google/wiki40b huggingface dataset:
Peugeot Slovak Open 2015

Priebeh turnaja

Pôvodne boli do hlavnej súťaže prihlásený aj Rakúšan Jürgen Melzer a Estónec Jürgen Zopp, avšak zrušili svoju účasť. Na ich miesto sa posunuli Rus Aslan Kazbekovič Karacev a Bielorus Uladimir Ignatik.
Divokú kartu pridelili organizátori Čechovi Radkovi Štěpánkovi, Turkovi Altuğovi Çelikbilkovi výmenou s Tureckým tenisovým zväzom za šesť divokých kariet pre Slovenský tenisový zväz na turnaje kategórie ITF Futures. Organizátori takisto pridelili divokú kartu dvom slovenským hráčom, Jozefovi Kovalíkovi a Alexovi Molčanovi. Pôvodne avizoval záujem o divokú kartu aj Martin Kližan, avšak nakoniec stratil záujem. Vo štvrtok, tri dni pred začatím hlavnej súťaže, pribudli do hlavného turnaja aj Izraelčan Amir Weintrub a Čech Jan Šátral, keďže nikto nedostal od organizátorov špeciálnu výnimku. Organizátori uvažovali, že v prípade, ak by sa uvoľnilo ešte jedno miesto odhlásením sa ľubovoľného hráča z turnaja, tak sa do hlavnej súťaže automaticky posunie aj držiteľ divokej karty, Jozef Kovalík a v tom prípade by automaticky stratil právo divokej karty a tú by organizátori pridelili inému slovenskému tenistovi Martinovi Blaškovi. Tak sa aj nakoniec stalo a 6. novembra sa odhlásil Ír James McGee, neskôr ešte aj Chorvát Ivan Dodig, namiesto ktorého v hlavnej súťaže štartoval Ukrajinec Arťom Smirnov.
Z kvalifikácie postúpilo z celkových 32 hráčov štvorica – najvyššie nasadený Bielorus Jegor Gerasimov, piaty nasadený Rus Alexej Dmitrijevič Vatutin, Švéd Mikael Ymer a náhradník Ukrajinec Danylo Kaleničenko.
Kvalifikáciu vyžrebovali v piatok 6. novembra o 21:15 SEČ a hlavnú súťaž v sobotu 7. novembra o 11:00.
Bettancourt-la-Ferrée

Poloha

Obec má rozlohu 5,38 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 825 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dmitrij Vladimirovič Kalinin

Klubový hokej

Dmitrij Kalinin meria 191 centimetrov a váži 93 kilogramov. Strieľa ľavou rukou. Kalinin bol draftovaný Buffalom v úvodnom drafte NHL roku 1998 už v prvom kole ako 18. v celkovom poradí. V lete 2008 ako voľný hráč podpísal zmluvu s tímom zámorskej NHL New York Rangers, odkiaľ prestúpil do Phoenix Coyotes. V súčasnosti hrá v KHL, v tíme SKA Petrohrad.
Ján Gogál

Životopis

Dlhoročný člen činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene. Režisér Slovenského filmu v Bratislave. Herecky stvárnil viaceré divadelné a filmové postavy.
Jamabuši

Jamabuši (jap. 山伏 – skrývajúci sa v horách) alebo gjódža bol v japonskej tradícii osamelý muž, ktorý žil v (najmä posvätných) vrchoch. Mali nadprirodzené schopnosti a venovali sa šamanizmu. Pri týchto praktikách niekedy pri tom spolupracovali s miko, ktoré mali úlohu média. Jamabuši mali často blízko k budhizmu a podrobovali sa tvrdej askéze.
Maliq

Maliq alebo Maliqi je malé mesto v okrese Korçë vo východnom Albánsku. Je to menšie mesto z dvoch miest v okrese, ďalšie je Korçë, 11 kilometrov na juhozápad od Maliq. V roku 2004 pri sčítaní obyvateľstva mal Maliq 5 361 obyvateľov a 1 388 rodín.
Determinizmus (filozofia)

Determinizmus je filozofický názor, podľa ktorého je akékoľvek dianie nevyhnutne príčinne dané (determinované). Zástanca determinizmu je determinista.
Deterministi odmietajú náhodu. Významný predstaviteľ je Démokritos z Abdér a zástancovia atomistického materializmu.
Plabennec (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 50,43 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 8 244 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Adrian Quist

