google/wiki40b huggingface dataset:
Condezaygues

Poloha

Obec má rozlohu 10,81 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 867 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ceton

Poloha

Obec má rozlohu 59,39 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 904 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karpathen Post

Karpathen Post bol týždenník Uhorského karpatského spolku, ktorý vychádzal v Kežmarku v rokoch 1880 až 1942. Počas rokov 1887 – 1891 bol orgánom Tatranskej sekcie Uhorského karpatského spolku. Venoval sa predovšetkým publikovaniu správ zo Spiša, Vysokých Tatier, ich okolia i pôsobeniu nemeckej menšiny. Noviny vychádzali v nemeckom jazyku a niektoré články, ale aj inzeráty boli v maďarčine.
Od r. 1909 bol jediným nemeckým spoločensko-hospodárskym týždenníkom na Spiši, pred skončením svetovej vojny bol orgánom nemeckej národnej rady na Spiši.
Od r. 1919 to bol spoločenský týždenník nemeckej menšiny na Spiši. a orgán Zipser deutsche Partei. Od r. 1939 to bol politický nemecký týždenník písaný fraktúrou. Okrem politicko-ideologických príspevkov prinášal správy z jednotlivých špišských miest, v ktorých žili aj Nemci (Spišská Nová Ves, Kežmarok, Levoča, Belá, Dobšiná). Veľkú pozornosť venoval cudzineckému ruchu, v tom aj Vysokým Tatrám. Časopis bol zastavený, pretože išlo o polit. týždenník spišských Nemcov, ktorí nesúhlasili s Karmasinom a ktorí predtým boli príslušníkmi politickej strany spišských Nemcov.

Dejiny

Prvé číslo týždenníka vyšlo 6. mája 1880. Oficiálne bol založený 14. apríla 1880. Pri jeho vzniku stáli Robert Schwartner (neskôr Robert Börkey), Julius Handl a majitelia tlačiarne Pavol Sauter a Carl Robert Schmidt. Noviny mali vychádzať v týždennej periodicite s nákladom 400 kusov na ôsmych stranách vo formáte: 33 cm x 25 cm. 
V júli 1882 bol zmenený formát novín a majitelia urobili niektoré personálne zmeny. Karpathen Post prešiel do vlastníctva Pavla Sautera a za zodpovedného redaktora bol vymenovaný profesor Friedrich Scholcz túto úlohu plnil do septembra 1888. Potom sa znova ujal vedenia redakcie Pavol Sauter a v tejto funkcii pôsobil aj ako majiteľ a vydavateľ novín do jeho smrti v roku 1908. V jeho diele pokračoval syn Teodor Augustín Sauter, až do skončenia vydávania týždenníka v roku 1942. Krátko predtým v auguste 1942 mu pomáhal jeho najstarší syn Erhard. Redaktormi boli aj viacerí intelektuáli, ktorí pôsobili na Spiši (ich zoznam je uvedený nižšie). Súčasťou novín boli špeciálne prílohy „Edelweiss“ (v roku 1880), „Zipser Heimat“ (1923 – 1939), „Die Hohe Tatra“ (1931 – 1940).
Karpathen Post bol od samého začiatku nezávislý týždenník, ktorý poskytol priestor intelektuálom píšucim o kultúrnych  a politických  na Spiši. Uverejňoval správy o verejnom živote Spišských Nemcov, dokumentoval aktivity obyvateľov Spiša a zastupoval ich záujmy. Zameriaval sa na problémy cestovného ruchu, na obchod, kúpele v horských oblastiach, uverejňoval historické, kultúrne a národopisné témy.
Po prvej svetovej vojne, po vzniku Prvej Československej republiky  sa iniciatívne zasadzoval za zachovanie nemeckých škôl. Zachoval si vysokú úroveň novinárskej práce až do jeho zániku.
Dobro (hudobný nástroj)

