google/wiki40b huggingface dataset:
Inzulínové pero

Inzulínové pero je pomôcka pre podkožnú aplikáciu Inzulínu. Inzulínové pero používa väčšina pacientov s diabetes mellitus, liečených inzulínom. Do inzulínových pier sa vkladajú náplne (cartridge), čo sú sklenené ampulky s inzulínom s objemom 3 mililitre, ktoré obsahujú inzulín v koncentrácii 100 IU/ml (jednotiek na mililiter).

Konštrukcia

Inzulínové pero sa spravidla skladá z tela, na ktorého konci je gombík na nastavenie dávky inzulínu a tlačidlo, ktorým sa aplikuje inzulín. V tele je ďalej držiak náplne inzulínu s náplňou a na opačnom konci vymeniteľná injekčná ihla s krytom ihly a ochranným krytom pera. Výhodou inzulínového pera oproti aplikácii inzulínu injekčnou striekačkou je jednoduchšie nastavenie dávky inzulínu (zvládnuteľné aj pre pacientov s poruchami zraku), jednoduchšia aplikácia inzulínu a jednoduché skladovanie a prenášanie.

Použitie v liečbe diabetes mellitus

Liečba diabetes mellitus inzulínom väčšinou spočíva v podávaní viacerých dávok inzulínu počas dňa. V tzv. intenzifikovanom režime je podávaná dávka rýchlo (a krátkodobo) účinkujúceho inzulínu pred každým hlavným jedlom a podanie dlho účinkujúceho  inzulínu na pokrytie bazálnej potreby organizmu pred spaním.  Je však možné použiť viacero spôsobov individuálne prispôsobených kombinácii podávania inzulínu - "schém". Pacient má spravidla k dispozícii dve inzulínové perá, jedno naplnené rýchlo účinkujúcim inzulínom a druhé dlho účinkujúcim inzulínom.  Dobre edukovaný diabetik si môže upravovať množstvo inzulínu v jednotlivých dávkach na základe meraní glykémie glukometerom.
Brochon

Poloha

Obec má rozlohu 7,46 km². Najvyšší bod je položený 546 m n. m. a najnižší bod 228 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 649 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Funitel

Funitel je typ visutej kabínkovej (gondolovej) lanovky, ktorá kombinuje výhodu visutých (schopnosť prekonávať terénne prekážky) a pozemných lanoviek (stabilita, odolnosť proti poveternostným vplyvom).
Lanovky typu funitel sa preto používajú najmä na prepravu lyžiarov vo vysokohorskom prostredí, ale i na transport áut medzi rôznymi časťami výrobného závodu.

Technické riešenie

Vyššia stabilita je dosahovaná dvoma slučkami (príp. dvojitou slučku) dopravného lana, pričom rozchod lán idúcich jedným smerom môže byť až 4 m. Každá kabínka je pripojená na obe laná (často 2 závesmi na každé). Krátke závesy kabíniek a veľký rozchod lán stabilizuje kabínku voči bočnému vetru (až 100 km/h), takže lanovka môže premávať aj v poveternostných podmienkach, kedy je prevádzka iných lanoviek riskantná.
Kabínky sú od lana odpojiteľné, čo umožňuje vysokú prepravnú rýchlosť medzi stanicami (cca 20 km/h) a zároveň spomalenie kabíniek pri nastupovaní a vystupovaní cestujúcich.

Funitely na Slovensku

Prvý slovenský funitel je v bratislavskom závode Volkswagen a slúži na prepravu áut. V súčasnosti (2012) je v konečnej fáze výstavby aj funitel v stredisku Jasná na trase Priehyba-Chopok, ktorého uvedenie do prevádzky je plánované na začiatok zimnej lyžiarskej sezóny 2012/2013.
Saint-Véran

Poloha

Saint-Véran má rozlohu 44,75 km². Najvyšší bod je položený 3 175 m n. m. a najnižší bod 1 756 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Véran má 270 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Cernoy

Poloha

Obec má rozlohu 4,91 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 232 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Houssaye-en-Brie

Poloha

Obec má rozlohu 12,43 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 600 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Embry

Poloha

Obec má rozlohu 11,69 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dusičnan meďnatý

