google/wiki40b huggingface dataset:
Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky (PMÚ SR) je ústredný orgán štátnej správy Slovenskej republiky na ochranu a podporu hospodárskej súťaže. Zasahuje napríklad v prípade kartelov alebo zneužívania dominantného postavenia na trhu.
Na jeho čele je predseda, ktorého vymenúva a odvoláva prezident Slovenskej republiky na návrh vlády Slovenskej republiky na funkčné obdobie päť rokov.
Súčasným predsedom je od novembra 2011 Tibor Menyhart.
Koloman Belopotocký

Životopis

Narodil sa v rodine Ľudovíta Belopotockého a jeho manželky Eufrozíny rod. Malarčékovej. Gymnaziálne štúdia absolvoval v Ružomberku a Levoči. Teológiu študoval na univerzite v Innsbrucku ako bohoslovec spišskej diecézy. 14. júna 1860 ho vysvätili na kňaza v tirolskom Brixene (dnes Taliansko). Na viedenskej univerzite pokračoval v teologickom štúdiu a v roku 1872 tam získal titul doktor teológie. Následne pôsobil ako profesor teológie a rektor v seminári na Spišskej Kapitule. V roku 1876 ho ostrihomský arcibiskup Ján Šimor povolal za rektora do centrálneho seminára v Budapešti. Od roku 1882 pôsobil vo Viedni na Frintaneu (Augustineu) a zároveň bol dvorným kaplánom rakúskeho cisára.
6. júna 1890 ho František Jozef I. vymenoval za apoštolského poľného vikára, t.j. najvyššieho duchovného rakúsko-uhorských ozbrojených síl. Apoštolský poľný vikár bol fakticky biskup personálnej diecézy, ktorá zahŕňala celú ríšu a do jej jurisdikcie patrili všetci príslušníci rakúsko-uhorskej armády, námorníctva a žandárstva, ako aj ich rodiny. Toto menovanie bolo potvrdené svätou stolicou 22. júla 1890 a bol menovaný za titulárneho biskupa trikalského. Biskupské svätenie prijal z rúk spišského biskupa Juraja Čásku v katedrále sv. Martina v Spišskom Podhradí. V tom istom roku sa stal aj kanonikom latinskej katedrálnej kapituly vo Veľkom Varadíne.
V pozícii poľného vikára pôsobil 21 rokov, tejto funkcie sa vzdal 1. júna 1911. Následne pôsobil ako veľprepošt katedrálnej kapituly vo Veľkom Varadíne, kde aj v roku 1914 zomrel.
Štvordobý motor

Štvordobý motor (iné názvy: štvordobý spaľovací motor, štvordobový spaľovací motor, štvordobový motor, štvortaktný motor, štvortaktný spaľovací motor, ľudovo: štvortakt) je motor pracujúci so štvordobým pracovným obehom, t.j. na štyri doby (takty). Podľa spôsobu zapálenia zmesi sa pracovné cykly mierne odlišujú pre zážihový a vznetový motor. Rozdiely sú v popise cyklov vyznačené tučne. Obrázok vpravo zobrazuje cyklus zážihového motora.

Využitie

Benzínový (podľa typu použitého paliva) štvordobý spaľovací motor je najpoužívanejším pohonným agregátom v súčasných osobných automobiloch.
Naftový štvordobý spaľovací motor je najpoužívanejším pohonným agregátom v súčasných nákladných automobiloch. V poslednom období menšie prepĺňané naftové motory úspešne zvyšujú svoj podiel aj v segmente osobných automobilov.
Tavant

Poloha

Obec má rozlohu 5,22 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Panva (anatómia)

Panva (lat. pelvis) je termín, ktorý v širšom zmysle označuje dolnú časť trupu, teda u človeka časť tela pod bruchom a nad nohami, u štvornohých cicavcov časť tela medzi bruchom a chvostom. V užšom zmysle termín označuje len samotnú kostru panvy.

