google/wiki40b huggingface dataset:
Pavol Sobota

Životopis

V roku 1956 absolvoval štúdium na Chemickej fakulte SVŠT v Bratislave a získal titul Ing. Najskôr pracoval v chemičke ChZJD v Bratislave, neskôr ako redaktor Česko-slovenského rozhlasu v Banskej Bystrici (1958 – 1964), scenárista Slovenského filmu v Bratislave, redaktor redakcie spravodajstva, od 1970 literárno-dramatickej redakcie Česko-slovenského rozhlasu v Košiciach. Ako rozhlasový dramatik debutoval v roku 1963 hrou Majáky, okrem vlastných rozhlasových hier pripravil niekoľko rozhlasových dramatizácií prozaických diel. Roku 1964 uviedli v SND jeho divadelnú hru Plachetnice. Je autor televíznej hry Autíčko ako sen (1960) a spoluautor scenára televízneho seriálu Vivat Beňovský! (1975).
Robert Silverberg

Život

Silverberg, od malička dychtivý čitateľ, začal posielať poviedky do vedecko-fantastických časopisov už ako mladý tínedžer. Navštevoval Kolumbijskú univerzitu, kde v roku 1956 získal titul A.B. z anglickej literatúry. Počas štúdia pokračoval v písaní vedeckej fantastiky. Jeho prvý vydaný román, kniha pre mládež Revolt on Alpha C sa objavila v roku 1955 a hneď nasledujúci rok získal svojho prvého Huga za najlepšieho nováčika. Počas nasledujúcich štyroch rokov, podľa jeho vlastných výpočtov, napísal milión slov ročne je rôzne časopisy a a Ace Doubles. V roku 1959, po kolapse trhu s vedeckou fantastikou, Silverberg preorientoval svoju tvorbu do iných oblastí: od starostlivo preskúmanej histórie až po ľahké porno pre Nightstand Books.
V polovici 60-tych rokov, keď vedecko-fantastickí autori začali mať väčšie literárne ambície, Frederik Pohl, v tej dobe šéfredaktor troch vedecko-fantastických časopisov, ponúkol Silverbergovi voľnú ruku pri písaní pre jeho časopisy. To Silveberga inšpirovalo, aby sa vrátil k písaniu, kládol väčší dôraz na hĺbku postáv a ich sociálne zázemie a použil prvky modernej literatúry, ktorú študoval na univerzite.
Knihy z tohto obdobia vysoko prevyšujú jeho prvé práce. Azda prvou prácou „nového“ Silverberga bol román postavený na poviedkach vydaných v časoopise Galaxy s názvom To Open the Sky, v ktorej nové náboženstvo pomôže ľuďom na ceste ku hviezdam. Nasledoval román Downward to the Earth, možno prvá postkoloniálna sci-fi kniha, kniha pod vplyvom Josepha Conrada, ktorej sa správca terraformovania (prispôsobenia prostredia zemským podmienkam) mimozemského sveta po skončení vracia späť. Iné, kritikmi aj čitateľmi dobré prijaté, práce z tohto obdobia sú romány To Live Again, v ktorom sa môže zachovať osobnosť mŕtveho človeka; The World Inside, pohľad na preľudnenú budúcnosť; a Dying Inside, príbeh telepata, ktorý stratí svoje schopnosti.
Silverberg bol po vysoko produktívnych rokoch unavený, mal problémy so štítnou žľazou a navyše mu vyhorel dom. V roku 1972 sa presťahoval z rodného New Yorku na Západné pobrežie Spojených štátov a v roku 1975 ohlásil koniec spisovateľskej kariéry. Vrátil sa v roku 1980, ako inak, s Lord Valentine's Castle, s panoramatickým dobrodružstvom na cudzej planéte, ktoré sa stalo základom série, ktorú píše dodnes.

Ocenenia

V roku 1969 bola jeho Nightwings ocenená cenou Hugo ako najlepšia novela. V roku 1970 získal Nebulu za poviedku Passengers a ďalšie v nasledujúcom roku za román A Time of Changes a poviedku Good News from the Vatican a ďalšiu v roku 1975 za novelu Born with the Dead. V roku 1970 bol čestným hosťom na Svetovom kongrese vedeckej fantastiky.
Muttersholtz

Poloha

Obec má rozlohu 12,67 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 938 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Evan Taubenfeld

Život

Narodil sa v meste Baltimore, Maryland, Markovi a Amy Taubenfeldovým, ktorí v tom čase rozbiehali cateringovú spoločnosť. Má dvoch súrodencov, mladšie brata Drewa (narodený v r. 1984), ktorý je známy ako gitarista z formácie Selena Gomez & The Scene, a mladšiu sestru Annie (narodená v r. 1990). Je žid a študoval na McDonogh School. Na gitare sa naučil hrať sám a pôsobil v kapele s názvom Spinfire.