História vzniku

Johna Dopyeru, výrobcu strunových nástrojov v Los Angeles, zaujímali možnosti zosilnenia zvuku týchto akustických nástrojov (elektronické snímače boli vynájdené až neskôr). Prvým jeho pokusom boli husle s kovovým rezonátorom, lievikovitým zosilňovačom z Edisonovho fonografu. Potom sa pokúsil zosilniť zvuk gitary a to sa mu podarilo na celokovovej gitare s poniklovaným korpusom vyrobeným zo zliatiny(70% medi a 30% zinku) s tromi rezonátormi umiestnenými na korpuse. Ďalšie pokusy ukázali, že najlepší zvuk má gitara s tenkými rezonátormi z postriebreného hliníku. V októbri r. 1926 požiadal John o svoj prvý patent a spoločne s bratmi za finančnej podpory investorov začali s výrobou "National Tri-Plate Style 1", ako sa tento nástroj nazýval, vo firme National Strings Instrument Corporations s 22 zamestnancami. Pre roztržky z tejto firmy spolu s bratom odišli a založili r. 1929 svoju vlastnú firmu Dobro Manufacturing Company, kde vyrábali už naozajstnú rezofonickú gitaru s dreveným korpusom a novým designom, ktorú si dal John patentovať rok predtým. Názov pre nástroj, ktorý sa v nej vyrábal predovšetkým - DOBRO - vznikol spojením začiatočných slabík slov DOpyera BROthers (bratia Dopyerovi). Tento názov sa natoľko ujal medzi hudobníkmi, že sa tak začal nazývať všebecne tento typ hudobných nástrojov bez ohľadu na výrobcu.

Klasický štýl

Na dobro s klasickým krkom, aký má španielska gitara, sa hrá aj podobným štýlom (najčastejšie v jazzovej hudbe).

Slide štýl

Slide štýlom sa hrá podobne ako napr. na slide gitaru, kde sa k hre používa rúrka buď nastoknutá na prst, alebo uchopená prstami a stláčajúca struny. Pri tomto spôsobe sa drží dobro vodorovne zavesené alebo položené na kolenách hudobníka.
Urdos

Poloha

Obec má rozlohu 36,27 km². Najvyšší bod je položený 2 379 m n. m. a najnižší bod 708 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 69 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kinshasa

Dejiny

Koncom 19. storočia bol Léopoldville vojenskou stanicou pri africkej dedine Kinshasa. Názov Léopoldville je odvodený od mena belgického kráľa Leopold II.. Od roku 1898 je vojenská stanica konečnou stanicou na železničnej trati Matadi – Léopoldville. Od roku 1929 bol administratívnym centrom Belgického Konga (dovtedajším bolo prístavné mesto Boma). Léopoldville bol oficiálne vyhlásený za mesto 25. júna 1941. Mesto má rozlohu 5 000 hektárov a 53 000 obyvateľov. Od 30. júna 1960 bol hlavným mestom nezávislého Zairu. Názov mesta z Léopoldville na Kinshasa bol zmenený v roku 1966.

Obyvateľstvo

Ako veľa miest v Afrike je Kinshasa veľmi rýchlo rastúce mesto. V roku 1920 malo len 1 200 obyvateľov, v roku 1945 preskočilo 100 000 a malo by dosiahnuť 12 000 000 v roku 2015.
Graf vývoja obyvateľstva:

Doprava

Mesto má medzinárodné letisko v obci Nsele a druhé letisko blízko centra pre ľahšie lietadlá. Do provincie Bas-Congo vedie cesta a železničná trať. Do východnej časti krajiny sa používa na dopravu rieka Kongo do Kisangani cez Mbandaku, do Ileba cez rieku Kasai, cez rieku Ubangi do Bangui v Stredoafrickej republike a cesta do Kikwitu. Je planovaný most do Brazzaville.
Northern Ireland Science Park

História

Vedecký park bol pôvodne koncipovaný na základe Dohody z Veľkého piatku v roku 1998, ktorý určil spôsob financovania vedeckých a priemyselných parkov v Severnom Írsku. Nezisková nadácia Northern Ireland Science Park bola založená v roku 1999 univerzitou v Ulsteri, Queens University Belfast a členmi obchodnej komunity. Väčšina finančných prostriedkov pochádzala z vládnej iniciatívy, s úmyslom, že park sa stane samostatným. Naplánovaných bolo 12 budov, ktoré sa mali rozprestierať na ostrove Queens Island, vrátane inovačného centra pre menšie priemyselné podniky, univerzitný inštitút pre elektroniku, komunikáciu a informačné technológie, ako aj väčšie podniky a výrobné firmy.

