google/wiki40b huggingface dataset:
Cyril Collard

Životopis

Collard sa narodil do rodiny liberálnych rodičov. Navštevoval katolícku školu vo Versailles a neskôr na univerzite v Lille študoval hudbu a fyziku. Štúdiá nedokončil, keďže sa rozhodol pre kariéru vo filme. V roku 1980 pracoval ako asistent réžie na dráme Loulou režiséra Maurice Pialata, v hlavných úlohách s Isabelle Huppert a Gérardom Depardieu. Neskôr Collard a Maurice Pialat spolupracovali na šiestich hudobných videách a niekoľkých televíznych filmoch. V roku 1981 Collard pracoval ako asistent réžie pre Reného Alliu L'heure exquise, dokumente o Marseille dvadsiatych rokov. Dva roky nato Collard opäť spolupracoval s Pialatom. V jeho filme À nos amours o 15-ročnej Sandrine, ktorá sa baví sexuálnymi vzťahmi s mnohými mužmi, stvárnil jednu z vedľajších postáv.
Ako režisér Collard debutoval v roku 1982 35-minútovým krátkym filmom Grand Huit, pre ktorý tiež napísal scenár. V roku 1986 natočil ďalší krátky film, Alger la blanche, za ktorý bol v roku 1987 nominovaný na Césara a ktorý získal ocenenie francúzskeho syndikátu filmových kritikov ako najlepší krátky film roku 1987.
V roku 1986 Collard účinkoval v televíznej dráme Mariage blanc a po návrate z Maroka do Paríža toho istého roku zisťuje, že je HIV-pozitívny. O rok neskôr vydáva prvý autobiograficky ladený román Condamné amour. V roku 1989 vychádza jeho druhá kniha, Les Nuits fauves - Noci šeliem. Collard v tomto románe pojednáva o silne tabuizovaných témach: promiskuitne žijúci protagonista Jean je konfrontovaný svojou HIV-pozitivitou, ako následkom výjazdov do prostredia parížskych homosexuálov. Snaží sa však svoj stav zatajiť pred 17-ročnou priateľkou Laurou a homosexuálnym priateľom Samym.
Collard neskrýval svoju bisexualitu a bol jedným z prvých francúzskych umelcov, ktorí sa priznali k HIV-pozitivite. Keď sa však po práci na televíznom filme Taggers pustil Collard začiatkom 90. rokov 20. storočia do filmovej adaptácie Nocí šeliem, zistil, že žiaden francúzsky herec nie je ochotný staviť svoju kariéru na úlohu bisexuálneho Jeana. V konečnom dôsledku teda Collard film režíroval, skomponoval hudbu a hral i hlavnú úlohu hedónistického televízneho producenta chorého na AIDS s neukojiteľným sexuálnym apetítom. Triezve a nekompromisné zobrazenie tabuizovanej témy šokovalo francúzske publikum v roku 1992. Kritika film hodnotila vysoko pozitívne a v roku 1993 jury vedená Marcellom Mastroiannim ocenila Noci šeliem štyrmi Césarmi - za najlepší film (Collard), za najlepšiu prvotinu (Collard), najlepší strih a najlepšiu začínajúcu herečku (Romane Bohringer ako Laura). Collard sa však ocenenia nedožil, zomrel na komplikácie spôsobené AIDS tri dni pred slávnostným vyhlásením výsledkov.
V roku 1994 vyšiel Collardovi posmrtne tretí román L'ange sauvage a zbierka básní L'animal. Na základe Collarodovho scenára natočil v roku 1995 režisér Thomas Gilou film Rai o gangoch adolescentov na parížskych predmestiach.
Pytagorova veta

Dejiny

Pytagorova veta je pomenovaná podľa starogréckeho matematika Pythagora zo Samu, ktorý ju v 6. storočí pred Kr. odvodil pre Európu resp. staroveké Grécko. Pravdepodobne bola ale známa aj v iných starovekých civilizáciách a navyše oveľa skôr (napríklad v Číne , Egypte).
Starí Egypťania a Indovia stavali pozoruhodné stavby. Pri týchto stavbách potrebovali vytyčovať aj pravé uhly. Často to robili takto: 
Na napnutom špagáte uviazali 13 uzlov tak, aby vzdialenosti medzi uzlami boli rovnaké (napr. po 50 cm). Špagát napli tak, že uzol 1 a 13 upevnili na tom istom mieste a uzly 4 a 8 tiež upevnili (pozri obrázok). Potom uhol 1, 4, 8 je pravý.

