google/wiki40b huggingface dataset:
Česko-slovenské vojnové loďstvo

Československé légie

V máji 1918 vznikli vo Vladivostoku prvé námorné oddiely Československých légií vo východnom Rusku. Lode sa používali predovšetkým k dopravným účelom. Mali k dispozícii dva parníky a ľadoborec. Lode boli vyzbrojené húfnicami. Neskôr sa ku ním pridali ďalšie dva parníky Sibirjak a Feodosia, ktoré sa zúčastnili 16. augusta 1918 bojov s červenými jednotkami pri obsadzovaní prístavu na jazere Bajkal a pri tom potopili boľševistickú loď Bajkal. Činnosť námorného oddielu bola ukončená v roku 1920, kedy sa jednotky už česko-slovenskej námornej pechoty vrátili do Československa.

Medzivojnové obdobie

V rokoch 1918 až 1939 mala armáda vo výzbroji celý rad vojnových lodí. Boli to predovšetkým rôzne strážne a hliadkové člny, delové člny a mínové člny tzv. mínonosky. Boli utvorené celkovo 2 flotily a to Dunajská flotila a Labská flotila. Vlajkovou loď Československého vojnového loďstva bola hliadková loď President Masaryk, ktorá bola vyzbrojená štyrmi delami kalibru 66 mm. Všetky plavidlá boli v rokoch 1919 až 1921 zaradené do Oddielu vojenského loďstva pre Labe a do Oddielu vojenského loďstva pre Dunaj. V roku 1921 boli jednotky zlúčené a vznikol 1. vodný prápor, ktorý bol súčasťou 4. ženijného pluku.

Povojnové obdobie

Po druhej svetovej vojne bol v roku 1946 v Bratislave vytvorený 14. ženijný prápor s lodnou a mínovou rotou. Od roku 1950 bol útvar súčasťou 52. pontónového pluku. V jeho rámci pôsobila lodná rota, ktorú tvorila čata bojových člnov a čata mínových člnov. V roku 1957 bola rota preorganizovaná na rotu riečneho zatarasovania. V roku 1959 bola jednotka zrušená.

Československá námorná pechota

Československá námorná pechota bola využívaná hlavne na obsluhu pobrežného delostrelectva, pobrežných protilietadlových kanónov (dve batérie vyzbrojené protilietadlovými kanónmi Škoda vz. 12 kalibru 90 mm) a samotnú obranu riečnych tokov. Boli oblečení do námorných rovnošiat a rozmiestnení na pobreží Dunaja a ústí riek Ipeľ a Hron. 
Po napadnutí Maďarskom roku 1919 a pokuse o Maďarský prevrat na území Slovenska bránila námorná pechota južnú hranicu štátu, tvorenú prevažne riekami, pred nájazdmi Maďarských hladinových síl. Išlo o najväčšie zapojenie Československej námornej pechoty do bojov. Jej ďalšie pôsobenie malo až do rozpadu prvej republiky už len mierový charakter.
Jednotky boli následne rozmiestnené na ochranu priechodov Praha-Nusle a Praha-Vršovice, prápor v Litoměřicích a Bratislave. Tieto telesá boli však zrušené a preskupené do dvoch hladinových oddielov. Jeden na rieke Labe v Litoměřicích a druhý na Dunaji v Bratislave.

Zaujímavosti

Po prvej svetovej vojne požadovala československá vláda prístup k moru ako kompenzáciu za storočia utláčania zo strany Uhorska a Rakúsko-Uhorska, ale kvôli prieťahom v jednaniach o prístupu Československa ku moru a následnému vypuknutiu svetovej hospodárskej krízy boli jednania ukončené.
S-300

S-300 (iné názvy 35Р6, 70Р6, 75Р6, 9К81, 3М-41, v kóde NATO SA-10 Grumble, SA-12 Giant/Gladiator, SA-20 Gargoyle) je séria protilietadlových a protiraketových raketových systémov dlhého doletu sovietskej a ruskej výroby. Systém je určený k obrane strategických cieľov pred riadenými strelami a lietadlami za každého počasia a aj za podmienok elektronického rušenia. Od roku 1979 je vyrábaný v Sovietskom zväze, a neskôr Rusku firmou Almaz, v ČĽR je vyrábaný od roku 1993 pod názvom 红旗 (v preklade Červená vlajka).

