Bahaizmus

Princíp postupného zjavovania božského učenia

I keď bahájska viera pochádza z prostredia shiitského islamu a v raných dobách svojho vývoja bola nesprávne považovaná za odnož už existujúcich náboženských systémov, v súčasnosti je stále viditeľnejšie, že má charakteristiky nezávislého svetového náboženstva. Bahájska viera potvrdzuje nemenné skutočnosti hlásané všetkými predošlými náboženstvami a prináša ich nasledovníkom nový pohľad vyzdvihujúci to, čo ich spája a čo majú spoločné.
Bahá’u’lláh učil, že existuje jeden Boh spoločný všetkým náboženstvám, že všetky veľké náboženstvá majú božský pôvod a náboženská pravda nie je absolútna, ale relatívna, teda že zjavovanie božského učenia je postupným a pokračujúcim procesom. Tento proces sa uskutočňuje prostredníctvom Božích Prejavov, ktorých ľudstvo vníma ako Zakladateľov jednotlivých náboženských systémov, a ktorých spoločným cieľom je vzdelávať ľudstvo: "Boh posiela Svojich Prorokov z dvoch dôvodov. Prvým zámerom je oslobodiť deti ľudí z temnoty nevedomosti a doviesť ich ku svetlu pravého porozumenia. Druhým je zabezpečiť pre ľudstvo mier a pokoj a poskytnúť na ich ustanovenie všetky prostriedky."
Bahá'u'lláh vo svojich spisoch predložil argumenty o naplnení proroctiev predošlých náboženstiev, aby preukázal, že Jeho snahou je naplniť prísľuby predošlých Prorokov a uzmieriť rozkoly medzi rôznymi skupinami v spoločnosti, nie ich zničiť alebo nahradiť. Jeho snahou nie je znižovať postavenie predošlých Prorokov ani napádať ich učenie, ale naopak, potvrdiť základné pravdy v tomto učení spôsobom, ktorý odpovedá na potreby a schopnosti súčasného ľudstva, a ktorý je použiteľný na dnešné problémy. Tvrdí, že odlišnosti medzi náboženstvami spočívajú jedine v konkrétnych predpisoch a doktrínach, ktoré netvoria podstatnú časť učenia, a ktoré sa v každom náboženskom systéme menia podľa potrieb ľudstva.
Bahá'u'lláh v súvislosti s týmto princípom tiež hovorí, že tento proces postupného zjavovania sa nekončí, predpovedá príchod ďalších Poslov Božích v budúcnosti, ktorí opäť ľudstvu zjavia väčší diel Božského poznania prispôsobeného zmenám v schopnostiach a chápaní ľudstva tak, aby mohlo do nekonečna napredovať a vyvíjať sa.

Ústredné postavy bahájskej viery

Bahájska viera sa sústreďuje okolo troch ústredných postáv: Báb, ktorý je podľa bahájskej viery považovaný za Zakladateľa viery Bábí (alebo bábizmu), ktorej hlavným zámerom bolo zvestovať a pripraviť ľudstvo na príchod Toho, ktorý bol v predošlých proroctvách prisľúbený. Báb je preto označovaný napríklad aj ako Zvestovateľ (Herald). Druhou postavou je Bahá'u'lláh, Zakladateľ bahájskej viery. Treťou ústrednou postavou je 'Abdu'l-Bahá, ktorý bol Bahá'u'lláhovým prvorodeným synom a ktorý bol v Jeho poslednej vôli ustanovený za Hlavu (vodcu) viery s presne vymedzenými právomocami a postavením. Báb a Bahá'u'lláh patria podľa bahájskej viery medzi Poslov alebo Prejavov Božích, pričom 'Abdu'l-Bahá je svojím postavením človek s výnimočnými vlastnosťami a schopnosťami.

Báb

Prvou ústrednou postavou bol mladík pôvodom zo Shírázu, zvaný Mirzá 'Alí Muhammad (1819 - 1850) a neskôr nazývaný Báb (Brána). V máji 1844, vo veku 25 rokov, o Sebe vyhlásil, že je Zvestovateľom Prejavu Božieho, ktorý čoskoro príde. Bude mať významnejšie postavenie a Jeho poslaním bude započať dobu spravodlivosti a mieru, v ktorej sa naplnia všetky proroctvá predošlých náboženských zriadení, a takto zaháji nový cyklus v náboženskej histórii ľudstva. Bábovo učenie predstavovalo zásadnú náboženskú a spoločenskú reformu vtedajšej perzskej spoločnosti. Získal si desaťtisíce prívržencov, ale zároveň sa proti jeho neortodoxným názorom zdvihla aj vlna odporu, ktorá vyvrcholila Bábovou popravou 9. júla 1850 v perzskom meste Tabríz. Následne v Perzii prebehlo prenasledovanie Jeho nasledovníkov, pričom minimálne 20 000 bolo mučených a usmrtených.

