Katedrála svätého Martina (Spišská Kapitula)

Stavebný vývoj

Biskupská katedrála je ústrednou budovou Spišskej Kapituly. Ide o pamiatku, v ktorej sa snúbi románsky sloh s neskorogotickým. Bola postavená v neskororománskom slohu v rokoch 1245 až 1273 na mieste staršieho kostola z 12. storočia.
Kostol počas svojej existencie prechádzal mnohými stavebnými úpravami. Svoj súčasný vzhľad nadobudol v 15. storočí. V súvislosti so vznikom biskupstva v roku 1776 boli vykonané stavebné úpravy, ktoré zanechali významnú stopu na interiéri.
Stavbu katedrály možno zaradiť do troch hlavných stavebných fáz, aj navonok dobre viditeľných v architektúre stavby. Prvou fázou bola románska bazilika, ktorú začali stavať v prvej polovici 13. storočia. Vnútorný priestor pozostával z troch lodí s rôznou výškou, ale s rovnakou šírkou jednotlivých lodí, pričom stredná loď bola dvojnásobne vyššia a mala bazilikárne osvetlenie. Každá loď mala dve klenbové polia – travé a bola ukončená polkruhovou apsidou. K zadnej časti chrámu prilieha empora a západnému priečeliu dominujú dve románske veže. Prízemie empory má masívne románske krížové klenby spočívajúce na bohato tvarovaných románskych stĺpoch. Nad prízemím je samotná empora s chórom. Z románskej stavby sa zachovala severná stena so vstupným portálom a úzkym oknom, a časť východného múra s románskym víťazným oblúkom. Západný románsky portál bol obnovený v neorománskom štýle v 19. storočí. Stavba románskej baziliky bola dokončená v roku 1273, keď bola postavená druhá veža.
Po dvesto rokoch už bazilika nestačila svojou veľkosťou zvýšenému počtu veriacich a bola značne schátraná. V roku 1433 bol kostol dokonca poškodený a preto v roku 1462 začala jeho prestavba pod vedením Jána Stocka. Po jeho úmrtí v roku 1464 viedol stavbu nový spišský prepošt Caspar Beck. V tomto období bolo postavené nové gotické presbytérium a bočné lode boli prevýšené na úroveň hlavnej lode, čím sa z pôvodnej baziliky stal trojloďový halový kostol. Bočné lode dostali hviezdicovú klenbu. V roku 1478 bol kostol slávnostne vysvätený.  Pri posviacke kostola bolo posvätených aj všetkých jedenásť oltárov. O dokončení v roku 1497 vypovedá svorník severnej klenby s erbom prepošta Caspara Becka. 
Na sklonku 15. storočia (1488 – 1493) sa majiteľom Spišského hradu a neskôr aj županmi Spiša stal rod Zápoľských, ktorí si postavili v kostole sv. Martina novú gotickú kaplnku. Zápoľského kaplnka bola postavená na mieste menšej kaplnky Božieho Tela (z roku 1382). Štýlovo napodobňuje kaplnku v kostole sv. Ladislava v Spišskom Štvrtku, ale nedosahuje jej architektonickú dokonalosť, štíhlosť a krásu. Pravdepodobne ju stavali košickí majstri, ktorí sa podieľali na stavbe Dómu sv. Alžbety v Košiciach. Priestor kaplnky je spojený s kostolom dvoma otvorenými arkádami. Vyznačuje sa vysokými gotickými oknami a jemnou sieťovou klenbou. Kaplnka má dve samostatné sakristie, ako aj vlastnú emporu s neskorogotickou kružbou v zábradlí. 
Ďalšie stavebné zásahy mali len druhoradý význam. Začiatkom 18. storočia, v roku 1706, bola pristavaná baroková sakristia. V rokoch 1777 – 1779 kostol renovovali a v rokoch 1873 až 1889 bola katedrála pod vedením F. Storna regotizovaná a rozšírená o južné bočné prístavby. Západný a severný portál boli obnovené v neorománskom slohu.

Architektúra

Katedrála sv. Martina spája viaceré architektonické slohy z rôznych období, ktoré počas stavebných etáp a vývoja stavby dopĺňali jej súčasnú architektonickú podobu a jej historickú, umeleckú a dokumentačnú hodnotu. V stavbe prevažuje románsky a gotický sloh, ktoré sa dokonale dopĺňajú. Medzi hlavné románske znaky patrí pôvodný západný chór, podklenutý šiestimi poľami krížovej rebrovej  klenby zbiehajúcej sa pomocou nábežných štítkov na bohato vytvarované románske piliere. Stĺpové hlavice sú bohato zdobené bobuľovým a akantovým vzorom a poukazujú na taliansky vplyv a možného talianskeho autora baziliky. Z pôvodného južného portálu sa zachovala socha kamenného leva, ktorá bola súčasťou dolnej časti ostenia. Pôvodné románske dvojvežie (westwerk) je členené horizontálnym zuborezom a oblúčkovým vlysom, veže majú zdvojené okná so stredným stĺpikom s kockovou a bobuľovitou hlavicou. Západný portál sa skladá z troch pravouhlých ústupkov do ktorých sú vložené stĺpiky nesúce polkruhovú archivoltu, a je riešený vo forme plochého rizalitu s trojuholníkovým štítom a oblúčkovým vlysom. Vzhľad tohto portálu bol pozmenený rekonštrukciou v 19. storočí, kedy bola pridaná aj jeho neorománska edikula. 
Gotické presbytérium s pretiahnutým polygonálne ukončeným pôdorysom je zaklenuté sieťovou klenbou s profilovanými rebrami, podobne ako nová gotická klenba hlavnej lode, priečne regotizované lode halového kostola majú majstrovskú hviezdicovú klenbu. Presbytérium vybavili vzácnym kamenným pastofóriom, so zachovanou pôvodnou kovovou mrežou. Do lode je otvorené triumfálnym víťazným oblúkom zachovaným z románskeho obdobia a dvoma bočnými oblúkmi vo východnej stene do bočných lodí. K južnej stene pristavali poschodovú stavbu sakristie s knižnicou na poschodí. Prístup do knižničného archívu je cez kruhové schodisko vybudované do prístavku v nároží severnej lode so vstupným neskorogotickým portálom.
 
