google/wiki40b huggingface dataset:
František Kupka

Životopis

Narodil sa ako najstaršie z piatich detí v rodine notárskeho úradníka v Opočne. Mladosť prežil v Dobruške pod Orlickými horami, kde sa vyučil za sedlára, ale už vtedy maľoval vývesné štíty a obrázky svätých. Mal veľký maliarsky talent, preto sa na príhovor rodinného priateľa nevenoval svojmu remeslu ale poslali ho najprv do remeselníckej školy v Jaroměři (1886). 
Neskôr sa dostal na pražskú Akadémiu (1887), kde študoval ako žiak profesora Sequensa až do roku 1891, potom odišiel do Viedne. Vo Viedni zostal až do roku 1895, kedy ho poslali ako štipendistu do Paríža, kam sa dostal okľukou cez severnú Európu. 
Počas štúdií na L´école des Baux-Arts sa živil maľovaním plagátov, vyučoval náboženstvo a dokonca vystupoval ako špiritistické médium (bol priaznivcom teozofie, východných filozofií a mysticizmu). V roku 1914 odišiel dobrovoľne na front.  bitke pri rieke Aisne ho zranili, neskôr dostal vyznamenanie Rádom dôstojníka Čestnej légie a za svoje zásluhy v armáde získal hodnosť kapitána. Pomáhal organizovať československé légie vo Francúzsku, po návrate do Paríža, kde založil takzvanú Českú kolóniu, ktorej predsedom sa neskôr stal. Po vojne ho vymenovali za profesora pražskej Akadémie, kde v roku 1920 aj prednášal. Neskôr prednášal aj v Paríži, kde vyučoval československých štipendistov. 
Počas svojho života usporiadal mnoho výstav a získal mnohé ocenenia za svoje diela. Väčšinu svojho života strávil na parížskom predmestí Puteaux, kde aj 24. júna 1957 zomrel.

Dielo

Celé dielo Fratiška Kupku sa do svojej konečnej podoby utváralo od začiatočného popisného realizmu cez vplyvy doznievajucich maliarskych tendencií a smerov až ku konečnému vyústeniu do abstrakcie. Samotná abstraktná tvorba Františka Kupku mala svoj špecifický vývoj a zákonitosti. Šlo v nej o spracovanie témy pohybu. Až do roku 1930 boli základom jeho nefiguratívnych obrazov realistické podklady, vrcholné obdobie Kupkovej tvorby však predstavuje takzvaná čistá abstrakcia. Dôležitú úlohu zohral Kupkov vzťah k hudbe, ktorý viedol k rozvinutiu výtvarného smeru – orfizmu. Diela Františka Kupku boli vystavované na mnohých výstavách v Česku aj v zahraničí. Doteraz najväčšou prehliadkou jeho tvorby bola výstava v Japonsku v roku 1994. V roku 1998 sa uskutočnila posledná rozsiahla domáca výstava v Národní galerii v Prahe.
Filozofická škola

Filozofická škola je skupina predstaviteľov toho istého filozofického smeru, filozofického programu, filozofickej metódy nadväzujúca najčastejšie na prácu alebo idey niektorého vynikajúceho filozofa. Príkladom je Platónska akadémia, Aristotelovo Lykeion alebo Epikurova záhrada.
V súčasnosti sa pod filozofickou školou chápe skupina mysliteľov, umelcov alebo vedcov, ktorí sa hlásia k tomu istému prúdu.
Slovenský pohár vo futsale

Systém súťaže

Prvé kolá sa hrajú vyraďovacím spôsobom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrajú 2 zápasy (každý tím hrá raz doma a raz vonku) a ten s lepším skóre postúpi do ďalšieho kola. Najlepšie 4 tímy sa stretnú vo final four, kde odohrajú zápasy semifinále, stretnutie o 3. miesto a finále.
Absces

Absces (lat. abscessus) alebo hľuza je ohraničený hnisavý zápal s rozpadom odumretého tkaniva (hnis), ohraničený granulačným tkanivom. Môže byť lokalizovaný kdekoľvek v tele, najčastejšie v podkoží a brušných orgánoch. Príčinou vzniku je často poranenie s následným zavlečením baktérii do rany, závažnejšie je metastatické šírenie infekcie krvným obehom, napríklad pri bakteriálnej endokarditíde.
Abscedovať znamená tvoriť absces.

