google/wiki40b huggingface dataset:
Bziny

Polohopis

Od okresného mesta sú vzdialené 4 km. Je to malá samostatná obec usadená v Oravskej vrchovine na ľavom brehu Oravy pod kopcom Brezovec. Jej okolie má ráz pahorkatiny až vrchoviny s nadmorskými výškami do 900 m. Okolité kopce sú značne odlesnené.

Dejiny

Obec bola založená okolo roku 1345, patrila Oravskému hradu. Názov obce je odvodený od názvu rastliny bez, baza ktorá tu rástla vo veľkom množstve. Bola rozdelená na dve časti: sedliacku a valaskú. Počas Kuruckých bojov v 17. storočí dedina spustla. Okrem poľnohospodárstva a chovu dobytka sa obyvatelia venovali kamenárstvu: vyrábali kamenné dlaždice, brúsky a náhrobníky.
Obyvatelia Bzín sa podieľali na založení Pucova, Pribiša a Pokryváča. Bziny ležali pri hlavnej kráľovskej ceste. V roku 1993 sa obec Bziny odčlenila od mesta Dolný Kubín a stala sa samostatnou obcou.
Ouro Preto

Dejiny

Počiatky európskej kolonizácie siahajú do roku 1698, keď sem prišiel portugalský prieskumník Antônio Dias de Oliveira. Mesto vzniklo ako ťažobná osada, ktorá bola centrom brazílskej zlatej horúčky na začiatku 18. storočia. Štatút mesta bol Ouru Preto priznaný roku 1711. Po vyčerpaní zásob zlata v okolí mesta v 19. storočí význam mesta upadol. Historické centrum, v ktorom sa zachovali mnohé verejné budovy, rezidenčná domy, námestia, studne a sakrálne stavby pozdĺž kľukatých nepravidelne usporiadaných ulíc, predstavuje jedinečný homogénny celok barokovej architektúry.
Od roku 1720 do roku 1897 bolo hlavným mestom kapitanátu a následne štátu Minas Gerais.
Pusté Čemerné

História

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1254. Archeologické, písomné a jazykové doklady vedú k poznatku, že obec bola obývaná už v mladšej dobe kamennej – v neolite. 
Obec Čemerné sa v písomnostiach od 13. storočia vyskytuje pravidelne pod názvom „Chemernye“, čo bol tvar staršieho slovenského názvu „Čemerná“ (Ves). Jej názov korení v slovách „čemer“ (choroba) a „čemerica“ (bylina, ktorá lieči túto chorobu). Názov „Márk-Csemernye“ sa datuje od roku 1473. Od roku 1920 sa používa oficiálny názov obce „Pusté Čemerné“.
Čemerná (Ves) nepochybne existovala už pred 13. storočím, prípadne pred 11. storočím. Obec patrila viacerým zemepánom a často menila majiteľov. Pred rokom 1332 bola farnosťou s Kostolom sv. Alžbety. Miestne sídlisko malo v roku 1600 obývaných 13 poddanských domov, kúriu zemanov, kostol, faru aj školu. Na prelome 16. a 17. storočia bolo Čemerné stredne veľkou dedinou s poddanským, zemianskym aj farským obyvateľstvom. V priebehu 17. storočia sedliacke domácnosti schudobneli a ubúdalo ich. V dôsledku toho bolo Čemerné na prelome 17. a 18. storočia len malou dedinkou. Koncom 18. storočia bol v barokovo-klasicistickom štýle postavený gréckokatolícky Chrám sv. Mikuláša.