Nahradenie štvorcov inými plošnými obrazcami

Štvorce je možné vo formulácii vety nahradiť akýmikoľvek inými plošnými útvarmi (kružnicou, trojuholníkom, päťuholníkom a pod.) za predpokladu, že sú si navzájom podobné a ich šírka je priamo úmerná dĺžke príslušnej strany trojuholníka. Súčet obsahov týchto obrazcov nad odvesnami bude opäť rovný obsahu obrazca zostrojeného nad preponou. 
Fakt, že to vyplýva už z formulácie pôvodnej vety so štvorcami nad stranami trojuholníka, je možné si uvedomiť vtedy, ak sa vezme do úvahy, že obsah každého z obrazcov je vzhľadom na platnosť predpokladov úmerný obsahu štvorca nad danou stranou a konštanta úmernosti  je vždy rovnaká vďaka vzájomnej podobnosti obrazcov i štvorcov. Ak sa dosadí za plochu štvorcov do vzorca -násobok plochy obrazca, potom bude možné rovnicu krátiť konštantou  a výsledkom bude hľadané zovšeobecnenie.

Dôkazy Pytagorovej vety

Dôkazov Pytagorovej vety jestvuje veľmi veľa, uvádza sa až viac ako 300. Tu sú uvedené len niektoré z nich.

Dôkaz číslo 3

Je možné sa jednoducho presvedčiť, že ak sú zelenou farbou vyznačené uhly ( a , ktorý sa rovná uhlu ) zhodné, potom sú si trojuholníky navzájom podobné (veľkosti ich strán sú v rovnakom pomere a ich uhly sú zhodné).

Pytagorejské čísla

Pytagorejské čísla tvoria trojice prirodzených čísel ,  a , pre ktoré platí . Sú to teda prirodzené čísla, ktoré vyhovujú Pytagorovej vete. Pytagorejské čísla sú napríklad 3, 4, 5.
ESCP Europe

ESCP Europe je európska biznis škola nachádzajúca sa v Paríži, Londýne, Berlíne, Madride a Turíne. Bola založená v roku 1819 a je teda najstaršou biznis školou. Prezentuje sa preto ako "The World's First Business School (est. 1819)".

Charakteristika

ESCP Europe je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 40 000 absolventov v 150 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 200 národností. Významnými absolventmi sú Patrick Thomas (CEO Hermès), bývalý premiér Francúzska Jean-Pierre Raffarin, Ignacio Garcia Alves, prezident Arthur D. Little, európsky komisár pre vnútorný trh a služby Michel Barnier, alebo Hans van der Loo (1981).

História

ESCP Europe bola založená v roku 1819 skupinou učencov ekonomických vied a podnikateľov. Boli medzi nimi napríklad slávny ekonóm Jean-Baptiste Say a obchodník Vital Roux. Medzinárodný rozmer ESCP Europe je zrejmý od jej počiatku. Už v roku 1824 bolo v ročníku 30% medzinárodných študentov pätnástich rôznych národností, medzi inými siedmi Španieli, piati Brazílčania, piati Holanďania, štyria Nemci a dvaja Američania. O jeden a pol storočia neskôr, s cieľom odpovedať na volanie Európy, ESCP Europe otvorila kampusy v Nemecku (najskôr Düsseldorf, teraz Berlín) a Veľkej Británii (najskôr Oxford, dnes Londýn) v roku 1973, nasledovali Španielsko v roku 1988 a Taliansko v roku 2004.

Študijné programy

ESCP Europe má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, mmédiá, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. ESCP Europe udeľuje aj PhD titul.