Kariéra a život

V druhej svetovej vojne slúžil v austrálskej armáde.
Austráliu reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 56 zápasov, z toho 34 v dvojhre (24 výhier, 10 prehier) a 22 v štvorhre (19 výhier, 3 prehry).
Noroy

Poloha

Obec má rozlohu 5,45 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 191 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Voivres-lès-le-Mans

Poloha

Obec má rozlohu 11,44 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Viéville-en-Haye

Poloha

Obec má rozlohu 8,54 km². Najvyšší bod je položený 357 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aquilin-de-Pacy

Poloha

Obec má rozlohu 8,5 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 554 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rožďalovická tabule

Poloha a sídla

Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Rožďalovice (na východe), Dymokury (na juhovýchode), Křinec (na juhu), Loučeň (na juhozápade), Košík (na západe), Domousnice (na severozápade), Libáň (na severe) a Kopidlno (na severovýchode). Niektoré z týchto sídiel do okrsku zasahujú čiastočne či väčšou časťou, titulné mesto Rožďalovice a mestá Libáň a Kopidlno tu ležia celé. Ďalej je tu obec Dětenice.

Charakteristika územia

Je to plochá pahorkatina v povodí stredného toku Mrliny na vrchnoturónskych až coniackých ílovcoch, slieňovcoch a prachovcoch s výraznejšie zvlneným erózne denudačným reliéfom vyvýšenín, svedeckých vrchov (so štrkmi premiestnenými zo staropleistocénnych terás Jizery), kryopedimentov a široko roztvorených údolí stromovitej vodnej siete. Z akumulačných tvarov sú zastúpené údolnej nivy, nízke terasy a náplavové kužeľa, v širšej oblasti sútoku Mrliny s Hasinským potokom vznikla erózna Kopidlenská kotlina. Pahorkatina je zalesnená z 20%, z okolitých jednotiek sem presahujú lesné celky s prevahou dubohrabín, miestami sú smrekové porasty a lužné lesíky. Južná časť je prakticky tvorená len poľami. Je tu niekoľko väčších rybníkov s nadväzujúcimi mokraďami (Rožďalovické rybníky) - niektoré sa pripravujú k ochrane, Chotuc, zámok v Kopidlno so zámockým parkom, vrty s kyselkami.
Monocyt

Monocyty sú druh bielych krviniek, presnejšie agranulocytov.
Sú najväčšími spomedzi bielych krviniek, ale ich jadro je pomerne malé, oválne. V tkanivách môžu žiť niekoľko mesiacov (možno aj rokov). Ich konečnú diferenciáciu ovplyvňujú miestne faktory a tak existujú vo viacerých špecializovaných podobách a funkciách. Napriek tejto špecializácii prejavujú niektoré spoločné funkcie: fagocytóza, schopnosť produkovať biologicky aktívne látky a prezentovať antigén. Prezentácia antigénu spočíva v tom, že makrofág fagocytuje cudzorodú látku, čiastočne ju strávi a zložky antigénnej povahy exponuje na svojom povrchu, kde ich „ponúkne“ lymfocytom, ktoré si ho zapamätajú. Pre fagocytózu sú vybavené početnými receptormi, pomocou ktorých rozoznávajú častice určené na pohltenie a likvidáciu.
Rabastens-de-Bigorre (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,93 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 452 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Liptovské Kľačany

Polohopis

Nachádzajú sa v strednej časti Liptovskej kotliny pod Nízkymi Tatrami v doline Kľačianky.
Svarínka

Prameň

Pramení v Nízkych Tatrách na severoseverozápadnom svahoch Nemeckej (1 535,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 350 m n. m.

Smer toku

V pramennej oblasti tečie sprvu na severozápad, ďalej sa esovito ohýba na západ a po pribratí prítoku zo severozápadného svahu Nemeckej pokračuje severozápadným smerom dolinou Torysa. Po pribratí Bystrého potoka tečie Svarínskou dolinou, v jej strednej časti sa stáča na severoseverozápad, v dolnej časti na sever a tesne pred ústím sa oblúkom stáča na východ.