Zápoľského kaplnka pristavaná k južnej strane kostola má obdĺžnikový, polygonálne uzavretý pôdorys a jemnú sieťovú rebrovú klenbu. Je postavená v neskorogotickom štýle, čo dokazuje aj neskorogotická kamenná kružba na balustráde hudobného chóru na západnej strane. Typické sú tiež vysoké neskorogotické okná pripomínajúce kaplnku v Spišskom Štvrtku podľa ktorej bola Zápoľského kaplnka navrhnutá.

Baroková úprava sa sústredila najmä na obnovenie omietok a strechy, na vyhotovenie novej dlažby a na odstránenie protestantských epitafov. Z tohto obdobia je aj baroková sakristia zo severnej strany gotického presbytéria s pruskými klenbami. V roku 1630 vybavili loď aj lavicami ktorých poprsnice nesú vyrezávané reliéfy neuveriteľne vysokej umeleckej úrovne. Na stenách môžeme obdivovať pohrebné štíty – montuáriá – významných osobností 17. storočia. 
Pri regotizácii pod vedením Františka Storna boli vyhotovené nové omietky a nové gotické prvky ako balustráda medzi vežami a včlenenie nových prístavieb, bola položená nová dlažba a v roku 1880 zasklili okná podľa návrhu Alberta Jeleho, a dohotovili nové portály. Severný portál napodobňuje architektúru západného portálu, ktorý bol doplnený o nové pseudorománske prvky, ostatné portály boli regotizované (bratia Hennelovci). Mreže medzi presbytériom a loďou vyhotovili podľa návrhu arch. J. Lipperta. Výmaľbu dokončil F. Dabert a Jozef Hanula v roku 1888. Súčasne obnovili oltáre a vnútorné zariadenie v duchu puristickej regotizácie – pôvodné barokové zariadenie odstránili, oltáre dostali nové gotické skrine a štíty (okrem oltára korunovania Panny Márie). Reštaurátorský purizmus však silne zasiahol aj do vzácnej gotickej fresky nad severným portálom v interiéri, ktorej historický námet neodborne doplnili. V súčasnosti je pamiatka Spišskej Kapituly v zachovalom stave a je jednou z najkrajších dominánt kultúrnej krajiny na území Slovenska.

Nástenná maľba

V katedrále sa zachovala len jedna stredoveká nástenná maľba. Objavili ju v 50. rokoch 19. storočia a čiastočne ju zreštaurovali v duchu reštaurátorského purizmu. Mohutné dielo maľované temperou je umiestnené nad menším románskym portálom. Dal ho namaľovať v roku 1317 spišský prepošt Henrich. Maľba zobrazuje korunovanie Karola Róberta za uhorského kráľa.

Okná

Kamenné články gotických okien  z 15. storočia sú dnes vyplnené vitrážami z konca 19. storočia vyhotovenými v Innsbrucku. Znázorňujú život a činnosť sv. Martina a jeho patróna sv. Juraja, jedno okno má len tapetový vzor. Staršie okná sú v Zápoľského kaplnke. Všetky výjavy zobrazujú tématiku Najsvätejšej sviatosti oltárnej ktorej bola kaplnka od začiatku zasvätená.

Ostatné zariadenie katedrály

V katedrále sú umiestnené rôzne voľné plastiky, obrazy, epitafy a montuáriá.
Dnešné zariadenie katedrály je z veľkej časti výsledkom regotizácie v 19. storočí. Z tohto obdobia pochádzajú kanonické lavice – štallá v sanktuáriu. Krstiteľnica je neogotická z roku 1879. Z rovnakého obdobia pochádzajú aj spovednice.
Zo staršieho obdobia sú lavice, ktoré sa nachádzajú v lodiach. Sú ranobarokové z roku 1630 a majú bohatú ušnicovú ornamentiku. 
V ich čelách sú vyrezávané reliéfy, ktoré zobrazujú: Narodenie Krista, Klaňanie sa Troch kráľov, Útek sv. Rodiny do Egypta a Kristus na Olivovej hore.
Kostol má dnes tri organy. Všetky majú novogotické skrine a nové, väčšinou riegerovské zariadenie. Vo svätyni je malý organ, ktorý slúžil kanonikom pri spievaní hodiniek, z roku 1891. Aj kaplnka Zápoľských má organ z roku 1873. Vo veži katedrály sa nachádza zvon Urban, ktorý je z roku 1426 od spišskonovoveského zvonolejára Jána Weygela. Výmaľba klenby sanktuária je z roku 1888 a je dielom Felixa Daberta.