google/wiki40b huggingface dataset:
Pokora

Pokora (lat. humilitas, rus. смирение [smireňje], nem. Demut, angl. humility) je jednou zo siedmich cností, je to slobodné, nie vynútené uvedomovanie si vlastnej nedokonalosti pred vyššou existenciou, môže byť nesprávne chápaná ako závislosť na niekom. Opakom pokory (jedna z cností) je pýcha (lat. superbia), ktorá patrí medzi sedem hlavných hriechov.

Náboženstvo a pokora

V každom náboženstve existuje rituálna metodika.
Pokora je skromné chovanie, nesebeckosť a prejavuje sa u človeka, ktorý rešpektuje druhých. Pokora je pocit, keď si človek uvedomuje vlastnú nedokonalosť, alebo závislosť na vyššie požiadavky a má tak dôveru, keď sa to od neho očakáva, a nie keď potrebuje neúmerne velebiť sám seba. Pokora vyrastá z pocitu vlastnej slabosti a nedokonalosti vzhľadom k požiadavkám vyšších bytostí.

Islam

V islame je pokora pred Bohom vyjadrovaná dodržiavaním príkazov koránu a sunny (šaríja) a vnútornými gestami pri modlitbe a vstupe do mešity, atď.

Judaizmus

V judaizme je pokora (šiflut) cnosť prejavujúca sa dodržiavaním príkazov tóry a modlitbami na sviatky, predovšetkým na Nový rok a Deň zmierenia .

Budhizmus

V budhizme je pokora osvietenie v meditácii.

Hinduizmus

V hinduizme je to vyslobodenie od karmy vykúpením z reinkarnácie - meditáciou nad oslobodením od viny, získanej zlým životom.
Laruscade

Poloha

Obec má rozlohu 46,76 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 300 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Máfusi (Káfu)

Máfusi (maldiv. މާފުށި‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Káfu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 243 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 276 m, šírka 260 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 26,65 km.
Zbesilosť na dvoch kolesách

Dej

Keď motorkár Cary Ford (Martin Henderson) zistí, že vlastní niekoľko motocyklov naplnených drogami, vie že má problém. Tak motocykle zamkne, odíde z mesta, kde zanechá svoju priateľku Shane (Monet Mazur) a odchádza čeliť polícii. Teraz je Ford doma preto aby očistil svoje meno, ale Henry (Matt Schulze), vodca motorkárskeho gangu The Hellions chce svoje drogy späť. Henry reťazou z motorky zaškrtí Juniora (Fred Starr), mladšieho brata Treya (Ice Cube), ktorý je vodcom gangu The Machine. Medzitým sa agenti FBI McPherson (Adam Scott) a Henderson (Justina Machado) sa snažia nájsť hľadaného Forda kvôli podozreniu z vraždy Juniora.
Chindrieux

Poloha

Obec má rozlohu 16,42 km². Najvyšší bod je položený 900 m n. m. a najnižší bod 227 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Judenplatz

Judenplatz (doslova Židovské námestie) je námestie vo Viedni v štvrti Innere Stadt, ktoré bolo v stredoveku strediskom viedenskej židovskej komunity. Nachádza sa v bezprostrednej blízkosti námestia Platz am Hof a Schulhof a tiež Wipplingerstraße. Príkladne sa na tomto námestí sústreďuje dlhá a spletitá história mesta a jeho stredovekého židovského obyvateľstva. Uskutočnením myšlienky Simona Wiesenthala na zriadenie pomníka rakúskym obetiam šoa, sa Judenplatz stal spomienkovým miestom.