Partneri

Northern Ireland Science Park je partnerom Queens University Belfast, univerzity v Ulsteri a je financovaný Severoírskym ministerstvom podnikania, obchodu a investícií a Medzinárodným fondom pre Írsko. Northern Ireland Science Park úzko spolupracuje s Invest NI, agentúrou pre hospodársky rozvoj a mestskou radou v Belfaste.
Darwin (ostrov)

Darwin (v minulosti tiež známy pod názvom ostrov Culpepper) je ekvádorský ostrov ležiaci vo východnej časti Tichého oceánu, ktorý patrí do súostrovia Galapágy. Bol takto pomenovaný na počesť Charlesa Darwina, ktorý ostrovy preslávil po celom svete. Má rozlohu 1,1 km² (110 hektárov) a maximálnu nadmorskú výšku 168 m n. m. Je domovom pre tulene, fregaty, leguány morské, čajky lastovičkovité, uškatce, veľryby, morské korytnačky, delfíny, suly červenonohé a suly maskované. Keďže na pevnine neexistujú žiadne miesta na vylodenie, najdôležitejšie atrakcie ostrova sa nachádzajú na pobreží Tichého oceánu, ktorý ponúka skutočne rôznorodé formy morského života.

Geológia

Ostrov Darwin a ostrov Wolf (vzdialený od neho 40 km) sa občas spájajú dokopy ako Darwin a Wolf, resp. Darwin Wolf. Ostrov Darwin tvoria zvyšky vyhasnutej sopky s nadmorskou výškou 165 m n. m. a nachádza sa v severozápadnej časti súostrovia Galapágy. Sopka, ktorá tvorí základ ostrova, vyhasla, predpokladá sa, že k poslednému výbuchu tu došlo približne pred 400 000 rokmi, čo znamená, že ostrov je o niečo mladší ako ostrov Wolf. Láva v okolí ostrova Darwin má homogénne zloženie, čo poukazuje na jej relatívne mladý vek, a vykazuje podobné chemické zloženie ako láva v tzv. horúcich škvrnách, teda v miestach šírenia vulkanickej činnosti na súostroví Galapágy.
Predpokladá sa, že ostrov Darwin doteraz prekonal minimálne dva erupčné cykly, ktoré mali za následok vytvorenie dvoch vrstiev vápenca oddelených plagioklasovým čadičom. Dá sa tiež s určitosťou povedať, že ostrov Darwin tvoria zvyšky omnoho väčšieho celku, ktorý sa tu kedysi nachádzal. Avšak potom ako ostrov prešiel do erupčnej fázy, bol tento celok vystavený erózii.

Turizmus

Darwinský oblúk je prírodná kamenná klenba, ktorá bola kedysi dávno súčasťou tohto obrovského celku, nachádza sa vo vzdialenosti menej ako jeden kilometer od hlavného ostrova Darwin a je hlavnou atrakciou pre neveľký počet turistov, ktorí sa rozhodnú ostrov navštíviť. Ostrov Darwin nemá prepojenie s pevninou. V dôsledku toho je vyhľadávanou lokalitou iba pre turistov, ktorí sa chcú potápať, avšak pre veľkú vzdialenosť od hlavného ostrova sem prichádza iba obmedzený počet vyhliadkových lodí. Na ostrove Darwin sa vyskytujú rozmanité formy morského života vrátane hojného počtu rýb. Okolité vody priťahujú do tejto oblasti v období od júna do novembra viaceré jedince žraloka veľrybého a žraloka čiernocípeho. Okrem nich je tu možné nájsť aj karetu obrovskú, manty a delfíny.
Finestret

Poloha

Obec má rozlohu 8,43 km². Najvyšší bod je položený 1 139 m n. m. a najnižší bod 274 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 178 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Complex Instruction Set Computer