Umiestnenia v rebríčkoch

V roku 2010 sa program Master in Management umiestnil na prvom mieste v globálnom rebríčku Financial Times. Executive MBA je svetovo na pätnástej priečke a v roku 2009 QS Global 200 Business Schools Report zaradilo ESCP Europe na pätnástu priečku v rámci Európy.
Arménsky chrám svätého Kríža

Charakteristika

Arménsky chrám svätého Kríža leží v južnej časti mesta neďaleko burgaskej železničnej stanice a v tesnom susedstve radnice.
Typovo sa jedná o jednoloďovú monolitickú budovu, ktorá nesie typické znaky arménskej cirkevnej architektúry. 
Z vonkajšieho vzhľadu budovy z dôvodu rekonštrukcií nie je úplne zjavný jej pôvodný výzor. Steny budovy sú obložené kamennými doskami, ktoré sú novšie než samotná budova. Veža zvonice bola k chrámu pristavaná až niekoľko rokov po výstavbe budovy samotného chrámu.
Okolo budovy chrámu sa rozprestiera malý park s lavičkami.
Chrám patrí medzi najstaršie a najkrajšie budovy v meste a patrí k hojne navštevovaným pamiatkam.
Chrámový sviatok sa slávi 14. septembra na sviatok Povýšenia svätého Kríža (bulh. Въздвижение на Светия кръст Господен – Văzdviženie na Svetija krăst Gospoden alebo bulh. Кръстовден – Krăstovden).

Dejiny

Arménska menšina je na území Burgasu preukazateľne minimálne od roku 1549. Pôvodný arménsky chrám svätého Kríža bol postavený už v roku 1673, táto budova však bola niekoľkokrát zásadne prestavovaná. V roku 1748 postavený na mieste pôvodného chrámu malý drevený chrám.
Chrám v dnešnej podobe bol postavený v roku 1853, čo je známe z nápisu na kameni, ktorý sa nachádza nad vnútornými dverami a taktiež z nápisu, ktorý je na mramorovej časti krstiteľnice. Oficiálne vysvätený bol chrám v roku 1896 archimandritom Vahinangom Sisagianom.
V roku 1970 bol budove priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
V rokoch 1972 - 1976 prebehla veľká rekonštrukcia budovy. Bola vymenená strecha, obklady, ako aj inštalácie a zasklené časti.
V roku 1991 bol do parku pred kostolom inštalovaný pamätník arménskej genocídy, ktorý je dielom sochára Hariho Arabiana.
Rekonštrukcia interiéru prebehla v rokoch 2003 - 2008 a týkala sa najmä oltára a stien.
Holašovice

Sedliacky barok

Je tu takmer stopercentne dochovaný stredoveký systém radenia jednotlivých usadlostí štítovými priečeliami obytných domov a sýpok, prepojených ohradnými múrmi s bránkami a klenutými vjazdmi do priestoru námestia. Usporiadanie spolu s dochovaným štukovým dekorom tzv. ľudového alebo sedliackeho baroka na väčšine priečelí dáva celému sídlu neopakovateľnú atmosféru a výraz. Návštevníka zavádza do prostredia dedinského sídla, ako bolo formované zložitým stavebným a výtvarným vývojom v druhej polovici 19. storočia.

Pamiatka UNESCO

V silnej celosvetovej konkurencii úspech nominácie významne podporil fakt, že Holašovice tvorí živé a nezakonzervované spoločenstvo. Malá dedina s celkovým počtom asi 140 obyvateľov totiž slúži prevažne na trvalé bývanie, väčšina budov je v súkromnom vlastníctve. Neleží priamo pri hlavných komunikáciách a trasách, čo je výhodou pre uchovanie pokojného prostredia a tejto polohe tiež vďačí za unikátnu zachovalosť.
Strmienkový sval

