google/wiki40b huggingface dataset:
Binárne vyhľadávanie

Binárne vyhľadávanie je vyhľadávací algormitmus na nájdenie zadanej hodnoty v usporiadanom zozname pomocou skracovania zoznamu o polovicu v každom kroku. Binárne vyhľadávanie nájde medián, urobí porovnanie a na základe tohoto sa rozhodne o pokračovaní v hornej alebo dolnej časti zoznamu a rekurzívne sa pokračuje od začiatku.
Binárne vyhľadávanie je algoritmus s logaritmickou zložitosťou O(log n). Presnejšie,  iterácií je potrebných na získanie výsledku. Je značne rýchlejšie ako lineárne vyhľadávanie, ktoré má zložitosť O(n). Dá sa vyjadriť rekurzívne aj iteratívne, avšak vo veľa programovacích jazykoch je rekurzívny zápis oveľa elegantnejší.
Binárne vyhľadávanie je príkladom algoritmu typu rozdeľ a panuj.

Implementácie

Rekurzívna implementácia binárneho vyhľadávania v jazyku Python 3:
 def binarySearch(zoznam, hodnota, vlavo, vpravo):
     if vpravo < vlavo:
         return False
     stred = vlavo + int((vpravo - vlavo) / 2)
     if zoznam[stred] == hodnota:
         return True
     if hodnota < zoznam[stred]:
         binarySearch(zoznam, hodnota, vlavo, stred - 1)
     else:
         binarySearch(zoznam, hodnota, stred + 1, vpravo)
Vďaka tomu, že rekurzívne volania sú na konci funkcie (koncová rekurzia), je možné túto implementáciu prepísať len pomocou cyklu:
 def binarySearch(zoznam, hodnota, vlavo, vpravo):
     while vlavo <= vpravo:
         stred = vlavo + int((vpravo - vlavo) / 2)
         if zoznam[stred] == hodnota:
             return True
         if hodnota < zoznam[stred]:
             vpravo = stred - 1
         else:
             vlavo = stred + 1
     return False

Implementačné komplikácie

Keď Jon Bentley priradil binárne vyhľadávanie ako problém pre kurz profesionálnych programátorov, zistil, že 90% z nich nedokáže poskytnúť správne riešenie. Ďalšia štúdia publikovaná v roku 1988 ukazuje, že správny kód pre binárne vyhľadávanie sa dá nájsť len v 5 z 20 učebniciach.
Bentley-ho vlastná implementácia binárneho vyhľadávania, publikovaná v roku 1986 v knihe Programming Pearls, obsahovala chybu ktorá pri vysokých číslach zbytočne spôsobovala prekročenie maximálnej veľkosti premennej typu integer. Chyba nebola odhalená viac ako 20 rokov. V oficiálnej knižnici jazyka Java sa vyskytovala rovnaká chyba po dobu viac než 9 rokov.
Ukážkový kód algoritmu, ktorý bol na tejto stránke, pred úpravou túto chybu obsahoval tiež.
San-Giovanni-di-Moriani

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 1 280 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moldavské národné vodnopólové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na Olympijské hry sa moldavskému družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz, rovnako ani na Majstrovstvá sveta.
Na elitné podujatie Majstrovstiev Európy sa neprebojovalo taktiež. Absolvovalo spolu 3 kvalifikácie, ale v žiadnej nevyhralo viac ako v jednom stretnutí. Najbližšie k postupu bolo v roku 1999, keď v kvalifikačnej skupine v Aténach vyhralo nad Francúzskom a iba o 1 gól prehralo s postupujúcimi družstvami Grécka a Nemecka. Niekoľkokrát sa zúčastnilo B kategórie ME, na ktorých v roku 2004 vybojovalo najlepšie umiestnenie – 2. priečku.
Písčina u Tuhaně