Kostra panvy

Panva alebo synonymum panvový pletenec (lat. cingulum pelvicum) sa skladá z kosti krížovej (Os sacrum) a dvoch panvových kostí (Ossa coxae).
Belleville (Ontário)

Belleville [bɛlvɪl] je mesto v Ontáriu, v Kanade, a má asi 48 821 obyvateľov (2006).
Belleville sa nachádza na diaľnici 401 medzi kanadskými miestami Toronto (192 km) a Montreal (356 km) a asi 20 km od jazera Ontário. Hlavné mesto Kanady, Ottawa je vzdialené 221 km.
Mesto Belleville bolo založené v roku 1789. Mesto sa pôvodne volalo "Meyer's Creek", v roku 1816 bol názov mesta zmenený na súčasný.
Miloslav Hořava (1961)

Ľadový hokej v rodine

Starší syn Miroslav sa stal v sezóne 2006/07 majstrom Švédska ako hráč MoDo. V sezónach 2008/09 a 2009/10 bol hráčom ruského účastníka KHL Metallurg Novokuzneck.
Mladší syn Petr Hořava bol v sezóne 2003/04 hráčom extraligového Kladna.
Synovec Pavel Skrbek je hráčom švédskeho klubu Skellefteå AIK.

Klubová hráčska kariéra

S hokejom začal v roku 1969 v žiackej prípravke PZ (Pracovní zálohy) Kladno. Tento klub bol mládežníckou základňou v tých časoch špičkového česko-slovenského klubu Poldi SONP Kladno, kam bol Miloslav Hořava v roku 1977 preradený. V sezóne 1979/80 tam odohral svoj prvý ligový zápas a zároveň získal aj svoj prvý česko-slovenský majstrovský titul.
V sezónach 1983/84 a 1984/85 absolvoval základnú vojenskú službu v Dukle Jihlava, kde získal svoje ďalšie dva tituly majstra ČSSR. Po návrate z vojenčiny pokračoval v kariére v rodnom Kladne, s ktorým jednu sezónu (1986/87) strávil v druhej lige. Počas sezóny 1988/89 prestúpil do New Rangers.

Po návrate zo zahraničia

Po návrate zo Švédska pokračoval vo svojej klubovej kariére v najvyššej českej ligovej súťaži (Slavia Praha, HC Kralupy nad Vltavou, Karlovy Vary, Litvínov) a na Slovensku (Zvolen).

Trénerská kariéra

Po skončení hráčskej kariéry v roku 2000 (v drese Litvínova) presedlal na trénerskú dráhu. Trénoval Znojmo, Karlovy Vary, Mladú Boleslav, Ústí nad Labem, českú reprezentáciu do 20 rokov a švédske MoDo.
V júli 2010 bol najväčším kandidátom na post trénera v klube nováčika KHL HC LEV Poprad. Asistentom sa mal stať Radim Rulík. Keďže nedošlo k dohode medzi SZĽH a vedením KHL, HC Lev napokon v sezóne 2010/11 štartovať nebude a otázka ďalšej budúcnosti tohto klubu je zatiaľ neistá.
Po období bez angažmánu sa v októbri 2010 stal trénerom hokejistov HC Sparta Praha, kde mu ako asistent vypomáha Radim Rulík.
Plouguernével

Poloha

Obec má rozlohu 41,6 km². Najvyšší bod je položený 235 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 788 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edícia (séria)

Edícia, je séria kníh vydávaných rovnakým nakladateľom napr. Zelená knižnica, alebo rovnakým autorom napr. Harry Potter.
Janko Filipča

Životopis

Študoval na gymnáziu a do 1913 na vyššej obchodnej škole v Banskej Bystrici. Roku 1913 – 1914 úradník Ľud. banky vo Zvolene. Organizátor slov. mládeže, spoluzakladateľ tajného spolku Mor ho!, iniciátor a spolupracovník štud. časopisu Púčky, kde publikoval básne napísane v duchu slov. romantizmu. Pre nár. činnosť pre maturitou vylúčený zo všetkých stedných škôl, banskobystrický trestný súd ho odsúdi na 4 mesiace väzenia a pokutu. Po vypuknutí 1. svetovej vojny sa dobrovoľne prihlásil do armády.
Romenay

