google/wiki40b huggingface dataset:
Otto Nicolai

Život

Otto Nicolai sa narodil v nemeckom Königsbergu do muzikantskej rodiny. Hudbe sa dôkladne učil už od raného detstva, čomu nasvedčuje aj fakt, že už vo svojich 8 rokoch dokonale ovládal hru na klavír. O niečo neskôr sa rozhodol opustiť svoje rodné mesto a vydať sa do Berlína, kde študoval u Carla Friedricha Zeltera. V roku 1831 napísal svoju prvú symfóniu a niekoľko koncertov, čo mu zaistilo niekoľko prestížnych funkcií. Začal vynikať ako organista v Ríme, dirigent vo Viedni a riaditeľ opery v Berlíne. V hlavnom meste rakúska začal zavádzať poriadanie filharmonických orchestrov, ktoré sú považované za základ jedného z najväčších svetových orchestrov, Viedenskej filharmónie, čím sa Nicolai stal jej zakladateľom. Veľký úspech získal tiež so svojimi piatimi operami, zvlášť s operou Mariana z roku 1841, ale jeho nesmrteľnosť spočíva hlavne v jeho diele Veselé paničky windsorské (Die lustigen Weiber von Windsor), ktoré napísal v roku 1847 a ktoré je inšpirované rovnakou shakespearovskou témou ako Verdiho Falstaff, ktorý ich prirodzene zatieňuje. Vysokého veku sa však nedožil. Zomrel vo svojich tridsiatich ôsmich rokoch na následky mŕtvice. Napriek tomu Nicolaiova opera má nesporný pôvab a obsahuje niekoľko výnimočných a krásnych melódií, z ktorých sú niektoré známe vďaka dosiaľ populárnej predohre.
Willem Jan Aalders

Životopis

Navštevoval gymnázium v Kampene a Amsterdame, potom študoval na amsterdamskej univerzite teológiu. Štúdium zakončil dizertačnou prácou na tému Schleiermachers Reden über die Religion proeve van apologie u profesora Daniela Chantepieho de la Saussaya a stal sa doktorom teológie.
Synod Nederlandsche Hervormde Kerk ustanovil Aaldersa v roku 1915 za cirkevného profesora dogmatiky, histórie a učenia Nederlandsche Hervormde Kerk a cirkevných dejín v Groningene. V roku 1923 bol menovaný za profesora etiky a cirkevnej náuky.
Hrádok (stavba)

Hrádok bolo menšie opevnené sídlo drobnej šľachty v 12. – 15. storočí.
Hrádky boli situované na prirodzených, čiastočne upravených alebo umelo navŕšených vyvýšeninách, obohnaných priekopou alebo valom. Mali predovšetkým obrannú, no niekedy i správnu funkciu.
Na vrcholovej plošine vyvýšeniny s priemerom 20 – 60 metrov stáli drevené alebo kamenné obytné a obranné stavby. Do hrádku sa vstupovalo cez bránu zabezpečenú padacím mostom. V blízkosti hrádkov boli predhradia s hospodárskymi stavbami a príbytkami pre služobníctvo.
Na Slovensku je známych okolo štyridsať lokalít so zvyškami stredovekých hrádkov. Väčšina z nich je veľmi poškodená alebo zničená. Medzi najzachovalejšie patrí hrádok Šiance v Slovenskom Pravne. Niektoré hrádky sa nazývajú Posádkami, pretože ich občasne využívali bratrícke vojská počas svojho pobytu na Slovensku v 2. polovici 15. storočia (Chmeľov, Posádka pri Gajaroch a i.).
Adolf Palúch

Životopis

Pracoval ako robotník ČSAD (1951 – 1952), n.p. Stavoindustria (1952 – 1965) v Banskej Bystrici. Člen oblastného výboru KSČ v Banskej Bystrici, počas SNP vedúci orgán ilegálnej KSS a predseda RNV v Kališti. Po oslobodení funkcionár podnikových a miestnych orgánov KSČ a spoločenských organizácií.
SU-76

