google/wiki40b huggingface dataset:
Fieldsova medaila

Fieldsova medaila je cena udeľovaná každé štyri roky dvom, trom alebo štyrom matematikom, ktorí majú menej ako štyridsať rokov. Medailu udeľuje Medzinárodný kongres Medzinárodnej matematickej únie, ktorý sa koná raz za štyri roky.
Cena bola založená na príkaz kanadského matematika Johna Charlesa Fieldsa. Medaila bola prvýkrát udelená v roku 1936 a pravidelne sa udeľuje od roku 1950. Jej hlavným cieľom je prejaviť uznanie a podporiť mladších výskumníkov, ktorí už urobili väčšie objavy.
Fieldsova medaila je pre matematika veľká česť. Súčasťou ocenenia je finančná odmena, ktorá v roku 2006 dosiahla výšku 10 550 €.

Podmienky udelenia

Fieldsova medaila sa často prirovnáva k „Nobelovej cene za matematiku“. Fieldsova medaila sa však na rozdiel od Nobelovej ceny udeľuje len každé štyri roky, 40. narodeniny laureáta nesmú byť pred 1. januárom roku, v ktorom sa medaila udeľuje, a finančná odmena pre každého oceneného je oveľa nižšia (1,3 milióna dolárov). Z tohto pohľadu je lepším ekvivalentom chýbajúcej Nobelovej ceny za matematiku Abelova cena. Navyše Fieldsova medaila sa neudeľuje za čiastkové výsledky.
Mane (Alpes-de-Haute-Provence)

Poloha

Mane má rozlohu 22 km². Najvyšší bod je položený 868 m n. m. a najnižší bod 386 m n. m.

Obyvateľstvo

Mane má 1367 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Rudňany

Polohopis

Obec sa nachádza v západnej časti Galmusu v Slovenskom rudohorí.

Susedné obce

Markušovce, Matejovce nad Hornádom, Nálepkovo, Poráč, Švedlár, Závadka

Symboly obce

http://www.crwflags.com/fotw/flags/sk-sn-ru.html

Starostovia obce

1990 - 1994 Miroslav Blišťan (KSS)

1994 - 1998 Miroslav Blišťan (HZDS)

1998 - 2002 Miroslav Blišťan (SOP + KSS + ROI)

2002 - 2010 Miroslav Blišťan (NEKA)
2010 - 2014 Miroslav Blišťan
2014 - 2018 Miroslav Blišťan
2018 -      Bc. Rastislav Neuvirth

Obecné zastupiteľstvo

1990 - 1994 - 24 poslancov

1994 - 1998 - 16 poslancov (8 HZDS, 4 SDĽ, 3 KDH, 1 KSS)

1998 - 2002 - 16 poslancov (7 SDĽ, 4 HZDS, 3 KSS, 1 DÚ, 1 SNS)

2002 - 2006 - 11 poslancov (4 KSS, 3 HZDS, 3 KDH, 1 SDKÚ)

2006 - 2010 - 11 poslancov (4 ĽS-HZDS, 2 KDH, 2 SMER-SD, 2 NEKA, 1 KSS)

