google/wiki40b huggingface dataset:
Guild Wars 2

Rasy

Guild Wars 2 ponúka 5 rozličných rás. Každá rasa má svoj príbeh a svoju oblasť, takzvanú "start area".

Charr

Táto rasa vyhnala ľudstvo z jeho domova, Ascalonu. Majú výnimočné vojenské technológie. Do boja so zbraňou tiahnu po dvoch, no pri behu na dlhšie vzdialenosti zapoja všetky štyri nohy.

Človek

Ako sme už spomenuli, ľudia boli vyhnaní zo svojich domovov, a ich jedinou zemou je teraz Kryta.

Norn

Uctievanú duchov prírody. Sú húževnatí a silní, často sa spoliehajú na silu jednotlivca. V spojení s prírodou sa dokonca dokážu zmeniť na zviera (napríklad vlka). Často sa označujú za milovníkov alkoholu.

Asura

Malé, roztomilé ale na druhej strane povyšujúce sa stvorenia, ktoré si o sebe myslia, že sú najinteligentnejšie zo všetkých rás. Sú panovační a neveria v bohov.

Sylvari

Mladá rasa skúmajúca svet Tyrie, vyvinutá (nenarodená) z magického stromu.

Profesie

V Guild Wars 2 nájdete 9 povolaní, profesií: Warrior, Guardian, Ranger, Thief, Engineer, Elementalist, Necromancer, Mesmer a Revenant.
Saint-Michel-et-Chanveaux

Poloha

Obec má rozlohu 27,67 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 383 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fonroque

Poloha

Obec má rozlohu 9 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dompierre-sur-Nièvre

Poloha

Obec má rozlohu 18,6 km². Najvyšší bod je položený 333 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bazas

Poloha

Obec má rozlohu 37,29 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 660 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
John Austin

Život

Bol synom mlynára z Ipswichu. Stal sa prvým profesorom právnej vedy na Londýnskej univerzite. V rokoch 1826-1828 bol na študijnom pobyte v Nemecku. V rámci pedagogickej činnosti často podliehal frustrácii, čo vyvrcholilo jeho odchodom z katedry. Jeho dielo sa stalo slávnym až po jeho smrti.
Jeho manželka bola spisovateľka Sarah Austinová.
Alkoholizmus

Výskyt

Alkoholová závislosť patrí k najrozšírenejším formám závislostí.
Z dvoch tretín severoamerickej populácie, ktorá konzumuje alkohol, 10% sú alkoholici a 6% skonzumuje viac ako polovicu všetkého alkoholu.

Príčiny

Príčiny alkoholovej závislosti sa nedajú ľahko vysvetliť. Často sa označuje ako „choroba z nadbytku“, pretože je neznáma medzi domorodými ľuďmi pred tým, ako sú kolonizovaní.

Liečba

Cieľom liečby je úplná abstinencia a dosahuje sa kombináciou farmakologickej liečby, averzívnej liečby (cieľom je dosiahnutie odporu voči droge), psychoterapie a socioterapie (kluby abstinentov a pod.). Môže mať formu ambulantnú či ústavnú. Úspešnosť sa pohybuje v rozmedzí 40 - 60% a je vo veľkej miere podmienená ochotou spolupracovať zo strany pacienta. Liečbu je potrebné v niektorých prípadoch zopakovať.
Alkoholovú závislosť je ťažšie vyliečiť a je značne škodlivejšia než závislosť na väčšine iných návykových látok. Fyzické symptómy pri abstinencii od alkoholu vyzerajú podobne ako symptómy abstinencie od heroínu.
The Man Who Sold the World

Verzia Lulu

Coververziu skladby vytvorila v roku 1974 škótska speváčka Lulu, ktorá podľa biografistu Davida Buckleyho vytvorila coververziu vo "vulgárnom, takmer kabaretnom štýle." Ako singel bola táto coververzia vydaná dňa 11. januára 1974.
Le Hamel (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 9,12 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 516 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Turčianska kotlina

Polohopis

Je to malé pretiahnuté územie zovreté z východnej strany pohorím Veľká Fatra, zo západu pohorím Malá Fatra, z juhu pohorím Žiar (s nadväzujúcou Hornonitrianskou kotlinou) a Kremnickými vrchmi. Na severe kotlinu uzatvára Krivánska Malá Fatra. Má predĺžený severojužný tvar so šírkou približne 10 km a dĺžkou 30 km.

