Vladimir Voľfovič Žirinovskij

Príbuzní

Jeho starý otec Izák Eidelstein bol známym priemyselníkom a váženým človekom v okrese Kostopol (vtedy Poľsko, dnes Rivne na Ukrajine). Mal vlastnú drevársku továreň, v ktorej pracovalo 200 ľudí. Na jej území bola železnica, po ktorej boli hotové výrobky zasielané do Európy. V roku 1939, po vstupe západnej Ukrajiny do Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky, bola továreň znárodnená. Rovnaký osud postihol dom, v ktorom Eidelstein žil s deťmi. Talianski fašisti, ktorí vpadli do mesta, odstránili z podniku veľké množstvo vybavenia. V dokumentoch archívu z roku 1944 je v zoznamoch priemyselných zariadení zničených Nemcami tiež továreň Itzeka Aizika Eidelshteina. Bol tiež spolumajiteľom miestneho futbalového mužstva „Trumpeldor“.
Otec Wolf Isaakovich Eidelstein (1907 – 1983) zomrel vo veku 76 rokov. Je pochovaný v Izraeli.
Podľa knihy spisovateľa Alexandra Namozova „Vladimír Žirinovskij, návrat ku koreňom“, Wolf Eidelstein vlastnil pôdu a pestoval chmeľ, pričom dohliadal aj na prácu troch dielní, ktoré vykonávali prvotné spracovanie dreva pre preglejkovú továreň svojho otca. Po anexii západnej Ukrajiny boli Wolf a jeho brat Aaron deportovaní do Kazachstanu. V Kazachstane sa Wolf oženil, a nato bol deportovaný do Poľska. Potom sa vrátil do Izraela. Bol členom politického hnutia „Likud“, pracoval pre spoločnosť predávajúcu hnojivá a chemikálie. Zomrel v auguste 1983 pod kolesami autobusu, je pochovaný na cintoríne v Holone.
Tvrdilo sa, že Žirinovského otec bol vyštudovaným právnikom a promoval na Sorbonskej univerzite v Paríži. No podľa Žirinovského sa neskôr vyjasnilo, že jeho otec študoval na univerzite v Grenobli. Žirinovskij a jeho matka si však stále mysleli, že bol právnikom, a teda že tam študoval na právnickej fakulte. Neskôr sa však ukázalo, že tam absolvoval obchodnú fakultu, získal obchodné vzdelanie a absolvoval aj agronomickú fakultu. Na tlačovej konferencii v Tel Avive v máji 2006 Žirinovskij povedal: „Novinári sa mi posmievali: „Syn právnika“. A ja som synom agronóma a podnikateľa“. Podľa Žirinovského bola jeho fráza, ktorá sa objavila počas predvolebnej kampane v roku 1991: „Matka je Ruska, otec právnik“, odpoveďou na dve krátke otázky týkajúce sa štátnej príslušnosti jeho matky a povolania jeho otca.
Itzek Eidelstein, jeho manželka Rivka, dcéra Reizl, vnučka Lyuba a ďalší príbuzní , ktorí zostali v Kostopole na začiatku 2. svetovej vojny, boli 16. augusta 1941 zastrelení v trakte Lesnichevka spolu s ďalšími dvoma tisíckami miestnych židovských obyvateľov . Spolu boli zabití obyvatelia 470 domov  .
Prvým manželom matky bol Andrej Vasilievič Žirinovskij (zomrel v roku 1945).   
Sám Vladimír biologického otca nepoznal. Až do roku 1964 mal Vladimir Žirinovskij meno po svojom otcovi - Eidelstein, no po dosiahnutí dospelosti prevzal meno prvého manžela svojej matky - Žirinovského . Ďalší zdroj tvrdí, že Vladimír mal vždy priezvisko Žirinovskij, a že na dvore mal prezývku „Žirik“, čo potvrdzujú jeho rovesníci.
Matka Alexandra Pavlovna (rodená Makarová, po prvom manželovi - Žirinovskaja; 1912-1985) sa narodila v dedine Laushki v Krasnoslobodskom okrese Mordovia . V 40. rokoch sa presťahovala do Alma-Aty so svojím prvým manželom a piatimi deťmi. Zomrela v Moskve vo veku 73 rokov.
Po smrti svojho prvého manžela Andreja Vasilyeviča Žirinovského v roku 1945 sa vydala za Wolfa Izáka Eidelshteina  .
Vladimír bol jej šiestym dieťaťom. Žirinovskij má dvoch nevlastných bratov (z manželstva jeho matky s Andrejom alebo Vladimírom Andrejovičom Žirinovským, ktorý pôsobil v NKVD ako šéf bezpečnosti na Leningradskej železnici  a Jurija, a tri nevlastné sestry: Veru, Nadeždu a Ľubov (v preklade Viera, Nádej a Láska)   .
Synovec (syn nevlastnej sestry) Alexander Balberov stojí v čele Tulskej časti Liberálnodemokratickej strany  .
Synovec Pavel Andrejevič Žirinovskij (nar. 1971)   .
Synovec Andrej Žirinovskij kandidoval na primátora obce Petrozavodsk. Má farmaceutický podnik, zaoberá sa výrobou a predajom alkoholu a je jedným z finančníkov LDPR   .

