Jana z Arku

Život

Údajne v dôsledku vypočutia Božieho hlasu sa stala veliteľkou francúzskej armády bojujúcej proti Angličanom. S jej pomocou Francúzi zvíťazili pri Orléanse v roku 1429, čo umožnilo korunováciu francúzskeho nástupcu trónu v Remeši. V roku 1430, po neúspešnom obliehaní Paríža, ju zajali Burgunďania a predali ju anglickej vláde. Cirkevný súd v Rouene ju odsúdil za kacírstvo a čarodejníctvo. Dňa 30. mája 1431 vykonali popravu upálením. Svedkovia jej popravy tvrdili, že jej srdce nezhorelo.
V roku 1456 ju katolícka cirkev rehabilitovala a roku 1920 vyhlásila za svätú. Odvtedy ju Francúzi uctievajú aj ako svoju národnú hrdinku.

Svetská a náboženská stránka

Jana prehlasovala, že je poslom Boha. Ten ju poveril úlohou dosadiť na trón skutočného kráľa Francúzska a vyhnať Angličanov z Francúzska. Niesla so sebou tiež proroctvo, ktoré hovorilo o porážke Angličanov, keď sa spojí veľké Francúzsko (teda Burgundsko prejde na stranu Francúzov). Proroctvo sa vyplnilo. 
Svetská verzia jej úspechov hovorí o jej strategickom nadaní a znalostiach potrieb doby. Predovšetkým presadila opevňovanie miest, zvyšovala predtým pochmúrnu morálku vojska a použitie ťažkej jazdy proti anglickým lukostrelcom. Jana predovšetkým prebudila vlastenecké cítenie u Francúzov.
Svetská (rozumej historická) verzia jej príbehu spočíva vo vystúpení Jehanne d'Arc ako historickej osobnosti počas okupácie Normandie, Lotrinska a Alsaska Angličanmi v storočnej vojne. V pozadí je politická zápletka. Rod Valois v osobe Izabely Bavorskej podpísal zmluvu o odstúpení práva dediť francúzsky trón. Karol VII. sa vzdal boja o trón a trpne čakal, kým Paríž dobyjú Angličania. V tejto chvíli prichádza Jehanne d'Arc zrejme ovplyvnená Yolandou z Anjou a vojvodom Orleánskym. Vniesla vieru a oduševnenie do radov rytierov, ktorí potom oslobodili Orléans a mohli doviesť Karola VII. do katedrály v Remeši na korunováciu. Tým sa posilnila pozícia Karola VII. a francúzska šľachta sa postavila celkom na jeho stranu. Je málo pravdepodobné, že jednoduchá sedliačka z Domrémy mohla mať vedomosti o vedení vojny, vedela písať a čítať a používať výdobytky vtedajšieho vzdelania šľachty bez toho, aby bola vopred na to pripravovaná. Podľa dobových zápisov vedela nielen výborne jazdiť na koni, biť sa mečom, ale poznala dôkladne geografiu Francúzska, hovorila anglicky a poznala rytiersku a vojenskú diplomaciu.

Životopis

Jana z Arku vďačí za svoju slávu krátkemu romantickému životu a patetickej smrti. Vďaka zásahu počas storočnej vojny proti Anglicku zostala navždy hrdinkou Francúzska, ale napriek všetkej odvahe a oddanosti Karolovi VII. nebola tým, čo z nej vytvorila ľudová mytológia, teda záchrankyňou svojej krajiny.
Narodila sa pravdepodobne roku 1412 ako dcéra roľníka v oblasti Champagne vo východnom Francúzsku. Vyrástla z nej inteligentná a priama mladá žena. Hoci od útleho detstva počúvala „Božie hlasy“, nedá sa v jej prípade hovoriť o fanatizme a náboženskom mysticizme. Roku 1428, keď mala 16 rokov, ju tieto hlasy prinútili, aby prišla na pomoc Karolovi, ktorý bol už pred šiestimi rokmi vyhlásený za kráľa, ale anglické okupačné vojská mu nedovolili vládnuť. Jana presvedčila francúzskeho veliteľa Roberta de Baudricourta, aby kráľovi odovzdal jej odporúčajúce listy.
Na Karolov dvor do Chinonu na Loire prišla prezlečená za muža so šesťčlenným sprievodom. Keď rozpoznala kráľa v dave dvoranov a prešla teologickou skúškou, dovolili stretnúť sa s ním. Za niekoľko minút presvedčila demoralizovaného kráľa, že prišla na Boží príkaz, aby zachránila Francúzsko: s jej pomocou by mohol svoj nárok na trón presadiť.
Karol jej poskytol vojenský oddiel, s ktorým sa zúčastnila boja. Nijaké strategické rozhodnutia síce pravdepodobne neovplyvnila, ale v dôsledku svojej rozhodnosti a statočnosti bola v máji 1429 duchovnou oporou pri záchrane obliehaného Orleánsu, kde ju ťažko zranil šíp. Potom presvedčila Karola, aby odišiel do Remeša – mesta, v ktorom bývali francúzski králi tradične korunovaní a ktoré ležalo hlboko na území okupovanom Angličanmi.
V júli bol Karol konečne korunovaný, pričom Jana stála v priebehu celého ceremoniálu po jeho boku. Keď svoje poslanie splnila, k obyčajnému životu pastierky sa už nevrátila. Zostala na bojovom poli, v máji 1430 ju burgundskí spojenci Angličanov zajali pri Compiègne. V tom čase sa už Panna Orleánska stala symbolom národného obrodenia, preto Angličania zaplatili za jej vydanie vysokú sumu. 
Aby sa Angličania vyhli zodpovednosti za smrť Jany z Arku, odovzdali ju cirkevnému súdu v Rouene, kde ju obvinili z kacírstva za to, že údajne dostala príkaz priamo od Boha bez prostredníctva cirkvi. Karol VII. jej na pomoc neprišiel. Jana v priebehu zdĺhavého procesu vyšetrovateľom statočne odolávala, potom sa odvolala a bola odsúdená na doživotie. Krátko nato však vzala svoje odvolanie späť, predviedli ju pred svetský súd a odsúdili na smrť. V máji 1431 ju v Rouene upálili na hranici.
Karol na jej tragický osud nezabudol. O 25 rokov neskôr ju dal rehabilitovať súdnym tribunálom. Roku 1909 bola blahorečená a roku 1920 ju katolícka cirkev vyhlásila za svätú.
La Pucelle de Domrémy má ešte druhú stranu mince. Príbeh sa zamotal v roku 2009, keď uhlíková analýza pri testovaní jej svätých ostatkov zistila, že sväté ostatky vekovo nesúhlasia, zrejme patrili egyptskej múmii. Našiel sa i "spochybňovač" jej úmrtia na hranici. Johanka to vraj prežila a vydala sa za rytiera des Armoises.

Jana z Arku v kultúre

Podľa príbehu Jany z Arku bolo natočených niekoľko filmov a nachádzal sa aj v hre Age of Empires II, kde jedna z kampaní opisovala jej život od návštevy Chinonu cez záchranu Orleánsu, oslobodenie Remeša a jej zajatie Burgunďanmi pri Compiègne.