Česká dvorská kancelária

Na čísle 11 Judenplatzu sa nachádza budova dnešného rakúskeho Správneho ako aj Ústavného súdu, niekdajšej „Českej dvorskej kancelárie“ („Böhmische Hofkanzlei“), ktorá bola postavená v rokoch 1709-1714 podľa návrhu Johanna Fischera z Erlachu. Po roku 1749 boli vykúpené aj ostatné parcely domových blokov a v rokoch 1751-1754 bol poverený rozšírením paláca Matthias Gerl, ktorý symetricky zdvojnásobil stavbu smerom na západ. Ďalšie prestavby prebehli v 19. storočí, kedy palác dostal svoju dnešnú podobu. Strana domu obrátená do Judenplatzu bola pôvodne zadnou stranou stavby, hlavná vstupná brána tu bola zriadená až pri prestavbe v 20. storočí. 
Palác bol pôvodne úradným sídlom Českej dvorskej kancelárie, ktoré bolo roku 1749 organizačne spojené s Rakúskou dvorskou kanceláriou. Roku 1848 bol zmenený na Ministerstvo vnútra, ktoré v paláci zotrvalo až do roku 1923. V rokoch 1761-1782 a 1797-1840 tu sídlilo tiež najvyššie sídlo justície, predchodca dnešného Najvyššieho súdu. Roku 1936 sa do paláca presunul spolkový súdny dvor, a odvtedy je sídlom verejnoprávnej justície Rakúska.
Ženské postavy sôch nad bránami predstavujú hlavné cnosti (Miernosť, Múdrosť, Spravodlivosť a Statočnosť) a medzi nimi sa nachádzajú erby českých a rakúskych korunných krajín. V strede atiky stojí socha anjela s trúbou, a pri jeho nohách drieme putto. Po stranách sú štyri vázy a dve mužské figúry, ktoré zrejme predstavujú české kniežatá Václava I. a Václava II.
Guitalens-L’Albarède

Polohopis

Guitalens-L'Albarède má rozlohu 9,36 km². Najvyšší bod je položený 290 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Guitalens-L'Albarède má 796 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Kalinčiakovo

Kalinčiakovo (do roku 1948 Varšany) je  mestská časť Levíc.

Dejiny

Kalinčiakovo sa radí medzi najstaršie obce Hontianskej župy. V 12. storočí tu stál románsky kostol. Obec je po prvýkrát zmieňovaná roku 1242, kedy je uvádzaná ako Wosyam. Vtedy ju vlastnili synovia Šimona Varsányi-Simonyi, ktorého rodu patril do 18. storočia. Majetky v obci od 15. storočia mali tiež Kálnayovci, neskôr Horváthovci, Jánokyovci a Nyáryovci, ktorí si ich držali do roku 1945.
Po bitke pri Moháči sa juh Slovenska ocitol na hranici kresťanského a islamského sveta. Kalinčiakovo sa stalo súčasťou hontianskeho náhija, jednej z tureckých územne-správnej jednotky. Z tureckých daňových súpisov sa dozvedáme, že roku 1664 tu v 44 domoch žilo 59 osôb. Hlavnou obživou obyvateľov bolo poľnohospodárstvo, chov dobytka, vinárstvo a včelárstvo.
V roku 1591 po náboženskom spore v Čepregu sa obec pridala k reformovaným kresťanom. Roku 1608 sa stala súčasťou tekovského seniorátu. V období protireformácie sa Kálnayovcom podarilo miestny kostol ubrániť pred konfiškáciou, takže sa tu mohol rozvíjať kalvinizmus. Za druhej svetovej vojny sa Kalinčiakovo stalo súčasťou Maďarska. Od 1. januára 1976 tvorí mestskú časť Levíc.
Marc Raquil

Majstrovstvá sveta 2003

Na Majstrovstvách sveta 2003 v Paríži získal v behu na 400 metrov striebornú medailu časom 44,79 s, čím o 2 stotiny zaostal za víťazom Tyreem Washingtonom. V tomto behu bol ešte pred posledným 100-metrovým úsekom na poslednom ôsmom mieste, no výborne zašprintoval a prepracoval sa na tretie miesto, ktoré mu vo februári 2009 IAAF vylepšila na druhé, pretože vtedy oficiálne diskvalifikovala Jeromeho Younga, ktorý skončil pôvodne na prvom mieste.
V júli 2008 sa zranil pri nehode na motocykli a tak nemohol štartovať na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu. Takisto neštartoval na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach, vtedy však kvôli zraneniu ľavého lýtka.
Exspiračná lehota

Exspiračná lehota (iné názvy: exspiračný čas, najmä v súvislosti s liekmi aj len exspirácia, jazykovo nevhodne: exspiračná doba) je stanovené obdobie, ktorého uplynutím niečo (napr. výrobok, liek, cenný papier) stratí platnosť, prestane byť použiteľné a podobne.