Bahá’u’lláh

Mírzá Husayn-'Alí (1817-1892), neskôr nazvaný Bahá’u’lláh (Sláva Božia) bol pôvodom šľachtic z provincie Mázindarán v Perzii. Ako jeden z Bábových prívržencov bol prenasledovaný, uväznený v Teheráne, hlavnom meste Perzie, a následne aj so Svojou rodinou vyhnaný do Bagdadu, neskôr do Konštantinopolu (teraz Istanbul) a Adrianopolu (teraz Edirne), a napokon do väzenského mesta Akká. V ňom bol držaný 24 rokov, až do svojej smrti v roku 1892. Bol pochovaný v blízkosti domu, zvanom Bahjí, v ktorom s rodinou posledné roky Svojho života býval. Miesto Jeho posledného odpočinku sa nazýva Bahá'u'lláhova svätyňa, ktorá je dnes prispôsobená na modlitby a rozjímanie a v jej okolí sa rozprestierajú upravené záhrady.
Bahá'u'lláh v roku 1863 v Bagdade v prítomnosti ďalších Bábových nasledovníkov o Sebe vyhlásil, že je tým Prisľúbeným, ktorého príchod Báb zvestoval. Toto vyhlásenie potom verejne zopakoval v Adrianopole, potvrdil ho vo Svojich listoch vtedajším najvýznamnejším politickým a náboženským vodcom sveta a v množstve tabuliek, ktoré adresoval Svojím a Bábovým nasledovníkom, ako aj v odpovediach na otázky ľudí iného vierovyznania z rôznych krajín. V týchto listoch a tabuľkách poskytol dôkazy Svojho tvrdenia, vysvetlil princípy nového učenia a formuloval zákony a nariadenia nového náboženstva.

'Abdu'l-Bahá

Bahá'u'lláh menoval za Svojho zákonného nástupcu a autorizovaného vysvetľovateľa Svojho učenia Svojho najstaršieho syna 'Abbása Effendiho (1844-1921), známeho ako 'Abdu'l-Bahá (Služobník Slávy). 'Abdu'l-Bahá zdieľaľ Otcovo vyhnanstvo a ťažkosti a aj po Jeho smrti bol stále politickým väzňom až do roku 1908, keď bol následkom revolúcie oslobodený. Presťahoval sa do Hajfy a potom tri roky cestoval po Egypte, Európe a Severnej Amerike, aby rozšíril a upevnil bahájske učenie na západnej pologuli. Počas týchto ciest vysvetľoval učenie Svojho Otca pri rôznych príležitostiach verejnosti ako aj rôznym spoločnostiam (napr. teologickým, feministickým, akademickým) a stretával sa s veriacimi, ktorým prakticky približoval zásady bahájskej viery, bahájsky štandard správania a žitia a predstavoval zákony, ktoré Bahá'u'lláh zaviedol. Na západnej pologuli takto položil silné základy budúcich bahájskych spoločenstiev a zabezpečil jednotné chápanie bahájskeho učenia. Tieto cesty sú bahájmi považované za najvýznamnejší spomedzi úspechov dosiahnutých počas 'Abdu'l-Bahovho pôsobenia. Tesne pred vypuknutím prvej svetovej vojny sa vrátil domov. V roku 1921 zosnul a bol pochovaný v mauzóleu, ktoré bolo podľa presných Bahá'u'lláhových inštrukcií vybudované na hore Karmel v Hajfe a kde boli už predtým uložené Bábove pozostatky. Nad týmto mauzóleom bola neskôr vybudovaná Bábova svätyňa a v jej okolí vytvorené kaskádovité terasy so záhradami prístupné verejnosti.
Po 'Abdu'l-Bahovom úmrtí viedol bahájske spoločenstvo jeho vnuk Shoghi Effendi (1896 - 1957). Od roku 1963 spravuje záležitosti bahájskeho spoločenstva Svetový dom spravodlivosti.

Svetový dom spravodlivosti

Svetový dom spravodlivosti je legislatívny orgán bahájskeho spoločenstva. Bahá’u’lláh zakotvil jeho ustanovenie vo svojej knihe zákonov nazvanej Kitáb-i-Aqdas (Najsvätejšia kniha). Dal mu právomoc vydávať zákony týkajúce sa všetkých oblastí, ktoré nie sú špecificky zahrnuté v spisoch viery. Svetový dom spravodlivosti je volený orgán, ktorý sa skladá z 9 členov. Jeho sa nachádza v izraelskej Haife, kde sú na hore Karmel zároveň aj sväté miesta bahájskej viery - Bábova Svätyňa a okolité terasovité záhrady. Svetový dom spravodlivosti dohliada na administratívne záležitosti svetového bahájskeho spoločenstva. Taktiež má funkciu správcu a opatrovníka posvätných miest a ostatného majetku Svätej zeme.

Svetové bahájske spoločenstvo

Bahájska viera nemá duchovenstvo. Stúpenci bahájskej viery sú presvedčení, že ľudstvo vstúpilo do obdobia svojej zrelosti a každý jednotlivec je sám  zodpovedný za svoj vzťah k Bohu, každý má nezávisle hľadať náboženskú pravdu, sám má čítať slovo Božie. 
Keďže v bahájskej viere niet kňazov či duchovných, organizačné záležitosti spoločenstva riadia volené administratívne orgány na miestnej a národnej úrovni. Volebné právo majú všetci dospelí veriaci. Voľby prebiehajú tajným hlasovaním bez nominácií či kandidatúr.