Príčiny

Najčastejšou príčinou sú stafylokoky (smotanovitý nažltlý hnis bez zápachu), menej často streptokoky alebo pneumokoky (riedky žltozelený hnis bez zápachu), pseudomonády (hnis so sladkastým zápachom). Infekcia anaeróbnymi baktériami je príčinou hnilobného zápachu hnisu.

Rozdelenie

Abscesy sa delia najčastejšie podľa miesta výskytu - mozgový, pečeňový, perianálny, pľúcny a podobne. Podľa lokality sa následne upravuje i presný spôsob liečby.

Komplikácie

Neliečený absces môže prasknúť a jeho obsah sa vyprázdni do okolia - na povrch kože, do brušnej alebo hrudnej dutiny (tu s následným ťažkým hnisavým zápalom pobrušnice alebo pohrudnice).

Liečba

Liečenie je chirurgické a spočíva v narezaní (incízii), drenáži (vypustení) hnisu, odstránení granulačného tkaniva a miestnej aplikácii dezinfekčných látok a antibiotík. Celkové podávanie antibiotík nemá zásadný význam, pretože granulačné tkanivo, ktoré tvorí steny abscesu, je účinnou bariérou ich prestupu k centru infekcie.
Boult-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 15,2 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Chaville

Poloha

Obec má rozlohu 3,55 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 18 613 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Auenheim

Poloha

Obec má rozlohu 4,24 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 884 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dolný Moštenec

Dolný Moštenec je mestská časť mesta Považská Bystrica. Nachádza sa južne od Považskej Bystrice a severne od mestskej časti Horný Moštenec. K mestu bola pričlenená v roku 1979. K obci sa viaže i neďaleký Cingelov laz.

Geografia

Rozloha katastrálneho územia Dolného Moštenca je 5 739 475 m². Katastrálne územie obce hraničí s katastrom mesta Považská Bystrica (na severe a východe), s Horným Moštencom (na juhu), s Horným Lieskovom (na juhozápade) a so Sverepcom (na západe).

Obec a jej katastrálne územie leží v Podmanínskej pahorkatine, krajinnom podcelku Považského podolia. Má značne odlesnený pahorkatinový povrch s plochými chrbtami a močaristými dolinami.

Dominantami územia sú vrchy Stráň (471,5 m n. m.) na juhovýchode, Skalica (463,2 m n. m.) na juhozápade, Žadovec (457,5 m n. m.) na východe a Prašnice na severe.

Nadmorská výška v strede obce je 344 m n. m. Osada Cingelov laz leží v západnej časti katastra obce.

Dopravná poloha

Dedina má výhodnú dopravnú polohu, keďže leží blízko najfrekventovanejšieho dopravného ťahu (Bratislava-Košice), ktorý spája východ a západ Slovenska.

Vzdialenosť od centra okresného mesta Považská Bystrica je 4,1 km, od krajského mesta Trenčín 50 km, od hlavného mesta Bratislava 169 km, od ostatných krajských miest: Trnava 123 km, Nitra 134 km, Žilina 36 km, Banská Bystrica 125 km, Prešov 256 km, Košice 280 km.

Najbližšia železničná stanica v Považskej Bystrici sa nachádza 4,6 km a najbližšie letisko v Dolnom Hričove pri Žiline 25 km od obce.

Do obce premáva autobusová linka MHD 9 na trase Považská Bystrica — Dolný Moštenec — Horný Moštenec.

Demografia

Obec mala v roku 2009 741 obyvateľov.