Ústie

Do Čierneho Váhu sa vlieva pri osade Svarín v nadmorskej výške cca 691 m n. m.
Remigny (Aisne)

Poloha

Remigny má rozlohu 10,07 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Remigny má 377 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Paul-et-Valmalle

Poloha

Obec má rozlohu 12,72 km². Najvyšší bod je položený 341 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 962 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zemianska Závada

Zemianska Závada je pôvodne samostatná obec v okrese Považská Bystrica. V súčasnosti je súčasťou obce Prečín.
Leží v Súľovských vrchoch, v juhozápadnom cípe podcelku Súľovská kotlina, z troch strán je obklopená Súľovskými skalami. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 430 m n. m., preteká ňou Závadský potok. Zemianska Závada sa náchádza 6 km juhozápadne od Prečína, je prístupná odbočením z cesty II/517 medzi Domanižou a Prečínom.
Bolo tu odkryté sídlisko ľudu lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej a sídlisko púchovskej kultúry z prelomu letopočtov. Nad obcou rastie vzácna lipa. Záver dolinky (vedie ňou prístupová cesta) tvoria bralnaté vápencové útvary, nachádzajú sa tu aj krátke kvapľové jaskyne.
Má vlastné katastrálne územie, ktoré je po osamostatnení susednej obce Počarová oddelené od katastrálneho územia Prečína. Leží na území CHKO Strážovské vrchy.
Q kód

História

Originálnu sadu Q kódov vyvinula v roku 1909 britská vláda na použitie v námornej telegrafnej prevádzke pre britské lode a pobrežné stancie. Keďže uľahčovali komunikáciu medzi námornými stanicami bez ohľadu na materský jazyk operátora, rýchlo sa začali používať v medzinárodnom rozsahu.
Dňa 1. júla 1913 vstúpili do platnosti Služobné predpisy, ktoré boli prílohou Tretieho medzinárodného rádiotelegrafického dohovoru a obsahovali 45 Q kódov ako súčasť Zoznamu skratiek používaných v rádiovej komunikácii.
Význam niektorých kódov sa v priebehu vývoja rádiokomunikácií zmenil, dodnes sa však používajú najmä v amatérskej rádiovej prevádzke a v štandardnej frazeológii leteckej rádiovej prevádzky podľa ICAO. Rôzne služby môžu upúšťať od oficiálneho používania niektorých kódov, alebo meniť ich vyznam.

Použitie

Ak kód znamená otázku, vysiela sa s otáznikom („Qxx?“), ak znamená odpoveď, vysiela sa len kód samotný („Qxx“), alebo sa v prípade kladnej odpovede môže pripájať písmeno „C“ (Confirm, „Qxx C“) a v prípade zápornej odpovede písmeno „N“ (Negative, „Qxx N“).
Olymp

Etymológia

Slovo olympos je ešte predgréckeho, pelasgického pôvodu a znamelnalo to hora, alebo vrch, čo sa v gréčtine vyjadruje slovami rachi, korfi a vuno.

História

Hora Olymp má v gréckej mytológií zvláštne postavenie. Starovekí Gréci verili, že na ňom žijú bohovia, tzv. Dodekatheón, teda dvanásť hlavných gréckych bohov. Napríklad Zeus, jeho manželka Héra, Afrodita, Hermes, Dionýzos, Aténa a ďalší. V gréckej mytológii sa konala vojna bohov s Titánmi, čo boli predchodcovia bohov. Ich vodca Kronos bol otcom Dia, Háda, Poseidona, Héry, Démétér a Hestie. Počas tejto vojny sa bohovia zdržiavali na hore Olymp a Titáni zase na hore Orthys. Svoju mystickosť si uchoval aj v neskoršom období, kedy tu vznikli rôzne kláštory. Počas tureckej nadvlády sa tu organizovali grécki zbojníci, klefti a armatoli, ktorí bojovali proti Turkom, najznámejší vodca zbojníkov z Olympu bol Panos Zidros. Po turecky sa hora Olymp nazýva Semavatevi, čo znamená miesto bohov.
Tuniak modroplutvý

Stavba tela

Má silné prúdnicovité telo, ostro zakončený rypák, kosákovité prsné plutvy a vysokú polmesiacovitú chvostovú plutvu. Prsné a brušné plutvy si môže uložiť do osobitných rýh, čím si ešte väčšmi znižuje odpor tela pri rýchlom plávaní.
Tuniaky sú považované za teplokrvné živočíchy, teplota niektorých častí tela tuniaka môže byť až 21 °C nad teplotou okolitej vody.