História

Vývoj S-300 začal v 60. rokoch. Cieľom bolo vytvoriť náhradu za S-75 a S-125. Hlavným cieľom bolo, aby S-300 dokázal ničiť viac objektov súčasne.

S-300P

Prvý S-300P bol do vojenskej obrany Moskvy zaradený v roku 1978. Prvky systému boli umiestnené na ťahačoch vozidiel Ural-375, KrAZ-255 a KrAZ-260. Systém používal strely 5V55 s doletom 47 km, neskôr 75 km. Rozsah striel bol od 25 metrov do 25 kilometrov. Strely boli dlhé 7,25 m a široké 0,5 m. Hmotnosť výbušnej hlavice činila 130 kg. Neskôr boli stroje modernizované a označené ako S-300T.

S-300PS

Exportný variant typu S-300P. Do výzbroje bol zaradený v roku 1982. Oproti S-300P mal S-300PS kratší čas nabíjania o 5 minút a väčší dosah rakiet, až 90 km. Systém bol umiestnený na nákladných vozidlách MAZ-543.

S-300PM

Modernizovaná verzia S-300P. V ČĽR sa vyrábal pod označením 红旗-10 (HQ-10). Jej vývoj bol začatý v roku 1983. S-300PM bola vybavená modernejšími raketami typu 48N6. Raketa bola prvýkrát testovaná vo februári 1984. Dosah rakety je 150 km a do výšky 27 km. S-300PM mala modernejší rádiolokátor PN64.

S-300PMU 2

V ČĽR vyrábaný pod názvom 红旗-15 (HQ-15). Vozidlo má novšie rakety typu 48N6E2 s dosahom 200 km a rádiolokátor 96N6. Vývoj bol začatý v roku 1995 a prvýkrát bol predstavený na MAKS-97.

S-300F

Námorný variant S-300. Do výzbroje bol zavedený v roku 1984. Systém používa rakety 5V55RM s dosahom 90 km. S-300F majú vo výzbroji krížniky Kara, Slava a Kirov.

S-300FM

Modernizácia S-300F. S-300FM sa využíva na raketovom krížniku Peter Veľký. Používa rakety 48N6. Jeho exportná verzia je známa pod názvom Rif M a je umiestnená na čínskom torpédoborci 051C.

S-300V

Hlavným rozoznávacím znakom S-300V je umiestnenie na pásovom vozidle. Výškový rozsah rakiet proti lietadlám je 30 km a proti balistickým strelám 28 km. Systém je schopný bojovať proti 24 cieľom a súčasne vystreliť dve rakety. V ČĽR sa vyrába pod označením 红旗-18 (HQ-18).
Le Pont-de-Montvert (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 90,25 km². Najvyšší bod je položený 1 699 m n. m. a najnižší bod 665 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 282 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivry-en-Montagne

Poloha

Obec má rozlohu 11,09 km². Najvyšší bod je položený 553 m n. m. a najnižší bod 390 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 192 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lagrasse

Poloha

Obec má rozlohu 32,2 km². Najvyšší bod je položený 586 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 598 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sinnamary

Polohopis

Sinnamary má rozlohu 1 340 km².

Obyvateľstvo

Sinnamary má 3196 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pomlčka

Pomlčka (–) je interpunkčné znamienko.
Pomlčka má v systéme Unicode kód U+2013 EN DASH. (HTML &ndash;)
Martin Sokol