Náboženstvo

V obci sa nachádza rímskokatolícky Kostol sv. Gorazda, ktorý posvätil dňa 29. júla 2001 nitriansky sídelný biskup, otec kardinál Ján Chryzostom Korec. Oproti kostolu nájdeme kultúrny dom.

Služby

V obci sa nachádza obchod, dve pohostinstvá a pizzeria.

Vodstvo

Dedinou preteká potok Mošteník, do ktorého sa vlievajú potoky Niva, Dušianica a potok, ktorý tečie z oblasti Cingelovho lazu. Mošteník sa v Považskej Bystrici vlieva do Váhu.
Saint-Ciers-sur-Bonnieure

Poloha

Obec má rozlohu 10,44 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 293 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Bocatius

Životopis

Pochádzal z protestantskej obchodníckej rodiny a vzdelanie získaval v Sasku a Drážďanoch, kde sa zoznámil so slovenskými študentmi, a neskôr pokračoval v štúdiu na univerzite vo Wittenbergu. Po ukončení štúdia odišiel na územie dnešného Slovenska, kde pôsobil ako pedagóg, verejný činiteľ a básnik. Ako pedagóg pracoval v Banskej Bystrici, na Spiši a v Prešove. V roku 1599 sa stal rektorom a v roku 1603 richtárom v Košiciach. V roku 1605 sa zapojil do Bočkajovho protihabsburského povstania, počas ktorého podnikal diplomatické cesty a napokon bol zajatý v Nemecku a následne väznený v Prahe. Po oslobodení sa vrátil k svojmu učiteľskému povolaniu a v roku 1619 vstúpil do služieb Gabriela Bethlena, u ktorého pôsobil ako historiograf a knihovník. Zomrel počas jednej zo svojich diplomatických ciest.
Svojou pedagogickou činnosťou nielen pozdvihol kultúrny život v dnešnom východoslovenskom regióne, ale vďaka pokrokovým učebným metódam podľa zásad humanistickej výchovy pre praktický život si získal veľké uznanie najmä v protestantskom školstve. Ako básnik si získal uznanie nielen doma (od panovníka Rudolfa II. dostal titul poeta laureatus caesareus), ale i v zahraničí, kde udržiaval čulé písomné styky s českými a nemeckými humanistickými spisovateľmi.

Tvorba

Okrem svojej knihy uhorských básní písal tiež oslavné, gratulačné a ľúbostné básne, chválospevy, epigramy, lamenty, epitafy, rozlúčkové a smútočné básne - elégie. Písal tiež epické diela, v ktorých sa venoval historickým udalostiam (vojna s Turkami a pod.) alebo oslave miest a osobností. Svoje diela písal v latinčine a nemčine a uverejňoval ich najmä v zbierkach iných autorov. Pod menom svojho nedospelého syna tiež vydal Otčenáš v preklade do 25 jazykov.
Paussac-et-Saint-Vivien

Poloha

Obec má rozlohu 22,17 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 448 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Korešpondenčný seminár z programovania

Priebeh súťaže

Každý rok sa pravidelne konajú dve od seba nezávislé časti: zimná časť a letná časť. Časť pozostáva z dvoch kôl. Každé kolo trvá mesiac až dva.
V každom kole je na stránke KSP uverejnených niekoľko úloh zoradených podľa obtiažnosti. Riešitelia KSP sa snažia čo najviac z úloh vyriešiť. Riešenie úlohy zvyčajne pozostáva z dvoch častí; popisu, ktorý obsahuje myšlienku riešenia (väčšinou ide o algoritmus), dôkaz správnosti a odhady časovej a pamäťovej zložitosti algoritmu a zo samotného programu, ktorý je ohodnotený testovačom na stránke.
Výsledky sú zverejňované na výsledkovej listine KSP. Prvých 32 riešiteľov korešpondenčnej časti je pozvaných na sústredenie.

História KSP

KSP je tretí najstarší korešpondenčný seminár v Česko-Slovensku. Založil ho RNDr. Ondrej Demáček spolu s vtedajšími študentmi FMFI UK. Niektorí bývalí riešitelia po ukončení strednej školy pomáhajú s organizovaním súťaže a sústredení.

Sústredenia

Sústredenie KSP je týždeň dlhé podujatie, na ktorom sa účastníci môžu naučiť viac o programovaní a informatike. Okrem odborného programu sústredenie zahŕňa aj rôzne športy a iné hry, v ktorých účastníci súťažia v družinkách (tímoch), do ktorých boli rozdelení na začiatku sústredenia.

Letná škola KSP

Letná škola KSP sa koná počas letných prázdnin na FMFI UK. Je to bezplatná akcia určená pre študentov stredných škôl. Trvá 2 týždne, počas ktorých sa účastníci učia programovaniu a algoritmom.
GABAergný systém

GABAergný systém je mediátorový systém (skupina neurónov a nervových dráh), ktorý ako signálnu molekulu/mediátor pri prenose nervového vzruchu na synapsii využíva kyselinu gama-aminomaslovú (GABA, skr. z angl. gama-aminobutyric acid), hlavný inhibičný neurotransmiter v ľudskom mozgu.

Funkcia

GABAergný systém ovplyvňuje predovšetkým stupeň bdelosti.
Amis (keramika)

Amis (starogr. Ἀμίς – amis) je typ starogréckej keramickej nádoby.
Muži v starovekom Grécku vykonávali svoju potrebu napr. v rohu záhrady alebo nádvoria, či na akomkoľvek mieste, kde sa to považovalo za vhodné (záchod býval i v malej búdke na nenápadnom mieste na dvore, v ktorej bola lavička alebo amis). Mužom na potrebu slúžil i amis (väčšinou keramický ale i z kovu), akýsi prenosný nočník (pisoár), zrejme v tvare džbánu so širokým hrdlom, alebo nádoby v tvare vajca (približne 20 cm vysokej) s otvorom a rúčkou v hornej časti na prenášanie. Amis muži používali najmä v domácnostiach a niekedy aj ako mobilný pisoár napr. na symposiach (symposia boli obľúbenou formou súkromnej zábavy pre mužov). Ženy na svoju potrebu používali skafion (nádobu v tvare člna). Malé deti mali podobne ako dnes nočníky. Špongia (morská huba) slúžila ako toaletný papier a každý jednotlivec mal vlastnú špongiu (po použití sa umyla). Výlučky z týchto nádob sa väčšinou zhromažďovali a následne sa použili ako hnojivo v poľnohospodárstve (zozbieraná moč sa použila aj pri spracovávaní kože).
Landseer

Opis

Landzér je starobylé, hoci formálne mladé plemeno. Tieto veľké a silné čierno-biele psy pravdepodobne priviezli na ostrovy Newfoundland and Labrador rybári z britských ostrovov. Spolu s čiernymi a hnedými novofoundlandskými psami, ktoré tiež pochádzajú z britských ostrovov, ich používali na priťahovanie rybárskych lodí do prístavov. Pes priplával do prístavu s tenším lankom, pomocou ktorého rybári natiahli pevné lano, ktorým pritiahli samotnú loď. Rybári využívali obe plemená aj ako vodné záchranárske psy. V roku 1955 podali švajčiarsky a nemecký kynologický zväz, ktoré plemeno regenerovali, spoločný návrh, aby Medzinárodná kynologická federácia (FCI) uznala landzérov ako samostatné plemeno, ktorého jedince môžu nezávisle od oceňovaných jedincov novofoundlandských psov získavať titul CACIB (čakateľstvo medzinárodného šampionátu krásy). FCI uznala landzérov ako samostatné plemeno v roku 1959. Proti uznaniu sa postavili Angličania, ktorí tvrdili, že v štandarde novofoundlandského psa, pochádzajúcom z polovice 19. storočia, sa hovorí len o jednom plemeni novofoundlandského psa v dvoch farebných variantoch. FCI v roku 1971 anglickú námietku uznala, pretože písomné záznamy z anglických výstav psov dokazujú, že už vtedy sa obe plemená posudzovali spoločne. Pomenovanie landzér dostalo plemeno podľa anglického maliara Sira Edwina Henryho Landseera (1802-1873), ktorý svoje dielo, zobrazujúce tohto psa, nazval "Dôstojný člen ľudskej spoločnosti". Landzér je veľký, silný, ale harmonicky stavaný pes, ktorý má oproti novofoundlandskému psovi vyššie nohy. Oproti "novofoundlákovi", ktorý sa vyskytuje v celočiernej či celohnedej farbe, je landzér vždy iba bielej farby, s výraznými, ostro ohraničenými čiernymi platňami. Landzér má aj o niečo dlhšiu papuľu. Landzér je rozumný, rozvážny a ľahko ovládateľný pes s vrodeným sklonom k prácam vo vode, ktorý v prípade nebezpečenstva hroziacemu jeho pánovi dokáže konať veľmi samostatne. Aj keď miluje rozsiahle priestory, svojmu pánovi a jeho domu, je neotrasiteľne verný.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2012

Top divízia

Turnaj Top divízie sa uskutočnila v dňoch 31. decembra 2011 – 7. januára 2012 v Česku. Dejiskami boli moravské mestá Zlín a Přerov.

Hrací systém a priebeh ďalšej fázy turnaja

Po skončení základných skupín súťaž pokračovala rovnakým systémom, ako predošlé MS 2011. Víťazi skupín postúpili priamo do semifinále, celky na druhých a tretích miestach odohrali krížovým systémom dve štvrťfinálové stretnutia. Porazení zo štvrťfinále odohrali zápas o 5. miesto, víťazi sa kvalifikovali do semifinále.
Tímy, ktoré v základných skupinách obsadili štvrté miesta, odohrali sériu troch zápasov na dva víťazné o udržanie v Top divízii. Porazený celok z tejto série, ktorým je Švajčiarsko, zostupuje do I. divízie MS 2013.
Dejiskom série o záchranu a stretnutia o 5. miesto bol Přerov, štvrťfinále, semifinále, zápas o 3. miesto a finále sa hralo v Zlíne.

Play-off o titul

p = v predĺžení
Nommern

Poloha

Obec má rozlohu 22,44 km². Najvyšší bod je položený 417 m n. m. a najnižší bod 296 m n. m.

Obyvateľstvo

Nommern má 1144 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 5.20% bolo v Nommern nezamestanosť nižšia o 1.77 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Charnod

Poloha

Obec má rozlohu 5,17 km². Najvyšší bod je položený 685 m n. m. a najnižší bod 480 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 44 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poštovní muzeum Praha

Poslanie múzea

Múzeum sa zaoberá štúdiom dejín a vývoja spojov na území Česka (predtým celého Česko-Slovenska). Odborne a sústavne zbiera, ošetruje a uschováva doklady o historickom vývoji poštovníctva, známkovej tvorby, telekomunikácií a rádiokomunikácií.

Dejiny

Múzeum bolo založené 18. decembra 1918, teda v rovnaký deň, kedy boli vydané prvé poštové známky Česko-Slovenska. Prvých desať rokov bolo venované zberateľskej činnosti. V roku 1928 bola otvorená prvá expozícia na prízemí Karolina, avšak tunajšie priestory patriace Karlovej univerzite boli pre múzeum nedostatočné. Podarilo sa získať nové v Holečkovej ulici na Smíchove, v časti zrušeného kláštora sv. Gabriela a od roku 1933 tu bolo sprístupnené verejnosti. Vo vojnovom období bolo niekoľko mesiacov uzavreté, v máji 1945 došlo opäť k otvoreniu. Po roku 1950 došlo k obmedzeniu niektorých expozícií s náplňou poštovníctva v prospech filatelie.
Ďalšia časť zbierok bola umiestnená do budovy zreštaurovaného opátstva Štátneho kláštora vo Vyššom Brode (bývalý cisterciánsky kláštor), kde bola v roku 1976 sprístupnená expozícia dejín poštovníctva.
V Prahe sa podarilo koncom 80. rokov 20. storočia presťahovať múzeum do zreštaurovaných priestorov Vávrova mlyna na nábreží Ludvíka Svobodu v Prahe. Vtedy bolo múzeum riadené metodicky Federálnym ministerstvom spojov, vlastné riadenie bolo v náplni Riaditeľstva pôšt Praha. V nových priestoroch bolo múzeum otvorené slávnostne v roku 1988. Po roku 1990 boli zbierky rozdelené na českú a slovenskú časť. Terajšia adresa je Poštovní muzeum, Nové mlýny 2, Praha 1.

