google/wiki40b huggingface dataset:
Argentínske národné futbalové mužstvo

História

Historický prvý zápas hrala Argentína proti Uruguaju. Zápas sa hral 16. mája 1901 v Montevideu a Argentína vyhrala 3:2. Počas prvých piatich rokov hrala Argentína len priateľské zápasy s juhoamerickými súpermi. Dôvodom bolo dlhé cestovanie do krajín a prvá svetová vojna. 
La Selección (národný tím), taktiež známy ako Albicelestes, sa dostal do piatich finále Majstrovstiev sveta. Prvýkrát sa dostali do finále v roku 1930, kde prehrali 2:4 proti Uruguaju. Majstrovstvá sveta vyhrala v roku 1978 proti Holandsku, keď zvíťazila v predĺžení 3:1, a v roku 1986, kde vedená Diegom Maradonom porazila Západné Nemecko 3:2. V roku 1990 sa opäť dostali do finále Majstrovstiev sveta, ale podľahli Západnému Nemecku 1:0 gólom z kontroverznej penalty v 87. minúte. V roku 2014, vedená Lionelom Messim prehrala finále Majstrovstiev sveta proti Nemecku 1:0 po predĺžení. Tréneri, ktorý dokázali s Argentínou vyhrať Majstrovstvá sveta sú César Luis Menotti v roku 1978 a Carlos Bilardo v roku 1986.
Argentíne dokázala vyhrať Copu Américu štrnásťkrát. Taktiež vyhrala v roku 1992 Pohár Konfederácii a v roku 1993 trofej Artemio Franchi. V roku 2004 a 2008 vyhrali Olympijské hry.
Argentína vyhrala taktiež 6 zo 14 Pan Amerických turnajov, v rokoch 1951, 1955, 1959, 1971, 1995 a 2003. 
V marci roku 2007 sa Argentína poprvýkrát dokázala dostať na prvé miesto v rebríčku FIFA.

Dresy

Prvé Argentínske dresy boli biele, keď debutovali proti Uruguaju v roku 1901. V septembri roku 1908, Argentína poprvýkrát nosila biele a slabo modré pruhované dresy. Odvtedy sa tieto farby stali oficiálny farbami reprezentácie. Hosťovské dresy sú zvyčajne tmavo modré.
Górskie Ochotnicze Pogotowie Ratunkowe

Górskie Ochotnicze Pogotowie Ratunkowe (GOPR, Horská dobrovoľnícka záchranná služba) je verejná poľská záchranárska organizácia, ktorá vykonáva činnosť v horských oblastiach. Jej náplňou je zabezpečovanie turistických a športových aktivít, protiúrazová prevencia, vzdelávanie horských záchranárov a záchranná činnosť v horských oblastiach. Založená bola 15. septembra 1952 v Zakopanom. V ten istý deň boli prijaté organizačné stanovy a tom čase bola do organizácie zahrnutá Tatranská dobrovoľnícka záchranná služba (Tatrzańskie Ochotnicze Pogotowie Ratunkowe (TOPR)). V roku 1991 TOPR prestalo byť súčasťou záchranárskej organizácie GOPR.

Trochu z histórie

Po zlúčení bola GOPR verejnou organizáciou podliehajúcou Poľskému turisticko-vlastivednému spolku (PTTK) a Glownemu Kominetu Klutury Fizycznej i Turystyki (Hlavnému výboru telesnej kultúry  a turistiky). Na začiatku bolo šesť regionálnych skupín - Sudetská (Sudetska), Beskydská (Beskidzka), Tatranská (Tatrzańska), Rabčanská (Rabczańska), Krynická (Krynicka) a Bieščadská (Bieszczadzka). Najdôležitejšou bola skupina Tatranská (Tatrzańska).
Monségur (Pyrénées-Atlantiques)

Poloha

Obec má rozlohu 2,84 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 136 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lebreil

Poloha

Obec má rozlohu 10,2 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 164 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
École des hautes études commerciales de Paris

École des hautes études commerciales de Paris (skr. HEC Paris) je európska biznis škola nachádzajúca sa v Paríži, Jouy-en-Josase a Dohe. Bola založená v roku 1881.