Popis oblasti

Na začiatku 80. rokov 20. storočia bol v oblasti uvádzaný výskyt kriticky ohrozeného sinokvetu nevädzovitého (Jurinea cyanoides). V rovnakej dobe pritom bola lokalita znečistená, pretože slúžila ako skládka komunálneho odpadu. V roku 1990 bola vykonaná asanácia skládky. 
V súčasnosti oplotená plocha prírodnej pamiatky vznikla pravdepodobne odkrytím pôvodného zvyšku piesočného presypu Labe. Mimoriadne zachované plochy medzernatých trávnikov piesčin určujú kyjanka sivá, štiavička tenkolistá, palina poľná a vzácne aj skorocelovec piesočný. Z ďalších početnejšie zastúpených druhov možno menovať kosáčik obyčajný, hadinec obyčajný, nátržník strieborný alebo horčičník Marschallov. Veľmi hojne sa v lokalite vyskytuje ohrozený bielolist roľný a menej tiež silno ohrozená ometlina sivá.
Zoologicky je územie významné predovšetkým pre entomológov. Medzi najvzácnejšie tamojšie druhy patrí niekoľko druhov bzdôch, rad vzácnych druhov odhalil aj prieskum chrobákov čeľade bystruškovitých. Bol tu nájdený Harpalus melancholicus, jeden z najvzácnejších bystruškovitých v Česku, overený bol tiež výskyt vzácneho chrústa mramorového.
Marek Viedenský

Kariéra

Viedenský je odchovancom klubu MšHK Prievidza odkiaľ prešiel do tímu Dukla Trenčín. Následne odišiel do zámoria kde hrával za tím Prince George Cougars v WHL. V roku 2009 bol v 7. kole ako 189. v poradí draftovaný tímom San José Sharks. V sezónach 2010-2012 pôsobil v klube Saskatoon Blades (WHL). V sezóne 2010-2011 v 63 zápasoch nazbieral 88 bodov za 36 gólov a 52 asistencií. V celkovom hodnotení skončil na 10 mieste. V sezónach 2011–2013 pôsobil v AHL, kde obliekal dres Worcester Sharks. Počas dvoch sezón strávených v tomto klube odohral celkom 66 zápasov, v ktorých zaznamenal len 17 bodov (9+8). V novembri 2012 bol z klubu Worcester Sharks poslaný do tímu San Francisco Bulls z ECHL, kde v 20 zápasoch nazbieral 19 bodov (8+11). Nasledujúcu sezónu 2013–14 odohral znova v drese Worcesteru, v 54 zápasoch zaznamenal 23 bodov za 6 gólov a 17 asistencií. Po tom, ako sa mu nepodarilo prebojovať sa do zostavy Sharks, sa pred sezónou 2014/2015 rozhodol pre návrat do Európy a upísal sa fínskemu mužstvu HPK Hämeenlinna. V Hämeenlinne odohral 56 zápasov a na svoje konto si pripísal celkovo 32 bodov (11+21). Pred sezónou 2015/2016 sa dohodol so slovenským účastníkom KHL – HC Slovan Bratislava na ročnej zmluve platnej do 30. apríla 2016.

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 46 zápasov, strelil 6 gólov. Slovensko reprezentoval v rokoch 2008 a 2009 na majstrovstvách sveta juniorov, v seniorskej kategórii na MS 2014 a 2015 a 2016.
Ladji Doucouré

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 110 metrov cez prekážky na štvrtom mieste výkonom 13,34 s. K tretiemu miestu Davida Olivera mu chýbalo 16 stotín sekundy.
Katedrála Notre-Dame (Paríž)

