 ľudí, žijúcich v severnej Namíbii, oblasti Kunene (predtým známa ako Kaokoland). Žijú nomádskym spôsobom života, chovajú dobytok. Sú blízki príbuzní kmeňa Herero, hovoria rovnakým jazykom.

Denný život

Himbovia chovajú dobytok. Ženy majú na starosti dojenie, nosenie vody, stavanie domov a výchovu detí. Jedna žena sa často stará aj o deti iných žien.   
Príslušníci kmeňa Himba sú sporo odení. Ženy sa mažú zmesou masla, okru a rastlín, aby sa chránili pred silnými slnečnými lúčmi - preto je ich pokožka červená. Červená farba navyše pre Himbov symbolizuje bohatstvo Zeme a krv, ako symbol života. Ženy si zapletajú vlasy a natierajú ich zmesou okru.
Moderné oblečenie si Himbovia obliekajú vzácne. Mladí chlapci pred pubertou podstupujú obriezku.
žijú vo väčších, pravdepodobne rodových skupinách, avšak sú veľmi demokratickým spoločenstvom. Na rozdiel od iných afrických kmeňov nemajú žiadneho náčelníka alebo vodcu. Muži majú zvyčajne dve ženy, bohatší niekedy až štyri. Žena má vždy len jedného muža. Ďalšou odlišnosťou od bežných kmeňov je ich náboženstvo. V skupine nemajú šamana alebo inú duchovnú osobu, naplno sa venujú chovu a rozmnožovaniu dobytka a tomu prispôsobujú celý svoj životný štýl.

História

História kmeňa Himba je poznačené mnohými katastrofami, vrátane niekoľkých období sucha, gerilovej vojny (obzvlášť počas namíbijského boja za nezávislosť a občianskej vojny v susednej Angole). V roku 1904 čelili nemeckej genocíde organizovanej Lotharom von Trothom, ktorý nechal vyvraždiť aj iné skupiny domorodého obyvateľstva Namíbie, hlavne príslušníkov kmeňa Herero a Nama.
Suchá v 80-tych rokoch 20. storočia znamenali takmer úplný zánik tradičného života Himbov. Niekoľko období sucha zabilo 91% populácie chovaných zvierat, preto sa veľa ľudí stalo utečencami a odvtedy žijú v slumoch v meste Opuwo.

Súčasnosť

Od 90-tych rokov 20. storočia získali Himbovia určitý stupeň autonómie. Veľa Himbov teraz žije v prírodných rezerváciách, ktoré im dávajú možnosť kontroly nad lovom a turistikou v oblasti. S medzinárodnou pomocou sa im podarilo zastaviť plány na výstavbu vodnej priehrady, ktorá by zaplavila rozsiahle územia, kde žijú.
Vláda Namíbie poskytuje Himbom mobilné školy. Napriek tomu sa ich kultúra postupne vytráca. Nie je to iba vplyvom západnej kultúry ale aj vďaka ich rozdielnosti od ostatných kmeňov.
Maisons-du-Bois-Lièvremont

Poloha

Obec má rozlohu 15,79 km². Najvyšší bod je položený 1 073 m n. m. a najnižší bod 780 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 602 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hanvoile

Poloha

Obec má rozlohu 5,88 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 600 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Conan

Poloha

Obec má rozlohu 15,3 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bonlier

Poloha

Obec má rozlohu 4,47 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 392 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quiévrechain

Poloha

Obec má rozlohu 4,71 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 843 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jesenákov palác (Michalská)

Jesenákov palác (alebo Jeszenákov palác) je barokový palác v Bratislave na Michalskej ulici č. 3 v historickom jadre mesta.
Postavený bol v roku 1730 a stojí na základoch, ktoré pochádzajú z 15. storočia. V klenbe dvora, ktorý je zrekonštruovaný, je možné vidieť zarytú guľu, ktorá pochádza z tureckého obliehania mesta.
Dnes v budove sídli Galéria Michalský dvor, ktorá vznikla 8. decembra 1995 a prvý slovenský hackerspace Progressbar, ktorý vznikol v roku 2010.
Ivan Haluzický