Charakteristika

HEC je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 45 000 absolventov v 150 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 200 národností. Významnými absolventmi sú François Hollande (24. prezident Francúzskej republiky) a Pascal Lamy (francúzsky politický poradca, obchodník, bývalý eurokomisár).

Študijné programy

HEC má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. HEC udeľuje aj PhD titul.
Lesches

Poloha

Obec má rozlohu 4,03 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 713 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lendelede

Obyvateľstvo

Obec má približne 5 589 obyvateľov (2010).
Saint-Geours-de-Maremne

Poloha

Obec má rozlohu 42,9 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rapsódia pre klarinet a orchester (Debussy)

Rapsódia pre klarinet a orchester je dielo francúzskeho skladateľa Clauda Debussyho. Skladba je často uvádzaná aj pod názvom Prvá rapsódia pre klarinet a orchester alebo jednoducho Premiere Rapsodie.
Skladbu pôvodne Debussy zložil v rokoch 1910 – 1911 ako Rapsódiu pre klarinet a klavír. Skladba vznikla na objednávku parížskeho konzervatória, ktoré si želalo vytvoriť dve skladby pre klarinet - jednu prednesovú a jednú určenú pre hru z listu. Debussy tak zložil klarinetovú rapsódiu a ako druhú skladbú útlu Petite Piece pre klarinet a klavír. Debussy v snahe maximálne využiť zvukové možnosti klarinetu pri komponovaní skladby spolupracoval s popredným francúzskym klarinetistom Mimaetom. Výsledok Debussyho potešil. „Je to jeden z najroztomilejších kúskov, aké som zložil“, vyhlásil radostne po vypočutí skladby. Spokojnosť so skladbou viedla k tomu, že ju v roku 1911 zorchestroval. Hoci skladba rozsahom a prácou so sólovým nástrojom pripomína Faunovo popoludnie, jeho melodika je v porovnaní s nadýchanou atmosférou Faunovho popoludnia viac ostrá, s väčšími kontrastami. Napriek tomu, že je skladba krátka, dochádza tu k častému striedaniu tempa a nálady. Zaujímavá je tiež súhra orchestra a klarinetu, ktorý niekedy vystupuje do popredia, a inokedy je rôzne kombinovaný s inými nástrojmi. Vzniká tak typicky debussyovská farebná skladba.
Dielo má voľnú až variačnú formu. Tvorí jeden celok s častými označeniami zmeny tempa. Zloženie orchestra: sólový klarinet/3 flauty, 2 hoboje, anglický roh, 2 klarinety, 3 fagoty, 4 lesné rohy, 2 trúbky, tympany, 2 harfy, sláčikové nástroje (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Typická dĺžka skladby je približne 9 minút.
Skladbu otvára krátke spoločné sólo huslí a violy, s tlmeným sprievodom husľovej sekcie a a flauty. Už v druhom takte sa zamyslene ozýva klarinet. Ten po troch krátkych behoch vystupuje do popredia s éterickou pomalou melódiou, ktorú doprevádzajú sláčiky a hlboké tóny harfy. Náhle ale dôjde k zrýchleniu tempa, sólový nástroj sa však cez trioly a dlhé trilky nakrátko vracia späť k pôvodnému tempu a melódií, po ktorej sa znovu odráža v zrýchlenom tempe. Nasleduje kontrastná časť Modere animé (Scherzando). Klarinet tu hrá rozmarný melodický motív, ktorý tvorí základný stavebný prvok skladby, spolu s melódiou z úvodu. Tá je v skladbe na krátky čas pripomenutá znovu. Potom už nasleduje rýchla virtuózna pasáž, ktorá vedie k sebavedomému záveru sólového nástroja doplneného záverečným úderom orchestra.
Aj keď postavenie Rapsódie pre klarinet a orchester vo svetovej hudbe nie je také významné ako postavenie ťažiskových Debussyho diel (Faunovo popoludnie, More, Nokturná), ide o cenné a zaujímavé dielo, ktoré je dodnes interpretované, či už v klavírnej alebo orchestrálnej podobe. V žánri klarinetových koncertných diel je to novátorské dielo, ktoré znamenalo veľký prínos do klarinetovej literatúry.
Hrádocké arborétum

Základné informácie

Je najvyššie položeným arborétom v Strednej Európe (650 m n. m.) a napriek malej rozlohe / 7,24 ha / obsahuje tretie najrozsiahlejšie dendrologické zbierky na Slovensku /Približne 800 taxónov/. V arboréte sa nachádzajú jedinečné taxóny z našej a svetovej dendroflóry / Severná Amerika, Ázia, Euroázia /, ktoré sú v Červených knihách viacerých štátov, a ktoré sú v rámci Európy na severnom okraji svojho prirodzeného areálu rozšírenia (klokoč, mechúrnik, chvojník a pod.).