Poloha

Obec má rozlohu 48,9 km². Najvyšší bod je položený 214 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 647 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villabé

Poloha

Obec má rozlohu 4,56 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 898 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Indická kultúra

Indická kultúra je jedno z centier kultúry Ďalekého východu; indický spôsob premeny zla na dobro, škaredého na krásne.
Zložkami indickej kultúry je indické náboženstvo, hinduizmus, indické umenie, indická filozofia.
Bonlieu

Poloha

Obec má rozlohu 13,05 km². Najvyšší bod je položený 1 023 m n. m. a najnižší bod 620 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ignác Filip Semmelweis

Výskum

Vo viedenskej všeobecnej nemocnici, kde od roku 1844 pracoval, si všimol, že chorobnosť rodičiek je oveľa vyššia na oddelení, kde pôsobia študenti medicíny. Zároveň bola zreteľne nižšia úmrtnosť matiek, ktoré porodili ešte pred hospitalizáciou. Jeho podozrenie, že nákaza má pôvod priamo v nemocnici, potvrdila smrť jeho kolegu Jakuba Kolečka, ktorý zomrel na infekciu po zranení skalpelom pri pitve. Semmelweis dospel k záveru, že horúčka šestonedieľok má pôvod v mŕtvych telách na pitevni a šíria ju samotní lekári a medici na svojich rukách a nástrojoch. Vyvodil z toho, že dôkladná hygiena po práci na pitevni a pred vyšetrením matky by mala výskytu choroby zabrániť.
Roku 1847 zaviedol na oddelení povinné umývanie rúk chlórovým vápnom a úmrtnosť rodičiek ihneď rádovo poklesla. Aj napriek evidentnému úspechu sa však jeho teória stretla s prudkým odporom najmä starších kolegov, ktorí odmietali pripustiť, že by za smrťou pacientok mohli stať oni sami. Niektorí ďalší jeho kolegovia túto pravdu neuniesli - napr. profesor Gustaf Michaelis, ktorý jeho postupom uveril a úspešne ich zaviedol na svojom pracovisku, spáchal samovraždu (medzi ženami, ktoré predtým po pôrode u neho zomreli na horúčku šestonedieľok, bola aj jeho milovaná neter).
K Semmelweisovmu neúspechu pri prijatí inovácie však okrem konzervativizmu a domýšľavosti jeho kolegov prispela aj jeho popudlivá, vzťahovačná povaha a neschopnosť spracovať svoje presné pozorovania a experimenty do vedecky prijateľnej podoby.

Ďalší život

Potom, čo v roku 1849 stratil miesto vo Viedni, nastúpil v roku 1851 ako pôrodník v Pešti. Ihneď zaviedol svoje hygienické opatrenia, čím okamžite zrazil výskyt horúčky šestonedieľok na minimum - v období rokov 1851 – 1855 zaznamenal iba 8 úmrtí. Roku 1855 sa stal profesorom pôrodníctva na Peštianskej univerzite, a aj tu úspešne aplikoval svoje zásady. Ani tieto úspechy ale nepresvedčili jeho kolegov o správnosti jeho postupu.
Roku 1857 odmietol miesto profesora v Zürichu. V tej istej dobe sa oženil s Máriou Weidenhofferovou (1837 – 1910), s ktorou mal päť detí, z ktorých sa tri dožili dospelosti.
Nekončiaci zúfalý boj o odborné uznanie jeho teórie, spolu s pocitom viny za predošlú smrť mnohých pacientok, sa odrazili na zhoršovaní jeho psychického stavu. Od roku 1861 trpel depresiami, viditeľne chradol a písal zatrpknuté, agresívne otvorené listy svojim oponentom. Roku 1865 sa jeho správanie stalo pre okolie tak neznesiteľným, že bol napriek svojmu odporu prevezený do psychiatrického ústavu. Tam za dva týždne zomrel, zrejme na následky hrubého zaobchádzania.