Opis

Bolo postavené na podvozku tanku T-70. SU-76 bolo samohybné delo vyzbrojené 76,2 mm kanónom ZiS-3. Podvozok mal svoj pôvod v tanku T-70, ale musel sa rozšíriť na 2,73 m a predĺžiť o jedno pojazdové koleso na 4,88 m. Typ mal však vážne technické nedostatky a musel sa preto modernizovať. Ten už dostal označenie SU-76m a bol najvyrábanejším sovietským samohybným delom v období druhej svetovej vojny. Dostal tiež silnejšie motory 2 x GAZ-203 namiesto pôvodných 2 x GAZ-202. Medzi svojimi užívateľmi nebolo však veľmi obľúbené. Bol to typický hrubý vojnový výrobok. Vodič sedel pri dvoch motorov od ktorých nebol nijako oddelený. Krabicovitá nadstavba s výzbrojou bola z vrchu nekrytá, čo znamenalo, že obsluha je ohrozená granátmi a streľbou z ručných zbraní. Výhodou ale bolo to, že pechota mohla komunikovať s posádkou SU-76, čo je dôležité pri bojoch v mestskej zástavbe. Často to tiež zachránilo životy v prípade zásahu vozidla pechotnej protitankovej zbrane. Po skončení vojny boli čoskoro vyradené a poskytnuté niektorým krajinám napr. Číne, KĽDR a Severnému Vietnamu. Stroje tohto typu boli aj vo výzbroji Česko-slovenskej armády. Celkovo bolo vyrobených 14 292 SU-76.
VietJet Air

Externý odkaz

VietJet Air
Hornouhorský hlavný kapitanát

Hornouhorský hlavný kapitanát (iné názvy Košický hlavný kapitanát, Horné Uhorsko, 1554 – 1557 Predtiský hlavný kapitanát, 1553 – 1557 Hlavný kapitanát hornouhorských miest, od 1559 spočiatku Košice a Horné Uhorsko; pozri aj nižšie Cudzojazyčné názvy) bol od 1553/1554/1559 do roku 1699 hlavný kapitanát so sídlom v Košiciach zodpovedný za celé územie Kráľovského Uhorska od Tatier (Spiša) na východ, teda za východné Slovensko a priľahlé časti dnešného Maďarska, Ukrajiny a Rumunska.
Presnejšie sem spadalo 13 stolíc (Gemersko-malohontská, Hevešská, Boršodská, Spišská, Šarišská, Turnianska, Abovská, Zemplínska, Užská, Sabolčská, Satumarská, Berežská, Ugočská), pravda pokiaľ neboli práve dobyté Sedmohradskom, resp. Osmanskou ríšou

Charakteristika

Bola to organizačná vojenská jednotka protitureckej obrany. Hlavný kapitán, ktorý stál na jeho čele, bol (na rozdiel od niektorých iných hlavných kapitanátov) od konca 16. storočia zodpovedný nielen za pohraničné pevnosti na danom území, ale aj za všetky vojenské záležitosti ostatného územia stolíc; Horné Uhorsko teda malo postavenie nielen tzv. hranice či pohraničného územia (nem. Grenze), ale aj postavenie obvodu (nem. Kreis). 
Hlavný kapitán sa nazýval spočiatku oficiálne hornouhorský poľný/generálny hlavný kapitán či hornouhorský obvodný kapitán (nem. Feldobrist/Generalobrist in Oberungarn, lat. supremus capitaneus partium regni Hungariae superiorum, maď. felföldi fõkapitány/kassai generális), po roku 1570 často aj lat. prorex, maď. királykép (v slovenskej odbornej literatúre prekladané ako miestokráľ).
Keďže kapitanát hraničil so Sedmohradskom, často na jeho čele stáli velitelia žoldnierskych vojsk (Nemci, Taliani alebo Holanďania ai.), pretože hornouhorským magnátom Dvorská vojenská rada príliš nedôverovala. Aj v posádkach kapitanátu bola nasadená prevaha zahraničných žoldnierov.
Armin van Buuren