Dejiny arboréta

Arborétum bolo založené roku 1886 Rudolfom Benkom, riaditeľom novozaloženej Horárskej školy v Liptovskom Hrádku o pôvodnej výmere 27,17 ha. Dnešná lesnícka škola je jej pokračovateľkou. Prvé cudzokrajné dreviny boli tu dovezené z btanickej záhrady v Banskej Štiavnici. Úpadok arboréta sa začal výrazne prejavovať v druhej polovici 20. storočia, kedy bolo časť porastov  vyrúbaných a na ich mieste sa začali rozvíjať bytové sídliská na ulici Fraňa Kráľa a v Belianskej štvrti.

Súčasnosť

V súčasnosti sa o arborétum starajú študenti Strednej lesníckej školy, ktorí tu vykonávajú prax. Pre nedostatok financií však nemá zamestnancov, ktorí by sa oň starali v takej miere, ako sa to dialo v minulosti. V reportáži istej súkromnej televízie dokonca odvysielali reportáž o probléme s krádežou mladých rastlín, ako napríklad ginkgo.
Arborétum je od roku 1982 vyhlásené za Chránený areál a Národnú kultúrnu pamiatku.
Dialektický materializmus

Dialektický materializmus bol štátnou filozofiou socialistických štátov a zároveň ideologickým základom ich vied. Dialektický materializmus vznikol z prenesenia Hegelovej dialektiky na materialisticko-monistický obraz sveta konca 19. storočia. V marxizme-leninizme to je filozofia, ktorá je jeho súčasťou s marxistickou politickou ekonómiou a teóriou vedeckého komunizmu.
Zonza

Poloha

Obec má rozlohu 134,46 km². Najvyšší bod je položený 1 480 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 412 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dhuizon

Poloha

Obec má rozlohu 43,34 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 86 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 377 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kozani

Kozani (gr.: Κοζάνη) je mesto v Grécku v kraji Západná Makedónia. Je to hlavné mesto prefektúry Kozani. Počet obyvateľov je okolo 50 000.

Dejiny

Mesto Kozani bolo založené až v 14. storočí počas turkokratie. Na podnet tureckej vlády sem boli privedené grécke rodiny predovšetkým z Epiru, ale aj z Macedónie. Za zakladateľa mesta sa považuje Ioannis Trantas, ktorý sa tu usadil proibližne so 100 pastierskymi rodinami. Trantas sa potom stal predstaviteľom mesta a zástupcom sultána. Neskôr sa z mesta stalo dôležité centrum Macedónie a gréckej kultúry. V 17. storočí tu bol postavený kostol Agios Nikolaos (Svätý Mikuláš), mestská knižnica a slávna grécka škola, v ktorej študovalo mnoho slávnych gréckych osobností z Macedónie. Kozani sa stalo centrom vzdelanosti, kultúry a obchodu. Cenzus z roku 1904 uvádza mestskú populáciu 12 000 Grékov a 350 Vlachov. V roku 1912 grécke vojská premiéra Venizelosa ovládli Kozani. Mesto zažilo ďalšie obdobie prosperity, v 20. storočí sa z neho stalo centrum gréckeho elektrotechnického priemyslu, uchovalo si svoju školu a knižnicu, ako aj svoju tradičnú kultúru. V roku 1923 po grécko-tureckej výmene obyvateľstva sa tu usadilo cca 1 400 rodín Maloázijských Grékov, hlavne Grékov z Pontu.