Farský úrad

Rímskokatolícky - Huta 48

Duchovný správca: Mgr. Matuš Perignáth

Školstvo

Materská škola - č. d. 234

Materská škola - Zimná 89
Základná škola - Zimná 96

Špeciálna škola - Zimná 83
Biela samota

Fauna

Od roku 2009 prebieha každoročne pri obci Trávnica monitoring bežných druhov vtákov metódou bodového transektu, pričom stromoradie Biela samota je jedným z bodov, kde sa v jarných mesiacoch každý rok zaznamenávajú vtáčie druhy. Už v 60. rokoch 20. storočia tu chodili deti zbierať lipový kvet a vyberať mladé dudky z dutín líp. (Ľubomír Polák, občan obce Trávnica in verb.)
V stromoradí líp a v krovinatom podraste v okolí hniezdia i nachádzajú potravu či úkryt rôzne druhy vtákov.
Na jar spievajú v korunách líp rôzne spevavce ako drozd čierny (Turdus merula), drozd plavý (Turdus philomelos), pinka obyčajná (Fringilla coelebs), stehlík obyčajný (Carduelis carduelis), strnádka obyčajná (Emberiza citrinella), glezg obyčajný (Coccothraustes coccothraustes), vlha obyčajná (Oriolus oriolus) a sedmohlások obyčajný (Hippolais icterina).
Kroviny a spodné konáre stromov obývajú a oživujú svojim vytrvalým spevom rôzne druhy peníc, ako penica čiernohlavá (Sylvia atricapilla) a penica obyčajná (Sylvia communis) tiež slávik obyčajný (Luscinia megarhynchos) a strakoš obyčajný (Lanius collurio).
Na kmeňoch si hľadá potravu i stavia hniezdne dutiny ďateľ veľký (Dendrocopos major). Dutiny ďatľov alebo prirodzené bútľaviny vyhľadáva škorec obyčajný (Sturnus vulgaris), sýkorka veľká (Parus major), brhlík obyčajný (Sitta europaea) a v minulosti i vyššie spomínaný dudok chochlatý (Upupa epops).
Veľmi nápadné sú svojim hlasom a nápadným správaním nasledujúce druhy: kukučky obyčajné (Cuculus canorus), hrdlička poľná (Streptopelia turtur), sojka obyčajná (Garrulus glandarius), bažant obyčajný (Phasianus colchicus) a myšiak hôrny (Buteo buteo).
V zime to možno stretnúť králika zlatohlavého (Regulus regulus), drozda čvíkotu (Turdus pilaris) i drozda čierneho (Turdus merula), pinku severskú (Fringilla montifringilla), hýľa obyčajného (Pyrrhula pyrrhula), sýkorku hôrnu (Parus palustris) i jastraba krahulca (Accipiter nisus).
Počas migrácie bol začiatkom novembra 2011 v blízkych krovinách odchytený drozd červenkavý (Turdus iliacus) a bol videný ďateľ malý (Dendrocopos minor).
O 122 vtáčich druhoch katastra obce Trávnica pojednáva slovom i obrazom publikácia z roku 2015.
Nunavut

Náboženstvo

Protestanti tvoria 66,7 %, katolíci tvoria 23,3 %.

Geografia

Nunavut by sa so svojou rozlohou zaradil na 15. miesto medzi krajinami sveta. 
Do Nunavutu patrí časť severnej Kanady, väčšina z Arktických ostrovov – Baffinov ostrov, Ellesmerov ostrov, Viktóriin ostrov a iné. 
Najvyšší vrch Nunavutu je Barbeau (2 616 m).
Brécey (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 20,96 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 159 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Točivý elektrický stroj

Točivý elektrický stroj je druh elektrického stroja. Je to elektricko-mechanické zariadenie, ktoré slúži na premenu elektrickej energie na mechanickú (motory) a opačne (generátory). Mechanická energia je zastúpená točivým mechanickým momentom na hriadeli stroja.
Konštrukčne ide o zariadenia tvorené statickou (stator) a točivou (rotor) časťou. Stator býva zvyčajne pevne prichytený k okolitým konštrukčným prvkom (o podložku a pod.), v jeho vnútri je valcová dutina pre rotor (tzv. vŕtanie stroja) a na jeho koncoch sú v osi umiestnené ložiská pre hriadeľ rotora. Rotor je pevne spojený s hriadeľom, pomocou ktorého sa prenáša mechanický krútiaci moment (mechanická energia). Vo všeobecnosti sú v drážkach statora aj rotora uložené elektrické vinutia, ktorých počet, usporiadanie a napájanie závisia od druhu stroja.
Elektrické točivé stoje zahŕňajú nemalú skupinu strojov, ktoré sa medzi sebou odlišujú princípom činnosti, použitým druhom napätia v hlavnom vinutí stroja (jednosmerné, striedavé), výkonom (malý, stredný, veľký), účelom použitia (stroje na všeobecné použitie, stroje so špecifickým účelom použitia, riadiace stroje).
Árijská rasa

