Henrik Ibsen

Detstvo a mladosť

Henrik Ibsen sa narodil do rodiny Knuda Ibsena a Marichen Altenburgovej. Bola to prosperujúca obchodnícka rodina žijúca v malom prístave mesta Skien v Nórsku, ktoré je povestné ťažbou stavebného dreva na výrobu lodí. Ibsenova rodina patrila medzi najstaršie a najznámejšie v Nórsku.
Krátko po jeho narodení sa však ich rodinné šťastie zmenilo k horšiemu. Jeho matka hľadala útechu vo viere, avšak jeho otec upadol do značnej depresie. V Ibsenových hrách sa často odzrkadľujú povahové črty jeho rodičov, a jeho témy sa zaoberajú tak finančnými problémami, ako aj morálnymi konfliktami zapríčinenými osobnými tajomstvami, ktoré boli ukrývané pred spoločnosťou.
Keď mal 15 rokov, Ibsen opustil domov. Odišiel do malého mesta Grimstad, aby sa stal lekárenským učňom, pričom sa začal venovať písaniu prvých divadelných hier. V roku 1846 sa stal otcom nemanželského dieťaťa, ktoré mal so slúžkou, a ktoré odvrhol. Ibsen sa presťahoval z Grimstadu do Kristianie s úmyslom navštevovať univerzitu, no neskôr sa rozhodol uprednostniť písanie. Vo svojich 22 rokoch vydal svoju prvú hru s názvom Catilina pod pseudonymom Brynjolf Bjarme. Hru však v divadle neuviedli. Prvá jeho uvedená hra sa nazývala Pohrebná mohyla (1850), avšak kritiku veľmi nezaujala. Napriek tomu bol Ibsen stále rozhodnutý stať sa dramatikom, hoci sa na nejakú dobu odmlčal.

Ibsen a divadlo

Niekoľko ďalších rokov bol zamestnancom japonského divadla v Bergene, na západe Nórska. Tu bol zapojený do tvorby viac ako 145 divadelných inscenácií ako riaditeľ, producent a režisér. Počas tohto obdobia nevydal žiadnu vlastnú tvorbu. Napriek tomu, že nedosiahol úspech ako dramatik, Ibsen získal veľa praktických skúseností v Nórskom divadle, ktoré mu pomohli pri jeho ďalšom písaní.
Ibsen sa vrátil späť do Kristianie v roku 1858 a stal sa umeleckým riaditeľom Národného divadla. Oženil sa so Suzannah Thoresenovou a v tom istom roku sa im narodilo ich jediné dieťa, Sigurd. Manželský pár žil vo veľmi chudobných majetkových pomeroch. Ibsen bol veľmi rozčarovaný zo života v Nórsku a v roku 1864 sa rozhodol opustiť Kristianiu a išiel do Talianska, ktoré si vybral za svoj ciel svojho exilu. Po 27 rokoch prežitých v exile sa vrátil do Nórska už ako uznávaný, hoci kontroverzný dramatik. 
Jeho ďalšia hra, Brand (1865) mu priniesla uznanie kritiky i finančný úspech. Edvard Grieg skomponoval scénickú hudbu k divadelnej hre Peer Gynt (1867). Peer Gynt patrí medzi najznámejšie Ibsenove hry. Je to veršovaná dráma, v ktorej sa prelína sen so skutočnosťou. S prichádzajúcim úspechom sa Ibsen stal sebaistejší a začal vkladať viac vlastných myšlienok do svojich diel. Séria nasledujúcich hier je považovaná za Ibsenovu „zlatú éru“. Ibsen využil svoju silu a vplyv, aby sa stal centrom dramatickej tvorby celej Európy. 
V roku 1868 sa Ibsen presťahoval z Talianska do nemeckých Drážďan. Tu strávil roky písaním hry Cisár a Galilejčan (1873), v ktorej odzrkadľuje život rímskeho vládcu Juliana Apostatu. Ibsen považoval túto hru za základný kameň svojej tvorby.
V roku 1879 sa presťahoval do Mníchova a vydal hru Dom bábik (1879), v ktorej uštipačne kritizuje tradičné úlohy mužov a žien v manželstve vo viktoriánskom období. Dom bábik je spoločensko-analytickou drámou boja ženy za právo rozhodovať o sebe samej. Ďalšie jeho hry ako je Divoká kačka (1884) a Rosmersholm (1886) sa pomaly odkláňajú od realizmu k symbolizmu.

Návrat domov a smrť

Ako 59-ročný sa vrátil naspäť do Nórska – do Kristianie, kde zomrel na následky mozgovej mŕtvice ako 78-ročný v roku 1906.