Architektúra a kultúra

V Kozani môžeme obdivovať klasickú severogrécku architektúru.
Najznámejšia stavba je určite veža s hodinami (Roloi), ale aj radnica (Dymarchio), budova knižnice Kovandarios (Vivliothiki Kovandarios) a budova Národnej Banky (Ethniki Trapeza).
Najslávnejšou kultúrnou akciou mesta Kozani je tradičný karneval (karnivali). Karneval je v gréckej Macedónií veľmi obľúbený a jeho história siaha až do antických slávností na počesť boha Dionýza, tzv. Dionýzie. Počas karnevalu ľudia nosia tradičné kroje a masky a tancujú na tradičnú ľudovú pieseň z Kozani, pieseň Endeka-Makedonikos antikristos.
Kozani je známe aj svojou tradičnou kuchyňou, varia sa tu mnohé špeciality macedónskej gréckej kuchyne. Nachádza sa tu aj folklórne múzeum. V Kozani sa môžeme stratnúť s klasickou kultúrou severných Grékov.
Étouars

Poloha

Obec má rozlohu 7,83 km². Najvyšší bod je položený 277 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 144 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cesta III. triedy 1056 (Slovensko)

Priebeh

Cesta III/1056 začína v Dunajskej Lužnej Jánošikovskou ulicou na stykovej križovatke s cestou I/63 (pri predajni Motor-Car v kilometrovníkovom staničení 15,6 km a v kumulatívnom staničení 12,014 km). Pri cintoríne sa križuje s cestou III/1057 (Orechová ulica). Touto ulicou prebieha na celom území Dunajskej Lužnej smerom na juh až do Kalinkova. Z Kalinkova smeruje stále na juh do Hamuliakova, ktorým prebieha ako Hlavná ulica. V Hamuliakove sa stáča na východ smerom do Šamorína, pričom pred Šamorínom prechádza z okresu Senec do okresu Dunajská Streda a tým aj z Bratislavského samosprávneho kraja do Trnavského samosprávneho kraja. V Šamoríne prebieha ako Gútorská cesta a Parková ulica, pričom pri autobusovej stanici sa napája späť na cestu I/63 a tým cesta III/1056 končí.
Abú Rawáš

Abú Rawáš je archeologické nálezisko ležiace na západnom brehu rieky Níl, vzdialené asi 10 km od Gízy.

Charakteristika

Nachádza sa tu predovšetkým hrobový komplex tretieho faraóna 4. dynastie Radžedefa, ktorý tvorí najsevernejší okraj tzv. Mennoferskej nekropole panovníkov Starej ríše. Komplex bol pôvodne ohradený a v jeho okolí sa našli hrobky pochádzajúce z 3. tisícročia pred Kr. V ruinách zádušného chrámu pri severovýchodnom rohu Radžedefovej pyramídy, ktorá nebola pravdepodobne nikdy dokončená, sa našli fragmenty sôch tohto faraóna a jeho rodiny. Pri juhozápadnom rohu leží satelitná pyramída, východne od nej jama pre pohrebný čln.
Österreichischer Rundfunk

Názov

Doslovný preklad názvu je "rakúsky rozhlas", pričom ale rozhlasom sa tu myslí rozhlas v širšom zmysle, čiže vysielanie programovej služby rádiovými vlnami, t.j. v pojme je zahrnuté aj televízne vysielanie - porovnaj rozhlas.

Dejiny

Dňa 30. septembra 1924 bola založená spoločnosť Radio Verkehrs AG, ktorá však bola v roku 1938 spojená s Großdeutscher Rundfunk. Po druhej svetovej vojne sa na frekvenciách Großdeutscher Rundfunk obnovilo samostatné rakúske vysielanie.
Dňa 11. decembra 1957 bola založená spoločnosť Österreichischer Rundfunk Ges. m. b. H. Základom pre postavenie ORF bolo prvé rakúske referendum v roku 1964, ktoré bolo zamerané na reformu systému vysielania. Posledná veľká reforma bola vykonaná v roku 2001, keď bol ORF transformovaný na nadáciu verejného práva.