Árijská rasa bola podľa rasovej terminológie z obdobia sklonku 19. storočia až do polovice 20. storočia rasová skupina, ktorá zahŕňala ľudí indoeurópskeho eurázijského pôvodu. Tento koncept vychádza z presvedčenia, že pôvodné skupiny, rozprávajúce indoeurópskymi jazykmi a ich potomkovia, do dnešných dní tvoria osobitnú rasovú skupinu, resp. podskupinu kaukazskej rasy.
Árijstvo sa vyvinulo ako rasová ideológia, ktorá prisudzovala práve árijskej rase nadradenosť, prezentuje ju ako panskú rasu. Pôvodne bol celý koncept árijskej rasy len neutrálnou etnolingvistickou klasifikáciou, ale od sklonku 19. storočia bol používaný predstaviteľmi ideologicky motivovaného rasizmu a konceptu bielej nadradenosti, ako napríklad nacizmu a neonacizmu.
Spočiatku sa pod árijskou rasou rozumel podtyp europoidnej rasy známejší ako nordická rasa. Termín zaviedol Joseph Arthur de Gobineau vo svojom diele Úvaha o nerovnosti ľudských rás (1855). Gobineau týmto termínom označil svetlovlasých a modrookých predstaviteľov bielej rasy, ktorých pokladal za vyšší stupeň bielej rasy, teda i celého ľudského rodu.
V odbornej literatúre sa termín prestal používať v polovici 20. storočia. Nesprávnosť termínu vyplýva zo zmiešania ligvistických a antropologických charakteristík, keďže v jazykovede sa árijskými jazykmi označujú indoiránske jazyky, ale v dobe vzniku pojmu indoeurópske jazyky vo všeobecnosti; avšak nositelia či už indoiránskych alebo indoeurópskych jazykov sa vo všeobecnosti nevyznačujú osobitými fyzickými charakteristikami a netvoria špecifickú rasu.
Tieto teórie, módne na prelome 19. a 20. storočia, neskôr tvorili základ nacistickej ideológie. Prarodinou árijcov (Indoeurópanov) je podľa nich severná Európa, kde sa uchoval čistý árijský rasový typ, pričom obyvatelia ostatných krajín sú potomkami zmiešaných zväzkov medzi árijcami a domorodcami. Na základe toho sa odvodil záver o nadradenosti obyvateľov severnej Európy, ktorí sa javia najčistejšími a najdokonalejšími nositeľmi árijského ducha (ktorému pripisovali všetky úspechy európskej civilizácie).
Árijská rasa predstavovala protipól semitskej rase, najmä Židom, z čoho pochádza aj termín antisemitizmus. Semitskej rase boli pripisované árijskými teoretikmi nanajvýš záporné vlastnosti, čím v ich ponímaní predstavovali priamy opak árijskej rasy.

Etymológia

Slovo árijský pochádza zo sanskritského slova árja (ktorého starší tvar bol pravdepodobne ária), ktoré znamenalo najprv pravdepodobne meno národa pozostávajúceho z uctievačov bohov brahmanov a neskôr znamenalo "ušľachtilý, z dobrej rodiny".
Kyselina gama-aminomaslová

Mimo nervovú sústavu

GABA sa takisto vo veľkých množstvách vytvára v pankreatických beta bunkách. Beta bunky vylučujú GABA spolu s inzulínom. GABA z týchto buniek sa potom naviaže na alfa bunky na susedných ostrovčekoch a tým im zabráni vylučovať glukagón (ktorý by zvrátil účinky inzulínu).

GABA bola taktiež nájdená aj v iných orgánoch vrátane čriev, žalúdku, vajcovodoch, maternici, obličkách, pľúcach a pečeni, aj keď v oveľa nižšej hladine než v beta bunkách či neurónoch.

Excitačný GABAergický mechanizmus bol takisto objavený v epiteli priedušnice. Spúšťa sa pri vystavení sa alergénom a môže zohrávať určitú úlohu v mechanizmoch astmy.

Biosyntéza

GABA sa biosyntetizuje z kyseliny glutámovej pomocou enzýmu glutamát dekarboxyláza a pyridoxalfosfátu, ktorý slúži ako kofaktor.

Katabolizmus

Premena kyseliny γ-aminomaslovej je katalyzovaná enzýmom GABA transamináza. GABA sa s 2-oxoglutarátom premieňa na sukcinát
semialdehyd a glutamát. Sukcinát semialdehyd je potom oxidovaný na kyselinu jantárovú, ktorá potom vstupuje do Krebsovho cyklu ako zdroj energie.
Cynodonty

Cynodonty  (lat. Cynodontia) je vyhynutý veľký taxón teriodontov (pričom teriodonty patria pod terapsidy a terapsidy pod synapsidy). Cynodonty zahŕňajú tie taxóny teriodontov, ktoré sú najviac príbuzné s cicavcami. V novších deleniach obyčajne cynodonty zahŕňajú aj samotné cicavce (Mamaliaformes/Mammalia), v tradičnom delení cicavce nezahŕňajú. O tom, či je vhodné cynodonty označiť ako plazy, pozri analogicky vysvetlenie v článku synapsidy.