Kariéra

Josh Sarubin pozval Evana na konkurz, kde hľadal členov kapely pre novoobjavený talent Avril Lavigne. Konkurzom prešiel a stal sa jej gitaristom a podieľal sa aj na tvorbe skladieb na jej prvých troch albumoch (napr. "Hot", "Don't Tell Me", "Innocence", atď.). V septembri 2004 dostal svoj vlastný kontrakt. V roku 2008 produkoval dve skladby na debutovom albume rapera Tyga. Jeho prvým synglom bola skladba "Boy Meets Girl" v marci 2009. Dostal tiež rolu v seriály "Private", kde stvárnil Blakea Pearsona a jeho skladba "Evan Way" sa stala soundtrackom k seriálu. Jeho album "Welcome to the Blacklist Club" napokon vyšiel v roku 2010. V tom istom roku spolupracoval aj na štvrtom štúdiovom albume Avril Lavigne Goodbye Lullaby a hosťoval na jej skladbe "Push". V roku 2012 produkoval skladby pre Japonskú skupinu Stereopony. V súčasnosti spolupracuje s Mighty Seven Songs, čo je hudobné vydavateľstvo, ktoré vzniklo spojením Songs Publishing a Crush Managment.

Single

"Boy Meets Girl" (2009)

"Merry Swiftmas (Even Though I Celebrate Chanukah)" (2009)

"Pumpkin Pie" (2010)

"Best Years Of Our Lives" (feat. Avril Lavigne) (2011)

"Song 1" (2012)

"Clare" (2013)

"Still In Love Somehow" (2013)

Filmografia

2003: Avril Lavigne: My World

2007: KAYA

2009: Private
Titinius

Titinius bol rímsky dramatik, autor divadelných hier nazývaných fabula tabernaria (doslova príbehy z krčmy), populárneho žánru pôvodnej rímskej komédie. Pôsobil možno niečo krátko pred Terentiom.
Z jeho diela sa dochovalo iba asi 15 titulov.
Arcibiskupský palác (Trnava)

Arcibiskupský palác je renesančná poschodová budova v Trnave z roku 1562. Bola postavená na starších gotických základoch. Koncom 16. storočia boli pristavané dvorové krídla. V roku 1615 vybudovaná trojosová architektúra pre archív a knižnicu. Do roku 1820 v arcibiskupskom paláci nepretržite sídlili arcibiskupi. Domov viacerých oltárnych bratstiev.

Dejiny

Arcibiskupský palác stojí južne od Dómu sv. Miluláša. Palác s uzavretým nadvorím dal v roku 1562 vybudovať arcibiskup Mikuláš Oláh ako svoju rezidenciu. Arcibiskupský palác bol do roku 1820 sídlom ostrihomských arcibiskupov. Renesančný arcibiskupský palác postavili na mieste starších stredovekých domov, z gotických prvkov sa zachovali okná kaplnky vo dvore. Rozsiahla baroková prestavba mesta a mladšie slohové obdobia sa v porovnaní s ostatnou architektúrov paláca dotkli v podstatne menšom rozsahu. Vzhľadom na renesančné prvky v podobe klenieb a portálov zachovaných v interiéri sa považuje za reprezentatívnu ukážku trnavskej renesancie. Pod severným krídlom rovnobežným s farským kostolom sa nachádza rozľahlá, pôvodne viac podlažná pivnica pripomínajúca pivnice pod hradom Červený Kameň. Priečelie paláca zdobia kamenné erby M. Oláha, J. Szelepcsényiho a erb arcibiskupa Františka Forgáča, ktorý pre potreby knižnice, tlačiarne a archívu nechal v roku 1615 na severnej strane pristaviť krídlo smerujúce do námestia.
Courpalay

Poloha

Obec má rozlohu 14,56 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 391 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dominik Riečický

Klubový hokej

Riečický je odchovanec HC Košice. V sezóne 2011/12 sa zapojil do projektu hráčov slovenskej hokejovej reprezentácie do 20 rokov pod názvom HK Orange 20, ktorý sa pripravoval na juniorské majstrovstvá sveta 2012. V súčasnosti(2012/13) pôsobí vo svojom materskom klube, kde je druhým brankárom po Alexandrovi Hylákovi.