Výroba

Rozpúšťanie medi v zriedenej (prvá rovnica) a koncentrovanej (druhá rovnica) kyseline dusičnej:
3 Cu + 8 HNO₃ → 3 Cu(NO₃)₂ + 4 H₂O + 2 NO
Cu + 4 HNO₃ → Cu(NO₃)₂ + 2 H₂O + 2 NO₂
Dusičnan meďnatý možno vyrábať aj inak. Jedna z možností je napríklad vyredukovánie striebra z dusičnanu strieborného (striebro je ušľachtilejší kov ako meď), za súčasného rozpustenia medi na meďnatú soľ.
Cu + 2 AgNO₃ → 2 Ag + Cu(NO₃)₂
Lacnejšia metóda je reakcia octanu meďnatého s dusičnanom draselným.
Cu(CH₃COO)₂ + KNO₃ → Cu(NO₃)₂ + KCH₃COO

Reakcie

Pri zahrievaní dochádza k rozpadu podľa rovnice:
2 Cu(NO₃)₂ —ᵗ→ 2 CuO + 4 NO₂ + O₂
Dochádza k rozpadu na oxid meďnatý, oxid dusičitý a kyslík, preto je rovnako ako ďalšie dusičnany dobré oxidačné činidlo.
Môžu prebiehať reakcie s ďalšími kovmi, ktoré majú zápornejší elektródový potenciál.

Bezpečnosť

Vďaka medi v molekule zráža bielkoviny, enzýmy a spôsobuje rozpad hemoglobínu, podobne ako síran meďnatý. Pri požití dochádza k akútnej otrave meďou.
Lykos (syn Pandióna)

Lykos (starogr. Λύκος – Lykos, lat. Lycus) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna II. a jeho manželky Pylie.
Antický autor Apollodora z Atén uvádza, že po smrti aténskeho kráľa Kekropa II. ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi. Zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla a neskôr v Megare prevzal kráľovské žezlo.
Pandión a Pylia sa stali rodičmi štyroch synov, Lyka, Palla, Nisa a Aigea, ktorý neskôr Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón. Lykos potom kvôli nezhodám s bratom Atény opustil a odišiel ku kráľovi Sarpédónovi do krajiny "Solymer", ktorú neskôr premenovali po ňom na Lýkiu.
Hieronym a aj iní antickí autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén, kráľa Metióna neuvádzajú, ale v zhode tvrdia, že Pandión II. bol následníkom aténskeho kráľa Kekropa II. a po ňom sa stal v Aténach kráľom jeho syn Aigieus.
Audio Video Interleave

Formát

AVI funguje ako multimediálny kontajner, ktorý obsahuje jednu alebo viac dátových stôp. Každá stopa ukladá jeden typ dát: zvuk, video, efekty či text (pre zobrazenie titulkov). Každá stopa tiež obsahuje digitálne zakódovaný mediálny tok (zakódovaný pomocou špeciálneho kodeku).  Mnohými je považovaný za zastaraný formát. Keď je používaný s novšími MPEG-4 kodekmi (napr. DivX alebo Xvid) má značné nedostatky, ktoré zväčšujú veľkosť súboru viac, ako je potrebné. Takisto nemá natívnu podporu pre moderné vlastnosti ako napr. B-snímky. AVI je zvláštny prípad formátu RIFF, ktorý rozdeľuje dáta súboru do bloku. Každý blok je identifikovaný pomocou značky FourCC.

Ďalšie použitie

Aj napriek obmedzujúcim faktorom a dostupnosti nových, modernejších multimediálnych kontajnerov (Matroska, MP4, QuickTime, Ogg atď.) zostáva AVI populárny medzi komunitou zdieľajúcou dáta vďaka vysokej kompatibilite s existujúcimi programami na prehrávanie videa a jeho úpravu (napr. Windows Media Player či VirtualDub).
Formát AVI a MPEG využíva väčšina digitálnych fotoaparátov. Jedným z dôvodov je podpora formátu operačnými systémami Windows u osobných počítačoch a následná jednoduchá úprava. S počítačom sa digitálny fotoaparát prepája prostredníctvom USB rozhrania alebo FireWire.
Karl Gordon Henize

Mladosť a výcvik

Po základnej a strednej škole vyštudoval matematickú fakultu virginskej univerzity (University of Virginia), po ukončení štúdia v roku 1947 pokračoval na rovnakej univerzite štúdiom na fakulte astronómie. Doktorát astronómie obhájil v roku 1954. Potom slúžil v námorníctve. V roku 1967 bol vybraný do šiestej skupiny pripravujúcich sa amerických astronautov. V programe Skylab viedol pokusy ultrafialovej astronómie. Stal sa členom podporných posádok pre lety Skylab 2, Skylab 3 a Skylab 4. Po ukončení tohto programu sa preškolil na lety s raketoplánmi a stal sa 176. kozmonautom Zeme. Bol ženatý a mal štyri deti.