Manželky a deti

Od roku 1971 ženatý s Galinou Aleksandrovnou Lebedevou, má tri deti, synov Igora Vladimíroviča Lebedeva a Olega Eidelshteina (Gazdarov)  a dcéru Anastáziu Petrovu    . Galina Lebedeva je virologička, kandidátka biologických vied. Podľa Žirinovského sa v roku 1978 oficiálne rozviedli a odvtedy ich spája len cirkevné manželstvo  . V roku 1993 oslávili Žirinovskí svoju striebornú svadbu v pravoslávnej cirkvi.
Najstarším synom je Igor Vladimírovič Lebedev (nar. 1972). Má právnické vzdelanie (Akadémia práva). V januári 2000 bol zvolený za predsedu frakcie LDPR v Štátnej dume tretieho snemu. Bol zvolený do Štátnej dumy podľa federálneho zoznamu „Žirinovského blok“. Predtým, ako bol zvolený do Dumy, pracoval na Ministerstve práce a sociálneho rozvoja Ruskej federácie ako poradca ministra (Sergej Kalašnikov, bývalý člen frakcie LDPR v Štátnej dume druhého snemu).
Vnúčatá-dvojičky - Alexander a Sergej (narodené 1998) , štúdium na internáte na Moskovskej štátnej univerzite   .
Má aj mimomanželského syna Olega Vladimíroviča Eidelshteina (Gazdarova) (narodený 13. decembra 1986)  od Žanny Gazdarovej  a mimomanželskú dcéru Anastáziu Vladimírovnu Petrovu   .
Od leta 2013 je Žirinovskij vegetariánom  . V novembri 2013 oznámil, že členovia LDPR postupne prejdú na vegetariánske jedlo, pretože mäso je veľmi nezdravé  .

Vzdelanie

Vyštudoval strednú školu číslo 25. Dzeržinského v Alma-Ate . V rokoch 1964 - 1970 študoval na Inštitúte orientálnych jazykov Moskovskej štátnej univerzity M.V. Lomonosova (od roku 1972 - Inštitút ázijských a afrických krajín) so špecializáciou na turecký jazyk a literatúru. V rokoch 1965 - 1967 študoval na Univerzite marxizmu-leninizmu na Fakulte medzinárodných vzťahov. V rokoch 1972-1977 študoval na večernej katedre Právnickej fakulty Moskovskej štátnej univerzity M.V. Lomonosova, ktorú skončil s vyznamenaním.
24. apríla 1998 na Akademickej rade Moskovskej štátnej univerzity obhájil dizertačnú prácu na získanie titulu „Doktor filozofie“ na tému „Minulosť, súčasnosť a budúcnosť ruského národa: Ruská otázka: sociálno-filozofická analýza“ (špecializácia - 22.00.01 „Teória, metodológia, história sociológie“). Docent Vladimir Galochkin, zástupca dekana pre tlač, informácie a vzťahy s verejnosťou zo Sociologickej fakulty Moskovskej štátnej univerzity, povedal, že dizertačná práca Zhirinovského nebola „jednotlivou vedeckou prácou, ale dizertačným referátom“, založeným na 11 zväzkoch myšlienok vedúceho LDPR, ktoré boli v priebehu rokov napísané.
V roku 2008 M. N. Rutkevič napísal, že došlo k porušeniu pravidiel: napriek existencii Filozofickej fakulty na Moskovskej štátnej univerzite M.V. Lomonosove sa obhajoba uskutočnila na Sociologickej fakulte; od Ústavu sociálnych a politických štúdií Ruskej akadémie vied došiel negatívny ohlas na text dizertačnej práce; nehľadiac na námietky skupiny členov Expertnej rady Vysokej atestačnej komisie pre sociológiu a politológiu na čele s členom-korešpondetom Akadémie vied Ruskej federácie A. V. Dmitrijevom z udelenia doktorátu za takúto prácu, pri prerokúvaní tejto dizertačnej práce, predsedníctvo Vysokej atestačnej komisie pod vplyvom viceprezidenta Akadémie vied Ruskej federácie V. N. Kudrjavceva a niektorých jeho priaznivcov hlasovali „za“  . Niekoľko médií uviedlo, že počas obhajoby dizertačnej práce došlo k úplatkom pre členov komisie HAC vo výške päťtisíc amerických dolárov   .
V roku 2013 zástupca Štátnej dumy Ruskej federácie I. V. Ponomarjov požiadal generálneho prokurátora Ruskej federácie J. J. Čajku  „o prokurátorskú previerku zákonnosti obhajoby dizertačnej práce“. V tom istom roku podal Žirinovskij na Presnenský súd v Moskve žalobu proti Ponomarovi za urážky na cti, a takisto aj proti spravodajskej agentúre „Rosbalt“ a novinám „Komsomolská pravda“ s cieľom získať od každého jedného milión rubľov morálnu ujmu. Súd čiastočne uspokojil nároky voči Rosbaltovi, ktorý bol povinný zaplatiť Žirinovskému stotisíc rubľov  .
Podľa informácie zo stránky LDPR, ovláda Žirinovskij angličtinu, francúzštinu, nemčinu a turečtinu.