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Od roku 1922 študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde v roku 1927 získal titul JUDr. Bol predsedom Ústredia  slovenského katolíckeho študenstva v rokoch 1922-1927. V rokoch 1927 - 1929 pôsobil ako ústredný a v rokoch 1929 - 1933 ako generálny tajomník HSĽS. Ako poslanec za HSĽS pôsobil v Národnom zhromaždení v rokoch 1935-1938, kde bol v roku 1938 schválený zákon o autonómii Slovenska, ktorého bol spolutvorcom. 
V decembri 1938 bol zvolený za poslanca autonómneho slovenského snemu, ktoré predsedom sa stal v januári 1939. V marci 1939 pôsobil krátko ako minister vnútra v poslednej autonómnej  vláde Karola Sidora. V rokoch 1939-1945 bol poslancom a predsedom snemu Slovenskej republiky. V roku 1940 sa stal členom Štátnej rady. Do leta 1944 tiež pôsobil ako verejný notár v Banskej Bystrici. Spolupracoval s predstaviteľmi občianskeho odboja okolo Vavra Šrobára.
V roku 1947 bol národným súdom odsúdený na 5 rokov väzenia. V roku 1949 bol amnestovaný. Po roku 1949 pracoval ako pracovník rozličných podnikov. Zomrel 16. decembra 1957 v Banskej Bystrici, pochovaný bol v Medzibrode.
L’Ajoupa-Bouillon

Polohopis

L' Ajoupa-Bouillon má rozlohu 12,3 km².

Obyvateľstvo

L' Ajoupa-Bouillon má 1723 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Mariahilf

Mariahilf je šiesty viedenský obvod. Má rozlohu 1,48 km² a žije tu 29 523 obyvateľov (1. 1. 2007). V tomto obvode sa nachádza známa nákupná viedenská ulica Mariahilfer Straße.
Thomas Hostinský

Thomas Hostinský je slovenský motocyklový pretekár. Venuje sa disciplínam enduro, super enduro, extreme enduro.
Narodil sa v rakúskom Sankt Pölten, žije v okrese Topoľčany na Slovensku. Okrem enduro pretekov sa zúčastňuje aj extreme enduro pretekov ako Redbull Romaniacs alebo Erzberg Rodeo. Dlhodobo patrí medzi najlepších slovenských pretekárov v disciplíne enduro a countrycross o čom svedčí aj množstvo slovenských a zahraničných titulov. K dnešnému dňu sa stal 5-krát majstrom Slovenska na Medzinárodných majstrovstvách Slovenskej republiky v disciplíne country cross a enduro v rôznych triedach, jedenkrát víťazom slovenského pohára v super endure, jedenkrát majstrom Rakúska na rakúskych majstrovstvách v endure, jedenkrát víťazom rakúskeho pohára ENDURO TROPHY.
Medzi pozoruhodné úspechy patrí titul vicemajstra Európy v endure z roku 2019 aj individuálne druhé miesto v kategórii C2 na stroji Husqvarna TE 250 na medzinárodnej šesťdňovej motocyklovej súťaži v endure z roku 2015 v Košiciach.
V súčasnosti (2019) preteká za Motor Team Prievidza na motocykli Husqvarna TE250i. V poslednom preteku sezóny vybojoval titul majstra Slovenska v disciplíne Country cross a Enduro v triede E2.
Roberval (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 4,83 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 34 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 379 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elektrická jednotka 470

Prevádzka

K sériovej výrobe tejto jednotky však nikdy nedošlo. Oba prototypy boli uvedené do skúšobnej prevádzky v roku 1991. Zelená jednotka 470.001-002 bola odovzdaná ČSD na jeseň roku 1992, modrá 470.003-004 ČD vo februári 1993. Obe jednotky boli nasadené do prevádzky na trati Praha - Kolín - Pardubice. Na rekonštruovaných úsekoch sa začali prejavovať zlé chodové vlastnosti nie príliš vhodne riešeného pojazdu elektrických vozňov. Tiež nízky merný výkon a nedostatočne výkonná kotúčová brzda vložených vozňov prispeli k rozhodnutiu presunúť jednotky na menej náročné výkony na trati Praha hl.n.- Beroun. Jednotka 470.001-002 s tmavo zeleným náterom so žltým pruhom zaznamenala svoj posledný výkon v kompletnom zložení 7. februára 2003, od 1. novembra 2007 je odstavená v depe v Českej Třebovej. Jednotka 470.003-004 absolvovala svoju poslednú jazdu s cestujúcimi 29. septembra 2009. Dňa 16. októbra 2009 sa naposledy pohybovala vlastnou silou po depe, o tri dni neskôr potom bola odvezená do depónie v Českej Třebovej, kde obe dve jednotky budú čakali na svoj účtovný odpis. Ku koncu roka 2014 boli obe jednotky predané a odvezené do Ostravy-Heřmanice, kde čakajú na rozobratie. Sú tu určité snahy o zachovanie celej alebo aspoň časti jednotky, pultu alebo stanovišťa. Dňa 29. 4. 2015 boli odvezené na zošrotovanie vozne 470.001, 470.002 a 470.003, 470.004 bol zošrotovaný dňa 7. 5. 2015.