Dejiny

Prvá katedrála Paríža vznikla v druhej polovici 6. storočia západne od dnešnej budovy. Výstavba dnešnej katedrály trvala od roku 1163 do roku 1345 a začal ju Ľudovít VII. V tom čase bol Paríž len biskupstvom. 
V 19. storočí ju reštaurovali pod vedením Viollet-le-Duca. O výstavbe Notre Dame rozhodol parížsky biskup Maurice de Sully v roku 1159, základný kameň katedrály položili v roku 1163 a jej výstavba trvala 182 rokov, celkovo ju dostavali v roku 1345. Neskôr prešla rozsiahlou rekonštrukciou. 
Ide o ranogotickú stavbu, ktorá sa stala základom a inšpiráciou pre ďalšie významné gotické stavby, predovšetkým sakrálne stavby nielen vo Francúzsku, ale aj v celej Európe. Je jedinečná nielen svojím vzhľadom, ale aj celkovou konštrukciou a architektúrou. Tvorí ju 5 lodí – jedna hlavná a štyri bočné. Súčasťou západnej fasády sú tri hlavné vchody, nad prostredným dominuje vitrážové okno rozetového tvaru. Nad hlavnými vchodmi sa týčia dve predné hlavné veže – zvonice.
Katedrála Notre Dame je zaradená medzi svetové kultúrne dedičstvo UNESCO. 
V roku 1804 sa tu odohralo pomazanie Napoleona I. pápežom.
Katedrála stojí na mieste, ktoré už takmer 2000 rokov slúži náboženským kultom. V 4. storočí na jej mieste stál galsko-rímsky chrám zasvätený Jupiterovi, neskôr v 6. storočí už kresťanská bazilika. 
Počas Veľkej francúzskej revolúcie v roku 1793 katedrálu zničili a vyrabovali revolucionári, ktorí tiež roztopili drahé kovy na oltároch. Rozbili všetkých 28 sôch biblických kráľov na priečelí budovy, pretože ich považovali za francúzskych kráľov. Po revolúcii hrozilo, že stavbu so zbúranými stenami a vytlčenými oknami zbúrajú. Do osudu katedrály však šikovne zasiahol spisovateľ, Parížan Victor Hugo a jeho román Chrám Matky Božej v Paríži publikovaný v roku 1831. Toto dielo vyvolalo taký veľký záujem o osud chrámu, že vďaka nemu sa podarilo získať peniaze na jej obnovu formou verejnej zbierky.
Vicenza

Dejiny a pamiatky

Mesto bolo založené ešte v staroveku, pravdepodobne medzi 11. a 7. storočím pred Kr. Keď bolo rímskym mestom (pôvodne kastrom), malo latinský názov Vicetia a malo o. i. divadlo a akvadukt.
V stredoveku Vicenza patrila dynastii Della Scala. Medzi rokmi 1404 a 1797 bola súčasťou Benátskej republiky. V cinquecente prežila Vicenza asi najslávnejšie obdobie: vtedy tu pôsobil neskororenesančný architekt Andrea Palladio, medzi ktorého hlavné diela patrí Basilica Palladiana, Palazzo Chiericati, divadlo Teatro Olimpico či Villa Capra, nachádzajúce sa na južnom okraji mesta a nazývané tiež La Rotonda. Na palladiovskú tradíciu potom nadviazali ďalší architekti, najmä Vincenzo Scamozzi.
Po napoleonských vojnách Vicenza pripadla Rakúskemu cisárstvu, v roku 1866 sa potom s celým Lombardskom a Benátskom stala súčasťou zjednoteného Talianskeho kráľovstva. Počas 1. a 2. svetovej vojny sa v okolí odohrávali pomerne ťažké boje. V rokoch 1944 a 1945 bolo mesto bombardované: za obeť padli hneď dve divadlá a o život prišlo asi 2000 ľudí. Po vojne, v období talianskeho ekonomického zázraku, sa Vicenza stala jedným z najbohatších miest celého Talianska. Od roku 1990 tu pôsobia niektoré pracoviská Padovskej univerzity.