Občianske a obchodné právo

V práve sa exspiračnou lehotou (v tomto kontexte nazývanou aj lehota na použitie) často špecificky myslí špeciálna lehota, počas ktorej musí byť použitý daný tovar. Je vyznačená v návode k tovaru, na jeho obale alebo na samotnom tovare. Napríklad pri potravinách §616 Občianskeho zákonníka ukladá povinnosť vyznačiť dátum minimálnej trvanlivosti resp. dátum spotreby. Platí, že ak je vyznačená exspiračná lehota (lehota na použitie), záručná doba k tejto veci sa nekončí pred uplynutím tejto exspiračnej lehoty.

Lieky

Exspiračná lehota je obdobie použiteľnosti lieku, t.j. stanovené obdobie, ktorého uplynutím liek prestáva byť účinným. Liek sa po exspiračnej lehote môže vydať a použiť len na základe špeciálneho povolenia Štátneho ústavu pre kontrolu liečiv.
Katedrála Notre-Dame (Laon)

Katedrála Notre-Dame  je gotická katedrála v Laone, dominanta mesta.
      
Stavba je príkladom francúzskej ranogotickej katedrály (1160 – 1220). Až u tejto katedrály bola dosiahnutá jednota celku. Vo svojej dobe išlo o jedno z najvýznamnejších pútnických centier.

Stavba

Stavba je štvorpodlažná, s arkádami i trifóriom. Loď je zaklenutá šesťdielnou klenbou. Prípory, nesúce klenbu, súvisia svojim členením s rímsami. Mimoriadnym umeleckým výkonom je západné priečelie z konca 12. storočia.
Meerhout

Obyvateľstvo

Meerhout má približne 9 725 obyvateľov (2010).
Konštitucionalizmus

Konštitucionalizmus je úprava moci a jej výkonu právnym aktom. Základnou ideou konštitucionalizmu je vytvorenie ústavy ako zákona stojaceho nad právnym poriadkom, nad štátom a štátnymi orgánmi, a teda nad verejnou mocou.
Pojem konštitucionalizmu je jedným zo základných pojmov štátoprávnej teórie.
Cazals (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 10,57 km². Najvyšší bod je položený 324 m n. m. a najnižší bod 157 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 628 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Meyrannes

Poloha

Obec má rozlohu 6,51 km². Najvyšší bod je položený 503 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 861 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dominique de Villepin

Život

Ako blízky spolupracovník Jacquesa Chiraca bol generálnym tajomníkom prezidentského úradu od 1995, ministrom zahraničných vecí (2002-2004), ministrom vnútra (2004-2005) vo vláde Raffarina. 31. mája 2005 bol menovaný prvým ministrom prezidentom Chiracom. Jeho meno figurovalo v afére „Clearstream“, na základe čoho sa vzdal všetkých politických štátnych funkcií 15. mája 2007. Aféra „Clearstream“ prebehla v kruhoch najvyššej politiky a priemyselníkov, ktorých zoznam sa dostal aj do rúk Dominiqua de Villepin. Títo sa podieľali na províziách a komisiách pri dodávke šiestich francúzskych vojenských plavidiel pre Čínsku republiku. Villepina vyšetrovali a súdili, následne zbavili viny.
De Villepin bol dekorovaný Veľkým krížom Radu za zásluhy (Francúzsko), vyznamenanie mu odovzdal Jacques Chirac, vtedajší prezident Francúzskej republiky na základe rozhodnutia rady ministrov zo 6. decembra 2005.
V 2010 založil nové politické hnutie „République solidaire“ (slov. Solidárna republika), ktoré v roku 2012 nedostalo potrebný počet 500 podpisov starostov a primátorov, čo mu zabránilo v účasti na prezidentských voľbách.
Dominique de Villepin udržuje privilegované vzťahy so štátom Katar. Jeho advokátska kancelária sa stará v emiráte o dôležitého klienta. Je zodpovedná za jeden z fondov panovníka, „Qatar Luxury Group“, založený osobnou investíciou manželky emira, šejky Mozah. 
V marci 2014, informácia „Daily Telegraphu“ obsahujúca jeho predčasný odchod do výslužby z ministerstva zahraničia a odchodné 70 000 eur bola komentovaná vo francúzskej tlači.
Rafael Nadal