Charakteristika cynodontov bez cicavcov

Žili od spodného permu po spodnú juru v Európe, Rusku, východnej Ázii, Číne, Indii, Antarktíde, v Afrike (okrem stredozápadnej Afriky) a celej Amerike. Najčastejšie sa vyskytovali v južnej Afrike.
Išlo o mäsožravé alebo bylinožravé živočíchy. Mali synapsidnú lebku. Boli teplokrvné a mali vyspelý metabolizmus, vďaka čomu sa im vyvinuli cicavcovité znaky. Mali (tak ako cicavce) sekundárne podnebie. Aj čeľuste a zuby boli také, ako u cicavcov. Trup mali spevnený na zabránenie bočnej flexie. Ich končatiny boli stále viac vzpriamené a postupne sa presúvali vertikálne pod telo, čiže končatiny bolo možné ako u cicavcov vykývnuť vpred a vzad. Dĺžka lebky bola v závislosti od druhu medzi 3 a 40 cm.
Hoskora (potok)

Prameň

Pramení v Malej Fatre, v podcelku Krivánska Fatra, v časti Krivánske Veterné hole, na juhozápadnom svahu Suchého (1 468 m n. m.), pod Sedlom pod Suchým, v nadmorskej výške približne 1 090 m n. m.
Monceaux-sur-Dordogne

Poloha

Obec má rozlohu 36,93 km². Najvyšší bod je položený 508 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 680 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Blasius (1708)

Životopis

Narodil sa v intelektuálskej rodine. Jeho otec bol Ján Blasius st., tak isto evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ, jeho matka bola Eva rod. Buriová. Študoval v Banskej Bystrici, Banskej Štiavnici, Bratislave, na univerzite vo Vroclave a vo Wittenbergu. Pôsobil ako rektor evanjelickej školy v Banskej Štiavnici, v Kremnici, od 1749 evanjelický farár v Paludzi. Vo Wittenbergu písal barokové náboženské dišputy, neskôr hlavne modlitby a náboženské piesne, ktoré i prekladal z nemčiny. Jeho tvorba sa zakladala na lutherskej ortodoxii, nedosiahla úroveň jeho otca.
Tudelle

Poloha

Obec má rozlohu 5,16 km². Najvyšší bod je položený 228 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 64 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cheminot

Poloha

Obec má rozlohu 11,5 km². Najvyšší bod je položený 255 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 674 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Monségur (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 9,91 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 502 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Deutsches Afrikakorps

