google/wiki40b huggingface dataset:
Livré-la-Touche

Poloha

Obec má rozlohu 30,08 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 769 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Santes

Poloha

Obec má rozlohu 7,57 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 584 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morský cicavec

Morské cicavce sú členitá skupina približne 130 druhov cicavcov, ktoré sa prispôsobili životu v mori alebo sú od neho závislé z hľadiska potravy. Termín morský cicavec však nepredstavuje taxonomicky vymedzenú skupinu. Do tejto skupiny patria veľrybotvaré cicavce (veľryby, delfíny, sviňuchy), sirény (lamantíny, dugongy), plutvonožce (tulene, uškatce, mrože) a niektoré vydry (vydra morská a vydra pobrežná).  Napriek tomu, že medveď biely nie je morský živočích, spadá do skupiny morských cicavcov, vzhľadom na to, že žije na morskom ľade počas celého alebo takmer celého roka a dokonale sa prispôsobil životu v mori.
Morské cicavce nadobudli rôzne znaky, ktorými sa prispôsobili životu v mori. Všeobecne platí, že sú väčšie, majú hydrodynamický tvar tela, prispôsobili sa im končatiny a termoregulačný systém. Rozličné druhy sa prispôsobili životu v mori na rôznej úrovni. Najviac prispôsobené morské cicavce sú veľrybotvaré a sirény, ktorých celý životný cyklus prebieha vo vode, zatiaľ čo ostatné skupiny trávia časť cyklu aj na súši.
Aj napriek tomu, že morské cicavce vyvolávajú pozitívne emócie. Sú početnou skupinou živočíchov, ktorá je závislá od ekologických záchranných akcií. Veľká časť populácií je zraniteľná alebo na pokraji vyhynutia z komerčných dôvodov, a to konkrétne lovom za účelom získania tuku, oleja, mäsa, klov a kože. Väčšina druhov morských cicavcov je chránená pred komerčným vykorisťovaním.

Výskum

Významne výskumy sa zamerali na štúdium chorôb, ktoré postihujú morské cicavce vo vodnom prostredí. Študovali konkrétne leptospirózu, herpetické vírusy, neurologické choroby, toxikológiu a ostatné choroby, ktoré ich postihujú. Vzniklo niekoľko výskumných centier, ako napríklad Marine Mammal Center (Záchranná stanica pre morské cicavce), ktoré sa zameriavajú výlučne na rehabilitáciu a výskum morských cicavcov.

Ekológia

Morské cicavce majú významnú úlohu pri kolobehu živín v morskom ekosystéme. Ich výkaly plávajú a dodávajú dusík na povrch.
Paxamos

Paxamos (starogr. Πάξαμος, lat. Paxamus) bol grécky spisovateľ, pravdepodobne z 2. stor. pred Kr. Jeho diela sú dnes stratené; ich zoznam uvádza byzantský encyklopedický slovník Suda (Σοῦδα) z 10. storočia.
Paxamove spisy o roľníctve poznal aj rímsky autor píšuci o poľnohospodárstve Columella (1. stor. po Kr.). Do dnešných čias sa fragmentárne dochovali v rozsiahlom diele Geóponika (Γεωπονικά), venovanom byzantskému cisárovi Konštantínovi VII. Porfyrogenetovi (905-959). Νiekoľko výňatkov z Paxamových prác sa nachádza i v zlomkoch z gréckeho autora Vindonia Anatolia (4. stor po Kr.) pojednávajúcich o dobytku, zachovaných v diele o liečení koní Hippiatrika (Ἱππιατρικά).
Paxama ako autora knihy o kuchárskom umení chváli gramatik a sofista Iulios Polydeukés (2. stor. po Kr.). Spisovateľ Athénaios (koniec 2. stor. po Kr.) vo svojich Hodujúcich mudrcoch (Δειπνοσοφισταί) uvádza, že Paxamos používal pre kuchynské výrobky z posekaného mäsa latinský názov isicia (ἰσίκια).
Sv. Hieronym okolo roku 370 po Kr. napísal, že práce Paxama sú porovnateľné z Apiciom a vždy po ruke tým, ktorí sa zaujímajú o jedlo.
Paxamovo meno je zrejme obsiahnuté aj v názve dvakrát pečeného chleba, ktorý Gréci volali paximadion (παξιμάδιον).
Praha-Slivenec