Život

Narodil sa v Uherskom Brode. Jeho brat Juraj pôsobil ako hudobný pedagóg. Od roku 1938 pôsobil ako veliteľ 8. pozorovacej letky vo Vyškove. Operoval na strojoch Letov Š.328. Po vyhlásení Slovenského štátu pôsobil ako dôstojník slovenského letectva. Ako príslušník 11. letky sa zúčastnil ťaženia proti Poľsku a ZSSR.
Neskôr do 29. augusta 1944 pôsobil ako veliteľ letiska Piešťany. Po vypuknutí SNP organizoval protinacisticky zmýšľajúcich vojakov posádky a s asi 400 mužmi odišiel na povstalecké územie. Jednotka zanechala celý letecký park na letisku v Piešťanoch a na letisko Tri Duby dorazila ako motorizovaný oddiel. Príslušníci piešťanskej posádky neskôr bojovali pri Novej Bani, Martine, Vrútkach, Malom Šturci a Sučanoch ako súčasť povstaleckej armády.
Bol evakuovaný z povstaleckého územia a 22. septembra 1944 sa začal v poľskom Przemyśle precvičovať na sovietske lietadlá. Od 5. januára 1945 pôsobil ako veliteľ 2. československého stíhacieho leteckého pluku pôsobiaceho na východnom fronte.
Po vojne v rokoch 1945 – 1949 pôsobil ako veliteľ leteckého pluku v Piešťanoch. Neskôr po roku 1950 bol zatknutý a politicky prenasledovaný komunistickým režimom. V roku 1959 absolvoval Stavebnú fakultu Technickej univerzity v Bratislave. Zomrel v roku 1965 v Bratislave. Je pochovaný v Piešťanoch.
Jurta

Jurta alebo zriedkavo kibitka (po turecky jurt, po mongolsky ger, po kazašsky kigizui, po rusky jurta alebo staršie kibitka, po daríjsky cherga alebo džirga) je tradičné, prenosné, okrúhle stanové obydlie niektorých kočovných kmeňov z oblastí Strednej Ázie a Stredného východu. Má kónickú alebo kopulovitú strechu a pozostáva z ľahšej drevenej konštrukcie a plsťového plášťa. V Strednej Európe v jurtách žili, asi do 11. storočia, Starí Maďari.
Jailbreak (iOS)

Jailbreak je proces, ktorý umožňuje iOS zariadeniam spúšťať ľubovolný a nie iba autorizovaný Apple kód a prístup do súborového systému. „Jailbreaknuté“ zariadenia potom umožňujú inštalovať aplikácie, ktoré sú nedostupné cez oficiálny obchod App Store, pomocou neoficiálnych inštalátorov ako sú napríklad Cydia, Icy (vývoj ukončený), Rock (zlúčené s Cydiou), Installer (nahradené Cydiou), Installous (IPA inštalátor najmä cracknutých App Store aplikácii) alebo konzolové apt-get, aptitude a samozrejme dpkg. Jailbreaknuté zariadenia môžu stále využívať aj App Store. Po Jailbreaku možné spraviť „unlock“ ktorý odstraňuje SIM obmedzenia, teda iPhone bude fungovať s ktoroukoľvek SIM kartou).
Podľa Cydie, programu vytvorenom Jayom Freemanom (saurik), je 10,5 % iZariadení „jailbreaknutých“.

Nevýhody

Diskutuje sa o možnom neuznaní reklamácie kvôli FW poruche aj keď je možné urobiť restore v DFU móde ktorý prepíše všetko. Ale niesu známe neuznania kvôli HW poruche spôsobené jailbreakom. Mnoho balíkov môže spôsobiť nestabilitu iOS a diskutuje sa aj o možnom prehrievaní.
Kostelecký zámecký park

Ochrana

Dôvodom ochrany sú prírodné hodnoty areálu zámockého parku v Kostelci nad Orlicí. Je vyhlásená z dôvodu ochrany vzácnych ekosystémov, ktoré sa v tejto lokalite nachádzajú. Ide o jedinečný výskyt drevín ale aj niektorých bylinných druhov, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou historicko-architektonického súboru zámockého parku vo vlastníctve pána Františka Kinského, Kostelec nad Orlicí. Medzi mimoriadne, významné a pamätné stromy rastúce v parku patrí napr.: jedľovec kanadský, buk lesný žltopestrý, ľaliovník tulipánokvetý, jaseň červený, platan západný, platan javorolistý, dub červený, javor tatársky, katalpa vajcovitá, katalpa bignóniovitá, javor dlaňolistý, topoľ Wilsonov ap. Z bylinných druhov tu rastie: chochlačka dutá, kandik psí, bleduľa jarná, mesačnica trváca, ľalia zlatohlavá, vtáčia prilba dlholistá ap. Prioritným poslaním zriaďovania prírodnej rezervácie je teda prispieť k ochrane a uchovaniu vyššie popísaných prírodných a človekom vytvorených hodnôt. Spodná časť parku bola oddelená telesom železničnej trate, sprevádzkovanej v r. 1874.
Kostol svätého Jakuba (Polička)

Kostol svätého Jakuba Väčšieho je kostol v pardubickom kraji v meste Polička.
V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.