Po lete

V NASA zostal až do svojej smrti. Zomrel vo veku 66 rokov v roku 1993 pri pokuse o výstup na Mount Everest vo výške 6000 m na infarkt.
Let Japan Airlines 123

Príčiny a priebeh nehody

Vyšetrovanie odhalilo ako príčinu katastrofy zlyhanie tlakovej prepážky v zadnej časti lietadla, ktoré bolo zapríčinené zle vykonanou údržbou lietadla, vykonanou pred siedmimi rokmi. V tom dôsledku bol jeden z panelu prepážky držaný len jedným radom nitov namiesto dvoch a bolo teda len otázkou času, kedy sa prepážka roztrhne.
Keď sa tak stalo, explozívna dekompresia utrhla veľkú časť zadnej časti lietadla, v dôsledku čoho stroj stratil stabilitu. Zároveň bolo prerušené vedenie všetkých hydraulických systémov, ktoré sa v dôsledku toho stali nefunkčnými. Lietadlo sa tak prakticky stalo neovládateľným.
Posádka, ktorá mohla korigovať chovanie lietadla len zmenami ťahu motorov a niekoľkými ďalšími trikmi, robila v tom čase všetko možné aj nemožné, aby lietadlo zachránila. Situácia sa nedala zvládnuť a 32 minút, počas ktorých dokázali piloti lietadlo udržať vo vzduchu predstavuje mimoriadny výkon, ktorý nedokázala zopakovať žiadna z posádok, ktorá sa skúšala riešiť situáciu na simulátore.

Obete

Podľa názorov lekárov, ktorí obhliadali mŕtvych, i svedectva preživších náraz prežilo oveľa viac ľudí ako 4,  ktorí boli nájdení v troskách chvostovej časti nasledujúceho dňa jednotkami Japonských obranných síl. V dôsledku rozhodnutia kompetentných orgánov japonskej armády, nebola prijatá pomoc americkej námornej pechoty, ktorej vrtuľníky našli miesto dopadu ako prvé. Japonskí záchranári dorazili až po 12 hodinách nasledujúceho dňa, kedy sa počet obetí v dôsledku zranení, šoku a vystaveniu náročným horským podmienkam zvýšil. Prežili len 4 cestujúci. Všetko ženy vo veku od 8 do 34 rokov sediace v posledných siedmich radách, kde sila nárazu nebola tak veľká. S 520 mŕtvymi je táto havária najväčšou zahrňujúcou jediný stroj v celej histórii letectva a druhou najväčšou vôbec a to hneď po leteckom nešťastí na ostrove Tenerife. To však platí len ak nepočítame teroristický útok na WTC, v opačnom pripade sa obe štatistiky menia o 2 miesta dole, keďže prvé a druhé miesto v oboch štatistikách dostanú lety Let American Airlines 11 a Let United Airlines 175.

Média

Havária sa stala námetom pre diely dokumentárnych seriálov Letecké katastrofy a Sekundy pred katastrofou.
Martina Gasparovič Bezoušková

Životopis

Narodila sa v Prahe na Malej Strane v umeleckej rodine maliarky Emy Blažkové (1924 – 2003) a Martina Gašparoviča (1923 – 1989).  Je jedným zo štyroch detí – sestra Jana (* 1951), bratia Lukáš (* 1953) a Marek (* 1954). Od predškolského veku sa venovala klasickému baletu v prípravke Národného divadla, stepu, spievala v  Detskom speváckom zbore Českého rozhlasu.  Neskôr súťažila v spoločenskom tanci.
V rokoch 1976 – 1980 študovala na Strednej zdravotníckej škole v Prahe 1 odbor zubný laborant.
Po maturite bola prijatá na štúdium na Katedre činoherného divadla, odbor herectvo,  Divadelné fakulty Akadémie múzických umení v Prahe (DAMU), kde úspešne absolvovala v roku 1984, titulom MgA. K pedagógom jej ročníka patrili napríklad Jana Hlaváčová, František Laurin, Jiří Klem, Miloš Nedbal, Eva Kröschlová, Alena Livorová, František Štěpánek, Evžen Němec, Jan Císař, Jiřina Tejkalová, Jan Dušek, Jana Makovská a Antonín Dvořák. V ročníku s ňou absolvovali tiež napr. Martin Zahálka, Petr Dohnal, Stanislav Lehký, Josef Vrána, Jiří Kalužný, Roman Šmejkal, Romana Chvalová, Alexandra Tomanová, Petra Cibulková, Eva Režnarová, Jitka Sedláčková, v oboru réžia – dramaturgie potom Jan Burian, Jakub Korčák, Martin Nezval, Anna Dudková a Jana Klimentová.
Od roku 2014 pôsobí ako pedagóg javiskovej reči na Katedre činoherného divadla DAMU. Od roku 2016 prednáša na Filozofickej fakulte Univerzity Karlovy v Prahe na Univerzite tretieho veku program Hovoriť či nehovoriť  a  Cesta k úspechu je dlázděná slovy. Súčasne od roku 2018 vyučuje na Konzervatóriu a strednej škole Jána Deyla  a tiež na Medzinárodnej konzervatóriu Praha.
V divadle a vo filme bývala uvádzaná aj ako Martina Gasparovičová, Martina Gasparovičová-Bezoušková alebo Martina Bezoušková.