Výskyt

Tuniak sa vyskytuje v slaných, ale aj zmiešaných vodách tropického a subtropického pásma. Rozšírený je v Atlantickom oceáne, Stredozemnom mori a Čiernom mori a chovaný je tiež v chovných staniciach pri Japonsku. Pri migráciách, počas ktorých sa kŕmi pelagickými rybami, prekonáva vzdialenosť až 10 000 kilometrov.
Populácia tuniakov v Stredozemnom mori je vďaka výdatnému rybolovu na pokraji vyhynutia. Preto je zaradený na červený zoznam chránených živočíchov ICES.
Fouilloy (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 4,62 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 207 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brumovice (okres Břeclav)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1250.
Orville (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 9,35 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 124 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ablancourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,07 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vanoise

Vanoise (franc. Massif de la Vanoise) je pohorie nachádzajúce sa vo Francúzsku v departemente Savoie. Geograficky sa zaradzuje do Západných Álp. Ide o turisticky významnú horskú oblasť, v ktorej leží mnoho vysokých štítov. V karoch hôr tečie na 17 hlavných ľadovcov. Najvyšší vrchol pohoria je Grande Casse (3 855 m). Rozloha masívu je 1 900 km² a jeho významná časť (1 436 km²) je súčasťou Národného parku Vanoise (Parc National de la Vanoise).

Poloha

Na západe a juhu tvorí hranicu masívu údolie rieky Arc. Významná cesta Route des Grandes Alpes vedúca cez sedlo Col de l'Iseran (2 770 m) oddeľuje na východe masív Vanoise od pohoria Grajské Alpy. Prebieha tu tiež hranica národných parkov – Národného parku Gran Paradiso (Taliansko) a Národného parku Vanoise (Francúzsko). Sever územia je vymedzený tokom rieky Isère pretekajúcej tu údolím Tarentaisu.
Niekedy je pohorie Vanoise priradované k rozľahlejším Grajským Alpám.

Turizmus

Pohorie Vanoise je vyhľadávané predovšetkým vyznávačmi zimých športov. Nachádzajú sa tu známe lyžiarské strediská ako napr. Tignes, Les Arcs, La Plagne, Meribel, Val-d'Isère, Val Thorens alebo Courchevel. Na tváre krajiny sa tu významne podpísala masívna výstavba lanoviek, hotelov a športových areálov. Tie priťahujú ročne státisíce návštevníkov. Pre turistov je tu vyznačených okolo 400 km ciest a v horách im slúži na 14 horských chát.
Harelbeke

Obyvateľstvo

Mesto má približne 26 577 obyvateľov (2010).
Chemilly-sur-Serein

Poloha

Obec má rozlohu 13 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 173 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Avesnes-en-Bray

Poloha

Obec má rozlohu 11,9 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Funkcionalizmus (sociológia)

Funkcionalizmus je v sociálnych vedách, najmä sociológii, etnológii a sociálnej antropológii, smer zdôrazňujúci vzájomnú závislosť inštitúcií a javov spoločnosti a ich vzájomné pôsobenie pri zachovávaní sociálnej a kultúrnej jednoty.
Teoretické východiská pochádzajú z diela E. Durkheima. Smer sa presadil v 20. - 40. rokoch 20. storočia v Európe v oblasti antropológie (Bronisław Malinowski, A.R. Radcliffe-Brown), neskôr sa rozšíril aj do USA v oblasti sociológie (Talcott Parsons).

Britský funkcionalizmus v antropológii

Symbolicky funkcionalizmus vznikol v roku 1922, kedy nezávisle od seba vyšli základné knihy Malinowského a Radcliffa-Browna. Funkcionalizmus prekonal dovtedy dominujúci evolucionizmus a ostrou kritikou vystúpil proti difuzionizmu. Nadviazal na evolucionizmus a pozitivizmus (Durkheim). Neskôr sa funkcionalizmus rozdelil na klasický funkcionalizmus (funkcionalizmus v užšom zmysle), ktorého predstaviteľom bol Malinowski a štrukturálny funkcionalizmus, ktorého hlavou bol Brown.
Základnými kameňmi tohoto nového prístupu boli:
1. empirické poznatky 2. systémovosť 3. inštrumentálnosť 4. funkcionálnosť 5. synchrónny prístup 6. pojem inštitúcia
Prelomový prínos bol v nahliadaní na kultúru, ktorú videli ako harmonický vyvážený, stabilný celok za predpokladu, že sa vyvíja bez väčších výkyvov. Každý zásah zvonku pokladali za narušenie harmonického vývoja. Kultúru chápu inštrumentálne, ako nástroj ľudí, ktorý im slúži na uspokojovanie ich potrieb a prežitie v prírodnom prostredí. Obrátili pozornosť na funkcie javov. Predpokladali, že každá funkcia je pozitívna pre celok, pričom existovať môže na dvoch úrovniach, ako zjavná, čiže uvedomelá alebo ako skrytá, neuvedomelá.
Kultúru skúma ako živý, funkčný organizmus, zameriava pozornosť najmä na súčasné javy, upúšťa od historickej orientácie (synchrónna analýza).
Nedostatky vtedajšieho funkcionalistického prístupu vidíme dnes predovšetkým v jeho ahistorickosti. Z tohoto dôvodu bol neželaný v socialistických vedách a marxizme. Jeho predpoklad o pozitívnej funkcii a funkčnosti každého javu bol taktiež nesprávny- ukázalo sa, že existujú aj javy disfunkčné. Jeho dôraz na empirickosť bol extrémny, zanedbávali sa teoretické úvahy. Naproti tomu prínosom bola požiadavka terénnych výskumov. Nový náhľad na kultúru, ako integrovaný celok, ktorého jednotlivé prvky sú na sebe závislé a navzájom sa ovplyvňujú- každý prvok v systéme slúži k zachovaniu celku. Progresívna bola požiadavka zasadzovania jednotlivých javov do širšieho kontextu.
Semousies