MS U20 2012

Na majstrovstvách sveta do 20 rokov pôsobil ako náhradník Juraja Šimbocha. Nastúpil na dva zápasy. V skupine proti Švédsku, ktorý skončil 9:1 v slovenský neprospech a vo štvrťfinále proti Fínsku, kde striedal Juraja Šimbocha v 30. minúte po piatom inkasovanom góle. Tento zápas sa skončil nakoniec 8:5 pre Fínsko a Slovensko tak hralo len o 5. miesto s Českom. Slovensko aj v tomto zápase prehralo 5:2 a obsadilo 6. miesto. Riečický v tom zápase nenastúpil a nebol ani na súpiske.
Karamčand Gándhí

Karamčad Gándhí (zvaný Kaba; * 1822 – † 1885) bol synom dívána Utamčanda Gándhiho, ktorého neskôr M. Gándhi s obdivom nazýval „muž kniežactva”.
Karamčad Gándhí prevzal po otcovi post dívána (čo bolo na úrovni ministerského predsedu) keď sa vlády v Indii ujal Rána Vikrandžít. Mal len dvadsaťpäť rokov keď sa stal poradcom Rána Vikrandžíta v Porbandare. Bolo to v čase najdramatickejšej nadvlády Angličanov v Indii.
Neskôr tento post vymenil za činnosť člena súdu v Rádžkóte. Počas celého svojho života získaval povesť čestného, smelého a štedrého človeka s prchkou povahou. Na sklonku života okolo seba zhromažďoval rozličných predstaviteľov vierovyznaní a nabádal ich k diskusiám a polemikám.
Karamčad mal šesť detí. Dve dcéry sa narodili v predchádzajúcich manželstvách (bol ženatý dokopy štyri kráť). S poslednou manželkou Putlibáí počali známeho Mohamadása Gándhího.
Gándiovci boli známi svojou Višnuistickou vierou. K tomuto kultu pridávali ešte kult sivaita. Chodievali do oboch kostolov. Avšak sekta do ktorej patrili Gándhiovci mala spoločné základy s džinizmom.
Madirac

Poloha

Obec má rozlohu 1,86 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Julien (Côtes-d’Armor)

Poloha

Obec má rozlohu 5,69 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 002 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Francis Meli (biskup)

Erb

Mons. Francisovi Melimu, ako diecéznemu biskupovi prináleží štvrtený štít, kde v prvom a štvrtom poli je umiestnený erb diecézy, druhé a tretie pole obsahuje jeho osobný erb. V druhom poli sú na zelenom pozadí nad dvomi zlatými obrúčkami snúbencov (ktoré suplujú tiež symbol tradičných domorodých mušľových peňazí – tzv. „shell money“) umiestnené strieborné váhy, symbol spravodlivosti a doterajšej profesie a pozície nového biskupa. V treťom, zelenom poli, je na striebornej zlatolistej palme položený otvorený strieborný Evanjeliár so zlatou oriezkou a s červenými gréckymi majuskulnými písmenami alfa a omega. Biskupské heslo JUSTITIA ET VERITAS (Spravodlivosť a pravda) vyjadruje túžbu biskupa vykonávať pastoráciu v spravodlivosti a pravde. Latinský procesiový kríž a zelený biskupský klobúk so šiestimi zelenými strapcami na každej strane, prislúcha podľa pravidiel cirkevnej heraldiky biskupovi. Autorom biskupského erbu je slovenský heraldik, žilinčan Marek Sobola.
Vavrinec Čibi

Životopis

Študoval lesníctvo na banskoštiavnickej akadémii, absolvoval 1874. Praktikant lesnej taxácie na Riaditeľstve majetkov v Banskej Bystrici, od roku 1892 vedúci taxačného oddelenia na lesnom riaditeľstve v Banskej Bystrici, od 1895 vedúci Katedry lesnej ťažby a spracovania dreva na lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Zlepšovateľ lesníckej techniky, autor odborných článkov.
Core šamanizmus

Kritika

Core šamanizmus, medzičasom celosvetovo rozšírený, bol kritizovaný často ako "spirituálna krádež" pôvodného kultúrneho bohatstva a z dôvodu vzniku umelých šamanov (Noel/Wallis). Obhajcovia core šamanizmu sa však odvolávajú na nové výskumy, v ktorých sa poukazuje na skutočnosť, že pojem šaman bol v priebehu storočí zneužívaný mnohými jednotlivcami a skupinami a preto podľa nich by sa pojem šaman nemal priraďovať len k určitým jedinečným etnikám, skupinám alebo kultúram (Harner, Uccusic).
Saint-Nicolas-du-Bosc