Biografia

Armin van Buuren začínal ako DJ v klube Nexus doma v Leidene. Už ako 19-ročný sa dostal do povedomia zásluhou skladby Blue Fear. Jeho ďalším úspešným singlom bol Communication z roku 1999, ktorý s obľubou hrávali na Ibize. V novembri 2001 van Buurena zaradili na 27. priečku v rebríčku najlepších dídžejov sveta podľa DJ Magazine, čo mu prinieslo ďalšie možnosti. V roku 2003 uviedol na trh svoj debutový album 76, po ktorom o dva roky neskôr nasledovala nahrávka Shivers (2005). V tom čase začal vydávať kompiláciu A State of Trance (ASOT), ktorú každoročne vydáva doteraz. Po prvý raz sa na čelo rebríčka najlepších dídžejov sveta podľa DJ Magazine dostal v roku 2007. Prvenstvo obhájil aj v rokoch 2008, 2009, 2010 a 2012. Celkovo má tak na konte už päť triumfov, čo sa nikdy v histórii žiadnemu inému dídžejovi nepodarilo. Napriek týmto oceneniam uviedol, že život pre neho nie je o oceneniach. Talentovaný Holanďan má okrem spomenutých dvoch štúdioviek na konte aj albumy Imagine (2008), Mirage (2010) a Intense (2013), remixové albumy Imagine: The Remixes (2009) a Mirage: The Remixes (2011) a okrem A State of Trance každoročne vydáva aj kompilácie A State of Trance Year Mix, A State Of Trance Classics a Universal Religion. Armin van Buuren pritom stále moderuje program A State of Trance, ktorý má za sebou už 800 epizód.

Úspechy

V rokoch 2007, 2008, 2009, 2010 a 2012 bol zvolený fanúšikmi ako najpopulárnejší DJ podľa britského magazínu DJ Mag Top 100. Pravidelne vyhráva rôzne ocenenia v ankete IDMA – International Dance Music Awards.
Saint-Aubin-du-Thenney

Poloha

Obec má rozlohu 13,96 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 356 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Májka fialová

Život a vývoj

Dospelá májka dosahuje veľkosť 10 – 40 mm. Samičky sú väčšie ako samčekovia, pretože majú bruško plné vajíčok.
Vývoj májky je dosť komplikovaný a spôsobuje, že májky sú pomerne vzácne. 
Z vajíčka, ktorých samička nakladie až 10 000, sa vyliahne malá larva (triungulinus), ktorá sa, najčastejšie na kvete, prichytí k nejakému hmyzu, obyčajne k včele alebo čmeliaku. 
Toto štádium májky bolo pôvodne nesprávne pomenované ako samostatný druh – včelia voš. Larva sa živí včelími vajíčkami. Potom sa premení na larvu druhého štádia. Tá sa živí larvami včiel a medom. Dvakrát sa zvlieka. 
Neskôr sa premení na na larvu 3. štádia, ktorá prezimuje. Na jar nasleduje premena na štvrtú larvu, ktorá sa zakuklí a z kukly sa vyliahne dospelý chrobák. 
Dospelá májka sa živí rastlinnou potravou.

Jedovatosť májky

Májka je okrem spôsobu vývoja zaujímavá aj tým, že v nebezpečenstve, napríklad pri dotyku, vylučuje žltkastú tekutinu - hemolymfu, ktorá sa podobá olejovým kvapkám. Obsahuje prudko jedovatý alkaloid kantaridín. Môže byť smrteľný aj pre človeka už pri dávke 30 mg. Jed bol v minulosti používaný travičmi. Postihnuté miesto napr. na koži sa ťažko hojí.

Výskyt na Slovensku

Májka sa na Slovensku vyskytuje na celom území. Obľubuje hlavne lúky. V blízkosti Bratislavy sa s ňou môžeme stretnúť napríklad v okolí Bielej vody alebo na Devínskej Kobyle. Hojná je aj v okolí čunovských jazier.

