Plachetnica

Plachetnica je loď poháňaná silou vetra. Je vybavená plachtami, pripevnenými na sťažňoch a rahnách.

Dejiny

Plachetnice boli prvými dopravnými prostriedkami, ktoré využívali na pohyb inú silu než silu ľudských či zvieracích svalov. Len zriedkavo sa spolu s plachtami používali veslá ako pomocný pohon pre menšie plachetnice.
Využívanie plachetníc je doložené už od staroveku. Ich systém sa postupne zdokonaľoval a využívali sa v doprave aj vojenstve. Väčšina veľkých zemepisných objavov sa uskutočnila za pomoci plachetníc. Ešte na konci 19. storočia, boli plachetnice schopné konkurovať parníkom svojou rýchlosťou, od prelomu 19. a 20. storočia ich skoro zo všetkých oblastí vodnej dopravy vytlačili parníky a motorové lode.V súčasnosti sa plachetnice ešte využívajú na rekreáciu, šport a ako výcvikové lode.

Mezopotámia

V 5. tisícročí pred n. letopočtom sa v Mezopotámii stavajú vedľa veslíc aj plachetnice. Použitie plachty tvorí jeden z medzníkov techniky aj preto, že predstavuje prvé využitie prírodnej sily ako pohonu.

Egypt

V starom Egypte sa prvé plachetnice používali na Níle. Z pôvodných papyrusových člnov okolo roku 3300 pred Kr. vznikli drevené člny s veslami a plachtou. Z nich o 600 rokov neskôr aj námorné plachetnice. V druhom tisícročí pred Kr. bol Egypt najväčšou námornou mocnosťou sveta. Jeho lode sa plavili v Stredomorí a Indickom oceáne. V Arabskom mori sa egyptské plachetnice stretávali s mezopotámskou civilizáciou. Nevie sa čo presne od nich prevzali, lebo za dlhé 2000-ročné obdobie svojho vývoja sa egyptské lode zmenili iba nepatrne. Najprv mali ich lode rahnovú plachtu, ktorá bola vysoká a úzka, neskôr širokú a nízku. Nevie sa čo prevzali od krétskej civilizácie, lebo ich lode a plachty boli podobné. Časom Egypťania ustúpili pred národmi, ktoré vedeli stavať lepšie lode.

Feničania

Feničania po Egypte na dlhé stáročia ovládli brehy Stredozemného mora a obchod medzi Západom a Východom. Títo obyvatelia dnešného územia Libanonu mali na stavbu lodí vhodné cédrové drevo a v umení navigácie mali bohaté skúsenosti od Mezopotámcov, Kréťanov alebo Egypťanov. Na pobreží zakladali Feničania osady, jednou z nich bolo Kartágo. Feničania obchodovali so vzácnymi tovarmi, preto lodiam dali palubu na ochranu nákladu. O vládu o Stredomorie sa neskôr delili s Grékmi a Kartágincami. 
Orientovali sa podľa hviezd, vďaka čomu sa mohli plaviť aj v noci.

Princíp plachtenia

Princípom plachtenia je využívanie kinetickej energie vetra. Pri prvých plachetniciach sa využívala len sila vzniknutá aerodynamickým odporom vzduchu, pôsobiaceho na plachtu postavenú kolmo na smer vetra. Tento spôsob umožňoval plavbu len v smere vetra. Neskôr sa plachty zdokonaľovali a boli objavené možnosti postaviť plachty vo vhodnom uhle k vetru, a tak plávať aj kolmo na smer vetra či dokonca križovať šikmo proti vetru.

Sťažne

Sťažeň je hranol, na ktorom sú uchytené napríklad rahná na ktorých sú plachty. Je neoddeliteľná časť plachetníc a lodí, ktoré sú poháňané vetrom. Lode majú rôzny počet sťažňov, od jednosťažňovej „Liburny“ po viacsťažňový „Škuner“. Zložený sťažeň sa skladá z dolného sťažňa a z nástavcov. Od paluby smerom hore sú nástavce: košový, brámový, nadbrámový, odlohový. Úplne posledný nástavec je členka.
Až do 20. storočia sa lodné sťažne vyrábali z dreva. Pôvodne sťažeň tvoril vždy jeden celý kmeň. Veľkosť lodí sa zväčšovala, a tak neskôr sa jeden sťažeň vyrábal až z troch kmeňov.