Posmrtné uznanie

Semmelweisove teórie a najmä praktické opatrenia došli všeobecného prijatia až s Pasteurovym objavom mikroskopických pôvodcov infekcie.
Dnes sa Ignác Semmelweis radí medzi najvýznamnejších lekárov 19. storočia a je po ňom pomenovaná oi. lekárska univerzita v Budapešti. V roku 1993 bol po ňom pomenovaný asteroid 4170 Semmelweis.
Lachapelle-Auzac

Poloha

Obec má rozlohu 31,34 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 765 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Maďarska

Vlajka Maďarska s vodorovnými pruhmi červeným, bielym a zeleným sa prvý raz použila začiatkom 19. storočia (1801), oficiálne sa definuje spolu s farbami vlajky Rakúska až v roku 1806. Jej tri farby sa však používali ako farby Uhorska ako ozdoba (ako prívesok znaku a podobne) už od 15. storočia. Tieto farby boli v roku 1806 - oficiálne až 1849 - prevzaté aj do uhorského (neskôr maďarského) znaku (presnejšie iba zelená pre tri vŕšky, pretože ostatné dve farby boli v znaku už predtým). 
Od roku 1848 sa používala ako vlajka národná. Znak na maďarskej vlajke od roku 1957 nie je.
Patevova maaza

Charakteristika

Patevovu maazu (slovo maaza je pôvodom zo starého tureckého dialektu a označuje budovu s nejakým verejným účelom, môže ísť o obchod, sklad, či dokonca hostinec) postavil v roku 1863 Vasil Patev, potomok známeho karlovského obchodníka Paťa Chadžiminčeva. Budova je dvojposchodová. Prízemie je rozdelené na dve časti, jedna sa využívala ako sklad a druhá ako ďukjan (turecké slovo pre malý obchodík so zmiešaným tovarom). Vrchné poschodie pozostáva taktiež z dvoch častí, pričom zadná časť sa využívala ako sklad a predná ako kancelária. Budove bol v roku 1964 priznaný štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Dnes je Patevova maaza využívaná ako informačné centrum architektonickej rezervácie Staré Karlovo.
Demikát

Demikát je bryndzová polievka, ktorá sa vyrába z bryndze, vajca, sladkej smotany a dochucuje sa soľou a prípadne aj červenou paprikou, petržlenom, pažitkou, strúhaným syrom alebo opečenou slaninou. Existuje viacero receptov na jeho prípravu.
Voda po vyvarení halušiek (zo zemiakového cesta) sa zriedi v pomere 1:1 s čistou vodou. Pridá sa celá alebo rozkrojená cibuľa (1 - 2 podľa chuti) a očistené pokrájané zemiaky (2 - 3). Zmes sa posolí a povarí, kým zemiaky zmäknú. Následne sa odstaví z ohňa a v polievke sa rozpustí bryndza.
Demikát sa varil hlavne v oblastiach s rozvinutým chovom oviec, v niektorých regiónoch je však známy aj demikát z kravského mlieka.
Sceaux (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 13,22 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 138 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Johann Dick