Complex instruction set computer, skrátene CISC (doslova počítač s rozsiahlou inštrukčnou sadou alebo počítač s úplnou inštrukčnou sadou) je mikroprocesorová architektúra, v ktorej sa každá inštrukcia vykonáva ako viacero operácií mikrokódu v jednom takte procesora (napr. načítanie z pamäti, vykonanie aritmetickej operácie, zapísanie do pamäti). CISC procesory majú preto rozsiahlu sadu pomerne zložitých inštrukcií.
Architektúra CISC je duálnou k architektúre RISC.
Pred tým ako prvé procesory typu RISC uzreli svetlo sveta, mnohí vedci a technici zaoberajúci sa architektúrou počítačov sa snažili preklenúť medzeru medzi vyššími programovacími jazykmi a vtedajšími strojovými jazykmi tým, že do inštrukčnej sady procesorov pridali nové inštrukcie, ako volanie podprogramu (funkcie), inštrukcie cyklov a iné. Takýto prístup umožnil programy, ktoré zaberali podstatne menej pamäte, pretože zložitejšiu funkcionalitu bolo možné dosiahnuť volaním jedinej inštrukcie, čo bol v šesťdesiatych rokoch minulého storočia veľmi dôležité.
Hoci CISC procesory dosiahli svoj cieľ a umožnili používať konštrukcie vyšších programovacích jazykov, ukázalo sa že tieto nie vždy mali za následok zvýšenie výkonnosti. Napríklad, zistilo sa že na jednom konkrétnom type procesora bolo možné zvýšiť výkonnosť použitím sekvencie viacerých jednoduchších inštrukcií namiesto volania podrogramu pomocou jedinej inštrukcie CALL. Navyše, čím väčšími a zložitejšími sa inštrukčné sady procesorov stávali, tým dlhšie trvalo procesoru inštrukciu dekódovať. Taktiež implementácia všetkých týchto inštrukcií vyžadovala väčšie úsilie od návrhárov procesora a taktiež väčšie množstvo tranzistorov v takomto procesore.
V posledných rokoch sa výrobcovia čipov CISC inšpirovali technológiou RISC do tej miery (napr.Intel x86 a AMD procesory), že stále síce podporujú všetky inštrukcie svojich starších typov procesorov (kvôli zachovaniu spätnej kompatibility) avšak jednotlivé inštrukcie sú dekódované do podoby „mikro-operácií“ a tie potom interne vykonávajú podobne ako je to v procesoroch typu RISC. Tým zmenšujú rozdiel medzi „klasickými“ CISC a RISC procesormi.
Tento postup doviedla do dokonalosti spoločnosť Transmeta, ktorá použila pre svoje x86-kompatibilné procesory architektúru VLIW (s veľmi širokým inštrukčným slovom), pričom do interného kódu sa pôvodný binárny kód x86 priebežne prekladá špeciálnym softvérom.
Le Vaumain

Poloha

Obec má rozlohu 8,1 km². Najvyšší bod je položený 185 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ambleville (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 5,09 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gambaiseuil

Poloha

Obec má rozlohu 18,92 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 66 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cinquain

Cinquain (čítaj senkén) je básnická forma, ktorú vytvorila americká poetka Adelaide Craps na začiatku 20. storočia. Má ustálenú formu rovnako ako napr. haiku či tanka. Vlastne bola reakciou na tieto formy.

Tento žáner pozorného autora môže naučiť ako pôsobia jednotlivé slovné druhy na výstavbu básne. Pomenovanie pochádza z francúzštiny, je odvodené od slova päť a značí „päticu“, „súbor piatich prvkov“. Učí nás vyjadrovať sa stručne, jasne, hutne, k veci.

Príklady

Krajina

divoká, smädná

šermujem, vzdychám, lákam

sľubujem Ti svoju vernosť

Pathagonia
lečo

aromatické, paradajkové

bublá, vonia, láka

na slaninke s vajíčkom

večera
štetec

štíhly, elegantný

kĺže sa, tvorí, prezrádza

zatancoval mi bez hudby

erotika
Miroslav Lajčák

Život

Lajčák študoval jeden rok právo na Univerzite Komenského v Bratislave, neskôr vyštudoval medzinárodné vzťahy a diplomaciu na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov.