Poloha

Obec má rozlohu 9,24 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 271 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Handrij Zejler

Život

Narodil sa v roku 1904 v obci Słonia Boršć, dnes mestskej časti Budyšina. V rokoch 1818 až 1825 študoval na gymnáziu v Budišíne. Vydával časopis Serska Nowina, z ktorého neskôr vznikol prvý lužickosrbský denník. V roku 1827 zložil lyrickú skladbu Rjana Łužica, ktorá je dnes národnou hymnou Lužických Srbov. Napísal množstvo bájok, poviedok, a básní, jeho vrcholným dielom je však cyklus Počasy, oratórium v piatich častiach, ospevujúce ročné zmeny v prírode a prácu človeka, ktorý tvoril v rokoch 1845 – 1860.
Majetok (účtovníctvo)

Majetok alebo nepresne aktíva je v účtovníctve obsah (celej) ľavej strany súvahy (nazývanej aj strana aktív). Jeho opakom je pojem zdroje krytia majetku.
Definícia podľa zákona 431/2002 Z.z. o účtovníctve znie Majetok sú tie aktíva účtovnej jednotky, ktoré sú výsledkom minulých udalostí, je takmer isté, že v budúcnosti zvýšia ekonomické úžitky účtovnej jednotky a dajú sa spoľahlivo oceniť podľa [paragrafov zákona o účtovníctve]; vykazujú sa v účtovnej závierke v súvahe alebo vo výkaze o majetku a záväzkoch.

Majetok podľa slovenských predpisov

Oficiálne delenie majetku na Slovensku pozri v článku súvaha (finančné účtovníctvo).
Peri

Poloha

Obec má rozlohu 23,65 km². Najvyšší bod je položený 1 507 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 744 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Menetou-Râtel

Poloha

Obec má rozlohu 28,01 km². Najvyšší bod je položený 377 m n. m. a najnižší bod 242 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 479 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Torquesne

Poloha

Obec má rozlohu 5,26 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 425 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Catherine (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 5,67 km². Najvyšší bod je položený 1 090 m n. m. a najnižší bod 639 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Puyvert

Poloha

Obec má rozlohu 9,78 km². Najvyšší bod je položený 615 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 741 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Abd ar-Rahmán ibn Umar as-Súfí

Abd ar-Rahmán ibn Umar as-Súfí (arab. عبد الرهمن بن عمر الصوفي‎ ; * 7. december 903, Raj – † 25. máj 986, (?)Šíráz) bol perzský astronóm.

Život

Žil na dvore perzského emira Aduda ad-Dawlu]v dnešnom Isfaháne. Venoval sa prekladom a rozširovaniu gréckych kníh z oblasti astronómie, hlavne Almagestu Klaudia Ptolemaia. Upravil v ňom zoznam hviezd a sám sa zaoberal jasnosťou a stanovením odhadov magnitúd. Jeho hodnoty sa často líšili od hodnôt uvedených v Almageste.
Vo svojej práci Kniha stálic (arab. كتاب الكواكب‎ – Kitáb al-kawákib) plným názvom Kitáb al-kawákib at-tábita al-musawwar - Kniha o súhvezdiach stálych hviezd), publikovanej v roku 964, spomenul aj hviezdokopu IC 2391 (Omikron Velorum), Collinder 399 (hviezdokopa Vešiak), všimol si aj obláčik v Androméde (dnešná galaxia M31) a mnohé ďalšie. Poznal už Veľký Magellanov mrak, hoci je viditeľný až z Jemenu, a nie z Isfahánu. Európanom nebol tento objekt známy až do Magellanovych objavných plavieb. As-Súfí ho nazval Biely vôl (arab. البقر الأبيض‎ - al-Bakr al-abjad).
Zaoberal sa aj spájaním tradičných arabských mien hviezd a súhvezdí s gréckymi súhvezdiami, mnohé z nich vôbec nesúviseli alebo sa navzájom prekrývali. Spozoroval, že rovina ekliptiky je vzhľadom na nebeský rovník odklonená a presnejšie vypočítal dĺžku tropického roka. Popisoval hviezdy polohou, farbou a magnitúdou. Takto popísal každé vtedy známe súhvezdie. Súhvezdia zobrazoval vždy dvojito: tak ako sú viditeľné zo Zeme, a ako by ich bolo vidieť z „opačnej“ strany oblohy. Písal tiež o astrolábe. As-Súfího práce v Európe neboli známe, a tak sa stalo, že galaxiu M31 znovuobjavil Simon Marius pomocou teleskopu v roku 1612.
Jeho meno v latinskej podobe (Azophi) nesie jeden z kráterov na Mesiaci.
2. obvod (Paríž)

Geografia

2. obvod je najmenší obvod Paríža s rozlohou iba 0,992 km².