Strmienkový sval alebo sval strmienka (lat. musculus stapedius) je najmenší priečne pruhovaný sval na ľudskom tele. Začína sa v dutej eminentia pyramidalis, otvorčekom na jej povrchu sa jeho šľacha dostáva do bubienkovej dutiny a upína sa na zadné rameno strmieka (crus posterius stapedis) v blízkosti hlavy strmienka (caput stapedis). Zmrštením vyťahuje strmienok z oválneho okna predsiene (fenestra vestibuli); tento pohyb sa kostičkami prenáša až na bubienok a prejaví sa uvoľnením bubienka. Strmienkový sval je teda funkčným antagonistom napínača bubienka (musculus tensor tympani).
Soldat

Vývoj

Autorom Soldata je poľský programátor Michał Marcinkowski, ktorý začal hru tvoriť v novembri 2001 v programovacom jazyku Delphi s použitím knižníc JEDI. Na vývoji dedikovaného servra sa podieľajú aj ďalší vývojári a pri testovaní autorovi vypomáha malý tím betatesterov. 
Verzia 1.0.5b, vydaná 23. augusta 2002, je považovaná za prvú rozšírenú verziu hry, ktorej predchádzalo vydanie niekoľkých beta verzii. Nasledovné verzie obsahovali ďalšie zmeny a prídavky. Rovnováha zbraní je najvýznamnejšou zmenou v novších verziách. Posledná verzia hry je 1.6.8.

Pôvod názvu

Názov hry Soldat je prekladom slova "vojak" v niektorých jazykoch (nemčina, holandčina, nórčina, švédčina, dánčina, francúzština, slovinčina, afrikánčina, ruština, katalánčina a rumunčina).
Podaleirios

Podaleirios (starogr. Ποδαλείριος – Podaleirios) je v gréckej mytológii syn slávneho lekára Asklépia a jeho manželky Épiony.
Podaleirios pochádzal z Tesálie. So svojim bratom Machaónom boli rovnako ako ich otec znamenitými lekármi. Ako aj mnohí iní mladíci aj on bol nápadníkom krásnej Heleny, ktorá si nakoniec za manžela vybrala spartského kráľa Menelaa. Keď po únose Heleny vypukla Trójska vojna, Podaleirios a Machaón po boku stotisícového achájskeho vojska, priviedli k brehom Tróje, z tesálskych miest, Trikké, Ithómé a Oichalie, bojovníkov na tridsiatich lodiach. Na bojisku potom Podaleirios pôsobil vo funkcii lekára, kde medzi inými vyliečil aj zraneného Filoktéta, o ktorom sa vo veštbe hovorilo, že bez jeho luku a šípov, ktoré zdedil po hrdinovi Heraklovi, nie je možné vyhrať vojnu. Bol jedným z tých, ktorí sa v závere vojny dostali v trójskom koni za hradby Tróje a dobyli hrad kráľa Priama.
Na rozdiel od svojho brata, Podaleirios vojnu prežil a usadil sa v kárskom meste Cherronésos obklopenom vysokými horami.
Zilia

Poloha

Obec má rozlohu 14,01 km². Najvyšší bod je položený 1 935 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 279 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sojuz TM-33

Opis misie

Išlo o 14. pilotovaný let k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Na palube pristál vesmírny turista Mark Shuttleworth.
Saint-Romain-d’Urfé

Poloha

Obec má rozlohu 15 km². Najvyšší bod je položený 886 m n. m. a najnižší bod 593 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 281 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Celestíni

Celestíni alebo celestináni (lat. Congregatio Coelestinorum, Ordo Coelestinensium) bol katolícky rehoľný rád, ktorý vznikol z benediktínskeho rádu. Ich heslom bolo benediktínske Ora et labora, ich kláštory sa nazývajú paraklety (podľa úcty k Duchu Svätému, Paraklétovi). Ich zakladateľom bol pustovník Pietro Angeleri del Morrone (Murrhone alebo de Morone; neskorší nešťastný pápež Celestín V.), ktorý zriadil v roku 1254 v talianskych Abruzzách prvú celestínsku pustovňu.
V českých krajinách mali celestíni konventy v Ojvíne a v Prahe u sv. Michala pod Vyšehradom (prvý fungoval iba 180 a druhý 33 rokov - ojvínsky konvent zanikol v 16. storočí, pražský konvent zničili v roku 1420 táboriti), hojnejšie zastúpení boli najmä v Taliansku a vo Francúzsku. Koncom 18. storočia členovia rádu úplne vymreli.
Naives-Rosières