Charakteristika

Na území kotliny sa v dávnych dobách nachádzalo jazero, resp. more, o čom svedčia tunajšie bohaté vápencové ložiská s pomerne vysokým výskytom fosílií. Centrálnym vodným tokom, ktorý preteká naprieč celou kotlinou je rieka Turiec, ktorá sa vo Vrútkach vlieva do Váhu pretekajúceho jej severným okrajom a deliaceho Malú Fatru na dve časti.
Turčianska kotlina patrí medzi najuzavretejšie a najjednotnejšie celky Slovenska. Priemerná nadmorská výška sa pohybuje okolo 400-500 metrov. Porast tvoria zmiešané lesy s prevahou listnatých stromov, hlavne buku a javoru, z ihličnanov sa vyskytujú prevažne smreky. Turčianskou kotlinou preteká rieka Turiec, ktorá pramení na juhu v pohorí Kremnické vrchy a na severe sa vlieva do rieky Váh.
Turčiansku kotlinu môžeme podnebne zaradiť medzi mierne teplé oblasti so zimnými priemernými teplotami -2 až -5 °C a letnými teplotami 16 až 18 °C. Počet dní so snehovou pokrývkou sa pohybuje medzi 60 - 80, počet letných dní medzi 30 - 50.

Chránené územia

Turčianska kotlina nie je zaradená medzi chránené krajinné oblasti, ale malá časť územia na východe je súčasťou Národného parku Veľká Fatra. Okrem tejto chránenej oblasti sú tu však aj iné miesta, ktoré pre svoj vzácny prírodný potenciál boli zaradené medzi chránené.
V roku 1974 bola vyhlásená štátna prírodná rezervácia Kláštorské lúky so vzácnymi chránenými rastlinami. Neďaleko obce Mošovce sa nachádza chránená prírodná pamiatka Mošovské aleje. Aleje sú osadené javormi, jaseňmi, gaštanmi a lipami a sú dokladom citlivého vzťahu našich predkov k prírodnému prostrediu a schopnosti zakomponovať vhodne prírodné prvky do horskej panorámy. K prírodným pamiatkam patrí Jazierko v Jazernici, národnou prírodnou rezerváciou (od roku 1962 pôvodne chráneným náleziskom) je Turiec.
Amdalhove pravidlo

Amdahlové pravidlo je používané v informatike k vyjadreniu maximálneho predpokladaného zlepšenia systému potom, čo je vylepšená iba niektorá z jeho častí. Využíva sa napr. u viacejprocesorových systémov k predpovedaní teoretického maximálneho zrýchlenia pri pridávaní ďalších procesorov.

Výpočet

Veľkosť zlepšenia môžeme označiť ako zrýchlenie S a bude nám určovať, koľkokrát je beh úlohy s vylepšením rýchlejší.
S = \frac{\text{výkonnosť pri použití zlepšenia}}{\text{výkonnost bez použití zlepšenia}} = \frac{P_{\text{nový}}}{P_{\text{pôvodný}}}
alebo tiež pomocou
S={\text{doba výpočtu bez použitia zlepšenia}\over\text{doba výpočtu pri použití zlepšenia}}={T_\text{pôvodný}\over T_\text{nový}}
Pokiaľ chceme počítať celkový zisk na vylepšenie určitých častí, môžeme použiť nasledujúci postup:
Najskôr definujeme premenné
F_E={\text{pôvodná doba výpočtu zlepšenej časti}\over\text{pôvodná celková doba výpočtu}} \leq 1
S_E={\text{pôvodná doba výpočtu zlepšenej časti úlohy}\over\text{doba výpočtu zlepšenej časti úlohy}}>1
potom môžeme spočítať dobu výpočtu po zlepšení
T_\text{po zlepšení} = T_\text{pred zlepšením} \times \left [ (1 - F_E)  + {F_E \over S_E} \right ]  
celkové zrýchlenie S potom môžeme spočítať ako
S_\text{celkové} = { T_\text{pred zlepšením} \over T_\text{po zlepšení } } = {1 \over { (1 - F_E)  + {F_E \over S_E }}}
Corrençon-en-Vercors