Dejiny

Kostol vznikol pravdepodobne pri založení mesta Polička, V zakladacej listine mesta, vydanej Přemyslom Otakarom II., sa udáva rok vzniku mesta 1265. Trojloďový kostol bol v minulosti niekoľkokrát prestavovaný a rekonštruovaný po požiari až do dnešnej novogotickej podoby.
V 36 metrov vysokej veži kostola sa v roku 1890 narodil hudobný skladateľ Bohuslav Martinů.
Systém relatívnej väčšiny

Systém relatívnej väčšiny (iné názvy: relatívny väčšinový systém, systém prvého v cieli, FPTP alebo FPP z anglického First-past-the-post) je väčšinový volebný systém používaný v jednomandátových volebných obvodoch, kde pre zisk mandátu postačuje relatívna väčšina odovzdaných hlasov (víťaz berie všetko). Kandidát, ktorý získal najväčší počet hlasov tak získava mandát. Tento volebný systém je typický pre voľby do Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva. V roku 2011 bol prvýkrát využitý vo voľbách do poľského senátu.
Negatívom tohto systému je možnosť veľmi vysokého počtu prepadnutých hlasov. Napríklad ak v obvode kandiduje 10 kandidátov, môže na víťazstvo teoreticky stačiť získať len niečo vyše 10 percent odovzdaných hlasov, pričom by bezmála 90 percent hlasov v takomto prípade prepadlo.
Soudorgues

Poloha

Obec má rozlohu 25,7 km². Najvyšší bod je položený 1 166 m n. m. a najnižší bod 289 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Masarykizmus

Masarykizmus (čes. masarykismus) je pôvodne ojedinele používané označenie pre filozofické myslenie (príp. i politiku) Tomáša Garrigua Masaryka, avšak od začiatku 50. rokov 20. storočia rozširované ako marxisticko-leninistický očierňujúci propagandistický pojem komunistického režimu v ČSR v snahe dehonestovať Masarykovu osobnosť, politiku, jeho filozofické názory a zlikvidovať kult Masaryka.

Výskyty termínu pred rokom 1948

V Kartotéke novočeského lexikálneho archívu bolo najstaršie použitie termínu „masarykismus“ zaznamenané ešte v roku 1937 v publikácii zostavenej Albertom Pražákom k 70. narodeninám českého redaktora a prekladateľa Jindřicha Vodáka, pričom bol použité (v kladnom citovom zafarbení) na označenie stúpenectva Masarykovej filozofie.
Ďalšie použitie bolo zaznamenané v monografii Naše dělnické hnutí v minulosti (1947) historika a člena Československej sociálnej demokracie Miloslava Volfa, ktorý tento termín použil na označenie časti ideológie, na ktorej stavala predmníchovská ČSR v kontraste voči nacionalisticky orientovanej Strane národnej jednoty vzniklej v pomníchovskej ČSR (22. novembra 1938) na čele s Rudolfom Beranom.

Komunistický propagandistický pojem

Masarykizmus ako propagandistický pojem bol komunistickým režimom v ČSR zavedený v 50. rokoch 20. storočia, pričom podľa Kartotéky novočeského lexikálneho archívu prvá zmienka pochádza z roku 1951, kedy bol označený za „režim M(asaryka), [ktorý je] na rovnakej triednej základni ako druhé myšlienkové systémy buržoázie.“.
Do oficiálnej politickej literatúry bol zadefinovaný ako: „ideový zdroj oportunizmu, sociáldemokratizmu a maloburžoazného nacionalizmu, ktorý je nástrojom krajnej pravice a protisocialistických síl“. Slovník slovenského jazyka z roku 1960 ho charakterizoval ako: „reakčný politický smer T. G. Masaryka.“ Politický slovník z roku 1986 (obdobie normalizácie v ČSSR) uvádza obdobnú definíciu ako politická literatúra 50. rokov: „ideológia a politika časti vládnucich buržoáznych kruhov (tzv. Hrad) v predmníchovskej Československej republike. [...] Masarykizmus sa snažil rafinovane vykonštruovanou propagandou o bužoáznej demokracii a humanizme zastierať vykorisťovateľský charakter predmníchovskej republiky, upevniť panstvo kapitalizmu v Československu. Na ideológii masarykizmu bol postavený program niektorých takzvaných socialistických strán v predmníchovskej Československej republike, najmä bývalej Československej strany národne socialistickej.“
Kláštor Valmagne