Priebeh incidentu

Johann Dick, žijúci v Bavorsku, bol bývalý nemecký vojak, ktorý sa na dôchodku zaoberal tým, že obchádzal bavorské hranice. Táto záľuba sa mu stala osudnou. 18. septembra 1986 na neho 200 metrov hlboko na území Bavorska začalii paľbu československí pohraničníci. Podľa všeobecne prijímanej verzie sa pohraničníci domnievali, že je jedným z dvoch Poliakov, ktorí sa v ten deň pokúsili prekročiť československo-bavorskú hranicu. Pohraničníci ho smrteľne zraneného odvliekli na československé územie, kde zomrel.
Udalosť prerástla do medzinárodného incidentu. Československá strana najskôr tvrdila, že prešiel hranice, československé úrady navyše v snahe sťažiť vyšetrovanie nevydali späť celé telo. Chýbal okrem iného žalúdok, ktorého priestrel bol pravdepodobne hlavnou príčinou smrti. V súvislosti s tým bolo vyslovené podozrenie, že sa tak československá strana snažila zahladiť dôkazy o tom, že nebol riadne ošetrený a že teda československí pohraničníci nielenže strieľali, ale neskôr, keď už vedeli o svojom omyle, neposkytli zranenému adekvátnu pomoc (zvyšné pozostatky boli vydané na nátlak bavorských úradov s niekoľkodňovým oneskorením). Ukázalo sa tiež, že Dickova mŕtvola bola okradnutá o peniaze a nejaké ďalšie drobnosti.
Časom sa ukázalo, že zapieranie viny bolo márne. Pohraničníci po sebe zanechali v Bavorsku veľa stôp, bavorská polícia objavila na mieste vraždy niektoré drobné časti ich vybavenia, zásobník pištole a tiež nábojnice a strely zo samopalov v okolitých stromoch. Československo nakoniec svoju vinu priznalo, vyplatilo vdove odškodné vo výške 100 000 mariek (dvojnásobok toho, čo žiadala) a nemeckej strane sa ospravedlnilo. Vinníci však boli potrestaní miernymi trestami: najvyšším bolo 14 dní väzenia (za neopatrné prekročenie štátnej hranice). V roku 2001 stáli pohraničníci pred súdom znova. Boli ale nakoniec oslobodení, pretože žiadnemu z nich nebolo preukázané, že smrtiaci výstrely vypálil práve on.
Montfaucon (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 4,24 km². Najvyšší bod je položený 68 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 399 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čierny potok (prítok Čierneho Hrona)

Prameň

Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, na severnom svahu Klenovského Vepra (1 338,2 m n. m.), v lokalite Záruby, v nadmorskej výške cca 955 m n. m.
Tyche (hypotetická planéta)

Tyche (taɪki) je názov pre hypotetickú, gigantickú joviálnu planétu, tzv. plynného obra v slnečnej sústave v Oortovom mraku. Prvýkrát ju navrhol v roku 1999 astronómom Johnom Matese z University of Louisiana at Lafayette. Matese a jeho kolega Daniel Whitmire tvrdia, že existenciu planéty Tyche potvrdzuje predpokladané vychýlenie v orbite dlhoperiodických komét. Uviedli, že ak Tyche existuje, mala by byť zistiteľná v archíve dát, zozbieraných  infračerveným kozmickým teleskopom Wide-field Infrared Survey Explorer (WISE), prevádzkovaným americkou NASA. Niektorí astronómi však vyjadrili skepticizmus k existencii takéhoto objektu. V nasledujúcich rokoch bude potrebné podrobiť dáta z WISE analýze, aby sa určilo, či teleskop skutočne odhalil takýto svet, alebo nie.
I-ťing

I-ťing (čínsky 易經 Yì Jīng, zjednodušene 易经) alebo Kniha premien je najstarší klasický čínsky text. Metaforicky popisuje kozmologické a filozofické predstavy. Sústreďuje sa na princíp dynamickej rovnováhy protikladov, evolúciu udalostí ako procesu a prijímanie nevyhnutnosti zmien.
V západných kultúrach sa často redukuje len na vešteckú príručku, pretože v Číne sa Kniha premien používala (a dodnes používa) ako orákulum. Je to však aj filozofický a kozmologický systém, ktorý zohráva dôležitú úlohu v taoizme, z ktorého vo veľkej miere vychádzala čínska kultúra.
I-ťing predstavuje prvú z piatich kanonizovaných kníh (Wu-ťing). Kniha premien patrí medzi najstaršie diela svetovej literatúry, súčasná sinológia kladie jej vznik do 12. storočia pred Kr.