Poloha

Obec má rozlohu 39,34 km². Najvyšší bod je položený 2 286 m n. m. a najnižší bod 1 055 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 359 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montsaunès

Poloha

Obec má rozlohu 9,12 km². Najvyšší bod je položený 411 m n. m. a najnižší bod 285 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 404 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maurizio Cheli

Životopis

Absolvoval taliansku univerzitu Sapienza Università di Roma v odbore fyzika a potom školu skúšobných pilotov Empire Test Pilots 'School, Boscomb Down, v Spojenom kráľovstve.
V rokoch 1978 až 1992 bol testovacím pilotom talianskeho vojenského letectva, od roku 1992 bol zaradený medzi pripravujúcich sa astronautov európskej agentúry ESA. Po svojom lete v raketopláne sa vrátil k pôvodnému povolaniu u letectva. Je ženatý, manželka sa volá Marianne, rodená Merchezová.
Bronzová doba

Bronzová doba (lingvisticky nevhodne: doba bronzová) je v dejinách praveku a archeológii obdobie, v ktorom sa úplne rozšírilo používanie bronzu a ešte sa nerozšírilo používanie železa. Je to teda obdobie medzi eneolitom (medenou dobou) a všeobecným rozšírením železa (v Európe teda železnou dobou).

Časové zaradenie

Bronzová doba nastupuje v jednotlivých oblastiach v odlišných časových úsekoch, najskôr azda už od polovice 4. tisícročia pred Kr. (3500 pred Kr.) možno hovoriť o bronzovej dobe v Mezopotámii a južnom Iráne (aj keď sa v praxi ako hlavná perióda v dejinách Mezopotámie nepoužíva, namiesto toho do roku 3000 pred Kr. trvá chalkolit a potom nasleduje rovno dejinná doba), neskôr v Malej Ázii, Sýrii, Palestíne a egejskej oblasti a v priebehu 2. tisícročí pred Kr. v celej Európe (najneskôr v severnej) a v Ázii.
Na Slovensku trvala (podľa rôznych delení) od 2300/2000/1900 pred Kr. do 850/800/750/700 pred Kr.

Charakteristika

Náleziská suroviny potrebnej na legovanie boli zväčša na vzájomne odľahlých miestach a výrobcovia boli odkázaní na rozsiahly transport a obchod. Rozširovala sa medzikmeňová výmena, rozrastala sa vrstva baníkov a kovolejárov. Predtým sa pri metalurgii medi pracovalo azda iba sezónne, v bronzovej dobe organizovane v oddelených špecializovaných občinách. Rozvinutý
obchod s kovom v staršej bronzovej dobe dokladajú početné, často aj hmotnostne
veľké depoty upravenej suroviny, hrivny.
V poľnohospodárstve k väčším zmenám nedošlo. Pestujú sa tie isté plodiny ako prv, zvýšilo sa však využívanie ťažnej sily zvierat a dreveného pluhu, viac sa používa špecializovaný chov prispôsobený prostrediu, rozvíja sa mliečne hospodárstvo (hlinené cedidlá), vzrastá chov koní.
Platí rozsiahla deľba práce. Kolektívne hospodárstvo a rozhodovanie rodových občín prešlo na jednotlivé rodiny, rodové zväzky zanikajú a menia sa na susedské a územní vzťahy. Začína vznikať administratívna sústava väčších celkov. Stúpa majetková nerovnosť. Rast bohatstva viedol k vojnám. Spoločnosť je ešte viac sociálne diferencovaná, vedúce postavenie majú vojenskí vodcovia. Diferenciácia bola v Európe pomalšia než napríklad v egejskej oblasti.
Remeslá sa oddelili od poľnohospodárstva. Výroba bronzových nástrojov sa osamostatňuje od poľnohospodárstva stáva sa záležitosťou jednotlivca alebo rodín → nastáva špecializácia: rozvíja sa baníctvo, hutníctvo, kovolejárstvo.
Vyrábajú sa nové zbrane: meč, prilba, celkový pancier.
V Európe ľudia žili v dedinských usadlostiach, inde, napr. v egejskej oblasti, už boli mestá, paláce, hrady
Topkapı Sarayı