Poloha

Obec má rozlohu 15,93 km². Najvyšší bod je položený 347 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 834 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emanuel Andráši

Život

Podieľal sa na Uhorskej revolúcii z roku 1848. Po porážke žil v emigrácii, v tom čase cestoval po Ázii (najmä Čína a India). Po návrate mal veľké zásluhy na regulácii rieky Tisa. Bol hlavným županom Turnianskej (1849), Gemersko-malohontskej (1868 – 1872) a Zemplínskej župy (1860 a 1873).

Rodina

Jeho otcom bol gróf Karol Andráši (1792 – 1845) a matkou grófka Etela Sapáriová z Murskej Soboty (maď. Szápáry de Muraszombat; 1798 – 1876). Jeho mladším bratom bol Július Andráši – uhorský premiér a minister zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska a Aladár Andráši. Jeho manželkou bola grófka Gabriela Pálfiová (1833 – 1914).
Agésistratos z Lindosu

Agésistratos (starogr. Άγησίστρατος – Agésistratos) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 172 pred Kr.
Agésistratos, syn Polykreóna z Lindu, bol na 152. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení dorastencov. Jeho olympijské víťazstvo je zaznamenané (nápis IG XII,1 841) na kamennej stéle objavenej na ostrove Lindos. Tento nápis uvádza aj to, že Agésistratos bol prvým chlapcom z Lindu, ktorý v Olympii zdolal troch svojich súperov bez toho, aby sa dotkol zeme. Ďalší nápis (Lindos II 699) na inej stéle, takisto z Lindu, uvádza, že aj jeho otec Polykreón ako mladistvý (ageneioi) dosiahol v tejto disciplíne víťazstvo na Nemejských hrách.
Zápasenie dorastencov (palé paidón) zaviedli v Olympii na 37. hrách v roku 632 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Hipposthenes zo Sparty.
Saint-Ellier-du-Maine

Poloha

Obec má rozlohu 17,49 km². Najvyšší bod je položený 226 m n. m. a najnižší bod 149 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 535 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zoltán Brüll

Životopis

Za prvej republiky bol súkromným lekárom v Spišskej Novej Vsi. Kvôli židovskému pôvodu musel po vzniku Slovenského štátu toto povolanie roku 1939 zanechať. Krátko robil pod Tatrami kúpeľného lekára, ale aj to mu znemožnili. Začal preto pracovať ako nosič na chate svojho priateľa a častého spolulezca Štefana Zamkovského. Neskôr z neho urobili železničného údržbára. Bol internovaný v tábore nútených prác odkiaľ utiekol k partizánom, ktorí sa pohybovali v oblasti Kôprovej doliny a utvorili oddiel „Vysoké Tatry“. Svoj posledný tatranský výstup uskutočnil 7. novembra 1944, teda na výročie Októbrovej revolúcie, keď na Kriváni vztýčil navzdory nemeckej okupácii krajiny červenú zástavu. Ako lekár – humanista ošetril aj zajatého zraneného nemeckého vojaka menom Gerald Schacht. Ten ušiel a priviedol nemeckú jednotku. V bunkri pod Kriváňom (Grúnik, pamätná tabuľa) Zoltán Brüll zahynul spolu so zranenými, ktorých ošetroval. Pred smrťou ešte si údajne sám obviazal strelnú ranu.