Autorstvo

Podľa tradičného výkladu je údajným autorom mýtický cisár Fu si (伏羲 Fú Xī, 2852 pred Kr.–2738 pred Kr.), ktorému sa nadprirodzeným spôsobom zjavilo 8 trigramov (八卦 bā gùa). Tie sa do čias legendárneho vládcu Ju (禹 Yǔ) rozvinuli na 64 hexagramov (六十四卦 lìu shí­ sì gùa).

Trigramy

V základných kombináciách Knihy premien, takzvaných trigramoch (卦 gùa), sa princípy jin a jang kombinujú do trojíc. Princípy sú symbolizované čiarami, pričom plné čiary predstavujú jang, a prerušované jin. Napríklad ☰ predstavuje jang-jang-jang, ☱ predstavuje jin-jang-jang atď. Každý trigram symbolizuje určitú prírodnú silu a zároveň nejaký element ľudského života.

Hexagramy

Spojením dvoch trigramov pri všetkých možných kombináciách vzniká celkom 64 hexagramov I-ťingu - obrazcov zložených zo šiestich čiar, ktoré predstavujú 64 rôznych archetypických situácií.
Hexagramy knihy I-ťing predstavujú akýsi vzorec vesmíru (Cestu Tao). Na ňom sa zakladá výklad v knihe I-ťing.
Thoraise

Poloha

Obec má rozlohu 3,99 km². Najvyšší bod je položený 411 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 286 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lans-en-Vercors

Poloha

Obec má rozlohu 38,67 km². Najvyšší bod je položený 1 960 m n. m. a najnižší bod 902 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 563 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Predátor (film)

Zápletka

Záchranné komando vyslané na misiu do stredoamerickej džungle nájde ľudí, ktorých mali zachrániť, stiahnutých z kože za živa a zavesených na strome. Po zlikvidovaní tábora teroristov sa vracajú na miesto vyzdvihnutia, ale sú prenasledovaní a po jednom zabíjaní zvláštnym spôsobom. Lovcom je neznámy druh z vesmíru, ktorý zbiera lebky ako trofeje. Zmenšujúci sa počet vojakov bojuje o prežitie.
Hoste (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 9,47 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 669 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mercurey

Poloha

Obec má rozlohu 15,44 km². Najvyšší bod je položený 391 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 310 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rozlúčka s kráľom

Obsah

Román je rozdelený na prológ a tri časti. Jednotlivé časti sú pomenované Severovýchodný monzún; Juhozápadné pasáty a Návrat severovýchodného monzúnu, pomenovania ktoré v oblasti Bornea zodpovedajú niečomu takému, ako sú u nás ročné obdobia. Každá časť má pod nadpisom citát (Svätý Justín, Rudyard Kipling, Biblia). Dejiskom románu je ostrov Borneo počas druhej svetovej vojny. Dvaja belosti z útvaru osobitých síl Les Forces Spéciales na vedenie operácií za nepriateľskými líniami, Angličan – botanik a Austrálčan Anderson zoskočia padákmi do džungle v Borneu, aby zorganizovali partizánsky odboj medzi domorodými ľudožrútmi. V hlbokej džungli nájdu belocha Learoyda, britského dôstojníka, ktorý sa predtým zachránil z Japonskom prepadnutého, zbombardovaného a horiaceho Singapuru a stal sa posledným kráľom domorodého kmeňa Murutov. Learoyd sa so svojím kmeňom Murutov pridá k Spojencom a bojuje proti japonským okupantom. Po skončení vojny a na záver románu sa Learoyd stráca, nakoľko úsilím holandských kolonizátorov bola destabilizácia krajiny a Learoydove úsilie, aby sa s jeho samozvaného kráľovstva stala nezávislá krajina sa stretla s nepochopením.
Dunajsko-nitriansky seniorát