Topkapı Sarayı (-v súčasnej turečtine; skrátene: Topkapı, nepresne: (Palác) Topkapi; v osmanskej turečtine: Top Kapú Seráj(i)/iný prepis Top Qapú Seráj(i), skrátene Top Kapú/Top Qapú) je palácový komplex v centre Istanbulu, ktorý bol vyše 380 rokov oficiálnou rezidenciou sultánov Osmanskej ríše. Stavba komplexu sa začala roku 1459 a dokončila v 1465.Posledným sultánom, ktorý obýval palác Topkapi bol Mahmud II. (do roku 1839 ). Jeho nasledovník, sultán Abdülmecid I., preniesol svoje sídlo do nového paláca Dolmabahçe a Topkapi odvtedy prestalo byť oficiálnou rezidenciou sultánov.

Dejiny paláca

Na mieste paláca Topkapi pôvodne stála akropola starovekého mesta Byzantion. Po dobytí Konštantínopolu Osmanmi roku 1453 a presunutí hlavného mesta Osmanskej ríše z Edirne do hlavného mesta porazenej Byzantskej ríše bolo potrebné nájsť pre sultána a dvor vyhovujúce reprezentatívne priestory. Pre nový palác bolo zvolené miesto v západnej časti Marmarského mora s výhľadom na Bospor. Roku 1459 sa začala výstavba nového paláca, ktorá bola dokončená roku 1465.

Plán paláca

Najvyššie miesto palácového komplexu bolo súkromnou rezidenciou sultána a jeho dvora. Súkromnú rezidenciu obklopovali rôzne administratívne a služobné budovy, ktoré sa tiahli celým územím komplexu až k brehom Bosporu. Celý komplex paláca bol obohnaný vysokým múrom, pričom sa kládol dôraz na striktné oddelenie vládnucej elity od obyčajných obyvateľov Istanbulu.
Podoba paláca Topkapı sa v priebehu storočí neustále menila, búrali a pristavovali sa nové budovy. Najstaršou časťou paláca je priestor sultánovej rezidencie, tzv. najvnútornejších priestorov paláca, v ktorých dispozícii a architektúre je rozpoznateľná snaha staviteľov vytvoriť pre sultána nikým nerušený privátny priestor. Do súčasnej podoby bol palác prestavaný v 16. storočí po sérii ničivých požiarov.
Väčšina budov paláca je jednoposchodových, iba niekoľké sú dvojposchodové. V palácovom komplexe sa nachádza množstvo záhrad, fontán a nádvorí.

Funkcia paláca

Palác Topkapı slúžil ako rezidencia sultána a jeho dvora. V priestoroch sultánovej rezidencie sa nachádzal hárem a kúpele. Do priestoru súkromných sultánových rezidencií smeli vstúpiť iba eunusi. Sultán bol hlavou Osmanského štátu a preto palác Topkapı slúžil aj ako administratívne a správne centrum ríše. V komplexe paláca vyrástli administratívne budovy a sídlila v ňom ríšska rada - diván.