Politická činnosť

Od roku 1983 bol členom KSČ. V roku 1988 začal pracovať na česko-slovenskom ministerstve zahraničia. Medzi rokmi 1991 a 1993 pracoval na veľvyslanectve v Moskve, najprv na česko-slovenskom a neskôr slovenskom. Medzi rokmi 1993 a 1994 bol šéfom kabinetu slovenského ministerstva zahraničia. V rokoch 1994 a 1998 bol slovenským veľvyslancom v Japonsku, medzi rokmi 2001 a 2005 podobnú funkciu zastával i vo vtedajšej Juhoslávii (Srbsku a Čiernej Hore od roku 2003), Albánsku a Severnom Macedónsku.
Od 30. júna 2007 vystriedal vo funkcii vysokého predstaviteľa pre Bosnu a Hercegovinu Christiana Schwarz-Schillinga.
16. decembra 2007 mu najväčší bosniansko-srbský denník Nezavisne novine udelil ocenenie Osobnosť roka. O takmer dva týždne neskôr, 28. decembra, mu titul Osobnosť roka udelil aj denník bosnianskych Moslimov Dnevni Avaz.
26. januára 2009 ho prezident Ivan Gašparovič vymenoval za nového ministra zahraničných vecí SR namiesto Jána Kubiša. Miroslav Lajčák zároveň naďalej pôsobil vo fukcii vysokého predstaviteľa pre Bosnu a Hercegovinu. Vo funkcii vysokého predstaviteľa ho vystriedal v marci 2009 Valentin Inzko.
V roku 2016 sa uchádzal o funkciu generálneho tajomníka OSN. Pri dvoch hlasovaniach bol síce na druhom mieste, ale nakoniec v hlasovaní Bezpečnostnej rady 5. októbra zvíťazil bývalý portulgalský premiér a komisár pre utečencov António Guterres. Lajčákovi mali uškodiť vyjadrenie premiéra Fica, ktorý za svojho ministra loboval v Kremli, ako aj fakt, že sa mu nepodarilo získať podporu okolitých krajín, dokonca ani členov V4.

Predseda 72. zasadnutia Valného zhromaždenia OSN

31. mája 2017 bol zvolený za predsedu 72. zasadnutia Valného zhromaždenia OSN. Funkciu bude vykonávať od 12. septembra po dobu jedného roka.
Podľa zvyklostí nebude dostávať plat od OSN, ale od domovskej krajiny. Lajčákov plat bol navýšený tak, aby sa vyrovnal platu slovenských diplomatov v zahraničí a zároveň sa stal najlepšie plateným ministrom slovenskej vlády. Funkciu v OSN bude vykonávať súbežne s ministerskou funkciou slovenskej vlády.
Trouley-Labarthe

Poloha

Obec má rozlohu 4,39 km². Najvyšší bod je položený 380 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 92 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Broadwell

Broadwell je kódové označenie pre piatu generáciu mikroprocesorov vyvíjaných spoločnosťou Intel. Broadwell je zmenšením architektúry Haswell; využíva 14-nanometrovú výrobnú technológiu. Procesory Broadwell však plne nenahradili procesory Haswell, pretože neponúka žiadne low-endové desktopové procesory. Prvé desktopové procesory vyšli 2. júna 2015. Ich nástupcom sa stali procesory architektúry Skylake.
Označenie piata generácia majú oficiálne len procesory Core i3, i5 a i7. Procesory Broadwell radu Celeron, Pentium a Xeon toto označenie nenesú. Táto generácia tiež zaviedla označenie Core M pre mobilné procesory.