Kláštor Valmagne je kláštor pri obci Villeveyrac neďaleko Montpellieru v južnom Francúzsku.
Kláštor založil v roku 1139 ako benediktínsky Raymond I. Trencavel, vikomt z Béziers. O niekoľko rokov neskôr (roku 1159) bola táto fundácia zmenená na fundáciu cisterciánsku. Kostol bol postavený v klasickom gotickom štýle a začal sa stavať v roku 1257. Je dlhý 83 m a vysoký 24 m.
Dnes je kláštor obklopený vinicami a venuje sa výrobe vína.
Indiana Jones

Indiana Jones je fiktívna postava archeológa z trilógie Georgea Lucasa a Stevena Spielberga, ktorého hral Harrison Ford. Mladšiu verziu postavy hrali River Phoenix (Indy ako 13-ročný) v treťom filme a Sean Patrick Flanery (Indy ako 17-ročný až 22-/23-ročný) a Corey Carrier (Indy ako 8- až 10-ročný) v televíznom seriáli. Staršiu verziu (Indy ako 93-ročný) Jonesa hral George Hall.
Budova Národného zhromaždenia v Dháke

Budova Národného zhromaždenia v Dháke alebo Budova parlamentu v Dháke je dielo amerického architekta menom Louis I. Kahn, predstaviteľa brutalizmu architektúry 20. storočia. Budova Národného zhromaždenia v Dháke je jeho najznámejšou stavbou a tvorí súčasť Súboru vládnych budov v Dháke, ktorý bol dokončený až po autorovej smrti. Budova bola realizovaná v rokoch 1962 – 1976 v meste Dháka v Bangladéši.

Filozofia riešenia

Louisovi I. Kahnovy poskytli mimoriadny priestorový program – chceli vybudovať parlament, najvyšší súd, ubytovacie priestory, školy, štadión, obytnú štvrť pre diplomatov, trhovisko,... Pokúšal sa predstaviť si, ako by som mohol tieto stavby zoskupiť a umiestniť na jednej rovine. Kahn našiel riešenie – parlamentnú budovu ako stred komplexu umiestnil nad jazero. Mala podľa neho transcendentálny charakter,vychádzal z myšlienky, že v parlamente pôsobí duch spoločenstva. Základná idea vychádzala z miesta zhromaždenia. Je to miesto transcendentné pre politikov. Zhromaždenie etabluje alebo modifikuje ľudské inštitúcie. Budova vyjadruje „formu“ súborov, ktorá sa skladá z vysokých oblých hmôt, zoskupených okolo centrálneho jadra, v ktorom sídli hlavná komora zákonodarného zhromaždenia. Vykazujú množstvo hodnôt, ale v prvom rade stabilitu a tradíciu.

Opis objektu

Bol to plán pre hlavné mesto Bangladéša – vtedy ešte Východného Pakistanu - dhácka vládna štvrť Sher-e-Bangla Nagar. Tento súbor predstavoval vskutku monumentálnu úlohu.
Budova parlamentu je súčasťou komplexu vládnych budov. Navrhol ju okolo ústredného jadra, ktorým je osemboká zhromažďovacia sála. Okolo sú zoskupené vysoké hranaté i oblé hmoty, predstavujúce tribúny, kuloáre a príslušenstva. Symetrická kompozícia sa opiera o akademické tradície. Abstraktne geometrický ráz a plošný charakter tehlových stien poukazuje naproti tomu na odkaz funkcionalizmu. Tieto veľké, dôkladne objekty sú murované a majú kruhové, trojuholníkové a štvorcové okna veľké, jednoduché a celkom odlišné od nazdobených a jemné vykrajovaných Stonových detailov. Takmer archaický pôsobiace tvary otvorov „citadely" slúžia ako ochrana pred priamym dopadom slnečných lúčov, a preto vpúšťajú do priestorov dostatok svetla a vzduchu. Tieto veľké okenné otvory pripomínajú predbritskú tradíciu Mogulu a stavby ako Tádž Mahal, ale ich hrotité klenbové oblúky boli zamenené jednoduchšími tvarmi z antického Ríma. Prosté a strohé formy pripomínajú islamskú architektúru a zámerne kontrastujú s skulpturálnejšou výzdobou hinduistické tradície. Louis I. Kahn pracoval na budove parlamentu desať rokov. Až v roku 1972 našiel uspokojivé a realizovateľné riešenie pre zastrešenie sály, ktorá zaklenula takmer vznášajúci strop so svetelnou kupolou. Zastaval sa názoru : „Keď človek stojí v parlamentnom priestore, je ohromený smelosťou a veľkoleposťou architektúry.“
Vládne centrum je Kahnovou najzaujímavejšou a najkrajšou stavbou, ktorá je určovaná ideou svetelnej modulácie. Terajší stav a budúci osud rozostavenej budovy nesú známe.