Sultánova brána

Do paláca sa dalo dostať iba cez tzv. sultánovu bránu. Brána bola masívna a bohato zdobená. Brána mala symbolizovať moc Osmanskej ríše. Cez bránu vchádzali aj oficiálne zahraničné posolstvá. V priestoroch paláca najbližšie k bráne boli situované administratívne a správne budovy. V tomto priestore bola situovaná aj najvyššia ríšska rada diván.
Harol

Poloha

Obec má rozlohu 27,34 km². Najvyšší bod je položený 428 m n. m. a najnižší bod 311 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 585 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Rues-des-Vignes

Poloha

Obec má rozlohu 17,85 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 691 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ktésippos (syn Herakla)

Ktésippos (starogr. Κτησίππος – Ktésippos) je v gréckej mytológii syn hrdinu Herakla a jeho manželky Déianeiry, alebo podľa inej verzie Astydameie.
Antický autor Pausanias, ktorý uvádza genealógiu Déifonta zaznamenal, že Heraklov syn Ktésippos bol jeho prastarým otcom. Déifontes bol jedným z vodcov Dórov, dobýjajúcich mykénsky Peloponéz. Hlavne zásluhou jeho vodcovských schopností si Dóri nakoniec podmanili Argos.
Európska cesta 15

Priebeh

V Škótsku sa E15 začína cestou A9 v meste Inverness, ďalej pokračuje cez Perth, kde sa napája na M90 smerom na Edinburgh. V Edinburghu sa napája na 68 do Newcastle upon Tyne, odtiaľ pokračuje po A1 cez Doncaster do Londýna a ďalej pokračuje po M20 do mesta Dover. 
Medzi mestami Dover a Calais, cez Lamanšský prieliv, vedie E15 cez Eurotunel. 
Vo Francúzsku vedie E15 cez mestá Calais, Paríž, Lyon, Marseille, Orange a Narbonne. V Španielsku vedie cez mestá Girona, Barcelona, Tarragona, Castellón de la Plana, Valencia, Alicante, Murcia, Almería, Malaga a končí v meste Algeciras.
Anton Hreblay

Životopis

Jeho otec bol Jozef Hreblay a matka Mária rod. Stellerová. V roku 1893 – 1897 študoval na meštianskej škole v Brezne, 1897 – 1901 na Učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom, 1913 – 1914 na Hudobnej akadémii v Budapešti. Roku 1901 – 1910 funkcionár osvetových a učiteľských spolkov, od 1910 učiteľ, neskôr riaditeľ ľudovej školy, súčasne 1910 – 1919 vyučoval spev a hudbu na gymnáziu v Banskej Bystrici. Venoval sa vlastivednému výskumu so zreteľom na národopis, školstvo a turistiku. Publikoval v Sborníku Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Sborníku Matice slovenskej, Národopisnom věstníku českoslovanskom a v Hronských Novinách.
Montmeillant

Poloha

Obec má rozlohu 7,02 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 98 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Martial-le-Mont

Poloha

Obec má rozlohu 10,25 km². Najvyšší bod je položený 508 m n. m. a najnižší bod 350 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 252 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Ferréol-de-Comminges

Poloha

Obec má rozlohu 5,88 km². Najvyšší bod je položený 335 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kláštor Villers-Bettnach

Kláštor Villers-Bettnach (franc. Abbaye de Villers-Bettnach) je bývalý kláštor vo francúzskom mestečku Saint-Hubert.

Dejiny

Morimondský opát Henrich zo Sponheimu v roku 1132 hľadal miesto pre novú fundáciu. Lotrinský vojvoda Simon I. venoval cisterciánskym mníchom rozsiahle územie na ktorom v roku 1134 začala stavba kláštora. Mnísi úspešne kolonizovali tunajšiu krajinu, ovplyvňovali vzdelanosť a kultúrnu vyspelosť miestneho obyvateľstva. Zo svojich múrov vyslali päť zakladajúcich konventov. Kláštor zanikol v roku 1792.
V roku 1905 bol zapísaný medzi monument historique.
Cestovanie v čase

Cestovanie v čase vo vede

Už od počiatku vedy si mnohí ľudia kládli otázku, či je možné cestovať do minulosti a zmeniť ju, alebo cestovať do budúcnosti a vyhnúť sa následkom.