Nehody

Jednotky mali počas svojej prevádzky niekoľko menej závažných nehôd. Najvážnejšia nehoda bola 23. októbra 2001 zastavenie jednotky o zarážadlo v stanici Praha Masarykovo nádraží, pri ktorom bol poškodený elektrický vozeň 470.002. Ďalej bol zaznamenaný požiar stanovišťa rušňovodiča elektrického vozňa 470.001 spôsobený vykurovacím agregátom dňa 26. júla 2002 u Přelouče. V depe aj na trati postihlo jednotky niekoľko vykoľajení. Išlo vždy o prepravu alebo posun bez funkčného vzduchového pruženia. V depe išlo spravidla o vykoľajenie na skrútenej koľaji, u elektrického vozňa je známy prípad vykoľajenia v žst. Praha Vršovice vo vzostupnicovom oblúku pred vinohradským tunelom vplyvom zatuhlého vedenia nápravy, ktoré znemožnilo funkciu primárneho pruženia.

Interiér

Sedadlá sú v usporiadaní 2 + 2. Poťahy sú priedušné v kombinácii textil plastická koža. Z dôvodov údržby umožňuje konštrukcia ľahké vybratie čalúnenej časti sedadla a opierky chrbta z nosnej kostry. Sedadlá z prvej jednotky boli údejně použité do niektorých vozňov 054.
Elektrochromizmus

Elektrochróm

Elektrochrómy sú materiály, ktoré menia farbu v dôsledku toku elektrického prúdu.

Elektrochrómy v roztoku

V týchto systémoch si rozpustné elektrochrómy vymieňajú elektróny s povrchom príslušnej elektródy, zahŕňajúc anodickú oxidáciu alebo katodickú redukciu, pričom dochádza k zmene farby.

Elektrochrómy s pevnou sfarbenou formou

Tento typ elektrochrómov je v bezfarebnom stave rozpustný v elektrolyte. Farebná forma elektrochrómu, ktorá je produkovaná elektrónovým prechodom je nerozpustná a usádza sa na povrchu elektródy.

Tuhé elektrochrómy

Všetky anorganické elektrochrómy existujú v pevnom skupenstve, a to vo farebnom aj v bezfarebnom stave. Do tejto skupiny tiež patria vodivé polyméry ako polyanilíny, polypyroly a polytiofény.
PIXEL FEDERATION

História

Spoločnosť bola založená a zaregistrovaná 10. augusta 2007. Založili ju štyria kolegovia, ktorí predtým spolupracovali na neúspešnom AAA projekte s názvom Elveon od 10tacle Studios. Činnosť spoločnosti bola zo začiatku orientovaná na výrobu atypických koncepčných a technických riešení, programov a aplikácií pre externých klientov. Spočiatku začínali na platforme Nintendo DSi, kde vytvorili dva tituly - Libera Wing a Happy Birthday Markt, ktoré napriek dobrým hodnoteniam neboli finančne úspešné. Snažili sa preraziť aj na Iphone, kde taktiež vytvorili dve hry, no boli rovnako bez úspechu. Po týchto dvoch sklamaniach sa spoločnosť začala orientovať na browser hry. Ich prvým browserovým titulom bola fantasy hra s názvom Emporea, no latku úspechu sa podarilo preskočiť až na Facebooku s projektom TrainStation, ktorý je dodnes ich najúspešnejším projektom, ktorý predstavuje skoro 60 % príjmov. Okrem TrainStation-u zažila úspech aj hra Diggy's Adventure, ktorej popularita stále narastá. Koncom roka 2014 hry získali prevedenie aj na mobilné platformy Android a iOS. V roku 2015 na trh prichádza ďalšia webová hra s názvom Seaport. Spoločnosť zaznamenáva pokles záujmu o facebookové hry, preto sa začína viac zameriavať na iné platformy. Pixel Federation predstavil dve nové hry na PC - Morning Men a Galactic Junk League. Zároveň vytvorila novú samostatnú VR divíziu a už aj prvý produkt – labyrintovú hru CoLab, ktorá má byť v roku 2016 dostupná pre majiteľov VR zariadení.
Nacuzuki