Ochrana

Májka patrí na Slovensku medzi chránené živočíchy. V prílohe č. 6 k vyhláške Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 24/2003 Z.z., ktorou sa vykonáva zákon č. 543/2002 Z.z. o ochrane prírody a krajiny v znení neskorších predpisov je zaradená medzi druhy národného významu. Spoločenská hodnota jedného jedinca je 90 eur.
Methuselah’s Children

Príbeh

Viktoriánsky milionár Ira Howard založil krátko pred smrťou nadáciu na podporu dlhovekosti. Nadácia vyhľadáva ľudí, ktorých starí rodičia sa dožili viac ako 100 rokov a povzbudzuje ich k manželstvu. Takisto bohato podporuje ich deti. Takto vzniká skupina dlhovekých ľudí, ktorí si hovoria "Howardove rodiny" a ktorí sa môžu dožiť aj 200 rokov. Niekoľko rokov pred udalosťami knihy sa rodiny rozhodli vyjsť z utajenia, ale namiesto pozitívneho prijatia sa stali objektami nenávisti. Bežní obyvatelia si myslia, že vlastnia špeciálnu procedúru na predĺženie života. V tomto období sa na scénu vracia Lazarus Long, najstarší z dlhovekých.

Potom, ako rodiny odhalia plán na ich uväznenie s cieľom získať recept na predĺženie života, prípadne ich zničiť, Lazarus naplánuje útek s experimentálnou kozmickou loďou, vybavenou špeciálnym pohonom, ktorý umožňuje rýchlosť vyššiu (blízku?) ako rýchlosť svetla. Priblížia sa k najbližšej hviezde typu G, ktorá má obývateľnú planétu s humanoidmi, ktorí sa nazývajú Jocara. Títo humanoidi ľudí privítajú a umožnia im kolonizáciu. Centrom života Jocara je uctievanie božstiev a vedú ľudí k podobnému rozhodnutiu. Po drastickom stretnutí jedného z ľudí s "božstvom", Lazarus Long príde na omyl, ktorý spočíval v ich mylnom predpoklade, že humanoidov považovali za najvyššie bytosti. Popritom sú iba čímsi podobným domestikovaným zvieratám a skutočným vrcholom tvorstva sú "bohovia". Po veľmi krátkom čase sú práve týmito bytosťami odoslaní na ďalšiu planétu, ktorá je podobná a je obývaná malými bytosťami s kolektívnym vedomím, ktoré dokážu vedome ovládať svoje prostredie. Ľudia majú na planéte život plný blahobytu, ale dve udalosti zmenia ich postoj: druhý najstarší človek, Mary Sperlingová sa zjednotí s mysľou planéty a tým získa "nesmrteľnosť" a neskôr bytosti geneticky upravia novonarodené dieťa Marion Schmidt. Toto rozdelí kolonistov na dve skupiny - jedna sa rozhodne zostať a druhá sa vráti späť na Zem. Keďže sa kolonistom podarilo pomocou obyvateľov planéty vyriešiť problém nadsvetelnej rýchlosti, vracajú sa na Zem v oveľa kratšom čase. Napriek tomu na Zemi uplynulo vyše 75 rokov. Po počiatočných obavách sa kontaktujú s obyvateľmi; ľudstvo medzitým vyriešilo problém dlhovekosti a Zem zápasí s preľudnením. Preto privítajú technológiu kozmického pohonu a otvorí to dvere pre kolonizáciu vesmíru.
Desingy

Poloha

Obec má rozlohu 18,93 km². Najvyšší bod je položený 661 m n. m. a najnižší bod 260 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 766 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carevo

Geografia

Mesto sa rozprestiera na juhovýchode krajiny, 65 km juhovýchodne od centra oblasti – Burgasu. Nadmorská výška sídla predstavuje 0 m n. m. Z juhu rajón hraničí s Tureckom.

Demografia

K 31. decembru 2012 tvorilo populáciu 5 999 obyvateľov.