Stanice

ORF vysiela na štrnástich rozhlasových a štyroch televíznych staniciach.
Hermillon

Poloha

Obec má rozlohu 14,06 km². Najvyšší bod je položený 2 768 m n. m. a najnižší bod 486 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 532 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Laško

Laško je mesto v Slovinsku, nachádzajúce sa vo východnej časti krajiny. V meste sa nachádzajú známe kúpele. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 13 730 obyvateľov. Mesto je známe aj vďaka pivovaru Laško (slovin. Pivovarna Laško).
Romilly-sur-Aigre

Poloha

Obec má rozlohu 12,14 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 497 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Smilno

História

Smilno sa rozprestiera v severnej časti Nízkych Beskýd, v povodí prítoku Ondavy. Pravdepodobne už kráľ Belo IV. v roku 1250 daroval zemanom Šimonovi, Štefkovi, Šalamúnovi a Štefanovi, synom Štefana z rodu Tekule, majetok Smilno. Darovaný majetok bol v listine charakterizovaný ako pole, oráčina, teda roľnícky obhospodarované pozemky. Darovacia listina kráľa Bela IV. z roku 1250 je považovaná za prvú písomnú zmienku o obci. Smilno patrí k najstarším dedinám v regióne ako aj na východnom Slovensku. V minulosti bolo časť panstva Makovica. Ranogotický Kostol sv. Štefana Kráľa bol postavený v 13. storočí a je pravdepodobné, že v tej dobe bol najsevernejšie položeným kostolom v šarišskej stolici. Po prestavbe v  rokoch 1982 – 84 sa z neho zachovala už len veža a niektoré detaily.

Súčasnosť

K vykonávaniu cirkevných obradov slúži miestna kaplnka zasvätená sv. Panne Márii, kostol sv. Štefana Uhorského a dom smútku. V obci sa nachádza Základná škola (1. až 4. ročník), tiež materská škola pre najmenších. V katastrálnom území sa nachádzajú dve vodné nádrže v ktorých su menšie ryby. Nie su to rybníky v pravom slova zmysle. V blízkosti sú lesy s prevládajúcou drevinou bukom lesným, rozšírený je aj hrab obyčajný, lieska obyčajná, jelša lepkavá, viaceré druhy javorov a ďalšie. Ako prímes rastú ihličnaté dreviny. V lese sa, samozrejme, dajú zbierať aj huby a lesné plody. Je tu zriadený aj chov koní, biodružstvo, čo vytvára zaujímavé podmienky pre rozvoj obce. V obci je futbalové družstvo, DHZ, reštaurácia a penzión Alnus. Zo Smilna vedie aj cyklotrasa cez les Zverník na Andrejovú, po ktorej sa dá dostať až do Bardejova, ale aj iných dedín. V současnosti sa v okolí obce plánuje ťažba ropy/plynu. Je vykonávaný prieskum, ktorý narazil na odpor niektorých obyvatelov.

Hlavné informácie

Obecný úrad: Smilno Č. D. 194
Mikroregión: Horný Šariš
Prvá písomná zmienka: 1250
Nadmorská výška: 425 m n. m.
Počet obyvateľov: 706
Rozloha: 1 400 ha
Erchin

Poloha

Obec má rozlohu 5,28 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 777 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Viuz-en-Sallaz

Poloha

Obec má rozlohu 20,99 km². Najvyšší bod je položený 1 500 m n. m. a najnižší bod 550 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 859 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Raslay

Poloha

Obec má rozlohu 3,98 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Marie-Kerque

Poloha

Obec má rozlohu 18,47 km². Najvyšší bod je položený 5 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 521 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buhl (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 4,4 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 518 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trubiska (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany je pimprlík mokraďový (Vertigo angustior) a jeho biotop.
Lokalita je súčasťou EVL Pozděchov.
Oltárna sviatosť

Oltárna sviatosť (staršie Sviatosť oltárna) je názov sviatosti eucharistie u rímskokatolíkov. Vyvinula sa z eucharistie raných kresťanov - pozri eucharistia (rané kresťanstvo).
Eucharistia je v katolicizme sviatosť (a to hlavná zo sviatostí bohoslužby), pretože (najmä) prijatím eucharistie v prijímaní (communio) sa prijímajúcemu udeľuje a potvrdzuje Božia milosť. Podľa katolíckeho chápania možno oltárnu sviatosť prijať aj mimo omše.
V protestantizme existuje Večera Pánova, ktorá má však inú teologickú podstatu ako rímskokatolícka eucharistia.
Plassac-Rouffiac

Poloha

Obec má rozlohu 11,97 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 353 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thespis