Popis

Nacuzuki patril k druhej sérii torpédoborcov triedy Akizuki. Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel, s hlavnou výzbrojou ôsmich 100mm/65 diel typu 98 (4xII).
Lodný kýl bol položený na výstavbu 1. mája 1944 v Sasebe v námornej lodenici, trup sa začal budovať 2. decembra 1944, a loď vstúpila do služby 8. apríla 1945, ako posledný dokončený torpédoborec triedy Akizuki. Názov, rovnako ako ostatné torpédoborce ​​v sérii, bol spájaný s Mesiacom a znamenal "Letný Mesiac".

Služba

Po uvedení do služby v apríli 1945, cvičil jeho posádku poručík Šigeru Nišino vo vodách Japonska a po skúškach bol pridelený do 11. flotily torpédoborcov. 25. mája 1945 bol pridelený k 41. divízii torpédoborcov 31. flotily ako sprievodné plavidlo. Nikdy sa nezúčastnil bojových operácií. 16. júna 1945 bol poškodený v oblasti Sasebo keď prešiel cez leteckú mínu. Žiadne opravy neboli uskutočnené. Po vojne slúžil ako repatriačné plavidlo.
25. augusta 1947 odovzdaný Veľkej Británii v rámci reparácií, ale nie do prevádzky, ale po vyšetrení špecialistov bol vyhodený v roku 1948 do šrotu v Urage v Japonsku.
Trévilly

Poloha

Obec má rozlohu 6,86 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 62 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Annabelle: Creation

Zhrnutie deja

V roku 1943 manželia Samuel (Anthony LaPaglia) a jeho žena Esther (Miranda Ottová) Mullinsoví držali silný smútok so straty ich päťročnej dcéry Bee ktorá tragicky zahynula pod kolesami auta. Manželia veria na ducha ich dcéry a sú presvedčení, že jej dušu preniesli do jednej so Samuelových porcelánových bábik. S počiatku ich prítomnosť bábiky ukľudňuje, pretože svoju dcéru cítia vo svojej blízkosti no ale neskôr si Manželia Mullinsoví uvedomia, že skôr pritiahli démona, ktorý hľadá niekoho koho by sa mohol zmocniť. Vezmú bábiku do Beeinej izby, kde ju zamknú do skrinky v stene a dvere polepia so stránkami z Biblie, a neskôr si dajú vysvätiť dom.
O dvanásť rokov neskôr (1955) Mullinsoví otvorili svoj domov, aby poskytli útočisko pre sestru Charlotte (Stephanie Sigman) a šesť dievčat, ktoré zostali bez domova a boli umiestnené v sirotinci. Prvý večer sa Janice (Talitha Bateman), ktorá trpí detskou obrnou, prebudí a započuje divné zvuky s Beeinej izby, kam sa pôjde pozrieť. Zvuky započuje so skrinky v stene, ku ktorej nájde kľúč a odomkne ju. Tým nevedomky uvoľní démona, ktorý začne terorizovať dievčatá a prejavuje osobitný záujem o Janice.
V druhú noc démon pokračuje v trýznení Janice a pokúša sa ju dostať sa pomocou sedačkovej lanovky. Janice démon chytil a vyhodil z druhého poschodia, čo na Janice zanechalo značné stopy a zostáva vážne zranená. Nasledujúci deň je Janice pripútaná k invalidnému vozíku. Démon sa ju snaží dostať po tretí krát a vtiahne Janice do kôlne kde získa podobu Bee a vezme jej dušu. Najlepšia kamarátka Janice, Linda (Lulu Wilson), si všimne veľké zmeny v správaní Janice a upozorní na to pána Mullinsa, ktorému povie že Janice bola v izbe Bee a našla bábiku pred pár dňami.
Sestra Charlotta hovorí pani Mullinsovej, ktorá je odkázaná na lôžko, že sa v dome dejú divné veci. Pani Mullinsová prizná pravdu, čo sa stalo jej nebohej dcére a o jej spojitosti s bábikou v ich dome. Sestra Charlotte zostáva znepokojená a démon znovu zasahuje na dievčatá so sirotinca.
Po zlomyseľnej vražde pána Mullinsa démon zaútočí na sestru Charlotte, keď sa pokúša vyhnať dievčatá z domu. Posadnutá Janice pokračuje vo svojej snahe o Lindu, ktorá sa ukrýva v izbe Bee. Sestra Charlotte však včas príde aby zastavila Janice a dievča spoločne s bábiku zatvorí v skrini. Nasledujúci deň prichádza polícia, aby prehľadali dom a jeho okolie. Polícia našla len bábiku v skrinke ktorú si zobrali ako dôkaz. Janice sa náhodou objaví v sirotinci v Santa Monice. Tam sa prezentuje pod menom „Annabelle“ a je adoptovaná rodinou Higginsových.
O dvanásť rokov neskôr (1967) sa Annabelle pohybuje v satanských smeroch a je členkou okultizmu. V jednu noc zavraždí svojich adoptívnych rodičov spolu s jej priateľom a neskôr sa sama pripraví o život. Výkriky o pomoc zobudia susedov Formových (Ward Horton, Annabelle Wallisová). Touto scénou začína prvý diel Annabelle (film), len druhý diel ukazuje na udalosti z domu Higginsových zatiaľ čo prvý diel je vidieť cez okná Formových.
Posledná scéna s filmu ukáže bábiku Annabelle ako sedí vo vnútri skrinky až kým ju nečakane neotočí hlavou a tým vystraší divákov skôr ako začnú titulky.
VAZ 2103