Dejiny

Prvýkrát sídlo spomína v 12. storočí arabský cestovateľ a vedec Muhammad al-Idrísí ako Vasiliko.
Chapelaine

Poloha

Obec má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Châtelets

Poloha

Obec má rozlohu 9,92 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 97 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Laussonne

Poloha

Obec má rozlohu 25,11 km². Najvyšší bod je položený 1 191 m n. m. a najnižší bod 796 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 996 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labastide-Saint-Pierre

Poloha

Obec má rozlohu 20,64 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 723 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Koloman (Uhorsko)

Dynastické problémy

Kráľ Ladislav I. mal tri dcéry, ale žiadneho syna.
Za nástupcu si vybral Gejzovho syna Álmoša, ktorého uprednostnil pred jeho bratom Kolomanom, ktorý mal ako starší väčší nárok na trón. Po Ladislavovej smrti sa však Almoš vzdal koruny v bratov prospech a ujal sa spravovania Nitrianskeho kniežatstva. Už v roku 1098 medzi nimi vypukli prvé rozpory, ale po zásahu uhorskej šľachty sa bratia museli pomeriť.

Začiatky vlády

V roku 1096 cez Uhorsko prechádzali oddiely križiackych vojsk, ktoré sa zhromažďovali v Konštantínopole. Prvé prechody neorganizovaných križiackych oddielov sprevádzalo plienenie a rabovanie krajiny, dokonca obliehanie niektorých hradov. Posledné križiacke vojsko pod velením Gottfrieda z Bouillonu, jedného z veliteľov prvej križiackej výpravy prešlo cez územie Uhorska organizovane, po dohode s kráľom Kolomanom.

Zahraničná politika

Na začiatku svojej vlády si upevnil postavenie v Chorvátsku a uzavrel spojenectvo s Benátskou republikou.  V máji roku 1099 utrpel porážku od Kumánov, keď poskytol vojenskú pomoc kyjevskoruskému kniežaťu Sviatopolkovi II. V tom istom roku uzavrel spojeneckú zmluvu s českým kniežaťom Břetislavom II. Na prelome 11. a 12. storočia sa dostal kráľ do nepriaznivej situácie, kedy proti nemu stála Byzantská ríša a Benátska republika, ktorým sa nepáčila jeho prítomnosť v Chorvátsku. Priateľské vzťahy neudržiaval ani s cisárom Henrichom IV., ktorý stál na strane jeho brata Álmoša. Jeho vzťahy s Byzantskou ríšou sa zlepšili po svadbe jeho netere Pirošky s neskorším byzantským cisárom Jánom II. Týmto sa však ukončilo jeho spojenectvo s Normanmi na Sicílii, keďže boli nepriateľmi Byzantskej ríše. Koloman pokračoval v svojej expanzii na Balkán a v roku 1105 dobyl mestá Zadar, Split, Šibenik a Trogir. Tiež prijal titul kráľ Chorvátska a Dalmácie. Dobré vzťahy so Svätou stolicou upevnil tým, že sa vzdal práva investitúry. V roku 1112 sa oženil s Eufémiou, dcérou Vladimíra Monomacha, lenže keď ju pristihol pri nevere, tak ju poslal späť do Kyjevskej Rusi, kde mu porodila syna Borisa.

Spory s bratom

Mier uzavretý medzi bratmi v roku 1098 vydržal len do roku 1105. Vtedy Koloman nechal korunovať svojho syna Štefana za uhorského kráľa, čo Álmoš považoval za porušenie svojich nástupníckych práv. V spore však Álmoš postupne strácal svojich spojencov v zahraničí a nakoniec bol zbavený vlády nad Nitrianskym kniežatstvom. Álmoš sa pokúsil spáchať v roku 1108 atentát na svojho brata, no neuspel. Požiadal o pomoc nemeckého cisára Henricha V., ktorý spolu s českým kniežaťom Svatoplukom vtrhli na územie Slovenska, čo však Kolomanovým postavením neotriaslo. Nakoniec dal Koloman Álmoša a jeho malého syna Bela v roku 1115 oslepiť.

