google/wiki40b huggingface dataset:
Government Hooker

O piesni

Pieseň je synthpopová a tanečná skladba, ktorá je ovplyvnená viacerými elektronickými žánrami, ako techno, trance, post-disco a industrial. Téma piesne sa týka ženskej sexuality vyjadrenej ako metafora prostredníctvom vzťahu medzi herečkou Marilyn Monroe a vtedajším prezidentom USA Johnom F. Kennedym. Kritici ocenili nemorálnu a temnú povahu tejto skladby, rovnako ako jej hudbu. Skladba nebola nikdy vydaná ako singel.
Jablunkovský incident

Jablunkovský incident (poľ. Incydent jabłonkowski) bol nemecko-poľský ozbrojený stret v Mostoch u Jablunkova, na Košicko-bohumínskej železnici, ktorý sa odohral v predvečer druhej svetovej vojny v noci z 25. na 26. augusta 1939.
Incident je považovaný za prvý predčasný útok druhej svetovej vojny.

Rámec udalostí

V roku 1938 využilo Poľsko Mníchovskej dohody a vynútilo si v Československu odstúpenie východnej časti československého Tešínska s priľahlým pruhom Čadčianska. Na poľskom území sa tak ocitla celá česká časť strategickej Košicko-bohumínskej železnice: Bohumín, Český Těšín, Třinec, Jablunkov aj Mosty u Jablunkova.
Približne päťsto metrov od nádražia v Mostoch u Jablunkova v smere ku slovenským hraniciam v Jablunkovskom priesmyku prechádza železničná trať dvoma súbežnými tunelmi. Tieto tunely boli poľským vojskom zamínované a strážené vojakmi poľského 4. pluku horských strelcov.
Nemecký útok na Poľsko bol plánovaný už od apríla 1939 s tým, že prebehne nad ránom v sobotu 26. augusta 1939. Na tento okamih plánoval poručík Abwehru z Vroclavu Hans Albert Herzner prepadnutie nádražia v Mostoch u Jablunkova a oboch tunelov s cieľom zabrániť ich zničeniu Poliakmi. Oddiel pod jeho vedením tvorili pronemeckí bojovníci z Jablunkova (z tzv. „Bojovej organizácie Jablunkov“ – nem. Kampforganisation Jablunkau), cvičení v blízkej Čadci, na území vtedajšieho Slovenského štátu.

Priebeh

V noci z 25. na 26. augusta 1939 prekročil nemecký diverzný oddiel vtedajšiu slovensko-poľskú hranicu a obsadil nádražie v Mostoch. Poľskí obrancovia tunelov útočníkov odhalili vďaka informácii od poľskej telefonistky z nádražia a zahájili na nich paľbu. Aj kvôli tomu bojovník Josef Kulik vošiel na lokomotíve do tunelu, kde údajne vytrhol zápalné šnúry k trhavinám a prešiel na slovenské územie do Čadce.
Podľa nemeckých zdrojov diverzný oddiel v priesmyku zajal a odzbrojil 800 poľských vojakov a pripravoval sa zajať jednotku ďalších 1200 poľských vojakov, ktorí prišli vo vlaku do Mostov a netušili, že nádražie je obsadené nemeckými diverzantmi, a stiahol sa z rozkazu nemeckého velenia na Slovensko. Podľa poľských zdrojov sa útočníkom naopak tunely obsadiť nepodarilo a z nádražia v Mostoch boli za niekoľko hodín poľskými vojakmi vytlačení.
Nemecká armáda sa musela Poľsku za incident oficiálne ospravedlniť.