Demografia

2. obvod dosiahol svoj vrchol v osídľovaní v rokoch pred 1861, teda v čase svojho vzniku v rámci reorganizácie Paríža v roku 1860. Podľa posledného sčítania ľudí (v roku 1999) mal 19 585 obyvateľov, pričom počet ponúkaných pracovných miest je 61 672 – napriek malej rozlohe 0,992 km² je to obvod s najväčšou koncentráciou komerčných aktivít, s priemerom 62 695 pracovných miest na km².
Templštejn (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany sú suťové lesy, štrbinová vegetácia silikátových skál a drolín, suché vresoviská nížin a pahorkatín bez výskytu jalovca obecného. Z rastlín je predmetom ochrany kyjanôčka bezlistá, z motýlich druhov spriadač kostihojový.
Nersac

Poloha

Obec má rozlohu 9,24 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 370 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pylaios

Pylaios (starogr. Πύλαιος – Pylaios) je v gréckej mytológii syn Létha, vodca Pelasgov v trójskej vojne.
Pylaios a jeho brat Hippothoos, rodáci z Larisy, velili vojsku prastarého národa Pelasgov, ktoré prišlo podporiť Tróju v boji proti spojeným achájskym vojskám. Epický básnik Homér uvádza, že vojsko Pelasgov v trójskej vojne vynikalo v boji s oštepom. Hovoria o tom jeho verše v druhom speve Iliady: „Pelasgov oštepom slávnych viedol Hippothoos, tie kmene, ktoré v Larise mali svoje obydlia, vo veľkohrudé zemi; Hippothoos im velil a Pylaios, Areov ctiteľ, synovia Pelasga Létha, čo z Teutamovho bol rodu.."
V Homérovej Iliade už viac jeho meno nezaznie, ale historik a cestovateľ Strabón uvádza, že sa pri návšteve ostrova Lesbos od miestnych dozvedel, že kedysi ich predkom vládol Pylaios, muž, ktorého básnik Homér nazval vládcom Pelasgov, po ktorom je dokonca u nich pomenovaný aj vrch.
Vanxains

Poloha

Obec má rozlohu 35,89 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 736 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Autrecourt-et-Pourron

Poloha

Obec má rozlohu 12,04 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 353 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Levočská vrchovina

Polohopis

Podcelok zaberá severozápadnú časť pohoria a vytvára pás územia medzi Starou Ľubovňou a Kežmarkom. Na severozápade Levočská vrchovina hraničí so Spišskou Magurou a jej podcelkom Veterný vrch, západný okraj lemuje Popradská kotlina, patriaca Podtatranskej kotline. Južným a juhovýchodným smerom pokračujú Levočské vrchy podcelkami Levočské planiny a Levočská vysočina a na severe leží Spišsko-šarišské medzihorie s podcelkami Jakubianska brázda a Ľubovnianska kotlina.

Turizmus

Do roku 2011 bol v Levočských vrchoch Vojenský výcvikový priestor, preto bol pohyb ľudí v takmer celom pohorí značne obmedzený. Levočská vrchovina bola najvýraznejšie zasiahnutá v južnej časti, severná časť bola voľne prístupná. Práve v okolí Starej Ľubovne vedie najviac značených chodníkov.
B4 (motor)

B4 alebo tiež štvorvalcový motor typu boxer je typ štvorvalcového motora, motora so štyrmi protiľahlými valcami uloženými horizontálne v dvoch radoch, každý s dvomi valcami a  spoločnou kľukovou skriňou umiestnenou v strede.
Tento druh motora poskytuje nízke ťažisko, malú dĺžku, účinné chladenie ale je niekedy rozmernejší pre kompaktné automobily a preto je vhodnejší pre motocykle a lietadlá, ako pre automobily.
Saint-Louis-lès-Bitche

Poloha

Obec má rozlohu 4,53 km². Najvyšší bod je položený 403 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 530 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Súkromné gymnázium DSA Sabinov