Rodina

Jej manželom bol Martin Bezouška (* 1955), český scenárista a dramaturg. Majú spolu štyri deti: Jan (* 1985)  , Patrik (* 1993), Anna (* 1996) a Jáchym (* 1998).
Střelice (okres Brno-venkov)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1375.
Karol Rečičár

Životopis

Narodil sa 26. septembra 1909 v Krompachoch. Po maturite na Gymnáziu v Spišskej Novej Vsi študoval na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity matematiku a deskriptívnu geometriu, kde promoval v roku 1932. Po krátkom pôsobení na Maďarskom gymnáziu v Bratislave a po ukončení základnej vojenskej služby od roku 1934 pôsobí ako profesor matematiky a deskriptívnej geometrie na gymnáziách postupne v Nitre, Kežmarku, Košiciach, Banskej Bystrici, v Jure pri Bratislave a v roku 1945 sa opäť vracia na košické gymnázium. Po založení Vysokej školy technickej v Košiciach v roku 1952 prechádza na Katedru matematiky a deskriptívnej geometrie Strojníckej fakulty. Na Vysokej škole technickej v Košiciach viedol výučbu deskriptívnej geometrie až do októbra 1974. V rokoch 1969 až 1970 bol vedúcim Katedry matematiky a deskriptívnej geometrie na Baníckej fakulte.
Pracoval v pedagogickej a vedeckej oblasti, presadzoval modernizačné snahy vo výučbe matematiky a deskriptívnej geometrie, pravidelne bol pedagogickým vedúcim ročníkov. V začiatkoch pomáhal budovať katedru materiálne i kádrovo. Zostavil ucelené učebné texty pre študentov. Vybudoval zbierku didaktických pomôcok pre deskriptívnu geometriu, je autorom viacerých skrípt z deskriptívnej geometrie. Aj za pôsobenia na VŠT spolupracoval s Ústavmi pre ďalšie vzdelávanie učiteľov v Košiciach a Prešove a usiloval o zvýšenie úrovne učiteľov matematiky a deskriptívnej geometrie vo Východoslovenskom kraji. Za dlhoročnú pedagogickú činnosť mu udelilo Ministerstvo školstva čestný titul Zaslúžilý učiteľ. V odbornovedeckej práci sa najskôr zaoberal cyklografickým zobrazením, potom sa venoval vektorovému premietaniu na princípe Fedorovovom a jeho aplikáciám v banskom meračstve a v geologickom prieskume. Z tejto problematiky viedol výskum na Baníckej fakulte VŠT a publikoval viaceré odborné práce. Zovšeobecnil vektorové premietanie na n-rozmerný euklidovský priestor a skúmal jeho aplikácie v banských technických disciplínach. Z uvedenej tematiky sa habilitoval v roku 1967 a obhájil kandidátsku dizertačnú prácu: Vektorové zobrazovanie trojrozmerného priestoru a jeho aplikácie v baníctve a strojárstve.
Bol členom JČSMF od roku 1929 a ostal členom Jednoty aj v období rokov 1939 – 1945. Od pôsobenia v Košiciach, od roku 1945, bol členom a potom po viac rokov aj podpredsedom výboru pobočky JČSMF a JSMF v Košiciach. Od roku 1972 do roku 1978 bol členom a predsedom Revíznej komisie pri ÚV JSMF. Svoje lingvistické znalosti dával k dispozícii ako člen Terminologickej komisie pre matematiku pri ÚV JSMF. Je spoluautorom vydaných aj pripravovaných prác z matematickej terminológie. V r. 1975 Zaslúžilý člen JSMF. S publikačnou činnosťou úzko súvisí aj jeho činnosť v Edičnej rade teoretickej literatúry pri vydavateľstve Alfa v Bratislave. Niekoľko rokov bol edičným referentom pri VŠT v Košiciach. Za úspešnú činnosť na Baníckej fakulte dostal vyznamenanie prezidenta republiky Za pracovnú obetavosť. Zomrel náhle 21. októbra 1989 v Košiciach.
Ostriež (rod)