Učenosť

Z Kolomanovej vlády sa nám zachovalo množstvo literárnych pamiatok ako Svätoštefanská legenda, liturgická kniha Agenda pontificalis, ktoré napísal biskup Hartvik. Bola vytvorená aj kronika Gesta Ungarorum vetera (Najstaršie skutky Uhrov) a dielo Codex Albensis, obsahujúce najstarší notový rukopis.
Koloman zomrel začiatkom februára 1116, trón prenechal synovi Štefanovi.
Redessan

Poloha

Obec má rozlohu 15,57 km². Najvyšší bod je položený 76 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 571 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Japonska

Vlajka Japonska ma názov hi-no-maru (slnečný kotúč) a bola pôvodne používaná šogunmi domu Tokugawu. V roku 1854 sa stala národným symbolom a v roku 1870 bola potvrdená zákonom.
Je to biely list s červeným kruhovým poľom, ktoré je najčastejšie uprostred vlajky (niekedy je posunuté bližšie k žrdi). Biela je japonská národná farba a vyjadruje čistotu a poctivosť a červený kotúč je symbolom slnka. Jeho farba je symbolom náruživosti, úprimnosti a nadšenia.
Grémévillers

Poloha

Obec má rozlohu 6,85 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 369 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medzinárodná plavecká federácia

História

FINA bola založená 19. júla 1908 ôsmimi zakladajúcimi členmi: Belgicko, Dánsko, Fínsko, Francúzsko, Maďarsko, Nemecko, Spojené kráľovstvo a Švédsko. Česko-Slovensko bolo prijaté v roku 1919 (zrušené v roku 1992) a osamostatnené Slovensko v roku 1993.

Podujatia

FINA organizuje jedny majstrovstvá sveta, na ktorých je zastúpený každý z piatich plaveckých športov, ako aj majstrovstvá sveta či vrcholové podujatia jednotlivých športov.

Majstrovstvá sveta

Ide o mamutie plavecké podujatie FINA, ktoré sa od roku 2001 koná s 2-ročnou periodicitou, a je zastúpené všetkými piatimi športami.
Jozef Kelemen

Pedagogické a odborné aktivity

V minulosti regulárne prednášky na UK v Bratislave, na UPJŠ v Košiciach, na Ekonomickej univerzite v Bratislave,na Vysokej škole manažmentu v Trenčíne, na Univerzite L. Eotvösa v Budapešti a na Vysokej škole technickej I. Szechényiho v Györi v Maďarsku, hosťujúci vedecký pracovník v MIT Artificial Intelligence Laboratory, Cambridge, Mass., USA, špecializované doktorské kurzy na Vienna University of Technology, Viedeň, Rakúsko, na Rovira i Virgili University, Tarragona, Španielsko a na Univerzite Hradec Králové v Česku. 
V súčasnosti profesor na Sliezskej univerzite v Opave (Česko).
ISO 3166-2:WS

Kódy ISO 3166-2 pre Samou identifikujú 11 regiónov. Prvá časť (WS) je medzinárodný kód pre Samou, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.

Zoznam kódov

WS-AA A'ana
WS-AL Aiga-i-le-Tai
WS-AT Atua
WS-FA Fa'aaaleleaga
WS-GE Gaga'emauga
WS-GI Gagaifomauga
WS-PA Palauli
WS-SA Satupa'itea
WS-TU Tuamasaga
WS-VF Va'a-o-Fonoti
WS-VS Vaisigano
Stály dvor medzinárodnej spravodlivosti

Stály dvor medzinárodnej spravodlivosti, skrátene SDMS (ang. Permanent Court of International Justice, skrátene PCIJ, franc. Cour permanente de Justice internationale, skrátene CPJI) bol prvý celosvetový medzinárodný súd. Bol vytvorený na základe článku XIV Paktu Spoločnosti národov. Štatút Stáleho súdu medzinárodnej spravodlivosti bol prijatý Spoločnosťou národou 13. decembra 1920 nadobudol platnosť 8. októbra 1921. Prvé formálne zasadnutie SDMS sa uskutočnilo 15. februára 1922.
V rozmedzí rokov 1920 - 1940 SDMS riešil 29 sporových konaní medzi štátmi a vydal 27 poradných posudkov. SDMS zanikol v roku 1946. Jeho nástupcom je Medzinárodný súdny dvor, ktorý bol vytvorený ako jeden z hlavných orgánov Organizácie Spojených národov.
Adolf Husár