Tenisová kariéra

Tenis začal hrať ako štvorročný, trénoval ho jeho strýko, Toni Nadal. Momentálne ho trénuje bývalá svetová jednotka a jeho dlhoročný priateľ Carlos Moya.  
Prvý zápas série ATP vyhral v roku 2002 ako pätnásťročný, kedy porazil Paraguajčana Ramona Delgada. Stal sa tak deviatym hráčom v otvorenej ére, ktorý zaznamenal svoje prvé víťazstvo v ATP pred svojimi šestnástymi narodeninami.
V roku 2003 sa stal iba druhým najmladším hračom, ktorý sa prebojoval do prvej 100. rebríčka ATP. Kvalifikoval sa na svoje prvé podujate série ATP Masters Series, kde vypadol v 3. kole. Pri svojom debute vo Wimbledone a vo svojich 17 rokoch sa stal druhým najmladším hráčom, ktorý sa dostal do tretieho kola po Borisovi Beckerovi.
Bol jedným z kľúčových hráčov daviscupovej reprezentácie Španielska v roku 2004. Najprv v prvom kole zvíťazil v piatej, rozhodujúcej hre proti reprezentácii Českej republiky, keď porazil Radka Štěpánka. Neskôr v semifinále zvíťazil v štvrtej hre proti Francúzsku a zabezpečil tak Španielsku účasť vo finále, kde porazil Andyho Roddicka, čím sa stal najmladším hráčom histórie, ktorý zvíťazil v dvojhre vo finále za krajinu, ktorá získala Davisov pohár.
Najväčší úspech Nadal zožal v roku 2005. Na začiatku roka sa prebojoval do 4. kola na Australian Open. Neskôr v roku získal dva tituly série ATP Masters Series v Monte Carle a v Ríme, po čom získal svoj prvý Grand Slam titul na French Open. Dodatočne získal ešte dva tituly série ATP Masters Series, prvý v Montreale a druhý v Madride. Počas roka získal 11 z 12 titulov turnajov hraných na antuke. Stal sa druhým mužským tenistom po Borisovi Beckerovi, ktorý sa ako tínedžer dostal na 2. miesto rebríčka ATP a prvý Španiel, ktorý v koncoročnom hodnotení skončil tak vysoko.
V roku 2006 vyhral všetky zápasy, ktoré hral na antuke. Uštedril Rogerovi Federerovi prvú porážku v tomto roku v Dubaji. Federera opäť porazil vo finále na turnaji v Monte Carle a vo finále na turnaji v Ríme (oba turnaje sú zo série ATP Masters Series). 
Nadal prekonal rekord Guillerma Vilasa v počte zvíťazených zápasov na antuke, keď zvíťazil v prvom kole French Open. V tom istom turnaji opäť zvíťazil, tým, že vo finále porazil Rogera Federera. S Federerom sa vo finále streli ešte vo Wimbledone, kde zvíťazil Roger Federer.
Na US Open sa prebojoval do štvrťfinále, kde ho porazil Michail Južnyj. Vo štvrťfinále prehral aj na podujatí ATP Masters Series v Madride, kde ho porazil Tomáš Berdych. Na koncoročnom turnaji majstrov v Šanghaji postúpil druhý zo základnej skupiny, no v semifinále ho porazil Roger Federer, neskorší šampión.
V auguste 2008 získal zlato v dvojhre na LOH v Pekingu, keď vo finále porazil Čiľana Fernanda Gonzáleza v pomere 6 : 3, 7 : 6, 6 : 3.
Štyri vznešené pravdy