Výučba

Výučba na Súkromnom gymnáziu DSA v Sabinove prebieha v jednom študijnom odbore 7902 J gymnázium.
Silnou stránkou odboru je orientácia na jazykovú výučbu, predovšetkým na anglický a nemecký jazyk. Študenti majú prostredníctvom siete partnerstiev zriaďovateľa DSA množstvo príležitostí na absolvovanie pobytov, resp. študentských výmenných pobztov v zahraničí. Popri veľkom rozsahu výučby angličtiny majú študenti možnosť výučby nemčiny, do ktorej sa zapoja aj učitelia z partnerských nemeckých škôl DSA. DSA využíva pri výučbe nemeckého jazyka formu videokonferencií, to znamená, že triedy na gymnáziu v Sabinove a na partnerskej škole v Nemecku budú počas hodiny nemčiny naživo prepojené. Ide o najmodernejšie metódy výučby jazykov tzv. e-learning a distance learning.
Vzhľadom na niekoľkoročný trend narastajúceho záujmu študentov o štúdium vysokoškolských odborov medicíny, farmácie a informačných technológií prijalo vedenie školy niekoľko opatrení. V rámci voliteľných predmetov majú študenti možnosť navštevovať až do 10 hodín informatiky týždenne. V rámci partnerstva školy s Poliklinikou v Sabinove, je prepojené teoretické vyučovanie biológie a chémie s praxou v poliklinike v oblastiach metodiky laboratórnych vyšetrení, poskytovania prvej pomoci, mamografie či získavanie nových poznatkov v alergiológii, a v liečbe ochorení. V neposlednom rade majú možnosť zúčastniť sa exkurzie do jedného zo špičkových pracovísk laboratórnych vyšetrení v rámci Slovenska - Košického laboratória spoločnosti MEDIREX.

Partnerské inštitúcie

V roku 2017 došlo k podpísaniu spoločného memoranda medzi Súkromným gymnáziom DSA v Sabinove a Fakultou manažmentu Prešovskej univerzity, ktorého podstatou je prehĺbenie spolupráce medzi oboma inštitúciami v oblasti akademickej spolupráce ako aj v oblasti študentských výmien a organizácií odborných konferencií. Zámerom je v spolupráci s Prešovskou univerzitou čo najlepšie pripraviť gymnazistov na nadväzujúce štúdium na vysokej škole, ako aj sprostredkovať študentom čo najlepší prehľad o forme a ponuke vysokoškolského štúdia, čo im uľahčí výber a prechod na VŠ po ukončení gymnázia. 
Ďalšou prioritou je väčší dôraz na študijné predmety technického zamerania, ktoré majú gymnazistov čo najlepšie pripraviť na štúdium na technických vysokých školách na Slovensku i v zahraničí. A tak vytvoriť zo Súkromného gymnázia DSA Sabinov elitnú vzdelávaciu inštitúciu, ktorá pomôže pripraviť študentov pre ich neskoršie uplatnenie na riadiacich pozíciách napríklad v automobilovom priemysle. Za týmto účelom tiež prebehla v posledných rokoch modernizácia prístrojového vybavenia v technických učebniach. Pre učiteľov a študentov Sabinovského gymnázia budú pripravené výmenné pobyty a stáže na partnerských školách a odborných školiacich strediskách doma na Slovensku a v Nemecku.
Tektaios

Tektaios (starogr. Τεκταῖος) bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
Tektaios, syn Dionysa, bol žiakom sochárskych majstrov Dipoina a Skyllida a neskôr učiteľom Kallóna z Aiginy. Tento umelec neznámeho pôvodu tvoril približne v 2. polovici 6. storočia pred Kr. Grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že spolu so svojim bratom Angeliónom zhotovili sochu boha Apolóna (zrejme tzv. chryselefantinovou technikou) na ostrove Délos: „Angelión a Tektaios, synovia Dionysa, ktorí zhotovili pre Délčanov Apolóna, vytvorili na jeho ruky tri Charitky. Rovnaký počet týchto bohýň majú tiež Aténčania pri vchode na Akropolu; vykonávajú pri nich slávnosť verejnosti neprístupnú.“
Podobizeň tejto sochy bola zobrazená na aténskych bronzových minciach. Na ostrove Délos boli objavené fragmentárne nápisy z neskorších storočí, obsahujúce aj inventár chrámu, ktorý podľa znalcov zrejme uvádzajú i túto sochu. Podľa kresťanského spisovateľa Athénagora boli bratia Tektaios a Angelión aj autormi sochy bohyne Artemidy.