Poloha

Obec má rozlohu 3,08 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 243 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gedeon Majunke

Štúdium

Po predkoch pochádzal z Talianska, celý jeho život je spojený s Vysokými Tatrami Jeho otec Áron bol obchodníkom. Bol jediným synom. Po absolvovaní základnej školy v Spišskej Sobote sa v rokoch 1866–1873 ďalej vzdelával na Štátnej hlavnej reálnej škole v Košiciach. V rokoch 1873–1881 absolvoval štúdium vo Viedni nielen na Vysokej škole technickej, ale aj na Hansenovej majstrovskej umeleckej škole, kde sa dostalo uznania už jeho študentskému projektu ,,ideálneho múzea“. Napriek tomu, že mu vo Viedni ponúkali miesto pedagóga, vrátil sa domov.

Rodina

Usadil sa v Spišskej Sobote a založil si rodinu. Za manželku si Majunke vzal Alicu zo zámožnej nemeckej protestantskej rodiny Hergesselovej (ženích bol katolík), ktorá sa okrem starostlivostí o ich troch synov a dcéru duševne venovala humanitárnej činnosti. Pracovala v Červenom kríži, ktorému na zriadenie nemocnice poskytla dom s dvorom. Ministerstvo zdravotníctva ocenilo jej nezištnosť udelením Zlatého kríža za zásluhy. Majunkeovský dom na námestí v Spišskej Sobote aj po mnohé desaťročiach zostal sídlom Červeného kríža.

Tvorba

Pre Dolný Smokovec projektoval hrazdené a zrubové stavby. V štýle neoklasicizmu kombinovaného s neorenesanciou a secesiou projektoval administratívne a školské budovy, vily a rodinné domy pre spišské mestá. Reštauroval niektoré tamojšie kaštiele, je autorom niekoľkých náhrobkov na spišských cintorínoch, podľa jeho návrhov vznikli záhrady a parky. V rodnom meste zastával síce aj tradičnú funkciu veliteľa dobrovoľného hasičského zboru, viac sa však usiloval o jeho modernizáciu. Veľmi mu záležalo na tom, aby v Spišskej Sobote zaviedli elektrický prúd, vďaka nemu tu pracovala jedna z prvých parných píl u nás. Najväčšiu časť svojej životnej energie však venoval Vysokým Tatrám, kde sa po otvorení Košicko–bohumínskej železnice začínalo s rozsiahlou výstavbou. Poznatky z alpských turistických centier uplatnil pri riešení letovísk, chát, kúpeľných, spoločensko – pohostinských zariadení aj romanticky pôsobiacich kostolíkov. Vždy vychádzal z konkrétneho prostredia, stavby doň komponoval ohľaduplne, nerušivo. Preferoval prírodné materiály odolné voči možným klimatickým vplyvom. Jedine tak sa mohol pustiť aj do stavania Téryho chaty.