Cestovanie do budúcnosti

Napriek tomu, že až do začiatku 20. storočia bolo cestovanie v čase považované za nemožné, fyzik Albert Einstein pomocou špeciálnej teórie relativity ukázal, že do budúcnosti je cestovať možné. Podľa tejto teórie, pokiaľ sa akékoľvek teleso približuje rýchlosti svetla, čas sa pre neho z hľadiska ostatných spomalí, takže vlastne cestuje do budúcnosti. Rovnaký efekt je možný docieliť pobytom v silnom gravitačnom poli, napr. v blízkosti čiernej diery. Pri žiadnom z tých spôsobov nie je možné cesty späť do minulosti, cesta je len jednosmerná.

Cestovanie do minulosti

Cestovanie do minulosti je teoreticky omnoho zložitejšie a aj moderná fyzika ho je schopná len ťažko popísať. Odborníci sa delia na dva tábory, niektorí poukazujú na to, že to možné je, niektorí ho odmietajú.
Odporcovia svoje hlavné argumenty stavajú na existenciu časových paradoxov. Časový paradox je jav, kedy by prípadný pozorovateľ mohol pomocou cesty časom do minulosti zabrániť tomu, aby do nej odcestoval, a vytvoril tak situáciu, ktorá nemá riešenie, stav kedy reakcia zruší akciu (Paradox starého otca).
Naproti tomu, tí ktorí veria v takúto možnosť, poukazujú napr. na to, že pri priblížení dvoch kozmických strún by mohlo prísť k situácií, ktorá by cestovanie do minulosti umožnila, napr. na modely všeobecná relativity, v ktorých sa vyskytujú častice s uzavretou svetočiarou. Pohybové rovnice potom zostávajú konzistentné aj v systémoch s umelým zavedeným strojom času a ukazuje sa, že aj spomínané paradoxy môže príroda obísť. Otvorenou však zostáva otázka vytvorenia stroja času. Niekedy sa poukazuje na fakt, že keby bolo možné cestovať podľa klasických predstáv do minulosti, mali by sme okolo seba pozorovať návštevníkov z budúcnosti, čo sa nedeje. Avšak, podľa určitých teórií je možné vytvoriť len taký stroj času, ktorý umožňuje návrat len do okamihu jeho zostrojenia. Bolo by teda možné sa vracať len do doby vytvorenia prvého z nich, čo sa zatiaľ nestalo.
Jeden z teoretických prostriedkov na cestovanie do minulosti sú tzv. červie diery.

Cestovanie v čase v populárnej kultúre

Vo filme sa koncepcia cestovania v čase objavila už v jeho začiatkoch. V 80. rokoch bol asi najvýznamnejším filmov, kde sa objavili nie len základné charakteristiky cestovania v čase, ale napr. aj časové paradoxy Návrat do budúcnosti. Ciest časom do minulosti potom pribúdalo. Z neustálej obavy hrdinu z narušenia minulosti si veľa filmov s časovými paradoxmi nerobili príliš hlavu, predpokladá sa, že keď sa budú postavy chovať opatrne, nič sa nezmení (napr. Star Trek IV, Lovci Dinosaurov) alebo vyriešia tie najhoršie problémy a dúfa, že detaily divák odpustí (Terminátor). Otázkou cestovania v čase sa často venovali aj sci-fi seriály Stargate SG-1 či Stargate Atlantis.
Medená doba

Medená doba (lingvisticky nesprávne doba medená) alebo chalkolit alebo medenokamenná doba je označenie historickej epochy vo vývoji ľudstva, ktorá sa nachádza medzi neolitom a bronzovou dobou. Pojem sa používa buď ako synonymum pre eneolit v niektorých oblastiach najmä na Blízkom východe, v Levante (v minulosti aj v Egypte), v Maďarsku, Španielsku či Portugalsku, alebo ako inak definované obdobie medzi neolitom a bronzovou dobou (pozri eneolit).