Hospodárstvo a doprava

Vicenza je bohatým mestom s prevládajúcimi malými a strednými podnikmi. Dôležitým odvetvím je okrem strojárstva aj zlatníctvo a šperkárstvo.
Vicenza leží na hlavnej železničnej trati Padova – Verona; odbočuje tu dvojkoľajná trať do Trevisa a lokálka do mestečka Schio. Mesto je napojené na diaľnicu A4 z Turína do Terstu.
Ján Büringer

Životopis

Od roku 1631 študoval na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1640 - 1649 rektor v Kremnici, 1646-1648 konrektor latinskej školy v Banskej Bystrici, učiteľ v Prešove, 1651 notár v Modre, napokon konrektor evanjelického gymnázia v Bratislave. Podporovateľ nových metód vyučovanie. V Kremnici obhajoval Alstedtov vecný encyklopedizmus a Ratkeho zdôrazňovanie významu materinského jazyka pri vyučovaní latinčiny. Autor lat. veršov v zborníkoch a i.
Les Hôpitaux-Vieux

Poloha

Obec má rozlohu 14,21 km². Najvyšší bod je položený 1 300 m n. m. a najnižší bod 959 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 347 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Theodosios III.

Theodosios III. alebo Theodosius III. (* † 754) bol byzantský cisár, ktorý vládol v rokoch 715–717.
Pôvodne pôsobil ako provinčný úradník (správca daní). Na byzantský trón ho vynieslo povstanie v jednej z them v čase, keď bola ríša vážne ohrozená útokmi Bulharov a predovšetkým Arabov. Keď v roku 717 Konštantínopol obliehala stotisícová arabská armáda, Theodosios abdikoval v prospech úspešného vojvodcu Konona, ktorý nastúpil vládu ako Lev III..
Margot Robbiová

Životopis

Margot Elise Robbiová  sa narodila na severovýchode Austrálie v meste Dalby, kde strávila veľa času na farme jej prarodičov. Vyštudovala Somerset College, neskôr sa presťahovala do Melbroune, kde začala navštevovať herecké kurzy. Jej prvá herecká šanca prišla vo filme Vigilante a I.C.U z roku 2008. Diváci si Margot veľmi obľúbili a v tom roku už bola nominovaná na viaceré ocenenia. Predovšetkým vďaka seriálu Neighbours, kde stvárnila postavu menom Donna Freeman. Seriál opustila v roku 2010 a rozhodla sa nájsť šťastie v Hollywoode. Tam sa objavuje po boku Christiny Ricci v seriálovej dráme Pán Am. Ďalšie herecké príležitosti jej prišli vo filmoch ako Lásky čas s Rachel McAdamsovou alebo Vlk z Walk Street s Leonarodom DiCapriom. V roku 2015 bola nominovaná na cenu BAFTA ako vychádzajúca hviezda. V roku 2016 sa objavila vo filmoch ako Legenda o Tarzanovi či Jednotka samovrahov, kde stvárnila Harley Quinn.
Gèdre

Poloha

Obec má rozlohu 144,57 km². Najvyšší bod je položený 3 194 m n. m. a najnižší bod 905 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vicq (Allier)

Poloha

Vicq má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 437 m n. m. a najnižší bod 302 m n. m.

Obyvateľstvo

Vicq má 326 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Loggia dei Lanzi

Loggia dei Lanzi alebo Loggia dei Signori je slávna otvorená hala na Piazza della Signoria (radničnom námestí) vo Florencii.

Stavba

Lodžiu dala postaviť v rokoch 1376 - 1382 florentská signoria pre audiencie a slávnostné príležitosti. Odtiaľto hovorili k ľudu rečníci. Pôvodne sa nazývala Loggia dei Signori (Lodžia pánov - myslené mestských radných). V 16. storočí za vlády rodu Mediciovcov bola stavba nazvaná podľa landsknechtov, ktorí tu stávali ako veľkovojvodská stráž.
Lodžia má podobu otvorenej haly s krížovou klenba|klenbou a stĺpmi s napodobeninou korintských hlavíc. Z hľadiska architektonického štýlu je teda hybridom niekoľkých slohov. V roku 1583 bola na jej streche zriadená visutá záhrada. Dnes je tu kaviareň prístupná len pre návštevníkov Galérie Uffizi. Neskôr sa Loggia dei Lanzi stala vzorom pre výstavbu známej Feldherrnhalle v Mníchove.