Deutsches Afrikakorps (Nemecký africký zbor; skratka DAK) známy tiež jednoducho ako Afrikakorps bol expedičný zbor nemeckého Wehrmachtu počas druhej svetovej vojny. Afrikakorps operoval medzi rokmi 1941 a 1943 v severnej Afrike - v Tunisku, Líbyi a Egypte.
Jeho prvým veliteľom bol generál a neskorší veliteľ Panzerarmee Afrika a poľný maršal Erwin Rommel. Pôvodný názov nemeckých jednotiek vyslaných do severnej Afriky bol Sperrverband Afrika, ale 16. februára 1941 boli premenované na Deutsches Afrika Korps.
Africká výprava sa začalo útokom talianskych jednotiek z Líbye na britskú armádu v Egypte. Briti útok odrazili a podnikli protiútok do Líbye.
Aby zabránilo porážke Talianov, vykonalo Nemecko operáciu Slnečnica (Sonnenblume), čiže vylodenie jednotiek, najprv nazývaných Sperrverband Afrika a od 21. februára 1941 Afrikakorps, v Líbyi. Nemecké jednotky čoskoro prevzali hlavnú úlohu v boji proti Britom: keďže v tom období bola pre Britov severná Afrika jediným bojiskom, na ktorom sa mohli priamo stretnúť s Nemcami, prikládalo britské velenie tomuto stretu veľkú dôležitosť. Kým pre Britov nepredstavovalo (vďaka nadvláde na mori) zabezpečenie prísunu potravín a munície závažný problém, Afrikakorps sa musel spoliehať na zásobovanie cez Stredozemné more. Tieto dodávky sa často stávali terčom útokov britského letectva a námorníctva. Prítomnosť britských jednotiek na Gibraltáre a na Malte robila zásobovanie veľmi neľahkým.
Afrikakorps spočiatku bojoval v podriadenosti talianskej armády v severnej Afrike, ale už 15. augusta 1941 bola zriadená ako vyšší veliteľský stupeň Panzergruppe Afrika (Tanková skupina Afrika), ktorá sa 30. januára 1942 pretransformovala na Panzerarmee Afrika (Tanková armáda Afrika), ktorej veliteľom sa postupne stál prvý veliteľ Afrikakorpsu E. Rommel. Označenie Afrikakorps sa však niekedy používa pre všetky nemecké pozemné jednotky v severnej Afrike ako celok, keďže Afrikakorps bol do konca roka 1942 ich najväčšou súčasťou.
Najdôležitejšie bitky Afrikakorpsu sa odohrali pri Tobruku a Al-Alamajne. Po urputných bojoch boli sily Osi zahnané do Tuniska. Po vylodení Američanov v Maroku a Alžírsku bol Afrikakorps zovretý dvoma frontami, takže sa jeho pozícia stala neudržateľnou. Keďže jednotky neboli včas stiahnuté do Talianska, padlo 120 000 nemeckých vojakov do zajatia. Afrikakorps kapituloval 13. mája 1943.
Hlavná sudetská magistrála

Hlavná sudetská magistrála Mieczysława Orłowicza (poľ. Główny Szlak Sudecki imienia Mieczysława Orłowicza, "GSS")  je pešia turistická magistrála značená červenou farbou, prechádzajuca z Świeradowa-Zdróju do Prudnika cez najzaujímavejšie častí Sudetov.

História

Nápad na magistrálu objavil sa na stretnutiu Sudetské komisie Poľskej tatranskej spoločnosti, ktoré sa konalo 24. októbra 1947. Rok neskôr začali práce na značeniu magistrály. Pri príležitosti 100. výročia turistiky v  Poľsku v 1973, Komisia horskej turistiky Centrálnej správy PTTK pomenovala Hlavnú Sudetskú magistrálu podľa Mieczysława Orłowicza v uznanie jeho prínosu k turistike a znalosti krajiny.

Priebeh

V priebehu rokov trasa magistrály sa menila. V súčasnosti začína v Świeradowe-Zdróju, vedie cez Jizerské hory (Vysoká kopa, 1126 m; Wysoki Kamień, 1058 m) do Szklarskej Poręby, potom skrz Krkonoše (Vodopád Kamieńczyka, Vysoké Kolo – 1509 m, Sedlo pod Sněžkou – 1389 m) do Karpacza; ďalšie etapy sú Rudawy Janowickie (Skalnik, 945 m) do Krzeszowa, Kamenné a Čierne hory (Góry Kamienne a Góry Czarne) do Jedliny-Zdróju, Sovie hory (Wielka Sowa, 1015 m), Strieborný priesmyk (Przełęcz Srebrna) oddeľujúci je od Bardzkých hor. Ďalej, cez Wambierzyce, magistrála vedie v Stolové hory a do sudetských letovísk: Kudowa-Zdrój, Duszniki-Zdrój; ďalej: Orlické a Bystrzyckie hory, vodopád Wilczki, masiv Králického Sněžníku, hory Krowiarki, Lądek-Zdrój, Rychlebské hory do Paczkowa (kde celé roky končila na železničnej stanici) a ďalej cez Kałków, Glucholazy, Opavské hory do Prudnika. 
Magistrála vyhybuje niektoré dôležité sudetské body, vrátane vrcholy: Sněžka a Králický Sněžník.
Dĺžka magistrály je asi 440 km a čas prechodu – 104 hodín.