Slivenec je katastrálne územie Prahy s rozlohou 5,66 km². Je tu evidovaných 51 ulíc a 970 adries. Žije tu 1947 obyvateľov. K Prahe bol pripojený v roku 1974.
Praha-Slivenec je od 24. novembra 1990 mestská časť na juhozápade Prahy, s rozlohou 7,5882 km², zahŕňajúca celé katastrálne územie pôvodných obcí Slivenca a Holyně.
Jaroslav Pelikan

Život a pôsobenie

Narodil sa v Akrone v Ohiu, v rodine slovenského luteránskeho farára a srbskej matky. Jeho starý otec z otcovej strany bol biskupom a jedným zo zakladateľov Slovenskej luteránskej synody v Amerike.
Bol emeritným profesorom dejín kresťanskej symboliky na Yale University. Svoju vedeckú a pedagogickú prácu začal na Univerzite Valparaiso v Indiane. Od 60. rokov 20. storočia pokračoval na Yale, kde bol koncom 70. rokov dekanom. Bol členom Americkej spoločnosti pre reformačné štúdiá, Komisie pre vieru Svetovej rady cirkví a tiež prezidentom Americkej akadémie vied a umení.
Bývalý prezident USA Bill Clinton ho zaradil do svojho výboru pre umenie a humanitné vedy.
V roku 1999 získal čestný doktorát Univerzity Karlovej.
Ku koncu svojho života prestúpil k pravosláviu. Nevnímal to však ako konverziu z protestantizmu, ale skôr ako návrat k základom, prameňom (ad fontes), ktoré, ako sa sám vyjadril, tvorili vždy súčasť jeho viery.

Dielo

Bol autorom viac ako 30 odborných a niekoľkých populárnych kníh.
Medzi tromi desiatkami jeho publikácií je aj päťzväzkový „opus magnum“; The Christian Tradition (podrobnejšie napr.), ale aj kniha The Vindication of Tradition, ktorá je záznamom jeho Jeffersonovských prednášok (Jefferson Lecture), čo je najvyššie vládne federálne ocenenie v oblasti humanitných vied v USA.
Rovnako zväzok Christianity and Classical Culture tvorí základ prestížnych Giffordovských prednášok (Gifford Lectures) na univerzite v Aberdeene.
Populárne dielo Jesus Through the Centuries: His Place in the History of Culture, pod názvom Ježíš v proměnách staletí: Jeho vliv na dějiny, myšlení a kulturu vydalo v roku 2008 pražské Karmelitánske Nakladatelství ako vôbec prvú Pelikánovu knihu v češtine či slovenčine.
Širšej slovenskej kultúrnej obci je život a dielo Jaroslava Pelikana dodnes prakticky neznáme.
Dozulé

Poloha

Obec má rozlohu 5,23 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1918 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sère-Lanso

Poloha

Obec má rozlohu 4,27 km². Najvyšší bod je položený 880 m n. m. a najnižší bod 480 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 57 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Olmeta-di-Tuda

Poloha

Obec má rozlohu 17,4 km². Najvyšší bod je položený 804 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 377 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ročný kruh

Ročný kruh (iné názvy: letokruh, rok, leto) je prírastok dreva, ktorý sa u drevín mierneho pásma vytvára na priečnom reze okolo stržňa. Ročné kruhy sú teda prírastky za vegetačné obdobie (1 rok), u tropických stromov 3 mesiace.

Opis ročných kruhov

Ročné kruhy tvoria rôzne hrubé prírastkové vrstvy. Na radiálnom reze vidíme ročné kruhy ako zvislé rovnobežné pásy, na tangenciálnom reze ako polovičné elipsy pretiahnutého tvaru ako hyperboly, ktoré bývajú rôzne zvlnené. Čím bližšie je ročný kruh k stržňu, tým je starší, ku kambium, tým je mladší. Ročné kruhy pribúdajú na obvode. Množstvo ročných kruhov sa u našich drevín nezhoduje s vekom stromu. Za určitých podmienok môže dôjsť k tvorbe 2 ročných kruhov za 1 vegetačné obdobie a niekedy sa ročné kruhy vôbec nevytvoria alebo sa vytvoria len v určitej časti.