Výtvarná výzdoba

Časom sa Loggia dei Lanzi stala výstavnou galériou podobne ako celé radničné námestie. Väčšina vystavených sôch sú však kópie, ktorých originály boli postupne umiestnené do florentských múzeí.
Jednou z najslávnejších sôch, ktoré je možné si tu pozrieť, je Perseus s hlavou Medúzy Benvenuta Celliniho, zlatníka a sochára, považovaného za jedného z najlepších manieristických sochárov. Ide o originál, ktorý pochádza z obdobia okolo roku 1550. Perseus je geniálne dielo, ktoré do lodžie dal umiestniť toskánsky veľkovojvoda Cosimo I. Medicejský. Perseus, ktorý zvíťazil nad ženským netvorom, mal symbolizovať víťazstvo Mediciovcov nad florentskou republikou a byť protikladom Michelangelovho Dávida, ktorý naopak zosobnil víťazstvo slabého ľudu nad mocnými Mediciovcami, i Donatellovej Judity s hlavou Holofernovou, predstavujúcej podobný námet (kópie oboch sôch stoja neďaleko lodžie pred florentskou radnicou.)
Ďalšie dve významné plastiky pochádzajú zo sochárskej dielne talianskeho umelca flámskeho pôvodu Giovanna Bolognu - Giambologna. Jeho manieristické dielo, ovplyvnené Michelangelovou tvorbou, je už predzvesťou baroka, ako tiež dokazujú tu umiestnené súsošia, plné dramatických gest Únos Sabiniek (1583) a Herkules krotiaci kentaura (1599).
Iteuil

Poloha

Obec má rozlohu 22,05 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 839 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kandidačná listina KSS pre voľby do NR SR v roku 2006

Zaujímavosti

Patrik Fuzák, predseda Ústredného výboru Socialistického zväzu mladých, mládežníckej organizácie KSS, prišiel na základe svojej kritiky kandidátky o svoju funkciu.
Contréglise

Poloha

Obec má rozlohu 9,61 km². Najvyšší bod je položený 348 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 120 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chrám Mahábódhi

Dejiny

Podľa tradície Buddha okolo roku 530 pred Kr. prišiel na breh rieky pri Bódhgaji, posadil sa pod pípalový strom (Ficus religiosa, neskôr známy ako strom osvietenia) a zariekol sa, že nevstane kým nedosiahne prebudenie. Prebudenie potom mal po niekoľkých dňoch skutočne dosiahnuť a potom sa rozhodol, že nasledujúcich niekoľko týždňov naďalej zostane v priľahlom háji, kde sa bude venovať meditácii.
Približne 250 rokov po týchto udalostiach navštívil Bódhgaju kráľ Ašóka a rozhodol sa, že tu postaví kláštor a svätyňu. Vďaka tomu je Ašóka tradične považovaný za zakladateľa chrámu Mahábódhi. S úpadkom budhizmu v Indii v období stredoveku upadá i Bódhgaja. Z väčšiny miestnych stavieb sa stali ruiny a celá oblasť sa stala do značnej miery zabudnutou. Obrat nastal na konci 19. storočia a najmä v priebehu 20. storočia, kedy bola celá oblasť zrekonštruovaná a opäť sa stala jedným z najnavštevovanejších budhistických pútnických miest budhistami i turistami.
Od roku 2002 je chrám zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Daniel Sedlák

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral jeden zápas, neskóroval.
Pskov

Dejiny

Mesto sa prvýkrát spomína v roku 903 v Nestorovom letopise Povesť vremennych let. Je známe množstvom zachovaných cirkevných pamiatok.
Počas druhej svetovej vojny bolo mesto 9. júla 1941 obsadené nemeckými jednotkami. Mesto sa do 23. júla 1944 nachádzalo pod nacistickou okupáciou. Mesto bolo vojnou silne poškodené, priemyselné časti mesta boli v troskách. Z viac než 60 000 obyvateľov v roku 1939 žilo v roku 1944 v meste len niekoľko stoviek ľudí.

Doprava

Cez Pskov prechádza železničná trať z Petrohradu do Lotyšska a Litvy. V meste začína trasa medzinárodnej cesty E 77, ktorá prechádza i územím Slovenska. Mestskú hromadnú dopravu zabezpečujú autobusové linky.
Montjoie-en-Couserans

Poloha

Obec má rozlohu 29,63 km². Najvyšší bod je položený 677 m n. m. a najnižší bod 393 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1046 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fénay

Poloha

Obec má rozlohu 10,46 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 210 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 582 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Field programmable gate array

Field programmable gate array alebo FPGA (po slovensky niekedy prekladané ako pole logických členov programovateľné užívateľom) je druhom programovateľnej digitálnej logiky. Predstavuje preprogramovateľnú verziu hradlových polí.
Accolans

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 532 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 98 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Pallu

Poloha

Obec má rozlohu 6,65 km². Najvyšší bod je položený 240 m n. m. a najnižší bod 149 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 184 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Erdoğan Atalay

Herecká kariéra

Prvýkrát sa k herectvu dostal cez hru Môžem s Vami pracovať?. Jeho skutočné prvá herecká rola bolo stvárnenie vedľajšej postavy (ducha kúzelnej lampy) v predstavení Aladin und die Wunderlampe v Staatstheater Hannover. Túto rolu obdržal v 18 rokoch, pretože má turecké rysy. V roku 1987 začal študovať herectvo na Hochschule für Musik und Theater Hamburg v Hamburgu. V priebehu štúdia a po jeho skončení sa dostal k ďalším menším rolám v divadelných predstaveniach ako Einsatz für Lobeck, Doppelter Einsatz, Die Wache a Der Clown.
V roku 1996 preňho nastal zásadný zlom v jeho kariére a to získaním roli komisára Semira Gerkhana v seriáli Kobra 11. Jeho seriálovými kolegami boli postupne Johannes Brandrup ako komisár Frank Stolte, Mark Keller ako komisár André Fux, René Steinke ako komisár Tom Kranich, Christian Oliver ako komisár Jan Richter a Gedeon Burkhard ako komisár Chris Ritter, Tom Beck ako komisár Ben Jäger, Vinzenz Kiefer ako komisár Alex Brandt a od augusta 2015 je Semirovim parťákom Daniel Roesner ako komisár Paul Renner. V súčasnosti je Erdoğan Atalay najdlhšie hrajúcim hercom v seriáli Kobra 11 (hrá v ňom od 3. dielu 1. série). V roku 2000 napísal scenár k epizóde Schachmatt". V roku 2001 hral aj v seriáli Kobra 11: Nasadenie tímu 2 v pilotnom diele Most smrti.
Vo filme Hammer und Hart si zahral s Reném Steinkem, Gottfriedom Vollmerom a Hendrikom Durynom.
V roku 2005 publikoval poviedku Die Türkei ist da oben v nemecko-tureckej antológii Was lebst du?.
Na jar 2012 si so svojou dcérou Amirou Pollmann zahral v seriáli SOKO 5113 v epizóde Pre moju dcéru.
V septembri 2012 spoločne s Ilke Bessin nakrútil krátky film "Alarm für Cindy 11", paródiu na Kobru 11. Film bol odvysielaný 15. septembra 2012 v programe Cindy aus Marzahn und die jungen Wilden.
Od roku 2016 je producentom seriálu Kobra 11.