Druhá svetová vojna

Poľská obranná vojna sa začala ráno 1. septembra 1939. Nemecké vojská sa už nesnažili zabrániť zničeniu železničných tunelov v Mostoch a Poliaci ich vyhodili do povetria. Už prvý deň druhej svetovej vojny poľské vojská ustúpili zo zabranej časti českého Tešínska.
Evanjelický kostol v Mošovciach

Popis

Ide o obdĺžnikovú stavbu, obnovovanú v roku 1927, ktorá sa vyznačuje jednoduchým klasicistickým výrazom a portálom v podveží. Veža so štvorciferníkovými (funkčnými) hodinami je ukončená vysokou strechou. Priestor kostola z troch strán lemuje chór, ležiaci na stĺpoch. Jeho vstupný priestor zdobí olejomaľba Mošoviec z 19. storočia a v hlavnej lodi obraz znázorňujúci poslednú večeru. K výbave kostola patrí aj elektrický organ, sklené lustre a oltár s kazateľnicou. V zadnej časti kostola sa nachádzajú 3 výrazne vertikálne pretiahnuté oblúkové okná z maľovaného skla zobrazujúce biblické výjavy. V rokoch 1973 – 1975 bola vykonaná generálna oprava kostola, pri ktorej sa vymenili lavice, okná, chóry, ale i oltár a kazateľnica. Ďalšie rekonštrukcie vonkajšej fasády sa uskutočnili začiatkom 90. rokov 20. storočia a následne okolo roku 2005. Dôvodom pomerne častých rekonštrukcii je stavebný materiál pôvodne použitý na stavbu kostola, ktorý obsahuje látky prestupujúce na povrch a silne degradujúce omietku. Poškodenie bolo v minulosti viditeľné najmä pri vlhkom počasí. Po poslednej rekonštrukcii sa stav kostola javí byť stabilizovaný.
Mondilhan

Poloha

Obec má rozlohu 10,02 km². Najvyšší bod je položený 390 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 92 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gibourne

Poloha

Obec má rozlohu 11 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 118 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Agathón (syn Priama)

Agathón (starogr. Ἀγάθων – Agathón) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Agathón patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v dvadsiatom štvrtom speve Iliady, keď Priamos smúti za synom Hektorom a následne užialený vyriekne ostré slová svojim žijúcim synom: „Nevydarení synovia! Kiež by ste mi všetci pri achájskych lodiach boli padli na Hektorovom mieste!“
V antickom diele Dictys Cretensis (Kréťan Diktis), Agathón umiera v trójskej vojne rukou achájskeho hrdinu Aianta (nazývaného „Veľký Aias“).
Thalamy

Poloha

Obec má rozlohu 11,84 km². Najvyšší bod je položený 768 m n. m. a najnižší bod 632 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chemin (Jura)

Poloha

Obec má rozlohu 9,14 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tieň (psychológia)

Tieň je v Jungovej psychológií inferiórna časť osobnosti. Súhrn všetkých osobných a kolektívnych dispozícií, ktoré v dôsledku ich nezlučiteľnosti s vedome volenou formou života nežijeme a ktoré sa v nevedomí spájajú do relativne autonómnej časti osobnosti s opačnými tendenciami.
Tieň sa správa voči vedomiu kompenzačne, jeho pôsobenie môže byť preto práve tak dobre negatívne ako pozitívne. Ako snová postava má tieň rovnaké pohlavie ako snívajúci. Ako časť osobného nevedomia patrí tieň k ja, avšak ako archetyp odporcu (protivníka, satana) patrí ku kolektívnemu nevedomiu. Uvedomenie si tieňa patrí k počiatočnej, úvodnej práci v analýze. Prehliadanie a potláčanie tieňa, ako aj stotožňovanie ja s tieňom môže viesť k nebezpečným disociáciám. Pretože tieň leží v blízkosti sveta inštinktov, je nevyhnutné brať ho neustále do úvahy.
Postava tieňa personifikuje všetko, čo subjekt neuznáva, a čo sa mu predsa len stále znovu a priamo alebo nepriamo vnucuje, teda napr. menejcenné charakterové črty a ostatné nezlučiteľné tendencie.
Tieň je oná zahalená, potlačená, väčšinou menejcenná a previnilá osobnosť, ktorá svojimi najvzdialenejšími výbežkami siaha až do riše živočíšnych predkov a zahřňa tak celý historický aspekt nevedomia. Pokiaľ sme až doteraz boli toho názoru, že ľudský tieň je zdrojom všetkého zla, môžeme teraz už pri presnejšom skúmaní odhaliť, že nevedomý človek, totiž práve tieň, nepozostáva iba z tendencií hodných morálneho zvrhnutia, ale vykazuje aj rad dobrych kvalít, totiž normálne inštinkty, účelné reakcie, vnemy verné skutočnosti, tvorivé impulzy a iné.
Gemerské spojky