Zaujímavosti

Obec vlastní samostatnú originálnu mapu z roku 1866 „Parzellen-Protocoll“, ktorá pomohla pri zrekonštruovaní obyvateľstva a je prvým hodnoverným historickým materiálom, z ktorého poznáme všetkých vlastníkov tunajších domov a rozsah majetku grófa Alexandra Szirnaya. Z dnes žijúcich rodín v Pustom Čemernom žili už v roku 1866 obyvatelia týchto rodov: Antolič, Babjak, Berila, Dančišin, Fenin, Gera, Holej, Jáger, Jevin, Koščo, Mikloš, Polák, Staurovský, Ščerba. Vtedajší obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, drevorubačstvom a sčasti aj pálením uhlia.
Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia

Názov

Anglický názov je „Star Wars: Episode II – Attack of the Clones“, reklamná skratka je „Star Wars II“ a na videách znel názov „Star Wars II: Attack of the Clones“. IMAXová verzia sa volá „Attack of the Clones:The IMAX Experience“. Slovenský názov v televízii bol (?)Hviezdne vojny II – Klonovaní útočia".
Courcy (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 11,45 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 586 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chrám svätej Sofie (Veľký Novgorod)

Chrám svätej Sofie je pravoslávny chrám v ruskom meste Velikij Novgorod. Bol postavený medzi rokmi 1045 – 1050. Je najstarším zachovaným kresťanským chrámom postaveným Slovanmi na ruskom území.

Dejiny

Bol vybudovaný v rokoch 1045 až 1050 v staroruskom architektonickom štýle, ktorý bol typický pre 11. storočie. Ide o najstarší ruský chrám, ktorý bol postavený Slovanmi. Stal sa symbolom novgorodskej moci a demokracie. Hlavná kupola nad chrámom je pozlátená, ostatné sú postriebrené. Pozoruhodnosťou chrámu sú aj známe bronzové magdeburské dvere vyrobené v rokoch 1152 až 1154 v románskom štýle. Sú na nich vyobrazení východofranskí kňazi a biblické výjavy. Nie je známa história, ako sa dostali do Novgorodu. Fresky v chráme patria medzi najkrajšie v Rusku. Zaujímavou je freska cisára Konštantína a jeho matky svätej Heleny. Ikonostas je vyzdobený ikonami zo 16. storočia s ikonami známych ruských majstrov. Chrám bol v roku 1929 zatvorený a zmenený na múzeum ateizmu. Počas nacistickej okupácie (1941 až 1944) bol poškodený a neskôr rekonštruovaný.

Súčasnosť

Chrám bol v roku 1991 vrátený ruskej pravoslávnej cirkvi a opäť sa v ňom konajú pravoslávne bohoslužby. V rokoch 2005 až 2007 prebehla rozsiahla rekonštrukcia kupol. Na najvyššiu pozlátenú kupolu bol v roku 2007 opäť inštalovaný holub, ku ktorému sa viaže stará novgorodská legenda.

Legenda o holubovi

V roku 1570 Ivan IV. Hrozný zmasakroval obyvateľstvo mesta a vyplienil ho. Holub, ktorý sedel na kupoli Chrámu sv. Sofie od hrôzy skamenel. Bohorodička jednému mníchovi vyjavila, že to bolo potešenie pre ťažko skúšaných obyvateľov mesta a pokiaľ holub z kríža nezletí, mesto bude pod jeho ochranou. V skutočnosti je holub symbolom svätého Ducha. V auguste 1941, keď obsadili mesto nacistické vojská a chrám bol poškodený, kríž aj s holubom ako trofej odniesli vojaci španielskej Modrej divízie, ktorá bojovala s nemeckými vojskami, do Španielska. V roku 2002 poslala pravoslávna cirkev do Madridu posolstvo, v ktorom požadovala vrátenie kríža s holubom. Slávnostný akt navrátenia sa uskutočnil v roku 2004 v Chráme Krista Spasiteľa v Moskve za prítomnosti vysokých španielskych a ruských predstaviteľov. Kópia krížu s holubom sa vrátila na strechu pozlátenej kupoly.
Prezident

Spôsob voľby

Prezident môže byť volený buď priamo občanmi ako je to napr. vo Francúzsku, Rusku, Rakúsku, Poľsku, Česku či na Slovensku, alebo nepriamo. V druhom prípade je prezident volený buď parlamentom (Švajčiarsko, Česko do roku 2012, ale aj Slovensko do roku 1998) alebo prostredníctvom tzv. voliteľov (USA, India), alebo je na voľbu ustanovený osobitný zbor ako je to napr. v Nemecku či Taliansku.