Vznešená pravda o vznikaní utrpenia

Príčinou utrpenia je žiadostivosť (tanha), spojená s rozkošou a bažením či lipnutím na zmyslových rozkošiach, bytí či zániku. Je to táto túžba, ktorá viaže bytosti v kolobehu neustáleho znovuzrodzovania (samsára).

Vznešená pravda o zániku utrpenia

Utrpeniu je možné učiniť koniec úplným zničením a zánikom práve tejto žiadostivosti. Jej opustením a zanechaním, oslobodením sa a nelipnutím na nej (nirvána).
Pedro Duque

Mladosť

Pedro Duque pochádza zo španielskej metropoly Madrid, roku 1986 absolvoval Vysokú technickú školu leteckých inžinierov (špa. Escuela Tecnica Superior de Ingenieros Aeronauticos - ETSI) pri madridskej Polytechnickej univerzite (špa. Universidad Politecnica de Madrid).
Po škole získal zamestnanie v Európskom stredisku vesmírnych operácií (angl. European Space Operations Centre, ESOC) v Darmstadte, pracoval v skupine určujúcej obežnej dráhy satelitov.

Astronaut

Roku 1991 sa prihlásil do 2. náboru Európskej vesmírnej agentúry (ESA), dostal sa medzi päť španielskych finalistov a 25. mája bol zaradený do oddielu astronautov ESA. Vlastnú prípravu v Európskom stredisku astronautov (angl. European Astronaut Centre) v Kolíne nad Rýnom začal v júni 1992, koniec roka 1992 strávil na stáži v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku. Od augusta 1993 sa spolu s ďalším tromi kolegami z oddielu ESA v CPK pripravoval k letom na ruskú kozmickú stanicu Mir. V máji 1994 bol vymenovaný za náhradníka Ulfa Merbolda pre let Euromir 94 (október-november 1994), počas letu pracoval v Stredisku riadenia letov (CUP) ako koordinátor spojenia s posádkou.
V máji 1995 bol vymenovaný za náhradníka špecialistov pre užitočné zaťaženie pre let STS-78 raketoplánu Columbia, v máji 1995 - júni 1996 sa pripravoval v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. Pri vlastnom lete slúžil opäť ako spojár.
Od augusta 1996 spolu s astronautmi 16. náboru NASA prešiel výcvikom letového špecialistu raketoplánu. V novembri 1997 bola oznámená jeho účasť v lete STS-95. Do vesmíru odštartoval v raketopláne Discovery 29. októbra 1998, let trval 8 dní, 21 hodín a 44 minúty.
V decembri 2002 bol vymenovaný za palubného inžiniera 5. návštevnej expedície na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) s plánovaným štartom v apríli 2003. Po havárii Columbie a zrušení letov raketoplánov bol program letov radikálne zmenený. Nanovo bol zaradený ako jediný člen 5. návštevnej expedície so štartom v októbri 2003. ESA let pomenovala Cervantes.
Do vesmíru vzlietol na lodi Sojuz TMA-3 18. októbra 2003 spoločne s členmi novej základnej posádky - Alexandrom Kalerim a Michael Foaleom, od 20. októbra pracoval na ISS, pristál s vystriedanou posádkou 28. októbra 2003. Vo vesmíre strávil 9 dní, 21 hodín a 2 minúty.
V lete 2007 odišiel z ESA a stal sa riaditeľom spoločnosti Deimos Imaging SL, zaoberajúcej sa dizajnom a prevádzkovaním družice pre diaľkový prieskum Zeme Deimos 1, ktorá vzlietla v júli 2009.
Pedro Duque je ženatý, má tri deti.
Cornelio Saavedra

