Immaculata (Košice)

Poloha

Súsošie sa nachádza v svernej Hlavnej ulice a Hlavného námestia, z južnej strany je ohraničené parkom z Fontánou znamení a Štátnym divadlom. Zo severnej strany zase Čermeľským pôtôčikom.

Vznik

V rokoch 1709 - 1710 bol v Košiciach mor. Trvalo viac ako rok, kým mor skončil. Tí, čo prežili, sa z vďaky poskladali na nový morový stĺp na nevhodnom mieste starého vojenského popraviska. Tento čin bol iniciovaný zo strany poštového správcu Viktorína Flachenfelda. Kým bol položený základný kameň, prešli dva roky. Stavbu bolo treba totiž zabezpečiť nielen finančnými zbierkami, ale aj nájdením vhodného a skúseného architekta. Stal sa ním košický staviteľ Tomáš Tornyosi. Na samotné sochy bol lepší odborník sochár Šimon Grimming, ktorý s architektom úzko spolupracoval. Reliéfy s alegóriou Moru, Vojny a Hladu z pozlateného medeného plechu, ktoré boli umiestnené v spodnej časti súsošia, vytvoril zlatník Juraj Immerwohl.
Vrchol súsošia – Immaculatu (slov.  Nepoškvrnená), predstavujúci Pannu Máriu, položili 3. októbra 1723 do výšky 14 metrov. Panna Mária má symbolizovať vernosť, lásku a dobrotu a mesto má chrániť pred biedou a utrpením. Tá má nad hlavou veniec s dvanástimi hviezdami. Okrem nej bolo súsošie tvorené nižšie postavenými sv. Jozefom, sv. Šebastiánom a sv. Ladislavom. Všetky sochy mali plné tvary, rozviate rúcha a na stĺpe je plno mráčikov v tvare rôznych kriviek a „kudrliniek“, z ktorých bolo jasné, že ide barokový štýl. Zaujímavosťou je, že v súsoší sa ukrýva aj socha Svätého Valentína, svätca všetkých zaľúbených.
Protestanti a katolíci mali medzi sebou rôzne spory, netrvalo dlho a vznikla aféra. Kalvínsky farár údajne pripevnil v noci na sochu hanlivý nápis a následne ho uväznili. Mestská rada ho vraj dokonca odsúdila na smrť, ale vtedajší panovník rozsudok zmiernil na vyhnanstvo. Aby sa to už viac nestalo, pokračovalo sa v zbierkach na večné svetlo. Znamenalo to, že vznikalo množstvo fondov na lampy, aj časté pobožnosti odbavované pri soche. No niektorí vystrašený katolícki veriaci následne okolo stĺpu vystavali množstvo lámp, zorganizovali aj nočné hliadky a ustanovili funkciu strážcu i opatrovateľa sochy.
O súsošie sa starali Košičania lepšie ako o ktorúkoľvek inú pamätnú tabuľu v súčasnosti, svedčí o tom aj to, že k nej patrili aj osobitné cirkevné pomôcky, napr. zvláštny orgán. Aj všetci kňazi, klerici a miništranti mali počas slúženia pri súsoší, zvláštne rúcha a taktiež aj výnimočné platy. To isté sa týkalo aj organistu, strážcu a opatrovateľa sochy.

Rekonštrukcie

Immaculata bola prvýkrát reštaurovná v roku 1757, potom ďalej v rokoch 1776, 1829, 1856 a 1872. Rekonštrukcia v roku 1829 bola uskutočnená z dobrovoľných príspevkov, na pokyn košického biskupa Ignáca Fábryho. V 19. storočí počas ďalších opráv reliéfy zo súsošia sňali a uložili najprv do Archívu mesta a neskôr sa stali súčasťou zbierok Východoslovenského múzea. V 20. storočí až trikrát. 
V roku 1909 sa upravilo oplotenie, do podoby v akej ho poznáme dnes, pričom vznikli sochy svätcov a svätíc na pilieroch plota. Sochy predstavujú Svätú Alžbetu Durínsku, Svätú Margitu, Svätú Barboru a Svätú Alžbetu Portugalskú a dvoch anjelov: Svätého Gabriela a Svätého Michala archanjela. Sochy zhotovil sochár Leopold Hild. V rokoch 1954 – 1957 a 1971 – 1972 ho kvôli poškodeniu po druhej svetovej vojne, reštauroval známy košický sochár a výtvarník Vojtech Lőffler. V lete roku 2000 bola ukončená najnovšia rekonštrukcia celého súsošia, pričom sochy sú už vymenené za ich verné plastiky. Autorom kópií vzácnych reliéfov je akademický sochár Stanislav Kožela. Kópie boli osadené s podporou grantu nadácie VÚB banky.