Životopis

Za umeleckého zlievača sa vyučil u A. Fernkorna, u H. Gassera, 1870-1872 študoval na AVU vo Viedni u F. Bauera, krátko u K. Zumbuschsa. Od 1871 pôsobil v Budapešti, 1897 prof. Všeobecnej kresliarskej školy. Popredný reprezentant maď. monumentálneho sochárstva, charakteristický akademickým štýlom. Podnikol študijnú cestu po Nemecku a Taliansku. Na Slovensku sú jeho práce z mladosti v banskobystrickom múzeu, neskoršie vo Východoslovenskom múzeu v Košiciach.
Saint-Forgeux

Poloha

Obec má rozlohu 22,27 km². Najvyšší bod je položený 800 m n. m. a najnižší bod 340 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 389 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dravce (okres Levoča)

Erb obce

Na erbe obce je zobrazený baránok so siedmimi rohmi, ktorý sedí na veľkej knihe so siedmimi pečaťmi.
Telestas z Messénie

Telestas (starogr. Τελέστας – Telestas) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 340 pred Kr.
Telestas z Messénie zvíťazil v boxe dorastencov na 110. olympijských hrách v roku 340 pred Kr. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá a bol tvtrdší ako dnešný. Dovoľovalo sa všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Podľa starovekého cestovateľa a spisovateľa Pausania socha Telesta stála v posvätnom okrsku olympijskej Altidy pri kovovej soche koňa, ktorú Olympii venoval Krokón z Eretrie, víťaz jazdeckého preteku. Autorom Telestovej sochy bol sochársky majster Silanión. Keď archeológovia odkryli v Nemei tunelový vchod na štadión, na jednom z kamených blokov sa nachádzal značne poškodený nápis s menom olympionika Telesta.
Ústie nad Priehradou

Ústie nad Priehradou je popri vlastnej Trstenej druhá časť mesta Trstená.
Pôvodne to bola samostatná obec, ktorá vznikla roku 1953 zlúčením obcí Oravské Hámre, Osada a Ústie (nazývanej 1927-1946 Ústie nad Oravou). Roku 1975 bola táto obec pričlenená k Trstenej.
Sainte-Colombe-sur-Loing

Poloha

Obec má rozlohu 14,76 km². Najvyšší bod je položený 345 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 185 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ételfay

Poloha

Obec má rozlohu 8,12 km². Najvyšší bod je položený 110 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gigant (mytológia)

Giganti (po grécky a latinsky Gigantes, j.č. Gigas) boli v starogréckej mytológii obludní vlasatí obri, synovia bohyne zeme Gaie, zrodení z kvapiek krvi boha neba Urana. Boli to napríklad Alkyoneus, Klytios a Enkelados.
Neuznávali vládu Dia a vzbúrili sa proti nemu a olympským bohom. Zeus na nich poslal Herakla, ten porazil Alkyonea a ostatných postupne zničili posmelení olympskí bohovia a čiastočne Herakles.
Tzv. gigantomachia (boj Gigantov s bohmi) sa stala veľmi častým námetom gréckych umelcov.
La Racineuse

Poloha

Obec má rozlohu 7,11 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 161 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kaplán

Kaplán je najbližším spolupracovníkom  farára pri pastorácii vo farnosti. Má určité povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva danej cirkvi.

Kaplán v katolíckej cirkvi

Kaplán sa má ustanoviť ak si to vyžaduje pastoračná starostlivosť, majú sa ustanoviť jeden alebo viacerí podľa okolnosti. Ustanovuje sa na výpomoc pre celú farnosť, alebo len nejakú je časť veriacich. Musí byť ustanovený v posvätnom ráde presbyterátu. Slobodne ho vymenúva diecézny biskup po vypočutí mienky farára a dekana. Je povinný revidovať vo farnosti, zastupuje podľa normy práva farára. Diecézny biskup alebo administrátor môžu kaplána odvolať z oprávneného dôvodu.