Nomenklatúra

Termín sa najskôr ujal na Pyrenejskom polostrove a vo vtedajšom Uhorsku (F. Pulszky), pretože sa v týchto oblastiach našlo pre toto obdobie veľké množstvo medenej industrie. Roku 1880 potom podal T. Vilanova na 9. medzinárodnom kongrese v Lisabone návrh na oddelenie medenej doby od bronzovej doby. Napriek tomu sa - s výnimkou Maďarska a Pyrenejského polostrova - dodnes v mnohých krajinách namiesto pojmu medená doba používajú výrazy neskorý neolit, eneolit a podobne (pozri pod eneolit).
Prísne vzaté je aj menší rozdiel medzi termínmi „medená doba“ a „chalkolit (medenokamenná doba)“. Medená doba sa uprednostňuje pre Európu, chalkolit pre Blízky východ. Ale pojem chalkolit (namiesto „medená doba“) sa zvykne používať napríklad vo Francúzsku.
Brimont

Poloha

Obec má rozlohu 12,61 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 443 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kristiánova legenda

Kristiánova legenda alebo presnejšie Život a umučení svatého Václava a jeho babičky svaté Ludmily (lat. Vita et passio sancti Vencaslai et sanctae Ludmilae aviae eius) je latinský spis o počiatkoch kresťanstva a o prvých českých svätcoch. Vznikol pravdepodobne pred rokom 994. Patrí k najdôležitejším zdrojom poznania raného českého štátu a k prvým uceleným zmienkam o ňom, aj keď je písaný ešte po latinsky. Považuje sa za obhajobu staroslovienskej kultúry.

Dejiny Kristiánovej legendy

Najstaršie rukopisy obsahujúce časti Kristiánovej legendy sa datujú do 12. storočia. Celý text legendy sa zachoval až v Dražickom rukopise G 5, ktorý bol spísaný v 40. rokoch štrnásteho storočia. Ostatné zachované texty legendy pochádzajú z manuskriptov datovaných prevažne do rozmedzí 14. – 15. storočia.
Za „znovuobjaviteľa“ Kristiánovej legendy sa považuje Bohuslav Balbín, ktorý ju našiel v roku 1645 v třeboňskom archíve. Bádateľom Josefovi Dobrovskému a Gelasiusovi Dobnerovi však bola svojim rozsiahlym cyrilo-metodským exkurzom podozrivá, preto ju vo výsledku označili za podvrh. Do historickej debaty legendu vrátil až roku 1902 Josef Pekař a odvtedy nekončia učené spory o jej platnosť, hoci v súčasnosti prevažuje názor o platnosti Pekařovej datácie. Nie však absolútne.
Najprepracovanejší názor na osobnosť vlastného autora legendy, onoho mnícha Kristiána, ponúkol Dušan Třeštík v štúdii Přemyslovec Kristián, kde ho dômyselne stotožnil s Kosmovým synom Boleslava I. Strachkvasom. Aj napriek tomu sa však v literatúre pod starším vplyvom objavuje názor, že autor legendy pochádzal z břevnovského kláštora. Napr. v populárnom výbore včasnostredovekých legiend Oldřicha Králíka.  Tieto dohady sú však nepodložené a vysoko nepravdepodobné.

Význam Kristánovej legendy

Ako príslušník vládnucej dynastie (syn Boleslava I. a brat Boleslava II.) Kristián vo svojej legende, ktorá je podľa Dušana Třeštíka zhrnutím doterajšieho literárneho úsilia, sleduje dva ciele: je ním prirodzene oslava svätca zo stredu českého kniežacieho rodu (a možno aj snaha o napravenie otcovej viny). S tým sa však logicky spája ešte jeden aspekt, na ktorý poukázali Dušan Třeštík a David Kalhous: Kristián cca 200 rokov pred Kosmom vlastne formuluje politický program českého štátu, legitimizuje jeho postavenie a výsadnú rolu v strednej Európe a v duchu odkazov na dedičstvo Veľkej Moravy najskôr pripravoval cestu Slavníkovce Vojtěcha (svojho príbuzného) k arcibiskupskej dôstojnosti. Kristiánova legenda je tak zásadným historickým prameňom pre najstaršie dejiny Čiech, ak prijmeme jej pôvod na sklonku 10. storočia. Tvorí tak významný korektív ku Kosmovej kronike, lebo porovnávaním týchto dvoch diel môžeme postihnúť ideový vývoj včasnostredovekého přemyslovského kniežatstva.