Ostriež (lat. Perca) je rod sladkovodných rýb z čeľade ostriežovité. Typickým poznávacím znakom je pevná, ostrá chrbtová plutva.
Ostriež je častá dravá ryba. Žije v rybníkoch, potokoch i riekach. Jeho priemerná dĺžka je okolo 20 cm, trofejné kúsky sa pohybujú okolo 40 cm, len veľmi zriedka nad 50 cm.
Marcilly-en-Beauce

Poloha

Obec má rozlohu 6,39 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 361 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ricaud (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 5,92 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 288 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Astra alpínska

Opis

Rastie do výšky 10 – 20 cm. Od neskorej jari a začiatkom leta (niekedy aj v polovici leta) kvitne do ružovej, fialovej/levanduľovej, tmavofialovej až čiernej, alebo bielej so žltým terčom. Rastie veľmi pomaly na slnečných vápencových, ílovitých a ostatných skalných pôdach s nízkou úrodnosťou. Minimálne pH je od 6 do maximálne 7,5. Rastie v chladnom podnebí.
Saint-Martin-des-Champs (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 245 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eurydamas (syn Aigypta)

Eurydamas (starogr. Εὐρυδάμας – Eurydamas) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky.
Eurydamas bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Eurydamovi potom za manželku vybrali Fartidu, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Elektrická jednotka

Elektrická jednotka je v bežnej prevádzke spravidla nedeliteľná súprava vozňov, ktorá obsahuje aspoň jeden motorový vozeň a je poháňaná elektrickou trakciou. Vďaka výhodám, ktoré ponúkajú vlakové jednotky oproti vlakom zloženým z lokomotívy a ťahaných vozňov, sú v súčasnosti najrýchlejší a najefektívnejší druh železničnej dopravy.

Využitie

Elektrické jednotky sú prevažne používané na prepravu pasažierov, aj keď v Nemecku a Japonsku už premáva obmedzený počet tzv. vysokorýchlostných nákladných vlakov (séria M250).

Rýchlovlaky

Tento spôsob konštrukcie stojí za zrodom moderných rýchlovlakov. Zomknutosť jednotlivých vozňov totiž umožňuje naplno využiť aerodynamické tvary konštrukcie, presunúť trakcie tak, aby sa minimaliovali vybrácie pri extrémnych rýchlostiach, ako aj rovnomerne rozložiť výkon a váhu vlaku na celú súpravu. Tieto úpravy sú nevyhnutné pre dosiahnutie požadovaných rýchlostí a nie je ich možné urobiť v bežnej skladanej vlakovej súprave.

Metro

Zvýšená akcelerácia a obojstranná prevádzka ponúkaná elektrickými jednotkami vyhovuje prevádzke metra. Hlavnou príčinou je práve spomínaná rýchlosť, keďže typické metro často zastavuje a jednotlivé stanice sú z pohľadu železničnej dopravy veľmi blízko. Vlak s lokomotívou by v takýchto podmienkach nikdy nebol schopný dosiahnuť vyšších rychlostí, čo by malo za následok výrazne redšie pokrytie zastávok vrámci mesta, či úplnú neprevádzkovateľnosť metra v menších mestách.

Bežná doprava

Elektrické jednotky sa využívajú v regionálnej (elektrická jednotka 671, Bombardier Talent) i v diaľkovej doprave. Nižšie náklady na prevoz a vyššie rýchlosti ako samotného vlaku, tak jeho obsluhy spôsobujú, že vo väčšine krajín sveta tento spôsob konštrukcie vlaku v osobnej doprave postupne nahrádza bežné, lokomotívou poháňané vlaky. V krajinách ako Japonsko sa lokomotívy používajú výhradne na nákladné vlaky a turistické atrakcie už od 50. rokov 20. storočia. 
Pri konštrukcii jednotiek pre lacnú dopravu sa bežne rozhoduje medzi cenou a plným využitím ponúkaných výhod. Typická japonská elektrická jednotka drží počet nečinných vozňov na minime. Vlaky takto dosahujú vyššie rýchlosti v hornatej krajine, no väčší počet motorov na bežnú súpravu znamená nárast množstva údržby, ktoré vlaky vyžadujú. V Európe sa väčšinou budujú jednotky, ktoré majú ibe dve aktívne vozne a ľubovoľný počet počet nečinných vozňov medzi nimi. Takto vznikajú vlaky s profilom veľmi podobným tomu u bežných skladaných súprav, no s výrazne nižšou hmotnosťou za cenu flexibility.
Anna Randušková