Lezecké výkony

Popri Štefanovi Zamkovskom bol jedným z mála slovenských horolezcov, ktorí sa v medzivojnových Tatrách mohli výkonnostne porovnávať s plejádou poľských horolezcov. V kombinácii so svojím povolaním bol výborný horský záchranca. Okrem stoviek opakovaných výstupov uskutočnil asi 20 prvovýstupov, napr. J stena Ostrého štítu, JV stena Ostrej, JV pilier Pyšného štítu, JZ pilier Malého Pyšného štítu, a spolu so S. Motykom, J. Sawickim a Š. Zamkovským Z stena Lomnického štítu (hodnotný variant Birkenmajerovej cesty).
František Krištof Veselý

Životopis

Jeho otec, keď bol František malý, odišiel za prácou do Ameriky a už sa naspäť nevrátil. Druhýkrát sa jeho mama vydala za továrnika Krištofa z Budapešti. S manželom odišli do Budapešti a pretože nevlastný otec nemal o Františka záujem, tak ho vychovávali rodičia jeho mamy - Kotekovci v Skalici. Spolu s Jankom Blahom (ten sa neskôr stal známym slovenským operným tenorom) spievali v skalickom cirkevnom zbore. Keď mal František sedemnásť rokov zomrel mu nevlastný brat v Budapešti. V Budapešti ho jeho nevlastný otec adoptoval a František začal používať meno - František Krištof Veselý.
V Budapešti začal ako zborista spievať v Budapeštianskom operetnom divadle. Popri štúdiu gymnázia vyštudoval aj v rokoch 1921 - 1923 štátnu hereckú školu v Budapešti. V roku 1930 začal vystupovať vo viacerých mestách - Segedíne, Debrecíne, Rábe, Cegléde, Miškovci a iných. V Miškovci sa zoznámil so svojou manželkou Gizkou. Neskôr získal miesto v Kráľovskom divadle v Budapešti.
V roku 1931 podpísal zmluvu so Slovenský národným divadlom do operetného súboru. Tu okrem spievania aj režíroval operety (1931 až 1933, 1936 – 1938, 1940 – 1946). Popri vystupovaní v maďarskom alebo slovenskom divadle hosťoval aj v českých divadlách. Svoju prvú filmovú rolu stvárnil v roku 1936 v komédii Uličnice. Okrem hrania v tomto filme aj spieval. V tomto istom roku nahral aj svoju prvú platňu u firmy Ultraphon. V archíve Slovenského rozhlasu je viac ako dvestopäťdesiat jeho piesní.
V období Slovenského štátu naspieval aj niekoľko platní pre nemecké firmy Telefunken a Polydor. Po 2. svetovej vojne bol zatknutý a nejaký čas pracoval v pracovnom tábore v Novákoch.
Bol spoluzakladateľom divadla Nová scéna v Bratislave, ktoré otvorili 30. 11. 1946 premiérou Shakespearovej komédie Skrotenie zlej ženy v réžii Drahoša Želenského. Viedol tu súbor hudobnej komédie. V divadle Nová scéna pôsobil medzi rokmi 1946 - 1964. Napísal vlastnú knihu spomienok s názvom S úsmevom a veselo, táto kniha doteraz nevyšla.
Paulínia nápojová

Paulínia nápojová alebo neformálne guarana (lat. Paullinia cupana, Paullinia crysan, Paullinia sorbilis) je rastlina z čeľade mydlovníkovité. Je to popínavý ker pôvodom z Amazonskej panvy v Amerike.  Látka pastovitej konzistencie, ktorá má stimulačné účinky na CNS a pripravuje sa zo semien tejto rastliny, sa volá guarana (t.j. rovnako ako rastlina). Názov guarana (po španielsky guaraná) je odvodený od názvu indiánskeho kmeňa Guaraníovia, ktorý guaranu používa ako povzbudzujúcu drogu. Okrem toho sa rastlina používa ako liek, napr. proti hnačke a dyzentérii.

Pastovitá hmota

Spomínaná pastovitá hmota sa vyrába tak, že sa semená rastliny pražia a následne drvia na pastovitú hmotu. Táto obsahuje o.i. 3-6 % kofeínu. Obsah kofeínu v guarane je vyšší než v prípade kávy či čaja. Pastovitá hmota sa používa najmä na prípravu stimulujúceho nápoja populárneho v Južnej Amerike, ktorý má horkú, adstringentnú chuť a slabú, kávovitú vôňu. Okrem toho sa pastovitá hmota používa ako prísada do alkoholických a nealkoholických nápojov, sirupov, žuvačiek aj do analgetických prípravkov.