Prezidentská republika

Postavenie prezidenta je najsilnejšie v prezidentskej republike, kde právomoci výkonnej moci patria prezidentovi. Prezident v tomto prípade stojí „na čele“ vlády, ktorá je len jeho kolektívnym poradným orgánom. Neexistuje tu funkcia premiéra. Prezident nielen reprezentuje krajinu navonok, ale aj riadi zahraničnú politiku štátu. Môže predkladať návrhy zákonov, vydávať akty nižšej právnej sily, vymenúvať sudcov atď. Typickým príkladom prezidentskej republiky sú USA.

Poloprezidentská republika

Poloprezidentská forma vlády (semi-presidental), je akýmsi medzičlánkom, medzi prezidentskou a parlamentnou formou vlády. Výkonná moc je rozdelená medzi vládu a priamo voleného prezidenta. Ten má rozšírené právomoci, napríklad legislatívnu iniciatívu a právo rozpustiť parlament. Takáto forma vlády je napr. vo Francúzsku či Rusku.

Parlamentná republika

Parlamentná republika je typická tým, že jedna zložka moci, a to moc zákonodarná, má v systéme deľby moci dominantné postavenie. Tým je poznačené aj postavenie prezidenta, ktoré je v tejto forme vlády najslabšie. Niekedy sa prezident dokonca uvádza, nie ako predstaviteľ výkonnej moci, ale ako najvyšší predstaviteľ štvrtej – kontrolnej moci v štáte. Aj v parlamentných republikách má však prezident niektoré významné právomoci – má právo relatívneho veta, môže rozpustiť parlament, menuje vysokých štátnych funkcionárov či vyhlasuje referendum. Parlamentnou republikou je aj Slovensko (spolu s väčšinou európskych krajín).
Mazacia hlava

Dej

Príbeh filmu je o samotárovi Hanrym Spancerovi, ktorému sa spolu s jeho priateľkou Mary narodí dieťa pripomínajúce monštrum.
Dej filmu je v ponurej atmosfére životného priestoru demoralizovaného industriálnym zápachom pretkaný alegorickým vyobrazením rozmanitého sveta intenzívnych emócií v kontraste s vnútorným konfliktom reflektujúcim na fakt, ktorý hlavného hrdinu svojou vážnosťou a naliehavosťou stavia do situácie existenčného charakteru - pred otázku nevyhnutnosti prevziať zodpovednosť za inú existenciu. Dej sprevádzajú bizarné a hlboké psychologické procesy.
Étrechet

Poloha

Obec má rozlohu 17,89 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 889 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chomoutovské jezero

Pobrežie dno, ostrovy

Na jazere sú početné ostrovy. Skladá sa z dvoch vodných plôch označovaných ako jazero Veľké (alebo Väčšie) a Malé (alebo Menšie). Väčšie jazero má tvar trojuholníka a v jeho južnej časti sa nachádzajú dva zalesnené ostrovy. Brehy sú porastené zeleňou a pozdĺž západného brehu vedie miestna komunikácia a cesta Olomouc-Pňovice.

Využitie

Jazero je využívané na rekreáciu a rybolov.

Ochrana prírody

Jazero s blízkym okolím bolo v roku 1993 vyhlásené prírodnou rezerváciou o rozlohe 121 ha v rámci vtedy zriadenej chránenej krajinnej oblasti Litovelské Pomoraví a je teda tiež chránené podľa Rámsarského dohovoru. Proti vysokému stupňu ochrany tohto jazera dlhodobo protestujú miestni občania, ktorí by na mieste preferovali miesto ochrany vtákov skôr zriadenie prírodného kúpaliska.

Fauna

Brehy sú zarastené a obývané vtákmi. V mokradiach na brehoch sa nachádza významné hniezdisko čajky čiernohlavej a čajky smejivej. Hojne sa tu vyskytujú kormorán veľký, kačica divá, volavka popolavá, potápka chochlatá, kačica chrapľavá, labuť veľká. Výnimočne sem prilietajú tiež bučiačik močiarny, chriašteľ vodný, kalužiak malý, rybárik riečny, kúdeľníčka lužná. Bol tu vysadený v minulosti vyhubený bobor európsky, výsledky ktorého činnosti sú na pobrežných drevinách viditeľné.

Flóra

Z rastlín sa tu okrem obvyklých vyskytujú zlatobyľ kanadská a javorovec jaseňolistý.

História

Už pred druhou svetovou vojnou tu prebiehala ťažba štrkopiesku pre miestnu potrebu. Systematická ťažba začala v roku 1964. V rokoch 1976 až 87 bolo jazero využívané k vodohospodárskym účelom, za účelom výroby pitnej vody. Potom došlo k prirodzenému zhoršeniu kvality vody.
Anton Veľký

Svätý Anton Veľký alebo svätý Anton Pustovník alebo svätý Anton Egyptský alebo Antonius Abbas (* asi 251 – † 356) bol egyptský kresťanský mních, askéta a svätec, považovaný za priekopníka mníšskeho života. Prezývajú ho „Otec mníchov“ a bol prvý z tzv. púštnych otcov.
Po smrti rodičov sa staral o svoju sestru. Keď počul v chráme slová z Mt 19,21 predal svoj majetok, časť venoval sestre a zvyšok pre chudobných. Rozhodol sa, že bude slúžiť Bohu a odišiel do púšte. Tam vytrvalo bojoval s démonmi. Postupne sa okolo neho začalo zhromažďovať viac mladých mužov. Keďže mu obdiv ľudí veľmi nevyhovoval odišiel ďalej do púšte.
Anton bol prívetivý k ľuďom ale vyhýbal sa heretikom, najmä ariánom. Napriek tomu, že žil na púšti ďaleko od sveta, obľúbil si ho aj cisár Konštantín Veľký a jeho synovia, a písali mu listy.
Jeho život zachytil sv. Atanáz Alexandrijský. O Antonovi je okrem jeho životopisu známych aj mnoho krátkych poučných príbehov (príhod) – apoftegmat, pozri Apofthegmata tón hagión paterón.
Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomína 17. januára.
Mont-Cauvaire

Poloha

Obec má rozlohu 9,02 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 622 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kostol svätého Jakuba (Brno)

Dejiny

Pôvodne bol kostol určený hlavne pre nemecké obyvateľstvo, ktoré sa usadilo okolo dnešnej Běhounskej ulice. Jeho vznik sa predpokladá v období vlády Vladislava Jindřicha, teda medzi rokmi 1201 – 1222. Roku 1340 bola v pivnici vedľajšieho domu, ktorý kostolu pred smrťou odkázal miestny vikár, zriadená kostnica.
V tejto dobe sa už okolo kostola nachádzal cintorín, ktorý bol v nasledujúcich desiatich rokoch rokoch postupne rozšírený. V rokoch 1368 – 1405 vzniklo okolo kostola niekoľko kaplniek (Božieho tela, Sv. Mórica a Sv. Voršily), čo vytvorilo zvláštny urbanistický komplex.

Stavba

Stavba kostola, v podobe v akej ju s určitými zmenami poznáme dnes, začala už pred husitskými vojnami. Bola však postavená len chórová časť, piliere a obvodové múry. Od roku 1502 začal na stavbe pracovať staviteľ Anton Pilgram, ktorý postavil severnú loď s portálom. Zastrešenie bolo dokončené pravdepodobne ešte pred rokom 1530. Stavba kostolnej veže začala v 20. rokoch 16. storočia, v roku 1592 ju Antonio Gabri zvýšil o časť s hodinami a dokončil ju Šimon Tauch, ktorý na vežu nasadil renesančnú helmicu. Výška veže je 92 metrov. Počas tridsaťročnej vojny nebol kostol poškodený, vďaka čomu zostala zachovaná jeho podoba, prevažne neskoro gotická. 
Cintorín, ktorý sa pri kostole nachádzal, bol okolo roku 1784 zrušený a spolu s ním postupne zanikol i komplex kaplniek. Do kostola bolo následne premiestnených niekoľko náhrobných kameňov, pričom v súčasnosti sa ich tu nachádza šesť. Kostol nezasiahla ani barokizácia, no v roku 1878 prešiel necitlivo prevedenou regotizáciou. V rokoch 1900 – 1901 vznikla pri kostole novogotická fara podľa návrhu Aloisa Prastorfa a Germana Wanderleya.
Kalnište

Erb

V zelenom štíte strieborné prekrížené sekery so zlatými poriskami, prevýšené piatimi zlatými klasmi obopätými strieborným kosákom so zlatou rukoväťou.  Znamenie na erbe rozpracováva zamestnanecký motív, pripomínajúci tradičné poľnohospodárstvo a prácu v lese. Erb bol prijatý  obecným zastupiteľstvom v roku 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-175/2000. Autormi erbu sú Peter Kónya,  Sergej Pančák a Leon Sokolovský.

Vlajka

Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách  1/6 žltej, 2/6 bielej a 3/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Aragónsko

Dejiny

Aragónsko vzniklo začiatkom 9. storočia v rámci reconquisty ako Aragónske grófstvo, ktoré bolo súčasťou franskej Hispánskej marky. V rokoch 925 až 1035 bolo súčasťou Navarrského kráľovstva, od roku 1035 samostatné kráľovstvo. Roku 1162 bolo k nemu pripojené Katalánsko (presnejšie Barcelonské grófstvo), odvtedy sa niekedy rozlišujú Krajiny aragónskej koruny (vrátane Katalánska a pod.) a Aragónske kráľovstvo (vlastné Aragónsko). V roku 1319 k nemu bola pripojená Valencia. Od roku 1516, nástupom Karla I. po Ferdinandovi Aragónskom (1506-1516), bolo oficiálne spojené s Kastíliou (de-facto vznik Španielska).
Ikra

Ikra je samičia pohlavná bunka, vajíčko rýb.
Väčšina morských rýb, bez ohľadu na systematickú príslušnosť alebo spôsob života, produkuje plávajúce (pelagické) ikry, ktoré sa po oplodnení voľne vznášajú na morskej hladine. U sladkovodných rýb sú naopak bežné neplavajúce ikry kladené na dno či iný substrát.
Samice niektorých druhov hadohlavcov krmia svoj poter za týmto účelom kladenými neoplodenými ikrami. Ikry sú aj na Striebornom jazere.
Volkswagen Crafter

Motory

Všetky motory pre Crafter sú na základe 2,5-litrového radového päťvalcového motora. Všetky motory spĺňajú emisnú normu Euro 4 s použitím filtra pevných častíc.
Jandľovský potok

Prameň

Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, na severovýchodnom svahu Ludkovho vrchu /893,6 m n. m.), v nadmorskej výške cca 820 m n. m.
Lolme

Poloha

Obec má rozlohu 6,92 km². Najvyšší bod je položený 225 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 137 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poisk

Poisk (rus. Поиск – „hľadanie“, „výskum“), známy tiež ako Mini-Research Module 2 (MRM 2), rus. Малый исследовательский модуль 2 alebo МИМ 2, je ruský vedecký modul na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS).
Modul odštartoval pomocou nosnej rakety Sojuz-U 10. novembra 2009 o 14:22:04 UTC z kozmodrómu Bajkonur, pripojený k modifikovanej verzii kozmickej lode Progress (Progress M-MRM2).
Poisk bol 12. novembra 2009 o 15:41 UTC pripojený k hornému portu modulu Zvezda, kde slúži ako ďalšie pristávacie miesto pre kozmické lode Sojuz a Progress a zároveň ako prechodová komora prr výstupy do vesmíru. V module budú prebiehať vedecké pokusy, sú v ňom umiestnené napájacie a dátové rozhrania pre dva experimenty umiestnené zvonku na stanici, ktoré pripravila Ruská akadémia vied. Hmotnosť modulu je 4000 kg, má priemer 2,6 m a dĺžku 4,6 m. Stanica ISS sa modulom Poisk rozšírila o 12,5 m³ hermetizovaného priestoru.
Modul navrhla a vyrobila spoločnosť RKK Energija.
Zádielska planina

Polohopis

Podcelok zaberá východnú časť Slovenského krasu a v rámci krajinného celku susedí na východe s Jasovskou planinou, oddelenou hlbokou dolinou Hájskeho potoka, západným smerom je Zádielskou tiesňavou oddelená planina Horný vrch a na juhu sa rozkladá Turnianska kotlina. Na juhovýchode leží Košická rovina, podcelok Košickej kotliny. Severným smerom nadväzujú Volovské vrchy s podcelkom Pipitka.

Chránené územia

Územie patrí do Národného parku Slovenský kras a z maloplošných chránených území tu leží národná prírodná rezervácia Zádielska tiesňava a Turniansky hradný vrch.

Turizmus

Turisticky atraktívne územie má vybudovanú sieť turistických chodníkov, ktoré vedú tak okrajovými roklinami, ako aj planinou. V Zádielskej doline je významné rázcestie, kde sa stretáva 6 značených chodníkov. Okrem prírodných zaujímavostí je turistickým lákadlom i zrúcanina Turnianskeho hradu.

Doprava

Južným okrajom územia vedie európska cesta 58 v koridore cesty I/16 (Rožňava – Košice). Z nej sú ľahko dostupné obce Zádiel, Turňa nad Bodvou i Háj, tvoriace východiská pre návštevníkov tejto časti Slovenského krasu.
Katarína Hricková

Životopis

Po absolvovaní základnej školy vo svojom rodisku študovala na Osemročnom športovom gymnáziu v Banskej Bystrici a na Fakulte humanitných vied UMB Banská Bystrica.
Basketbal hrá od roku 1996; trénovali ju Sedmák, Doušek, Žbirka a Štefan Svitek. Hrala v niekoľkých kluboch doma aj v zahraničí: UMB Banská Bystrica, BK Loko Karlove Vary, LKS Lodž (Poľsko), BG Dorsten (Nemecko), UNI GIRONA (Španielsko). Vo svojom súčasnom klube Dobrí anjeli Košice získala 2 tituly majstra Slovenska.
Jozef Rakovan (šľachtiteľ)

Život

Narodil sa v roku 1945 v kysuckej dedine Ochodnica, kde prežil detstvo. Študoval na strednej poľnohospodárskej škole a neskôr na Poľnohospodárskej univerzite v Nitre v odbore rastlinná výroba. Po štúdiu pracoval ako agronóm v PD Bobrov na Orave. Neskôr pôsobil vo Výskumnom ústave závlahového hospodárstva v Bratislave a následne v šľachtiteľskom a semenárskom podniku Slovosivo.
V roku 1990 inicioval založenie Združenia šľachtiteľov, pestovateľov a spracovateľov cestovinárskej pšenice (SOLDUR). Vďaka tomuto združeniu a spoločnosti RADUR sa začali významne rozširovať pestovateľské plochy pšenice tvrdej, čo umožnilo slovenským výrobcom cestovín začať výrobu nevaječných semolinových cestovín. Postupne sa začal venovať výhradne pestovaniu a rozmnožovaniu osiva tvrdej pšenice a zabezpečoval výrobu osiva pre celé Slovensko, ale aj okolité štáty ako Česko, Rakúsko a Maďarsko.
V roku 2006 musel zo zdravotných dôvodov firmu odovzdať dcére, ktorá s jeho pomocou pokračovala s výrobou osiva pre Slovensko. S jej pomocou vydal ešte počas svojho života odbornú publikáciu Pestovanie tvrdej pšenice na Slovensku: praktická príručka pre pestovateľov tvrdej pšenice.
Quartier de la Chapelle

Quartier de la Chapelle (štvrť Kaplnka) je 72. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 18. obvodu.
Má rozlohu 134,8 ha a ohraničujú ju ulice Boulevard de la Chapelle na juhu, Rue Marx-Dormoy, Rue de la Chapelle a Avenue de la Porte-de-la-Chapelle na západe, Boulevard périphérique na severe a Rue d'Aubervilliers na východe.

Dejiny

Medzi kopcami Montmartre a Belleville vznikla dedina La Chapelle, po ktorej nesie názov dnešná štvrť. Ležala pri ceste (dnes ulice Rue Marx-Dormoy a Rue de la Chapelle) vedúcej z Paríža do opátstva v Saint-Denis. V 6. storočí tu vznikla kaplnka svätej Geneviève, po ktorej dedina získala meno (la chapelle = kaplnka).
3. septembra 1429 sa v La Chapelle zastavila Jana z Arku, ktorá sa v kaplnke modlila pred útokom na Paríž. Hoci chcela pokračovať v ťažení na Paríž, Karol VII. jej prikázal stiahnuť sa do Saint-Denis.
Až do Francúzskej revolúcie patrila dedina La Chapelle k panstvu Saint-Denis. Bola to vidiecka oblasť tvorená zástavbou pozdĺž cesty do Saint-Denis.
Priemyslový rozvoj v 19. storočí znamenal silný demografický nárast a príliv nových robotníkov, čo úplne zmenilo La Chapelle. Najmä výstavba železnice v rokoch 1836-1856 a otvorenie Severného nádražia znamenali skutočný zlom. Zatiaľ čo v roku 1831 tu žilo 2 440 osôb, v roku 1836 to bolo už 4 177, o desať rokov neskôr 14 398 a v roku 1856 bol počet obyvateľov 33 355.
V roku 1859 bolo rozhodnuté o rozšírení Paríža až k vtedajším mestským hradbám. Tým sa o rok neskôr obec La Chapelle rozkladajúca sa prevážne vo vnútri hradieb stala súčasťou hlavného mesta. Ostávajúce územie, nachádzajúce sa už za hradbami, bolo rozdelené medzi mestá Saint-Ouen, Saint-Denis a Aubervilliers.
Desengaňo

Desengaňo (špan.) je barokový stav rozčarovania, straty ilúzií.
Zdroje desengaňa, zrejme tkvejú predovšetkým v hlbokých svetonárových premenách, ktoré spôsobila renesancia rozrušením dovtedajšej predstavy kozmického poriadku. 'Desengaňo' je dôsledok akejsi 'ontologickej osirelosti', v ktorej sa ocitol autonómne uvažujúci subjekt, potom, čo sa uvoľnil z autoritatínych aristotelovsky pochopených noriem stredoveku, je to zvýraznené vedomie konečnosti individuá, jeho osudu v rozmere kozmu, tak, ako ho formuloval Pascal. Vo sfére spoločenskej praxe je 'desengaňo' zrejme pocitovou reakciou na rozpad existujúcich sociálnych systémov a na ich reštrukturáciu, ako v prípade Baltasara Graciána dôsledok tak kríz široko spoločenských, ako aj kríz osobných, ktoré pospolu spôsobili, že Gracián akoby sa prestal stotožňovať s dejinami svojej epochy a svojej spoločnosti, vystúpil z nich, prežíval ich ako iluzívny jav, ako theatrum mundi, ako číru alegóriu reality, ktorú nemožno uchopiť opisom konkrétností ale iba metaforujúcich všeobecností..
Boris Turza

Životopis

Študoval na gymnáziu v Prievidzi a v Lučenci, v Banskej Bystrici (1950-1952), súčasne sa vzdelával v hudbe a študoval hru na organe u I. Skuhrovej a kompozičné predmety u Š. Jurovského a A. Očenáša na Št. konzervatóriu v Bratislave. Sprvu externý, od 1957 stály učiteľ hudby na ĽŠU M. Ruppeldta v Bratislave. Metodik hudobnej náuky a hry na klavíri. Spolupracoval na nových učebných osnovách, viedol autorský kolektív, ktorý vydával učebnice a metodiky. Pravidelne koncertoval v Bratislave, Prahe a i. mestách doma i v zahraničí.
One Penn Plaza

One Penn Plaza je mrakodrap stojaci v New York. 
Má 57 poschodí a výšku 228,6 metrov. Mrakodrap bol navrhnutý firmou Kahn & Jacobs a dokončený bol v roku 1972. V budove je 44 výťahov. Vo väčšine budovy sa nachádzajú kancelárie a v podzemí sú garáže pre takmer 700 aut. Stavba má tri odstupy v 7., 14., a 55. poschodí.
Súčasným majiteľom budovy je investičná spoločnosť Vornado Realty Trust. Budovu získala na konci 90. rokov od hoteliérky Leony Helmsleyovej za sumu 420 miliónov USD.