Životopis

Narodil sa v malej osade Otuyo v Hornom Peru (súčasná Bolívia). Bol obchodníkom a neskôr sa presťahoval do Buenos Aires, kde sa zapojil okrem obchodovania aj do politického života. Podieľal sa na Májovej revolúcii z roku 1810, čo bol začiatok boja za nezávislosť Argentíny od Španielska. 25. mája 1810 sa stal predsedom tzv. prvej chunty, čím sa stal formálne najvyšším predstaviteľom prvej argentínskej vlády. 18. decembra toho istého roku bola prvá chunta nahradená tzv. veľkou chuntou, kde si Saavedra udržal najvyššie postavenie. Patril však k umierneným členom vlády a musel tak čeliť veľkému tlaku radikálov. K zvrhnutiu chunty došlo dňa 23. septembra 1811, čím sa skončila politická kariéra Saavedru na čele Argentíny (na čele chunty však bol nahradený už 26. augusta).
Po svojom politickom páde musel čeliť perzekúcii zo strany svojich oponentov, čo viedlo k jeho exilu v Čile. Do Argentíny sa vrátil v roku 1814, kedy sa na západe krajiny usadil José de San Martín, ktorý tu pripravoval inváziu do Čile a umožnil Saavedrovi návrat na územie, ktoré mal pod kontrolou. Už o krátky čas potom, čo došlo k porážke politických oponentov Saavedru mu bola vrátená vojenská hodnosť a vyznamenania, no možnosť podieľať sa na vláde mu bola naďalej zakázaná. Zomrel v marci 1829 v Buenos Aires, kde je aj pochovaný. Kvôli nepokojnej situácii vo vtedajšej Argentíne mu nechal štátny pohreb zorganizovať guvernér provincie Buenos Aires Juan Manuel de Rosas až v januári 1830.
La Bataille

Poloha

Obec má rozlohu 6,28 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mareau-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 11,61 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 604 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sint-Truiden

Obyvateľstvo

Mesto má približne 39 309 obyvateľov (2010).
Ďurčanská dolina

Ďurčanská dolina je dolina, ktorá sa nachádza za obcou Ďurčiná v Lúčanskej Malej Fatre.
Obklopujú ju vrchy Sokol (929 m n. m.), Jablonská (1 117 m n. m.) a Baba (1 061 m n. m.) a preteká ňou Kamenný potok. Na začiatku doliny sa nachádzajú lavičky s ohniskami.
Ľubotínska pahorkatina

Vymedzenie

Podcelok zaberá severozápadnú časť Spišsko-šarišského medzihoria a severným okrajom sa v údolí rieky Poprad dotýka štátnej hranice s Poľskom. Juhovýchodný okraj lemuje Čergov, severovýchodne a severne nadväzuje Ľubovnianska vrchovina. Na zvyšnej časti susedia už len podcelky Spišsko-šarišského medzihoria; na severozápade je to Ľubovnianska kotlina, juhozápadný okraj lemuje Hromovec a na juhovýchode sa krátkym úsekom dotýka Šarišské podolie.

Doprava

V severnej časti je osou územia rieka Poprad, v údolí ktorej vedú hlavné dopravné komunikácie. Zo Starej Ľubovne do Prešova vedie cesta I/68, na ktorú sa v Ľubotíne pripája cesta I/77 do Bardejova. Údolím rieky vedie i železničná trať Poprad-Tatry – Plaveč, ktorá sa v stanici Plaveč pripája na trať Košice – Muszyna.
Plou

Poloha

Obec má rozlohu 33,21 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 502 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Braches

Poloha

Obec má rozlohu 7,21 km². Najvyšší bod je položený 112 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 223 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Yahya Jammeh

Životopis

Yahya Jameh získal základné a stredné vzdelanie v rodnej Gambii. Po maturite vstúpil v roku 1984 do armády. Ako príslušník mierových zborov v hodnosti seržanta pôsobil v Libérii. Po návrate do vlasti spolu so skupinou mladých veteránov, ktorí libérijskú misiu nedostali zaplatenú, zvrhol v júli roku 1994 nekrvavým, ale zjavne nie príliš vopred plánovaným spôsobom prezidenta Dawda Jawara.