Gemerské spojky je názov projektu, ktorý pozostáva zo štyroch železničných úsekov, ktoré mali prepojením existujúcich železníc vytvoriť celistvú dopravnú sieť v Gemeri. Projektované a budované boli po viedenskej arbitráži a počas II. svetovej vojny, no ich výstavbu prerušilo blížiace sa povstanie. Ukončenie vojny a návrat území Slovensku znamenalo pominutie potreby ich dokončenia a sprevádzkovania.

Dejiny

Na základe viedenskej arbitráže zabralo Maďarské kráľovstvo široký pás južného pohraničia Slovenska, čím došlo k odstrihnutiu viacerých gemerských lokálnych tratí. Strata úsekov tratí od Rožňavy po Lučenec znamenala prístup na túto časť Gemera po železnici možný len územím Maďarska, čo komplikovalo život obyvateľov, podnikanie i spravovanie územia. Vážnym problémom bolo prerušenie železničného spojenia do Slavošovských papierní, ktorých zásobovanie a doprava výrobkov bola na železnici závislá. Trate Brezno – Tisovec – Jesenské, Plešivec – Muráň a Plešivec – Slavošovce vytvorili izolované úseky, ktoré bolo možné vzájomne prepojiť tzv. gemerskými spojkami a sprístupniť tak odrezané územia. Bolo potrebné prepojiť Tisovec s Revúcou a Lubeník so Slavošovcami, výhľadovo aj Štítnik s Nižnou Slanou (na tento úsek bol vypracovaný projekt), ako aj Dobšinú s traťou Červená Skala – Margecany blízko obce Dedinky (zostalo pri zámere).

Výstavba

Slovenská dopravná komisia rozhodla už v septembri 1939 o výstavbe úsekov Nižná Slaná – Štítnik, Slavošovce – Lubeník, Muráň – Tisovec a Rimavská Baňa – Kokava nad Rimavicou. Projektová príprava pre prvé 3 úseky bola zriadená 4. decembra 1939 v Brezne. Vzhľadom na záujem Nemeckej ríše udržiavať a rozvíjať vojensky významné železničné trate bolo však tempo výstavby týchto úsekov pomalé. Stavať sa začalo v decembri roku 1940 a veľká časť (2. a 3. úsek) z 58 km plánovaných spojok mali byť odovzdané do prevádzky 1. novembra 1942, kedy by sa začal budovať 1. úsek. Krátko pred dokončením najzložitejších objektov bola v lete 1944 výstavba pre vypuknutie SNP prerušená.
Dokončený bol Tisovecký tunel, no tunel pod Homôľkou, pod Dielikom a Koprášsky tunel, ako aj Koprášsky (niekedy označovaný ako Mníšanský) viadukt zostali nedokončené. Dodnes sú okrem týchto stavieb v dobrom stave piliere viaduktov, priepusty a oporné múry, pozorovateľné sú na mnohých miestach aj násypy i zárezy. Po ukončení II. svetovej vojny a vrátení anektovaného územia sa obnovil pôvodný prístup k lokálnym tratiam a hoci sa práce na dobudovaní spojok rozbehli, boli po znárodnení stavebníctva k 31. decembru 1948 ukončené. Nedobudovaná trať je dnes unikátnym lákadlom pre turistov a železničiarskych nadšencov, ktorí obdivujú tieto 7 desaťročí opustené stavebné diela.

Zaujímavosť

Slavošovský tunel, dlhý 2,4 km, je súčasťou cyklotrasy, čím sa stal najdlhším cyklotunelom v Európe a tretím najdlhším na svete. V minulosti tunel využívali miestni obyvatelia na skrátenie trasy medzi obcami.
Gondenans-Montby

Poloha

Obec má rozlohu 11,78 km². Najvyšší bod je položený 494 m n. m. a najnižší bod 318 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 168 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Puberg

Poloha

Obec má rozlohu 4,91 km². Najvyšší bod je položený 396 m n. m. a najnižší bod 247 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 339 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jana Hlaváčová

Životopis

Záujem o divadlo v nej vzbudil otec, ktorý hral ochotnícke divadlo. Po maturite na gymnáziu vyštudovala DAMU (1960). Jej prvé angažmán bolo v Divadle J.K.Tyla v Plzni (1960 – 1965), potom sa stala členkou Národného divadla v Prahe, kde zažila svoju vrcholnú éru (Hippodamia v trilógii J. Vrchlického, Ranevská vo Višňovom sade, Getrúda v Hamletovi, Emilie Marty vo Veci Makropulos, markíza de Merteuil v Nebezpečných vzťahoch).
Na českej prvej scéne vystupovala do roku 1990, kedy odišla spoločne so svojím manželom pre nezhody s vtedajším vedením činohry. Od roku 1994 je členkou hereckého súboru Divadla na Vinohradech, kde stvárnila veľa výrazných úloh, napríklad Jeannete Burmeisterovú v hre Donaha!, Hanu Kennedyovú v hre Mária Stuartovna, sedemdesiatročnú Albertinu v hre Albertina, Mag Folanovú v Krásce z Leenane a Emmu Cristano v hre Família.
Prvým manželom Jany Hlaváčovej bol herec Jiří Michný, ktorý však zomrel,. Z prvého manželstva má dcéru Terezu (* 1963). Jej druhým manželom sa stal herec Luděk Munzar, s ktorým má dcéru Barboru (* 1971), ktorá je tiež herečkou.
Na filmovom plátne debutovala už ako študentka DAMU – úlohou sprievodkyne Čedoku Mefistofely v úspěšnej filmovej komédii Kam čert nemůže (1959) režiséra Zdeňka Podskalského spolu s Miroslavom Horníčkom v hlavnej úlohe. Od 70. rokov 20. storočia hrá i kostýmové úlohy historických osobností (Tajemství velikého vypravěče, Koncert na konci léta, Lev s bílou hřívou, Veronika). Od polovice 80. rokov sa objavuje hlavne v komédiách, kde sa zapísala najmä ako sestrička Tonička vo filmoch o „básnikoch“.
Významne sa uplatnila i v televíznych inscenáciách a dabingu. Spolupracuje s rozhlasom, pedagogicky pôsobí na DAMU.
V súčasnosti účinkuje v Českej televízii aj vo vysielaní pre deti. V roku 2011 zo zdravotných dôvodov prerušila svoju umeleckú činnosť.
Bolton

Bolton je mesto v metropolitnom grófstve Veľký Manchester na severozápade Anglicka. Je správnym centrom metropolitného dištriktu Bolton a nachádza sa 16 km od Manchestru. Bolton je obklopený niekoľkými mestami a dedinami, ktoré spolu tvoria zmieňovaný metropolitný dištrikt. Mesto má asi 140 000 obyvateľov.
Mesto predtým patrilo do grófstva Lancashire, po priemyselnej revolúcii sa pripojilo ku grófstvu Veľký Manchester, ktoré je považované za najväčšiu priemyslovú oblasť v Spojenom kráľovstve. Bolton je známy aj veľkou výrobou textilných výrobkov, ktorej začiatky siahajú do 15. storočia.
V meste je divadlo Octagon Theatre či Bolton Museum s galériou. Sídli tu aj jedna z najstarších verejných knižníc v Spojenom kráľovstve, ktorá bola založená v roku 1850.
Ión (praotec Iónov)

Ión (starogr. Ἴων – Ión) je v gréckej mytológii syn Xoutha a jeho manželky Kreousy, dcéry aténskeho kráľa Erechthea.
Podľa gréckych mýtov bol Ión vnuk Helléna, praotca Grékov, ktorý mal troch synov, Aiola, Dóra a Xoutha. Zo vzťahu Xoutha a jeho manželky Kreousy sa potom narodil Ión a jeho brat Achaios, praotcovia Iónov a Achájcov.
V dramatickom diele Ión od starogréckeho dramatika Euripida, bol Ión nemanželským synom boha Apolóna a princeznej Kreousy. Mladá matka sa ho preto rozhodla zanechať svojmu osudu. Dieťatko ale na žiadosť otca zachránil boh Hermes a od tej chvíle vyrastalo v starostlivosti kňažiek Delfskej veštiarne. Medzitým sa Kreousa vydala za Xoutha. Keďže manželia po rokoch márneho čakania nemohli mať deti, odišli si po radu do Delf, kde im povedali, že ich synom bude mladík, ktorého prvého stretnú po odchode z veštiarne. Tým mladíkom bol potom Ión a Xouthos ho prijal za svojho syna a dediča. Lenže Krousa s tým nesúhlasila v domnienke, že Ión je plodom manželovej nevery a pokúsila sa ho otráviť. Príbeh sa však nakoniec skončil šťastne, lebo ho spoznala stará opatrovateľka, ktorá odhalila pravdu o jeho pôvode.
Podľa antického autora Pausania sa Ión oženil s Helikou, dcérou aigalského kráľa Selinúa a po jeho smrti sa stal dedičom trónu. Počas svojej vlády založil mesto Heliké, pomenované po svojej manželke a pozdvihol ho na hlavné mesto kráľovstva a jeho ľud dostal meno po ňom Ióni. Neskôr zorganizoval vojenskú výpravu proti Eleuzíne (dnes Elefsina), aby pomohol Aténam a v bitke padol.
Iné antické zdroje uvádzajú, že Ión prevzal v Aténach kráľovské žezlo, potom ako Aténčanom pomohol poraziť tráckeho kráľa Eumolpa. Stal sa otcom štyroch synov, Geleóna, Aigikora, Argada a Hopla. Občania Atén boli neskôr rozdelení do štyroch tradičných iónskych kmeňov (fýlai – fýly), ktoré niesli ich mená (Geleontes, Aigikoreis, Argadeis a Hoplétes). Každý z týchto kmeňov sa skladal z troch trittyí (trittyes, tretiny), celkovo bolo v Aténach 12 trittyí. Kráľ Ión bol po smrti pochovaný v Potame.
V najstarších gréckych mýtoch sa postava Ióna a jeho predkov nevyskytuje, je to neskorší umelý výtvor, ktorý mal poslúžiť na vysvetlenie spoločného pôvodu a pomenovania Hellénov teda Grékov a pôvod gréckych kmeňov. (Náš názov „Gréci" je odvodený z latinského „Graeci" podľa západného gréckeho kmeňa, s ktorým prišli Rimania pravdepodobne po prvýkrát do styku.)
Lišajovec

Lišajovec - orchidea (Phalaenopsis Blume 1825) je rod rastlín z čeľade vstavačovité (Orchidaceae), zahrnujúci okolo 60 druhov. Na rozdiel od väčšiny ostatných rodov nevytvárajú pahľuzy, ale zásobnú funkciu majú ich veľké, mäsité listy.

Morfológia

Monopodiálne rastúca stonka má silne skrátené internódiá a rastie vzpriamene až poliehavo. Nesie najčastejšie 2–6 oválnych až podlhovastých mäsitých listov usporiadaných protistojne. V závislosti od druhu majú listy dĺžku od 10 cm do 80 cm (Phalaenopsis gigantea).
Korene lišajovcov vyrastajú na spodnej strane stonky alebo spomedzi listov. Sú typicky mäsité, vrátane velámenu dosahujú typicky priemer 1–8 mm. Okrem príjmu vody a živín slúžia aj na upevnenie rastliny k podkladu a vďaka obsahu chlorofylu sa zúčastňujú aj na fotosyntéze.
Zygomorfné kvety vyrastajú v strapcoch na vzpriamenom až ovísavom stvole s dĺžkou až 80 cm. Mnohé druhy kvitnú z toho istého stvolu niekoľko rokov. Kvety môžu mať priemer 1,5–15 cm.

Ekológia

Rastú prevažne epifyticky v tropických dažďových pralesoch Ázie, od Himalájí cez filipínske a indonézske ostrovy až po Novú Guineu a severnú Austráliu. Uprednostňujú zatienený biotop s celoročne vysokou vzdušnou vlhkosťou s teplotami cez deň 25–35 °C a v noci 15–25 °C.

Komerčné využitie

Komerčný význam dosiahli jednak vďaka schopnosti prežiť kultiváciu v bežných bytových podmienkach, ako aj vďaka nápadným veľkým kvetom.
Existuje veľký počet kultivarov. Základom hybridizácie, ktorá v komerčnej produkcii posunula do ústrania pôvodné botanické druhy tohto rodu, je veľkokvetá biela orchidea Phalaenopsis amabilis.
Guerlesquin

Poloha

Obec má rozlohu 21,83 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 371 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gustáv Zeman

Život

Narodil sa 7. júna 1906 v Myjave v rodine Daniela Zemana a Márie rod. Krupičková. Študoval na Vyššej priemyselnej škole staviteľskej v Bratislave, následne pokračoval v štúdiu v odbore architektúra a pozemné staviteľstvo na Vysokej škole technickej v Brne, avšak vysokoškolské štúdium nedokončil. Ako spolumajiteľ spoločnosti Ivaška a Zeman realizoval stavby všetkých druhov na strednom Slovensku.
Zúčastnil sa a organizačne prispel k Slovenskému národnému povstaniu. Bol spoluzakladateľom Revolučneho národného výboru (RNV) na Horehroní (1944) a predsedom RNV v Banskej Bystrici, ktorý sídlil v priestoroch jeho firmy. Po ústupe povstania do hôr slúžil ako príslušník partizánskej skupiny mjr. Petrova v Balážoch, jeho poradca pre otázky týkajúce sa Banskej Bystrice a okolia. Po oslobodení organizoval obnovenie miestnych orgánov v Banskej Bystrici, kde zastával funkciu mešťanostu (1945 – 1946). Na zjazde delegátov národných výborov 29. augusta 1945 v Banskej Bystrici bol zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady za Demokratickú stranu. Slávnostný sľub zložil 14. septembra 1945.
V rokoch 1948 – 1950 bol vedúcim prevádzky Československých stavebných závodov v Banskej Bystrici, vykonávateľom stavebného dozoru generálneho projektanta Zdravoprojektu Bratislava na stavbe nemocnice v Banskej Bystrici (1976 – 1979). Popri svojej práci bol členom Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici, členom telovýchovných spolkov a organizátorom lyžiarskych aktivít v meste. Zomrel 1. marca 1980 v Banskej Bystrici.
Projekt Fórum

Projekt Fórum je nezisková organizácia, ktorá vznikla na jar 2006 v Bratislave. Občianske združenie bolo založené s cieľom podpory vzdelávania, šírenia kultúry a vytvárania priestoru pre diskusiu a polemický dialóg.
Hlavnou aktivitou tejto organizácie je projekt Salon . Ide o internetový portál, ktorý prináša aktuálny prehľad najzaujímavejších textov, ktoré vychádzajú v najvýznamnejších printových a internetových periodikách sveta. Portál sa osobitne zameriava na strednú Európu. Doposiaľ bolo na portáli citovaných alebo preložených asi 200 autorov, ktorých profily sú k dispozícii na webovej stránke. Medzi najfrekventovanejších svetových autorov patria napríklad Jurij Andruchovyč, Timothy Garton Ash, Péter Esterházy, Slavenka Drakulić, Václav Havel, Bernard-Henri Lévy, Andrzej Stasiuk, Umberto Eco, Viktor Jerofejev, zo Slovenska napríklad Michal Hvorecký, Rudolf Chmel, alebo Martin M. Šimečka.
Projekt kladie dôraz nie na množstvo textov, ale na ich kvalitný výber. Krátke anotácie, ktoré prináša v slovenčine a na svojej anglickej stránke v angličtine, poskytujú čitateľovi zhustenú informáciu o každom z jednotlivých textov. Príslušný odkaz potom zavedie priamo do novín, či časopisu, v ktorých článok pôvodne vyšiel, takže sa, pokiaľ je prístupný na internete, okamžite dostane k jeho originálu. Niektoré vybrané texty uvádza v plnom znení v slovenčine, respektíve angličtine. Medzi odkazovanými svetovými médiami sú napríklad Newsweek, The New Yorker, The Economist, Frankfurter Rundschau, Libération a ďalšie. Zo slovenských napríklad denník SME, či týždenníky Žurnál alebo .týždeň.
Klatrát metánu

Klatrát metánu alebo hydrát metánu je pevná klatrátová látka, v podstate vodný ľad, ktorého kryštálová mriežka obsahuje veľké množstvo metánu.
Pôvodne sa predpokladalo, že metán sa v takomto skupenstve nachádza iba na niektorých vesmírnych telesách, kde pre nízke teploty spolu koexistuje ľad aj metán vo väčších objemoch. V 30. rokoch 20. storočia bol objavený v potrubiach plynovodov a o 30 rokov neskôr i v ložiskách zemného plynu na Sibíri. Množstvo uhlíka tvoriaceho svetové zásoby hydrátov metánu dvakrát prekračujú obsah uhlíka uloženého v rope, uhlí aj plyne dohromady.

Vlastnosti

Najbežnejším klatrátom je látka s kubickou štruktúrou (bodová grupa Pm3n a mriežkovým parametrom približne 12 Å), tvorená 46 molekulami vody a 8 miestami pre molekuly plynu. Tými môže byť metán, etán, oxid uhličitý alebo sírovodík. 1 m³ pevného klatrátu metánu obsahuje asi 164m³ v plynnom skupenstve. Jeho hustota je okolo 0,90 g/cm³. Klatrát metánu je v pri izbovej teplote nestabilný a rozkladá sa na plyn a vodu.

Vznik

Predpokladá sa, že klatráty metánu vznikajú migráciou zemného plynu z väčších hĺbok pozdĺž zlomov a následnou precipitáciou alebo kryštalizáciou na kontakte s oceánskou vodou za nízkych teplôt. Tieto podmienky sú bežné na dne šelfových morí aj oceánov.

Výskyt

Klaráty metánu sa nachádzajú v sedimentoch oblastí permafrostu ale i v oblasti kontinentálnych okrajov, v menších hĺbkach ako klasické ložiská ropy a plynu. V oceánskom prostredí sa nachádzajú aj vo väčších hĺbkach.

Využitie

Napriek svojej relatívne dobrej dostupnosti a rozsiahlemu výskytu, neboli hydráty metánu nikdy žiadanou energetickou surovinou. S narastajúcou cenou zemného plynu však možno počítať v skorej dobe so začatím ťažby hydrátov metánu hlavne v oblastiach s ložiskami v permafroste, v blízkosti už existujúcej infraštruktúry na ťažbu zemného plynu.
Bejzbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie

Bejzbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie je bejzbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradených na 23. Hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 2005 vo filipínskej Manile. Bejzbalový turnaj sa odvtedy koná príležitostne podľa toho, či si ho organizátorská krajina zvolí alebo nie. Z troch konaných turnajov zvíťazilo dvakrát družstvo Filipín a raz družstvo Thajska.
Paraguajské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvách sveta FIFA sa dostal najďalej do 2. fázy, a v roku 2016 na turnaji v Kolumbii do štvrťfinále, keď v záverečnom stretnutí prehralo s Iránom. 
Okrem šampionátov FIFA sa paraguajské družstvo predstavilo aj na prvých troch majstrovstvách sveta FIFUSA (v sálovom futbale), na ktorých získalo vždy medailu, v roku 1988 dokonca zlatú.
Jeho najväčšími úspechmi sú strieborná medaila na majstrovstvách Južnej Ameriky v roku 2015 či 2 striebrá na Juhoamerických hrách v rokoch 2006 a 2018. Okrem toho sa stalo víťazom Bolivarianských hier v roku 2013 a na Panamerických hrách 2007 získalo bronz.
Kamienka (okres Stará Ľubovňa)

Kultúra a zaujímavosti

V obci pôsobí Folklórna skupina Barvinok, pod hlavičkou ktorej sa pravidelne uskutočňuje festival folklóru Rusínov Barvínkova Kamienka, ktorý patrí k významným folklórnym festivalom na Slovensku.
ZŠ oslávila v roku 2006 celkovo 55. výročie svojej existencie.