Osobný život

Jeho otec je turecký herec a jeho matka je Nemka. Erdoğan Atalay nehovorí turecky. So sestrou vyrastali v Berenbostele. V súčasnosti žije s maskérkou Katjou Ohnek (*1975). 9. júla 2012 sa im narodil syn Maris. Jeho dcéra Pauletta od roku 2013 tiež pôsobí ako herečka a debutovala vo vedľajšej úlohe v Soko 5113 v epizóde Pre moju dcéru. Od roku 2014 hrá jeho dcéra v Kobre 11 jeho seriálovú dcéru Aydu Gerkhan. Nahradila tak Nicole Rusz, ktorá stvárňovala Aydu predtým.
Žije striedavo v Berlíne a Kolíne nad Rýnom. Hovorí nemecky (materinský jazyk) a plynule anglicky. 

Spoločenská angažovanosť

Atalay je veľvyslancom detského projektu Die Arche.
Tayrac (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,89 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 351 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mont (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 16,18 km². Najvyšší bod je položený 466 m n. m. a najnižší bod 248 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 193 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haut-de-Bosdarros

Poloha

Obec má rozlohu 12,31 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 251 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 275 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poussignac

Poloha

Obec má rozlohu 13,02 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 292 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Existencializmus

Existencializmus alebo filozofia existencie je smer súčasnej filozofie (najväčší vplyv mal medzi rokmi 1920 – 1960), ktorý nadviazal o. i. na myslenie B. Pascala, S. Kierkegaarda, Unamuna, Dostojevského, Nietzscheho a Husserla. Existencializmus v odmietavej reakcii voči metodologizmu a gnozeologizmu začiatku dvadsiatych rokov minulého storočia sústreďuje svoju pozornosť na ontologickú problematiku: bytie nie je podľa existencialistov ani empirická realita, ktorá nám je daná v zmyslovom vnímaní, ani racionálna konštrukcia, ktorú nám poskytujú vedy, ani inteligibilná realita, za ktorú ho považuje tradičná špekulatívna filozofia. Bytie je to, čo sa nám odhaľuje v našom vlastnom bytí (označovanom existencialistami ako existencia), a to ako niečo transcendentné, a javí sa nám alebo ho prežívame ako tajomstvo.
Interpretácia bytia a existencie sa u predstaviteľov existencializmu odlišuje v súlade s matricou kategórií, ktoré intervenujú v ich filozofickej reflexii: rozlišuje sa tzv. teistický existencializmus (kľúčovou a často zároveň explicitne fungujúcou kategóriou, ktorá tu intervenuje vo filozofickej reflexii, je kategória boha) a tzv. ateistický existencializmus (v matrici kategórií intervenujúcich v jeho filozofickej reflexii buď nie je prítomná kategória boha, alebo ak aj je prítomná, tak nemá kľúčové postavenie a neraz funguje iba implicitne).
Binokulárny ďalekohľad

'Binokulárny ďalekohľad (iné názvy: binokulár, dvojitý ďalekohľad, triéder) je ďalekohľad upravený na pozorovanie súčasne obidvoma očami, pričom obidva obrazy splývajú a vytvárajú stereoskopický dojem. Jeho konštrukcia vychádza z prác optika  Antonína Máriu Šírka z Rejty v 17. storočí.
V princípe ide o Keplerov ďalekohľad s dvoma spojnými šošovkami. Medzi ne je navyše vložená sústava dvoch optických hranolov, ktoré obraz štyrikrát odrazia (nastáva tu totálny odraz). Hranoly sú vzájomne pootočené o 90°. Tým je pôvodne prevrátený obraz narovnaný a navyše sa tak skráti konštrukčná dĺžka ďalekohľadu, takže možno použiť objektív s dlhšou ohniskovou vzdialenosťou a tým aj zväčšením triédera.
Triéder sa vyrába obvykle v binokulárnom prevedení a charakterizuje dvojicou čísel, ktoré udávajú zväčšenie a priemer objektívu. Triéder 8×50 má osemnásobné zväčšenie a objektív s priemerom 50 mm.
Používa sa v turistike, poľovníctve, námorníctve, vojenstve atď.
Na účely vyžadujúce väčšie zväčšenie (napr. pre športovú streľbu) sa používajú aj triédre monokulárneho prevedenia (zvyčajne na statíve).