História vývoja

Procesory Broadwell boli oznámené ku koncu roka 2012. Pôvodne sa špekulovalo, že by tieto procesory mali využívať iba pätice typu BGA a predávať sa privarené k základnej doske, čo by znemožnilo zmenu komponentov a teda vylepšovanie počítača. Začiatkom roka 2013 Intel oznámil, že vo štvrtom štvrťroku 2013 začne sériovú výrobu čipov, ktoré mali byť zákazníkom dodávané už v nasledujúcom roku. Onedlho potom bolo oznámené, že Intel zostane u LGA pätice a procesory sa k doskám variť nebudú. V júli bolo oznámené, že sa Broadwell posúva na druhý polrok 2014. Nedlho potom bolo oznámené ďalšie meškanie, kvôli defektom vyrobených procesorov a iným technickým problémom.
27. októbra 2014 bolo spustených niekoľko mobilných procesorov radu Core M. Ďalšie procesory začali vychádzať v januári 2015 a procesory pre stolové počítače radu Core i5 a i7 boli vydané 2. júna 2015, išlo však iba o dva modely, ktoré boli navyše boli zatienené vydaním procesorov Skylake o necelé tri mesiace neskôr. Predstaviteľ Intelu Kirk Skaugen priznal, že preskočenie desktopových procesorov u Broadwellu bolo zlé rozhodnutie.
V máji 2016 Intel oznámil chystané procesory pre nadšencov Broadwell-E, ktoré mali byť pokračovaním modelov Haswell-E s 14-nanometrovým výrobným procesom Broadwellu.

Technické parametre

Medzi varianty pre mobilné zariadenia s päticou typu BGA patrí Broadwell-Y, Broadwell-U, Broadwell-H. Prvé dva menované sa vyznačujú nízkou spotrebou energie a sú určené primárne pre tablety a ultrabooky. Variant H bol navrhnutý pre chipsety HM68, HM87, QM87. Vznikol pre ňu tiež nový chipset HM97 pre "all-in-one" systémy a malé základné dosky.
Procesory pre stolové počítače označené ako Broadwell-DT sú štvorjadrové a pretaktovateľné. Majú integrovaný grafický čip Iris Pre 6200 a 128 MB L4 cache. V základnej frekvencii majú tepelný výkon 65 W. Využívajú päticu LGA 1150 a sú spätne kompatibilné so základnými doskami navrhnutými pre procesory Haswell.
Rad pre počítačových nadšencov Broadwell-E využíva rovnakú päticu ako Haswell-E, teda LGA 2011-v3. Tiež chipset zostáva rovnaký (je však potrebná aktualizácia BIOSu), preto sú základné dosky pre Haswell-E použiteľné i pre Broadwell-E. Tieto procesory tiež podporujú novší typ pamäte DDR4 SDRAM na štyroch kanáloch.
Oľga Záblacká