Využitie

Guarana je známa pre svoje povzbudzujúce účinky kedy dodáva energiu, zvyšuje koncentráciu, vitalitu a výdrž. Je známe že potlačuje únavu, zlepšuje činnosť srdca a krvný obeh, pôsobí na nervový aj telesný stav, stimuluje mozgové funkcie a podporuje mozgovú činnosť. Je vhodná pri nervových vypätiach, pri depresiách a môže sa použiť pri rekonvalescencii po dlhej chorobe. Môže tíšiť menštruačné bolesti. Je ideálna ako pri psychickej aj fyzickej záťaži. Ďalej môže byť Guarana súčasťou redukčných diét, pretože znižuje chuť k jedlu a stimuluje odbúravanie tukov. Guarana zlepšuje pamäť a sústredenie. V Brazílii ju užívajú ako výborné afrodiziakum.
Betchat

Poloha

Obec má rozlohu 22 km². Najvyšší bod je položený 491 m n. m. a najnižší bod 296 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 362 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vnútrožiabrovce (trieda)

Charakteristika

Vnútrožiabrovce sú morské solitérne červovité živočíchy, dlhé od 2 cm do 2,5 m. Telo je vždy bez ramien s terminálnym anusom. Epistóm má podobu žaluďa alebo krátkeho chobôtika, slúži na hrabanie v piesku. Dýchajú štrbinami hltanožiabrového vaku, ktorých počet sa pohybuje od 10 do 250 párov. Notochord je doplnený aj chrupavčitým ligamentom. Obehová sústava je uzavretá, krv je bezfarebná. Vylučovacím orgánom je veľmi primitívna oblička – je to vlastne niekoľko glomerulov, napojených na dutinu perikardu. Žaluďovce sú gonogonochoristy (čiže rôznopohlavné organizmy), vývin prebieha cez larvu tornáriu, ktorá prehýbaným obrveným pruhom okolo úst veľmi pripomína dipleurulu. Larválne štádium u niektorých druhov trvá veľmi krátko (iba asi 24 hodín), takže vývin je v podstate priamy.
Na pobreží európskych morí je hojný Balanoglossus clavigerus, dlhý asi 20 cm. Pri brehoch Stredozemného mora žije pomerne veľký Glandiceps talaboti, dlhý asi 1 m.
Vassincourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,94 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 294 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peugeot 508

508 RXH

Na Frankfurtskom autosalóne 2011 odhalil Peugeot hybridný elektrický crossover vo verzii kombi 508. Pohonná jednotka HYbrid4 kombinuje 120 kW 2,0-litrový HDi FAP dieselový motor s 28 kW elektromotorom pre nižšiu spotrebu paliva na 4,2 l/100 km.
Thiéblemont-Farémont (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 9,25 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 529 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Deň nemeckej jednoty

Deň nemeckej jednoty (nem. Tag der Deutschen Einheit) je štátny sviatok Nemeckej spolkovej republiky, ktorý sa od roku 1991 slávi 3. októbra. Je pripomienkou znovuzjednotenia Nemecka 3. októbra 1990. V rokoch 1954–1990 sa slávil 17. júna (výročie povstania v NDR v roku 1953).
Gelos

Poloha

Obec má rozlohu 11,03 km². Najvyšší bod je položený 374 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 693 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vyšná Solisková štrbina

Prvé výstupy

Počas prechodu Soliskového hrebeňa Karol Englisch a Pavol Spitzkopf st. 19. júla 1903. V zime pri prechode hrebeňa Adam Karpiński a Stefan Osiecki 12. apríla 1925.

Turistika

Do sedla nevedie turistická značka.
Plœren

Poloha

Obec má rozlohu 20,44 km². Najvyšší bod je položený 58 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 744 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Na kutinách

Ochrana

Predmetom ochrany je fragment bohato štruktúrovaného lesného porastu s prírode blízkou druhovou skladbou, vitálnou populáciou jedle bielej a prítomnosťou väčšieho množstva odumretej drevnej hmoty, které sa dochovalo v hlbokom žľabe pod obcou Lubné.