Horská turistika

Magistrála je dostupná celý rok, aj keď niektoré z jej častí môžu byť zatvorené v zime kvôli možností lavín (Krkonoše) a nebezpečných močiarov (Stolové hory). Existuje mnoho horských chat spravovaných PTTK (Poľskou turistickou spoločnosťou). Poľské horské chaty sú povinné ubytovať každého človeka, ktorý nie je schopný nájsť iné miesto pred západom slnka, alebo v prípade núdze, hoci v primitívnych podmienkach.
Jozef Baťán

Životopis

Narodil sa v rodine grófa Ladislava Baťán z Németújváru a jeho manželke grófke Terézii Kinsky. Teológiu študoval v Trnave. Od roku 1751 pôsobil ako kňaz, od roku 1752 ostrihomský kanonik, od roku 1755 bratislavský prepošt. V roku 1759 bol menovaný sedmohradským biskupom, od roku 1760 (1766?) kaločským arcibiskupom. V roku 1776 sa stal ostrihomským arcibiskupom a uhorským prímasom, a v roku 1778 kardinálom. Rytier veľkokríža Rádu Sv. Štefana Kráľa, župan Ostrihomskej župy a Vašskej župy, skutočný tajný radca a prísediaci sedmipanskej tabule. Pochovaný je v bratislavskej Katedrále sv. Martina, v arcibiskupskej krypte.
Emil Bihary

Životopis

Narodil sa 31. júla 1910 vo Veľkej Poľane. Pochádzal z rodiny miestneho gréckokatolíckeho kňaza. Päť mesiacov po narodení mu zomrel otec a mama s tromi synmi sa v roku 1911 presťahovala najprv k babke do Stakčína a potom do Prešova.

Klubová kariéra

S jeho menom je spätých vyše tridsať rokov prešovského futbalu. Najprv obliekal dres prvého prešovského klubu PTVE, tri zápasy odohral aj za tím RUSJ (založený profesormi Ruského gymnázia), sporadicky obliekal i dres Törökvésu. V roku 1936 prestúpil do Slávie Prešov. Aktívne hrával ešte v sezóne 1943/1944 a naposledy si obliekol futbalový dres Sparty Prešov ako 37-ročný v divíznom stretnutí na ihrisku v Levoči (Slávia vyhrala 3:1).
Bihary bol aj vynikajúcim hokejistom. V roku 1932 získal so Sláviou Prešov titul hokejového majstra Slovenska, v roku 1941 vyhral s celkom Slávie medzinárodne obsadený Tatranský pohár a bol vyhlásený za najlepšieho hráča turnaja. V rokoch 1940 – 1944 reprezentoval Slovensko.

Trénerská kariéra

Po prestupe v roku 1936 do Slávie Prešov bol poverený vedením dorastencov. V štyridsiatych rokoch 20. storočia s nimi získal tri tituly majstrov Slovenska (1940, 1941, 1942). Vychoval hráčov ako Ján Karel, Ladislav Pavlovič, František Semeši, či Gejza Šimanský.
OZ Belasá Šlachta

OZ Belasá Šlachta bolo občianske združenie fanúšikov futbalového klubu ŠK Slovan Bratislava. Spolu s fanúšikmi Spartaka Trnava sú považovaní za jedných z najlepších na Slovensku. Prezidentom bol Stanislav Kramarič.

Bojkot

Spolu s Fanklubom Spartak Trnava, MŠK Žilina,Ultras Nitra, Ultras Spartak, Red-White Angels (Banská Bystrica), Engerau Fans (Petržalka), Ultras Martin,Ultras Slovan a Ultras Košice sa fanklub odmietol zúčastniť na zápase medzi Slovenskom a Poľskom (3. európska kvalifikačná skupina o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale). Ako dôvod uviedli zlú situáciu v slovenskom futbale a vyzvali ľudí aby zvážili účasť na tomto zápase.

Slovanom a Trnavou

Rivalita medzi Slovanom a Trnavou je veľmi známa. Počas týchto zápasov často dochádza k nepokojom či iným fyzickým stretom.
Koncom augusta 2008 sa zišli predstavitelia týchto fanklubov, aby sa dohodli na postupe proti policajnej brutalite na futbalových štadiónoch. Poslali otvorený list ministrovi vnútra vlády Slovenskej republiky , ku ktorému sa neskôr pripojili aj Trnavčania.