Životopis

Do roku 1956 študovala medicínu na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, kde v roku 1956 získala titul MUDr. Pokračovala vo vedeckej a pedagogickej práci: v roku 1975 získala titul CSc., v roku 1978 sa stala docentkou (doc.) a v roku 1989 profesorkou (Prof.). 
Od roku 1956 pôsobila ako lekárka v Lučenci, od roku 1959 na I., neskôr na II. detskej klinike Detskej fakultnej nemocnice, kde od 1985 pôsobila ako prednostka; súčasne v roku 1959-1978 najskôr ako docentka, v rokoch 1989-1993 ako profesorka učila na Katedre pediatrie II. Lekárskej fakulty UK v Bratislave. Vo vedecko-výskumnej práci sa zamerala na problematiku etiopatogenézy recidivijúcich respiračných chorôb u detí so zameraním na alergiu a imunodeficienciu. Neskôr sa zoberala sledovaním hladiny lipoproteínov a niektorými hormonálnymi ukazovateľmi u detí diabetických matiek. Autorka a spoluautorka vysokoškolských učebných textov, vedeckých štúdií v odborných domácich i  zahraničných časopisoch a zborníkoch. Členka a funkcionárka viacerých profesných spoločností.
Lipovec (prítok Váhu)

Lipovec je horský potok v Krivánskej Malej Fatre v okrese Žilina, neďaleko obce Varín.

Opis toku

Potok pramení na západných svahoch vrchu Jedľovina (1 035 m n. m.) v nadmorskej výške asi 550 m n. m. a tečie západným smerom horskou dolinou s chatovou osadou. Podteká cestu do Nezbudskej Lúčky a železničnú trať a ústi do Váhu.
Atelektáza

Príčiny vzniku

Najčastejšou príčinou vzniku atelektázy je uzavretie priedušky (odb. bronchiálna obštrukcia), ktorá danú časť pľúc ventiluje, s následným vstrebaním (resorbciou) vzduchu pod úrovňou uzáveru. Najčastejšou príčinou takéhoto uzáveru je u dospelých nádor alebo hlienová zátka. Vzácnejšími príčinami sú vdýchnuté cudzie teleso, zúženie priedušky alebo jej útlak zvonku (napríklad zväčšenou lymfatickou uzlinou). U detí sú príčiny odlišné, nádory priedušiek a pľúc sú u nich veľmi zriedkavé; najčastejšou príčinou sú hlienové zátky (časté pri astme alebo cystickej fibróze) a vdýchnuté cudzie teleso.
Atelektázu môže ďalej spôsobiť akýkoľvek proces, ktorý zaberá miesto v hrudníku. Môže pľúca buď stláčať (tzv. kompresívna atelektáza), alebo im umožňuje sa retrahovať (tzv. pasívna atelektáza) Kompresívnu atelektázu spôsobuje napríklad tekutina v pleurálnej dutine (odb. fluidothorax), pasívnu vzduch v pleurálnej dutine (odb. pneumothorax).
Ďalšou príčinou môže byť infekcia (zväčša chronická), ktorá pľúcny parenchým postupne ničí fibrózou a bronchiektáziami.

Zobrazovanie

Na diagnostiku lobárnej atelektázy (postihujúcej celý pľúcny lalok) je dostačujúca rtg snímka hrudníka. Počítačová tomografia sa používa v nejasných prípadoch, väčšinou keď je atelektáza spojená i so zápalom pľúc a tekutinou v pleurálnej dutine.
Základným morfologickým prejavom u oboch zobrazovacích metód je zatienenie/nevzdušnosť príslušného pľúcneho laloka a zmenšenie jeho objemu. Ďalšie prejavy sú presuny okolitých štruktúr v dôsledku zmeny objemu, najmä mediastína. Dochádza tiež ku kompenzačnému zväčšeniu objemu susedných lalokov, ktorý je však málo patrný a nešpecifický.