VAZ 2103 je sovietsky automobil nižšej strednej triedy vyrábaný vo Volžskom automobilovom závode (VAZ) medzi rokmi 1973 až 1984. Na niektorých zahraničných trhoch, najmä západných krajín, sa predával pod menom Lada 1500. Išlo o luxusnejšie vybavený model úzko príbuzného modelu 2101.
Renderovanie

Renderovanie (angl. rendering) je tvorba reálneho obrazu na základe počítačového modelu, najčastejšie 3D. Rendering obsahuje v závislosti od softvéru mnoho parametrov a nastavení, ktorými možno ovplyvniť konečný vzhľad scény.
Ide o odvetvie počítačovej grafiky. Zaoberá sa tvorbou obrazov, napodobňujúcich reálny svet. Je to zvláštny spôsob vizualizácie dát. Dáta sú parametre popisujúce reálny alebo imaginárny svet s jeho objektmi a ich vlastnosťami. Úlohou syntézy obrazu je vytvoriť z tohto počítačového modelu obraz, ktorý je pokiaľ možno nerozoznateľný od fotografie definovaného objektu v reálnom svete.
Syntéza obrazu je odvetvie, ktoré významne ovplyvňuje tvorbu počítačových hier, programov pre tvorbu grafiky a animácií a programov CAD/CAM.
Realistické počítačové obrazy nachádzajú uplatnenie pri tvorbe filmových efektov, v architektúre, vojenstve, pri simulácii fyzikálnych javov alebo projektoch pracujúcich s virtuálnou realitou.
Logická bomba

Logická bomba je škodlivý softvér (malware) zanesený do počítačovej infraštruktúry (väčšinou podnikovej siete) s cieľom spustiť nežiaducu činnosť potom, čo nastanú vopred definované udalosti. Typickým príkladom logickej bomby sú škodlivé aplikácie, ktoré vo firme zanechajú zamestnanci alebo ktoré priamo do kódu aplikácií zapracujú programátori. Logická bomba sa ale môže prenášať aj pomocou počítačového vírusu, červa alebo iným spôsobom.

Popis činnosti

Logická bomba sa skladá z dvoch základných častí – tzv. rozbušky a akcie.
Rozbuška je algoritmus naviazaný na sledovanie určitej udalosti alebo podmienky. Časté sú časové bomby, trójske kone, ktoré spúšťajú bomby viazané na určité výročia, významné dni (1. apríl) a pod. Tiež môže ísť o určitý počet dní od preniknutí do systému, objem dát v podnikovej databáze, počet súborov na disku a pod. Podmienkou fungovania bomby je, aby jej rozbuška bola spoľahlivo spúšťaná a mohla tak sledovať výskyt udalosti a spustiť samotnú akciu.
Akcia je kód, ktorý je rozbuškou aktivovaný (spustený). Neškodné bomby spúšťajú napr. aplikácie na hostiteľskom počítači, často však bývajú bomby vytvárané s cieľom maximálne poškodiť systémy v dosahu – vymazať dostupné disky, komplikovane poškodiť dáta v databáze informačného systému a pod.