Slovanom a Dunajskou Stredou

Rivalita medzi Slovanom a Dunajskou Stredou nie je až do takej miery ako medzi Slovanom a Trnavou.
1. novembra 2008 bolo na zápase 14. kola Corgoň ligy vypredané (6 100 divákov). Zápas musel byť prerušený z bezpečnostných dôvodov, po tom, ako sa fanúšikovia Dunajskej Stredy dostali do konfliktu s policajtmi prítomnými na tribúne štadióna.
Cena Willarda Gibbsa

Cena Willarda Gibbsa je cena udeľovaná Americkou chemickou spoločnosťou (American Chemical Society). Cenu v roku 1910 inicioval (a zo začiatku aj financoval) Wlliam Convers, sekretár a  predseda chicagskej sekcie ACS. Conversom na počesť Williarda Gibbsa. Nositelia ju získajú "za vývoj, ktorý priniesol lepšie pochopenie sveta a pohodlnejšie nažívanie".
Saint John’s

História

Mesto je administratívnym centrom krajiny už od dôb kolonizácie v roku 1632. Vláda tu sídli od roku 1981, odkedy krajina získala nezávislosť.

Hospodárstvo

St. John's je jedným z ekonomicky najviac vyspelých a kozmopolitných oblastí v Malých Antilách. Je vyhľadávanou destináciou turistov z Európy a USA.
Dôležitým priemyselným odvetvím je rybolov. Na juhu mesta sa nachádza jediná pálenica rumu na ostrove, The Antigua Rum Distillery.

Obyvateľstvo

Obyvatelia mesta, tak ako aj v celej krajine, sú zmiešaného afro-európskeho pôvodu. Žije tu tiež menšina Britov, Portugalcov a blízkovýchodných arabských kresťanov.

Kultúra

V meste môžeme nájsť múzea Museum of Antigua and Barbuda (Národné múzeum štátu Antigua a Barbuda) a Museum of Marine Art, obsahujúce okrem iného aj veci z potopených lodí, St. John's Cathedral (Katedrála svätého Jana), botanickú záhradu a medzinárodné letisko V. C. Bird International Airport. V meste sa nachádza okrem národného štadiónu aj multifunkční štadión Sir Vivian Richards Stadium, kde sa v roku 2007 uskutočnili majstrovstvá sveta v krikete. Okrem toho tu ešte možno nájsť lekársku univerzitu American University of Antigua.
Labrador (polostrov)

Labrador (-po slovensky aj po anglicky/francúzsky; iné názvy: slov. Labradorský polostrov, angl. Labrador Peninsula/ fr. Péninsule du Labrador, angl. Labrador-Ungava, angl. Quebec-Labrador peninsula /fr. Péninsule du Québec-Labrador, angl. Greater Labrador peninsula , angl. Ungava Peninsula (v širšom zmysle)/ fr. Péninsule d'Ungava (v širšom zmysle)) je polostrov vo východnej Kanade na pobreží Atlantického oceána, ktorý je na západe obklopený Hudsonovým zálivom, na severe Hudsonovým prielivom, na východe Labradorským morom, na východe Zálivom svätého Vavrinca. Treba podotknúť, že v oficiálnom kanadskom zozname názvov geografických objektov nie je žiaden polostrov s takýmto územím alebo takýmto menom uvedený .
Polostrov pozostáva z kanadských regiónov Ungava (administratívne jednotky Saguenay-Lac-Saint-Jean, Côte-Nord a Nord-du-Québec) a Labrador (Labrador je súčasť provincie Newfoundland a Labrador) v provincii Quebec. Rozloha polostrova je približne 1 400 000 km², a žije tu asi 150 000 ľudí (2006).
Polostrov prvýkrát pozorovali Európania v roku 1498. Ako prví ho opísali portugalskí moreplavci João Fernandes Lavrador a Pêro de Barcelos.
Geologicky tvorí podložie polostrova Kanadský štít, ktorý je v tejto oblasti výrazne poznačený ľadovcovými procesmi poslednej ľadovej doby.
Iholdy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 21,63 km². Najvyšší bod je položený 577 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 554 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nový údel

Nový údel (angl. The New Deal) je meno pre niekoľko programov zavedených počas rokov 1933-37 počas vlády prezidenta Franklina D. Roosevelta v USA s cieľom podporiť, ozdraviť a zreformovať ekonomiku USA počas Veľkej hospodárskej krízy.