Vplyv na neskoršiu tvorbu

Začiatkom 20. storočia mali už o Tatry záujem aj zahraniční investori s predstavami veľkokapacitných hotelov. Aspoň niektorí z nových projektantov pochopili prostredie zhodne s Majunkem a snažili sa pokračovať v jeho duchu. V lete roku 1900 horolezec Július Dóry podnikol z Téryho chaty prvovýstup na blízku Priečnu vežu. Navrhol Uhorskému karpatskému spolku, aby ju pomenoval Majunkeho vežou. 
Tento názov sa však ujal len v nemeckom a maďarskom názvosloví.] Gedeon Majunke je pochovaný na spišskosobotskom cintoríne spolu s manželkou a jej rodičmi.
Vyšehradský cintorín

Vyšehradský cintorín je miesto pochovávania najvýznačnejších osobností českého kultúrneho a spoločenského života na bývalom hradisku přemyslovských kniežat na pražskom Vyšehrade v mestskej časti Praha 2.

Dejiny

Pôvod cintorína v dnešnej podobe treba hľadať už v samotných začiatkoch budovania hradiska. Podľa archeologických prieskumov na tomto území existovalo viacero pohrebísk. Najvýznamnejší z nich bol malý cintorín zriadený tesne pri múroch tunajšieho kapitulného kostola.
Časom sa však toto územie vyľudňovalo čím zanikal i cintorín, na ktorom sa už pochovávalo iba sporadicky. Napokon bolo pochovávanie na ňom ukončené a cintorín bol ohradený múrom. K definitívnemu zániku cintorína malo prísť nariadením cisára Jozefa II. z roku 1785 o zrušení cintorínov pri kostoloch vnútri mesta. Vzhľadom na polohu kostola, sa nariadenie tohto cintorína netýkalo. Cintorín ostal v takomto stave až do 60. rokov 19. storočia.
V uvedenom období vznikol v Prahe spolok českých spisovateľov Svatobor, v ktorom pôsobilo viacero významných osobností kultúrneho života. Práve na pôde tohto spolku vznikla myšlienka na zriadenie miesta pochovávania významných českých osobností na spôsob národného cintorína. Myšlienka sa čoskoro ujala i medzi verejnosťou. Ostávalo iba nájsť pre cintorín vhodné miesto. Po viacerých návrhoch padla voľba na roky nepoužívaný malý cintorín na Vyšehrade pri kapitulnom kostole. Na vzhľade cintorína sa podpísalo jeho neudržiavanie v predchádzajúcom období. Napriek tomu boli v krátkom čase na takto existujúcom cintoríne pochované ostatky prvých osobností – Boženy Němcovej, Karla Purkyně a jeho otca Jana Evangelistu Purkyně.
Z iniciatívy vyšehradského kanonika Václava Štulca vzišiel plán na pretvorenie nie príliš vzhľadného cintorína na skutočné národné pohrebisko. Prvým konkrétnym výsledkom bolo zväčšenie jeho rozlohy o 1 500 m². Ďalším návrhom bolo architektonické dotvorenie areálu a jeho uzatvorenie formou arkád. Ich realizáciou bol poverený vynikajúci architekt Antonín Wiehl. Výstavba prebehla v rokoch 1889 – 1908. Konečnú podobu však cintorín dostal realizáciou myšlienky vybudovania Pantheonu najvýznamnejších českých osobností, kedy bol vo východnej časti cintorína, na jeho najvyššom mieste, postavený Slavín.
Časom sa vzhľadom na pribúdajúci počet hrobov objavovali snahy o zväčšenie rozlohy cintorína, či dokonca o zriadenie nového miesta pochovávania. K uskutočneniu žiadneho z návrhov napokon kvôli rôznym príčinám neprišlo. Posledným bol návrh v roku 1974 na zriadenie urnového hája. I tento návrh sa nezrealizoval, dokonca bolo s definitívnou platnosťou rozhodnuté, že cintorín sa už nikdy nebude meniť a rozširovať a definitívne ostane na svojej rozlohe osemdesiatjeden árov.
Na tejto neveľkej ploche sa dnes tiesni viac ako šesťsto hrobov. Popri významných osobnostiach českého kultúrneho života (spisovatelia, herci, maliari, sochári, hudobní skladatelia) tu našlo svoje miesto posledného odpočinku i viacero osobností z oblasti vedy, športu, politiky ale i mnoho obyčajných ľudí, väčšinou zámožných mešťanov. Mnohé z hrobových miest sú samy umeleckými dielami a prechádzka medzi nimi je výletom do českej kultúrnej histórie.
Mureaumont

Poloha

Obec má rozlohu 4,74 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 153 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louzac-Saint-André

Poloha

Obec má rozlohu 10,04 km². Najvyšší bod je položený 89 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 047 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Castelsarrasin (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 76,77 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 61 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 054 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE