Juraj Byrtus

Životopis

Tiež nazývaný aj svedomitý architekt z Michaloviec, vlastne ani nebol architektom. Pochádzal zo Sliezska a narodil sa v obci Mosty u Jablunkova, 7. januára 1897. Tu sa vyučil za murára. 2. marca roku 1928 zložil majstrovské skúšky z oblasti staviteľstva s výborným výsledkom a hneď potom vstúpil do „Spoločenstva smíšených řemesel“. Z výučného listu s pečiatkou jablunkovského „Spoločenstva smíšených řemesel“ je čitateľné, že Juraj Byrtus mal aj kvalifikáciu tesára. Začal podnikať v stavebníctve, a aj keď to vo svojom odbore dotiahol na majstra, neustále a vytrvalo sa naďalej vzdelával a tiež podnikal v širšom rozsahu. 
Jeho prvým pôsobiskom bola Banská Bystrica, ale i tak ho to ťahalo ďalej na východ. 
A preto po krátkom pobyte odišiel do Michaloviec, kde sa natrvalo usadil. 
Ako stavebný podnikateľ, projektant a staviteľ v jednej osobe, projektoval a podľa vlastných projektov i realizoval svoje stavby. Taktiež staval podľa plánov iných architektov. Pôsobil na východnom Slovensku v regiónoch Zemplína a Šariša, ale jeho aktivity zasahujú až na Podkarpatskú Rus. Staval sakrálne stavby, kostoly a chrámy pre rímskokatolícku, gréckokatolícku ale aj evanjelickú reformovanú cirkev. Je autorom asi 15 stavieb, ktoré postavil v medzivojnovom a povojnovom období, konkrétne v 30. a 40. rokoch 20. storočia. Po znárodnení, v období po roku 1948, boli stavebné aktivity Juraja Byrtusa utlmené a nemohol už vykonávať stavebnú činnosť. Zamestnal sa v nákupnom poľnohospodárskom podniku v Prešove. Aj napriek tomu sa mu podarilo ešte realizovať niektoré stavby. Jeho poslednou bola stavba sila v Michalovciach, z roku 1962. 
Ako 65-ročný v Michalovciach i zomrel, 9. januára 1962, kde je aj pochovaný. Nešťastnou zhodou okolností sa nepodarilo nájsť, resp. nezachovalo vyobrazenie jeho tváre.

Charakteristika stavieb

Popri funkcionalistických dielach bytových a občianskych stavieb, kde niektoré dosiahli i európsku úroveň, a ktoré sledovali najnovšie trendy, sakrálna tvorba, až na malé výnimky zaostávala. Bolo to spôsobené najmä situáciou po 1. svetovej vojne, kedy bolo mnoho kostolov poškodených a väčšina prostriedkov sa dávala na ich opravu než na výstavbu nových objektov. Nové kostoly boli stavané väčšinou v historizujúcich štýloch. 
Takáto bola aj tvorba Juraja Byrtusa, ale toto všeobecné zaradenie nemôžeme u neho uplatniť v plnej miere. Juraj Byrtus sa totiž zmiešavaním rôznych historických štýlov, rôznych tradícií na rôznych miestach, dopracoval k osobitému historizujucému slohu. 
Pri charakteristike jednotlivých stavieb nájdeme veľa spoločných znakov. Majú rovnaký rukopis, používajú výrazové prostriedky inšpirované secesiou, ale aj románskym a gotickým štýlom. Taktiež jeho tvorba inklinovala k východnej staroruskej a byzantskej inšpirácii. V spojení s tradíciami a začlenením do konkrétneho regiónu vytvárajú jeho stavby citlivý, nie dominujúci zásah do okolitej zástavby. Sú v kontexte s dedinským prostredím a prirodzene vstupujú do krajinného obrazu. 
Ďalšími spoločnými znakmi sú: jednoloďový priestor s polkruhovým (Čemerné, Malý Šariš, Hudcovce) alebo s polygonálnym ukončením presbytéria (Giraltovce, Lúčky pri Michalovciach a dnes asanovaný kostol vo Svidníku) a tiež s náznakom transeptu, čo sa prejavuje aj na fasáde; otvorená arkádová predsieň, hranatého (Lúčky pri Michalovciach, Hudcovce, Čemerné), zaobleného (Jabloň, Svidník) alebo polygonálneho tvaru (Malý Šariš). Výnimkou je kostol v Hlinnom, ktorý má uzavretú predsieň. Nad predsieňou sa týči vysoká štíhla a z pôdorysu predsunutá štvorcová veža s ihlanovým ukončením. Hlavným zdrojom presvetlenia interiéru sú štylizované gotizujúce združené okná, ktoré sú umietnené v náznaku transeptu. Často sú zvýraznené orámovaním z režného tehlového muriva alebo tiež plytkými pilastrami. Tomuto je tiež prispôsobená aj dvojfarebná fasáda. Nárožia a orámovanie sú akcentované červenou alebo okrovou farbou, čo znásobuje tiež dojem vertikality. 
Aj napriek mnohým prínosom a pozitívam nájdeme v sakrálnej tvorbe Juraja Byrtusa tiež negatíva. Týka sa to hlavne konštrukčného priestorového riešenia, ktoré neprinášajú žiadny vývojový posun. Namiesto nejakých progresívnych trendov v oblastí konštrukcií použil zaužívané a bežné riešenia ako napríklad železobetónové klenby, empory a veže.