Dunajsko-nitriansky seniorát (v plnom znení Dunajsko-nitriansky seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke DNS) je cirkevnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku na druhom stupni, do ktorej je zahrnutých 32 cirkevných zborov nachádzajúcich sa v Nitrianskom kraji v 6 okresoch a to Komárno (okres) (Kolárovo, Komárno, Nesvady, Pribeta, Svätý Peter, Zemianska Olča – Lipové), Levice (okres) (Bátovce, Bohunice, Čankov, Devičany, Drženice, Farná, Hontianska Vrbica, Jabloňovce, Jur nad Hronom, Kalná nad Hronom, Levice, Plavé Vozokany, Pohronský Ruskov, Pukanec, Tekovské Lužany, Želiezovce, Žemberovce), Nitra (okres) (Nitra, Nové Sady, Svätoplukovo), Nové Zámky (okres) (Gbelce, Nové Zámky, Rastislavice), Šaľa (okres) (Diakovce, Neded) a Zlaté Moravce (okres) (Zlaté Moravce). Seniorát patri do Západného dištriktu. Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora. Vznikol roku 1949.

Počet členov

Zo štúdie pre nové usporiadanie mal DNS v Nitrianskom kraji 10 387 členov.
Mayské jazyky

Mayské jazyky sú rodina mezoamerických jazykov. Je to rodina najrôznorodejšia a s najväčším počtom hovoriacich. Hovoria nimi Mayovia (historickí aj dnešní) v Mexiku, Guatemale, Belize a Hondurase.
Podľa niektorých názorov je mayská rodina príbuzná a rodinami mixe-zoque a totonackou a všetky spolu tvoria 
tzv. makromayskú superfylu.
Saint-Christophe-en-Champagne

Poloha

Obec má rozlohu 7,81 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 194 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vincent Šikula

Životopis

Narodil sa v roku 1936 v rodine lesného robotníka a vzdelanie získaval v obci Dubová, v Modre, v Nitre a napokon v Bratislave, kde študoval v rokoch 1956 – 1959 na Hudobnej pedagogickej škole a po jej zrušení na Štátnom konzervatóriu hru na lesnom rohu. Hrával v Lúčnici, pôsobil ako organista v Ivanke pri Bratislave. V rokoch 1961 – 1964 pracoval ako učiteľ v Modre, v rokoch 1967 – 1968 pracoval ako redaktor v časopise Romboid, v rokoch 1969 – 1973 bol dramaturgom v Slovenskej filmovej tvorbe. Od roku 1973 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ, v rokoch 1994 – 1999 bol predsedom Spolku slovenských spisovateľov. V roku 1979 mu bol udelený titul zaslúžilý umelec. V roku 1994 vznikol dokumentárny film STV Bratislava - Vincent Šikula v rámci cyklu Profily (scenár Tatiana Syneková, réžia Fedor Bartko).

Tvorba

Pôvodne začal písať básne. Publikovať začal krátkymi prozaickými textami, ktoré vyšli v roku 1964. Jeho diela sú založené na životnej a rozprávačskej bezprostrednosti, ich základom sú zážitky, skúsenosti, dojmy a pocity mladého človeka. Nevytvára ucelené príbehy, voľne spája situácie, motívy a predstavy, čím zvýrazňuje naoko bezvýznamné veci a odkrýva trvalé hodnoty ľudského života, ako sú láska, domov, priateľstvo či práca. Svojou tvorbou nadväzuje na naturizmus ( František Švantner, Margita Figuli či Dobroslav Chrobák), no veľký vplyv na jeho tvorbu mali i starší autori (J. C. Hronský).
Pavol Dobrík

Životopis

Základné a stredoškolské vzdelanie získal v Banskej Bystrici. Študoval na VŠVU v Bratislave u prof K. Veselého. Autor voľných plastík, monumentálnej tvorby, reštaurátor. Žil a tvoril v Banskej Bystrici.