Prezidentovania

Jammeh stál na čele štátu najprv ako predseda päťčlennej Armed Forces Provisional Ruling Council (Dočasná vládnuca rada ozbrojených síl), vydržal niekoľko pokusov o svoje zvrhnutie, vrátane snahy o prevrat zo strany niektorých ostatných členov Rady. Uplatňoval značne autoritársky spôsob vlády, zároveň však bolo zrejmé, že mu chýba hlbšia koncepcia politického programu.
Kapitán Jammeh (všetci členovia Rady sa povýšili na kapitána) sa rozhodol z armády odísť (pri tej príležitosti bol povýšený na plukovníka), aby sa vo voľbách roku 1996 mohol uchádzať o prezidentský úrad. Ústavné podmienky pre uchádzačov o úrad prezidenta boli Jammehovi napísané na mieru - kandidát musel byť vo veku medzi 30 a 65 rokmi. Takáto veková hranica znemožnila kandidatúru rade politických veteránov, ktorí sa mohli stať Jammehovými vážnymi súpermi. Prezidentské voľby Jammeh skutočne vyhral, ​​avšak ich poctivosť bola medzinárodne spochybňovaná.
Svoj úrad obhájil vo voľbách v októbri 2001, ktoré už boli medzinárodnými pozorovateľmi, na rozdiel od Gambie opozície, označené za celkom spravodlivé. Avšak po voľbách sa Jammeh do značnej miery vrátil k autoritatívnemu spôsobu vládnutia s represívnym postojom voči opozícii.
22. septembra 2006 bol už tretíkrát zvolený za prezidenta, keď získal 67.3% hlasov.

Voľby, ústavná kríza a exil

2. decembra 2016 odstúpil z prezidentskej voľby, potom čo jeho protikandidát Adama Barrow získal väčšinu hlasov. Potom, čo Jammeh pôvodne výsledky volieb uznal, rozhodol sa o týždeň neskôr voľby vyhlásiť za neplatné. 18. januára 2017, deň pred vypršaním svojho mandátu Yahya Jammeh vyhlásil deväťdesiatdňový stav ohrozenia štátu, potom čo regionálny blok ECOWAS nevylúčil vojenskú intervenciu pod vedením susedného Senegalu. Po niekoľkých rokovaniach s predstaviteľmi iných afrických štátov (predovšetkým s nigérijským prezidentom Muhhamadom Buharim) a pod hrozbou vojenského zásahu zo zahraničia sa Jammeh 21. januára vzdal moci a odletel z Gambia do Rovníkovej Guiney.
Poľana (pohorie)

Poloha

Poľana sa nachádza v centrálnej časti Slovenska a ohraničujú ju zo západu a juhu Zvolenská kotlina a z východu a severu Veporské vrchy. Pohorie je len riedko osídlené a väčšie sídla sa nachádzajú najmä v okrajových častiach. V južnej časti leží okresné mesto Detva a Hriňová.

Turizmus

Turisticky najatraktívnejšia je centrálna časť pohoria s masívom Poľany. Vyhľadávaný je najmä hrebeň od Horského hotela Poľana po Chatu pod Hrbom.
Didymos z Alexandrie

Didymos alebo aj Klydeus (starogr. Δίδυμος, Κλυδεύς) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 141.
Didymos Klydeus z Alexandrie bol na 230. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Didymos dal tak ako víťaz v behu na jedno stadion 230. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády.
Olympijské víťazstvo Didyma Klydea uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Roquepine

Poloha

Obec má rozlohu 3,77 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morcourt (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,07 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 589 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE