Mladá a neskorá bronzová doba na Slovensku

Toto je článok o mladej bronzovej dobe a neskorej bronzovej dobe na území Slovenska (1300 – 800 pred Kr.).

Severné Slovensko

Na severnom strednom a západnom Slovensku sa už zhruba od polovice strednej bronzovej doby a až do halštatskej doby vyskytovala lužická kultúra (presnejšie kultúrny komplex/okruh lužickej kultúry), ktorá takisto patrí medzi kultúry popolnicových polí. Na Slovensku hovoríme v bronzovej dobe o slovenskej skupine/vetve lužickej kultúry (slovenskej skupine lužického kultúrneho komplexu). Lužická kultúra je charakteristická okrem špecifického materiálneho prejavu budovaním hradísk, často zosilnených kamennými prvkami (Tupá Skala, Prašník, Vítkovce, Kostoľany pod Tribečom). Najstarším náleziskom lužickej kultúry je Martin (stredná bronzová doba). Počas stupňa Br D v mladej bronzovej dobe pozorujeme jednak expanzívny tlak velatickej a čakanskej kulúry na lužickú kultúru, a jednak mohylové pochovávanie najmä na strednom Považí (horizont Mikušovce) ako paralelu ku kniežacím mohylám na juhozápadnom Slovensku. Hoci mohyly (napr. na hornej Nitre) ojedinele badať až do konca bronzovej doby, po stupni Br D sa už pochovávalo na plochých urnových hroboch (Partizánske, Diviaky, Ilava, Trenčianske Teplice), ktoré sa neskôr zmenili na ploché jamkové. V mladej bronzovej dobe z početných bronzových výrobkov príslušníci tejto kultúry exportovali trojrebrové meče liptovského typu. So začiatkom neskorej bronzovej doby (1000 pred Kr.) na Slovensku hovoríme o sliezskej fáze/skupine lužického kultúrneho komplexu. Počas nej lužická kultúra preniká pozdĺž horských hrebeňov do priestoru podolskej kultúry. O ďalšom vývoji lužickej kultúry na Slovensku pozri halštatská doba na Slovensku.
Počas celej mladej a neskorej bronzovej doby aj počas halštatskej doby (od 1200 pred Kr.) existovala pri Dudváhu poľnohospodársko-remeselnícka osada Pobedim (111 sídliskových objektov), ktorá je charakteristická nálezmi tak z lužickej kultúry (severný vplyv), ako aj nálezmi okruhu stredodunajských popolnicových polí (južný vplyv). V súlade s celkovým vývojom na Slovensku v mladej bronzovej dobe prevažuje vplyv velatickej kultúry, od neskorej bronzovej doby prevažuje vplyv lužickej kultúry.

Východné a južné stredné Slovensko

Na východnom Slovensku (Východoslovenská nížina, Košická kotlina a niektoré oblasti Šariša) okolo 1200 pred Kr. nahradila pilinskú kultúru a kultúru Suciu de Sus gávska kultúra pôvodom z východu. Vznikla z otomanskej kultúry a kultúry Suciu de Sus. Trvala až do konca bronzovej doby – do 750 pred Kr. Charakteristické je budovanie hradísk (Lysá Stráž, Nižný Tvarožec-Pivničky, Šarišské Sokolovce, Obišovce, Koňuš-Starý Koňuš, Hradová hura), svojrázna keramika a rozsiahla metalurgia bronzu (šperk, zbrane, panciere, prilby, súpravy na pitie, nádoby). Vzácnym príkladom pokročilých bronziarských techník je nález zadnej časti plechového panciera z Čiernej nad Tisou. Z Obišoviec pochádza unikátny nález dvoch bronzových kolies so 4 spicami pochádzajúcich z ľahkého dvojkolesového bojového voza (bigy), ťahaného koňmi. V záverečnej fáze gávskej kultúry (Ha B3 – 8. stor. pred Kr.) hovoríme na Slovensku a na Ukrajine o tzv. somotorskom type (Somotor – hradisko a pohrebisko; Vojatín – pohrebisko).
Na južnom strednom, resp. juhozápadnom východnom, Slovensku najprv ešte pokračovala pilinská kultúra (pozri vyššie), ktorú zhruba 1100 pred Kr. (na prelome Ha A1 a Ha A2) na menšom území vystriedala kyjatická kultúra, súčasť okruhu juhovýchodných popolnicových polí. Kyjatickou kultúrou končí 2700 rokov trvajúci hiát v osídlení regiónu Slovenského krasu. Vznikla zmiešaním vplyvov pilinskej kultúry, lužickej kultúry a gávskej kultúry. Sídliská mala neopevnené nížinné (Radzovce) aj opevnené výšinné (Lysec, Maginhrad, Pohanský vrch pri Horných Plachtinciach, Včelince), využívali sa aj jaskyne (Majda – Hraškova, Sokolia jaskyňa, Jasovská jaskyňa, Silická ľadnica, Chvalovská jaskyňa), ale tie možno skôr na kultové ako na obytné účely. Na opevnených výšinných sídlach (hradiskách) spracúvali bronz, nížinné sídla boli poľnohospodárske. V jaskyniach sa našli masky z ľudských a zvieracích lebiek (jaskyňa Majda – Hraškova), zrejme súvisiace s mágiou a kultom. Kyjatická kultúra zanikla okolo 750 pred Kr., teda s koncom neskorej bronzovej doby, jej územie potom asi dvesto rokov zostalo vyľudnené, iba severnejšie oblasti zaujala lužická kultúra.
V mladej a neskorej bronzovej dobe prenikla na severné východné Slovensko aj lužická kultúra (pozri vyššie). Doložená je len na dvoch žiarových pohrebiskách (Švábovce, Hraničná pri Hornáde).

Železo

Zo záveru bronzovej doby už poznáme z celého – okrem severného – Slovenska (kyjatická kultúra, gávska kultúra, podolská kultúra) prvé častejšie nálezy železných, t. j. nie bronzových, predmetov. Z územia kyjatickej kultúry pochádzajú aj náznaky pokusov taviť železo a predpokladá sa, že niekde v kultúrnej oblasti východného a južného stredného Slovenska už existovalo samostatné železiarske stredisko. Nálezy na západnom Slovensku sa naopak prisudzujú železiarskemu centru, ktoré v závere bronzovej doby vzniklo vo východoalpskej oblasti.