Ochrana pred logickými bombami

Zákernosť bômb spočíva v ich ťažkom odhaľovaní. Najmä bomby zanesené vlastnými pracovníkmi z IT sféry býva väčšinou v podstate nemožné odhaliť, pretože pracovníci poznajú používané ochranné prostriedky a majú možnosť bombu zaniesť priamo do systému (a všetky ochrany tak preskočiť) alebo do kódu vyvíjaných aplikácií (a tak bombu kontrolám úplne skryť). Jedinou účinnou preventívnou ochranou je kvalitná politika bezpečnosti zahŕňajúce aj bezpečnostné štandardy administrácie systémov a vývoja aplikácií.
Kvalitné bomby je často ťažké aj spätne odhaliť. Bomby sú stavané na to, aby vykonali jedinú akciu, a ich ďalšia existencia preto nemá zmysel. Kvalitné bomby, ktoré fungujú ako samostatné aplikácie, dokážu samy seba odstrániť, takže je spätne možné nájsť len pomocou kompletných záloh systému. Bomby implementované do kódu informačných systémov síce túto možnosť väčšinou nemajú, ale nájdenie napriek tomu býva veľmi ťažké až nereálne. Aj tu pomôže jedine kvalitná a rešpektovaná politika bezpečnosti.

História

Rovnako ako väčšinu iných negatívnych udalostí vo firmách, logické bomby firmy spravidla nepriznajú, takže celkový počet prípadov nie je podľa čoho odhadovať.
Logické bomby sa začali objavovať čoskoro potom, čo počítače prekročili akademickú pôdu a začali sa používať v komerčnej sfére. Známe sú prípady logických bômb aj na sálových počítačoch.
Pravdepodobne najznámejšia, hoci fiktívna, je logická bomba Biely Králik z filmu Jurský park, ktorú použil technik Dennis Nedre a ktorá fakticky vytvorila zápletku prvého dielu.
Valach (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany je porast charakteristický pre doliny potokov a najmä bučiny rastúce na príkrych svahoch nad údolím rieky Moravice
Kojetická pahorkatina

Poloha a sídla

Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Kralupy nad Vltavou (na západe), Neratovice (na severe), Mratín (na severovýchode), Brandýs nad Labem (na východe ), Čakovice (na juhu), Líbeznice a Odolena Voda (na juhozápade). Vnútri okrsku ležia len obce, napr. Kojetice, podľa ktorých je okrsok pomenovaný, ďalej Bašť, Měšice alebo Přezletice.

Charakteristika územia

Okrsok tvorí plochú pahorkatinu zloženú z proterozoických fylitických bridlíc a drob s buližníkmi a spilitmi, z cenomanských pieskovcov, vápencov, spodnoturónskych ílovcov a slieňovcov, zriedkavo z ordovických bridlíc a kremencov. Predstavuje štruktúrne denudačný povrch spilitových a buližníkových ostrovov a štruktúrnych chrbtov barrandienského smeru na exhumované predkriedovom zarovnanom povrchu s deštrukčnými a akumulačnými formami príbojovej činnosti kriedového mora, s tvarmi zvetrávania a odnosu hornín. Na kriedových horninách vznikol mierne naklonený denudačný povrch s kryopedimentmi. Územie odvodňujú ľavé prítoky Labe, tečúce v širokých plytkých údoliach. Pahorkatina je zalesnená z 5% borovicovými porastami, fragmentami dúbrav, početné agátiny. Sú tu rozľahlé polia, početné drobné opustené kameňolomy. Okrsok zahŕňa chránené územia Kopeč a Kuchyňka. Na buližníkových ostrovoch sú významné archeologické nálezy zo staršej doby kamennej (napr. pri Přezleticiach).