Zo života

Spev študovala u hlasového pedagóga Františka Tugendlieba počas štyroch rokov.
V minulosti začínala ako speváčka pop jazzovej formácie Faun. Súčasne bola ako herečka členkou amatérskeho divadelného štúdia D2. 
Po  rozpade Faunu založila vlastnú skupinu Kiwi, s ktorou koncertovala do roku 1990. Začiatkom roku 1991 sa jej narodil prvý syn Michal Dúžek a hudbe sa venovala už len príležitostne. Profesionálne sa začala venovať moderovaniu, písaniu scenárov a neskôr aj réžii.
Druhý syn Bruno Dúžek sa Oľge Záblackej narodil v roku 1998.
V roku 2003 nahrala album UFO, na ktorom sa producentsky a autorsky podieľalil: David Koller, Marián Čekovský, Radovan Vrabec Orth a Martin Gašpar. Dvomi textami (Kráľovná Mária a Zákony tiel) prispel Jozef Urban, autorkou zvyšných 16 textov je Oľga.
Od roku 1991 spolupracovala s STV ako moderátorka relácií: Magazín M, Polarity, Správny kľúč a Rhytmick. 
Osem rokov pôsobila ako moderátorka vo Fun rádiu, kde okrem iných vysielala niekoľko autorských relácií. S hercom Jánom Peťkom /Johny/ a Arielim vysielali legendárnu nočnú reláciu Koncert na ležanie, kde nechýbala pravidelná rubrika Popolnočná chvíľka poézie.
V roku 1996 založila na Hlavnom námestí v Bratislave Hydepark , Fór-um slobody. (V období ohrozenej demokracie mohli ľudia za ozvučeným pultom verjne vyjadrovať svoj názor.) Spolu s hercom Matejom Landlom moderovala meetingy Zachráňme kultúru, zorganizovala Koncert Slobody. Každoročne spolupracovala na Koncertoch pre utečencov (UNHCR), angažovala  sa v aktivitách združenia Ľudia proti rasizmu.
Ako riaditeľka stála pri zrode rádia B1.
V rokoch 1997 – 2010  spolupracovala s TV Markíza ako moderátorka, dramaturgička, scenáristka a režisérka. Najznámejšia bola jej autorská relácia Na streche. Lifestylový magazín spojený s talk show priamo na streche v centre starej Bratislavy sa tešil diváckej obľube deväť rokov .
V roku 2011 nakrútila pre TV Markíza medailón Jožo Ráž – Som tu za odmenu (námet, scenár, dramaturgia, réžia).
Od  roku 2011 spolupracovala so Šansón klubom Jozefa Bednárika. Pre klub prebásnila približne 45 šansónov  pre interpretov ako: Nela Pocisková, Zuzana Mauréry, Milan Ondrík, Marcela Laiferová, Eva Pavlíková, Svetlana Rimarenko, Andrea Zimányiová, Gabriela Dzuríková, Ján Koleník, Kristína Turjanová, Viktor Horján a iní. Aktívne sa venuje písaniu hudobných textov. Nachádzajú sa na albumoch interpretov ako: Mária Čírová, Robo Opatovský, OKREJ, Ricco, Mukatado, IMT smile.
V roku 2013 začala nakrúcať celovečerný dokumentárny film Arcibiskup Bezák Zbohom... (námet, scenár, réžia). Film s kontroverznou témou mal premiéru v marci 2014 a v slovenských kinách ho vďaka Barracuda movie videlo vyše 12 000 divákov.
Film sa v roku 2014 dostal do kinodistribúcie aj v Česku.
Od roku 2015 nakrúca druhý autorský dokumentárny film a spolupracuje na rôznych projektoch ako scenáristka a režisérka.
Hroznový mušt

Hroznový mušt je vylisovaná šťava z plodov viniča hroznorodého. Možno ho ponúkať spotrebiteľovi v období od 1. augusta do 31. decembra kalendárneho roka zberu hrozna, z ktorého je vyrobený.
Verdalle

Poloha

Verdalle má rozlohu 24,24 km². Najvyšší bod je položený 847 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Verdalle má 955 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Džungle (prírodná rezervácia)

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie zvyškov porastov tvrdého luhu, dubového lužného lesa so starými dubmi, mäkkého vŕbovo-jelšového luhu, rozsiahlych ostricových mokradí ako stáleho biotopu chránených obojživelníkov, druhovo pestrej ornifauny a ďalej bohatej populácie snežienky jarnej.
Bassens (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 3,11 km². Najvyšší bod je položený 564 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 709 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ț

Ț ț (T s čiarkou pod písmenom) je písmeno rumunskej abecedy. Označuje sa ním fonéma /t͡s/, neznelá alveolárna afrikáta (v slovenčine „c“).
Toto písmeno je často zamieňané s písmenom Ţ (T s cedillou), pretože sa nevyskytovalo v 
bežne používaných znakových sadách, resp. v nich boli tieto znaky považované iba za vizuálne variácie jedného písmena.
T s čiarkou bolo zavedené až v Unicode 3.0, a dosť veľa fontov ho neobsahuje (napríklad operačné systémy Windows ho v štandardnej inštalácii obsahujú až od verzie Windows XP vrátane), čo je dôvod, prečo sa skoro univerzálne v rumunských textoch používa namiesto neho nesprávne T s cedillou.

Reprezentácia v Unicode

Písmeno Ț (veľké) je v Unicode reprezentované ako U+021A LATINSKÉ VEĽKÉ PÍSMENO T S ČIARKOU DOLU a
písmeno ț (malé) U+021B LATINSKÉ MALÉ PÍSMENO T S ČIARKOU DOLU.