Nikolaj Alexandrovič Morozov

Osobný život

Morozov bol krátko ženatý so svojou tanečnou partnerkou Tatianou Navkovou. Neskôr sa zosobášil s francúzskou krasokorčuliarkou Caroline Douarinovou, s ktorou sa spoznali na Majstrovstvách Európy 1997 v Paríži. Z tohto manželstva má dcéru Annabelle Nicole (nar. 2001), ktorá žije s matkou v USA. Tretíkrát sa oženil s kanadskou krasokorčuliarkou Shae-Lynn Bourneovou, ale manželstvo trvalo iba necelé dva roky - od 12. augusta 2005 do júla 2007. Ďalšou Morozovou partnerkou bola jeho zverenkyňa Miki Andová. Aj keď si ju chcel vziať, jej matka bola striktne proti ich vzťahu a na nátlak rodiny sa vzťah rozpadol a Andová sa vrátila k rodine do Japonska.

Kariéra

Morozov začal s krasokorčuľovaním vo veku päť rokov na popud svojich rodičov. Tým lekári odporúčali, aby syna kvôli zlepšeniu zdravia viedli k športu, no a keďže krasokorčuľovanie patrilo v ZSSR medzi veľmi populárne športy, prihlásili ho naň. Ako malý sa venoval sólovému krasokorčuľovaniu v skupine Viktora Kudriavceva, do kategórie tanečných párov prešiel až vo veku 16 rokov, keďže v sólovej kategórii nemal potrebné výsledky. Niekoľko mesiacov trénoval sám a potom odišiel do Švajčiarska, kde rok trénoval pod vedením Natalie Liničukovej a vytvoril pár s Oľgou Peršankovovou. Po rozpade Sovietskeho zväzu mali tréneri možnosť vyslať svojich zverencov na medzinárodné súťaže pod hlavičkami krasokorčuliarskych federácií novovzniknutých štátov. Keďže najväčšia krasokorčuliarska základňa zostala v Rusku, najobtiažnejšie bolo dostať sa do ruskej reprezentácie. Morozov s Peršankovovou sa rozhodli reprezentovať Azerbajdžan a na Majstrovstvách sveta 1994 umiestnili na dvadsiatom prvom mieste.
V roku 1996 Morozov vytvoril nový pár s Tatianou Navkovou, reprezentovali Bielorusko a trénoval ich Alexandr Žulin. Ich prvou medzinárodnou súťažou boli Majstrovstvá sveta 1997, na ktorých skončili na 14. mieste. Napriek Morozovovmu zraneniu kolena - roztrhnutému menisku sa rozhodli súťažiť a operáciu podstúpil po skončení majstrovstiev. Mesačná rehabilitácia mu umožnila zotaviť sa natoľko, že vyhrali zlatú medailu na Memoriále Karla Schäfera 1997, čím si zabezpečili kvalifikáciu na olympijské hry. Na Zimných olympijských hrách 1998 skončili na 16. mieste a na Majstrovstvách sveta 1998 boli desiaty.
V roku 1998 sa Navková rozhodla prejsť k inému partnerovi (Romanovi Kostomarovovi), Morozov prešiel do trénerskej skupiny Tatiany Tarasovovej a vytvoril nový pár s bývalou partnerkou Kostomarova, s Jekaterinou Davidovovou, s ktorou ale vydržali iba tri mesiace. Pár sa rozpadol a Morozov sa rozhodol ukončiť svoju krasokorčuliarsku kariéru.

Pokrasokorčuliarska kariéra

Po tom, čo v roku 1999 Morozov ukončil svoju krasokorčuliarsku kariéru, stal sa asistentom trénerky Tatiany Tarasovovej a pomáhal pri príprave jej zverencov. Bol autorom choreografií k programom Alexeja Jagudina, Barbary Fusarovej-Poliovej / Maurizia Margaglia, či Isabelle Delobelovej / Oliviera Schoenefeldera.
V roku 2003 spoluprácu s Tarasovovou ukončil, osamostatnil sa a začal vytvárať choreografie na objednávku špičkovým krasokorčuliarom z celého sveta. Rovnako rozvinul aj svoju trénerskú činnosť. Začal pracovať v Newingtone v USA a neskôr v meste Hackensack.