Exponáty pre verejnosť

V múzeu môžu návštevníci vidieť stálu expozíciu poštových známok nielen z našich krajín, ale aj vzácne a zaujímavé filatelistické materiály zo zahraničia. Konajú sa tu príležitostné výstavy zamerané na určité obdobie či oblasti poštovníctva a filatelie. V budove je bádateľna, knižnica. Otvorené je denne okrem pondelka.

Spolupráca s inštitúciami

Múzeum je teraz začlenené jednak do Asociácie múzeí a galérií Českej republiky, ale i do celej rady medzinárodných inštitúcií.

Stavebná pamiatka

Budova je chránenou pamiatkou, barokovým domom zo 17. storočia, sú tu štyri salóniky s nástennými maľbami Josefa Navrátila vybavené nábytkom z polovice 19. storočia. Budova je súčasťou Pražskej pamiatkovej rezervácie UNESCO a nie je bezbariérová.
La Prénessaye

Poloha

Obec má rozlohu 16,97 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 76 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 842 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maria Elisabeth Dickinová

Život

Maria Elisabeth Dickinová sa narodila 22. septembra 1870 v dome na 1 Farrington Terrace v okrese South Hackney, grófstve Middlesex v Londýne, ako prvé dieťa evanjelického kňaza Williama Georgea Dickina († cca 1899) a jeho manželky Ellen Marie rod. Exellovej. V 90. rokoch otvorila hlasové štúdio na Wimpole Street.
1. septembra 1899 sa zosobášila s jej bratrancom, účtovníkom Arnoldom Francisom Dickinom (* 1874/1875).
Ponthoux

Poloha

Obec má rozlohu 2,18 km². Najvyšší bod je položený 890 m n. m. a najnižší bod 420 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Gérand

Poloha

Obec má rozlohu 18,05 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 013 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anna Belknapová

Osobný život

Anna Belknapová vyštudovala Lincolnovu akadémiu v Newcastle v Maine a získala titul bakalára na middleburyskej akadémii vo Vermonte a herecký doktorát získala na americkom divadelnom konzervatóriu.
V roku 2004 sa vydala za herca Erica Siegela, s ktorým pracovala v divadle Rude Mechanicals Theater Company. Majú spolu dve deti - dcéru Cassie, narodenú 14. januára 2007, a syna Georgea, narodeného 6. februára 2009
Fiat Coupé

História

Na začiatku v roku 1993 bolo Coupé dostupné so 4-valcovým motorom 2.0L 16V, vo verzii Turbo (190 HP) a v atmosférickej verzii (139 HP). Obidva motory boli novšie verzie Fiat Twin-CAM dizajnu a zdedené z vozidla Lancia Delta Integrale, ktorý bol 6-krát víťaz na Majstrovstvách sveta v rely. Rok 1996 priniesol motor 1.8L 16V (nie je k dispozícii v Spojenom kráľovstve, 130 HP) spolu s 2-litrovým päťvalcom 20V (147 HP) a päťvalcom 20V Turbo (220 HP). Zrýchlenie z 0 na 100 km/h zvládlo Coupé s týmto motorom za 6,3 sekundy a maximálna rýchlosť bola 250 km/h a Fiat Coupé sa zaradilo medzi najrýchlejšie vozidlá s predným pohonom.
Prepĺňané 16V a 20V verzie boli vybavené veľmi účinným Viscodrive samosvorným diferenciálom proti nedotáčavosti, ktorý znižoval namáhanie výkonného predného kolesa. Okrem toho Coupé malo nezávislé zavesenie všetkých kolies. Na prednej náprave boli vzpery McPherson a nižšie trojuholníkové ramená ukotvené do priečnych pomocných nosníkov s kompenzačnými vinutými pružinami a stabilizátorom; vzadu vlečné ramená na pomocnom ráme s pružinami a stabilizátorom.
V roku 1998 vyšla limitovaná edícia, ktorá obsahovala červené brzdové strmene Brembo, bodykit, štartovacie tlačidlo, 6-rýchlostnú prevodovku, vzpery podvozku kvôli tuhosti, sedačky Recaro s červenou kožou, ktoré majú lepšie bočné vedenie ako štandardné 20VT sedačky.
V roku 1998 dostal 2-litrový 5-valec 20V systém variabilného sania, ktorý zvýšil výkon na 115 kW/154 HP. 2-litrový 5-valec 20V Turbo dostal 6-rýchlostnú prevodovku a saténový lesk tlačidla štartovania. Okrem toho okná verzie Turbo boli rovnakej farby ako farba karosérie. Fiat tiež vypustil model 2,0L 20V Turbo 'Plus'. Tento model bol vybavený bodykitom, ktorý stotožňoval tento model s verziou Limited Edition, až na drobné zmeny interiéru a identifikačný znak verzie LE. Keď v septembri roku 2000 zastavil Fiat výrobu modelu Coupé, bolo vyrobených celkovo 72.762 kusov.
Saint-Germain-de-Vibrac

Poloha

Obec má rozlohu 7,17 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 204 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nikodémos zo Sparty

Nikodémos alebo Nikodamos (starogr. Νικόδημος, Νικόδαμος) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Nikodémos zo Sparty bol na 169. olympijských hrách v roku 104 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Nikodéma uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Coudrecieux

Poloha

Obec má rozlohu 24,27 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 613 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sojuz (nosná raketa)

Pod názvom Sojuz poznáme hlavne nosnú raketu vynášajúcu kozmické lode rovnakého mena. V skutočnosti ide o jeden z vývojových typov medzikontinentálnej strely s označením R-7, ktorá vznikala v 50. rokoch 20. storočia a svoj prvý let absolvovala už v roku 1956. V priebehu vývoja sa R-7 zmenila na skupinu nosných rakiet Vostok-Sojuz-Molnija, ktoré sa líšia hlavne v určení a počte horných stupňov.
Samotná raketa R-7 sa vyznačuje konštrukčným riešením, tzv. jeden a polstupňovým usporiadaním to znamená, že sa skladá s centrálneho stupňa a štyroch bočných, ktoré sa zapaľujú súčasne na štarte a po urýchlení sa bočné stupne oddelia. Raketa typu Sojuz je doplnená ešte o dva horné stupne, ktoré jej umožňujú umiestniť na nízku obežnú dráhu vo výške 200 km náklad o hmotnosti cca 7 200 kg, z kozmodrómu Tjuraťam (Bajkonur). Všetky stupne používajú ako palivo tekutý kyslík a kerozín (letecký petrolej).
Raketa Sojuz za päťdesiat rokov používania prešla mnohými vylepšeniami a konštrukčnými zmenami. V súčasnosti sa pre kozmické lety využíva obmena Sojuz-Fregat. Vývoj nezastal a ruskí konštruktéri intenzívne pracujú na novej verzii s označením Sojuz 2, ktorá má vynášať aj novú ruskú kozmickú loď Kliper po roku 2012. Pre zaujímavosť možno uviesť, že raketou vývojového radu R-7 bolo vynesených do kozmu okolo 40% všetkých telies v rámci celého sveta.