Thespis (6. stor. pred Kr.) bol grécky herec a je považovaný za zakladateľa prvých divadelných foriem.
Thespis na jarných dionýziách, uviedol na javisko prvého herca (protagonista), ktorý rozprával dej príbehu. Zaviedol dramatický dialóg medzi hercom a zborom (chórom). Hercom bol vždy muž, ktorý hral aj ženské úlohy.
Thespis zavrhol masku vyrobenú z dreva a zaviedol do divadla masku, vyrobenú z pomaľovanej látky a sadry. Herci nosili obuv s hrubými podrážkami a farebné kostýmy, opásané vysoke nad pásom. Ich odev mal viacero funkcií - pestré kostýmy a vysoké podrážky mali zabezpečiť to, aby herca bolo vidieť aj zo zadného radu divadla a sadrová maska zosilňovala jeho hlas, tak aby ho bolo dobre počuť.
Kristina Keneallyová

Osobný život

Je vydatá za Austrálčana Bena Keneallyho, synovca austrálskeho spisovateľa Thomase Keneallyho. Zoznámila sa s ním v roku 1991 na Svetových dňoch mládeže v Čenstochovej a majú synov Daniela a Brendana. Je rímskokatolíckeho vyznania. Od roku 2000 má austrálske občianstvo.
Ján Pálfi (1663 – 1751)

Životopis

Narodil sa do jedného z najvýznamnejších uhorských šľachtických rodov.
Ako osemnásťročný vstúpil do cisárskej armády. V roku 1686 bol za statočnosť pri oslobodzovaní Budína vymenovaný za pobočníka hlavného veliteľa cisárskeho vojska vojvodu Karola V. Lotrinského. Po jeho smrti bojoval spoločne s Eugenom Savojským v Taliansku a Uhorsku.

V roku 1693 bol povýšený na generála a v roku 1700 na poľného podmaršala. Na začiatku vojny o španielske dedičstvo bojoval proti cisárovým nepriateľom v Bavorsku.

Po vypuknutí Rákociho povstania ostal verný cisárovi. V roku 1704 bol vymenovaný za chorvátskeho bána a zástupcu veliteľa protikuruckých vojsk Siegberta Heistera. V roku 1704 bol povýšený na generála jazdectva. V roku 1705 zvrátil útokom do tyla nepriateľa v prospech cisárskych vojsk výsledok bitky pri Budmericiach. Rozhodujúcou mierou sa podieľal na víťazstve cisárskych vojsk v bitke pri Trenčíne v roku 1708. V roku 1709 bol povýšený na poľného maršala. Po Heisterovom zosadení ho  cisár Jozef I. vymenoval za veliteľa habsburských vojsk v Uhorsku. Dňa 1. mája 1711 prijal na Majténskom poli (v dnešnom Rumunsku) kapituláciu posledných 12 000 kuruckých bojovníkov.

Po porážke Rákociho povstania sa stal hlavným županom Šarišskej stolice. Vo vojne proti Turkom v rokoch 1716-1718 bol hlavným veliteľom cisárskeho jazdectva. 
Po uzavretí Požarevackého mieru (21. júla 1718) ho cisár Karol VI. vymenoval za uhorského miestodržiteľa, dedičného hlavného kapitána Bratislavského hradu a župana Bratislavskej stolice. Po nástupe Márie Terézie od roku 1741 zastával post palatína.
Chanterelle (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 19,72 km². Najvyšší bod je položený 1 225 m n. m. a najnižší bod 800 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zœbersdorf

Poloha

Obec má rozlohu 1,85 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 182 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Dérer

Životopis

Študoval na Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Od 1871 banský praktikant v Podbrezovej, od 1872 prednášal na katedre hutníctva Banskej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, od 1882 pôsobil v Podbrezovej, v Hronci, v Ľubietovej, neskôr v Budapešti (1898). Autor príručiek metrológie a chémie, početných článkov v odborných časopisoch. Člen banskoštiavnickej pobočky Uhorskej geologickej spoločnosti, Banskoštiavnickej lekárskej a prírodovedeckej spoločnosti a Krajinskej baníckej a hutníckej spoločnosti. Roku 1898 banský radca, 1903 hlavný banský radca.