Šírka ročného kruhu

Šírka ročného kruhu sa mení s vekom, u väčšiny drevín sa spočiatku vytvárajú úzke ročné kruhy, ich šírka sa postupne zväčšuje, dosahuje maximum a postupne klesá. Šírka ročného kruhu závisí aj od druhu drevín, ako aj od miesta rastu a zásahov. napr.: Tis: 1-2mm, väčšina drevín : 1-5mm, Tp,Vr: 5-15mm, kultivary topoľov: 20-35mm.
Lisa Cuddyová

História

Lisa je jediná postava, o ktorej seriál neposkytol veľa informácií. Má jednu sestru, čo bolo spomenuté až v 3 dieli 5 série Adverse Events, keď sa jej Housov špión spýtal, či má súrodencov. S rodičmi má podľa dielu dobrý vzťah.
Cuddyová navštevovala Michiganskú univerzitu. V tom čase stretla Gregoryho Housea, ktorý už vtedy bol legendou v univerzitnom mestečku. Jej sen o doktorke začal, keď mala 12 rokov a v 25 rokoch promovala na lekárskej škole ako druhá najlepšia v jej triede a stala sa prvou ženou a vôbec druhou najmladšou dekankou lekárstva v tridsiatich dvoch rokoch.
Cuddyová poznala Housa predtým, než seriál začal. Stretla sa s ním na Michiganskej univerzite, neskôr prešiel na inú školu, Univerzitu Johnsa Hopkinsa. Neskoršie, keď si House poranil pravú nohu, bol liečený na Princeton Plainsboro, kde Cuddyová ešte nebola dekankou lekárstva (upresnené v nevysielanej verzii epizódy "Honeymoon"). Doktori nemohli prísť na to, čo je s jeho nohou, a tak sa Cuddyová stala jeho navštevujúcou doktorkou. House odmietol nohu amputovať hovoriac, že má rád svoju nohu a chcel si ju ponechať, zatiaľ čo jeho priateľka, Stacy Warnerová, mu povedala, nech si ju dá odrezať, aby prežil. Cuddyová povedala Stacy, že sa doktori rozhodovali medzi amputáciou a ponechaním: vyrezaním mŕtveho svalu, ktorému dávali 50 percent na to, že zlyhá (a bude po celý svoj život krívať a mať bolesti) a 50 percent na to, že sa chytí (a bude môcť normálne kráčať). House žiadal, aby ho dali do chemicky privodenej kómy a aby prespal najhoršiu bolesť nohy. Avšak, keď raz upadol do bezvedomia, Stacy, ako jeho lekársky zástupca, súhlasila s operáciou.
Olympic Green Tennis Centre

Olympic Green Tennis Centre (čín. 北京奥林匹克公园网球场) je tenisové centrum situované v olympijskom parku Olympic Green v Pekingu. Otvorený bol 1. októbra 2007. Centrum hosťovalo tenisové súťaže olympijských a paralympijských hier v roku 2008.
Tenisové centrum sa rozkladá na ploche 16,68 ha a jeho poschodia zaberajú celkovú plochu 26 514 m². Centrum má 10 súťažných a 6 tréningových kurtov, ktoré majú spoločne 17 400 miest na sedenie.
Sury-en-Vaux

Poloha

Obec má rozlohu 15,82 km². Najvyšší bod je položený 326 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 721 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aubin-de-Scellon

Poloha

Obec má rozlohu 13,9 km². Najvyšší bod je položený 180 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 344 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vianočný stromček (hviezdokopa)

S Monocerotis

Najjasnejšia hviezda tejto hviezdokopy je 15 Monocerotis alebo S Monocerotis a má zdanlivú jasnosť 4,6. Ako napovedá písmeno S v označení, je to premenná hviezda, ktorej jasnosť kolíše asi o 0,4 – 0,5 magnitúdy. Táto hviezda je mimoriadne horúca a intenzívne žiariaca. Okrem toho je tiež viacnásobným hviezdnym systémom. Hlavná hviezda je modrý nadobor spektrálneho typu O7. Jej svietivosť je 8 500-krát väčšia, ako svietivosť Slnka. Sprievodca s jasnosťou 8,5 magnitúd je od hlavnej zložky vzdialený iba 3 oblúkové sekundy. Malým ďalekohľadom sa nedá rozlíšiť pre veľkú blízkosť a veľký vzájomný rozdiel jasnosti zložiek. Ďalší sprievodca, tentoraz 9. hviezdnej veľkosti sa nachádza v odstupe 74“. Dá sa rozlíšiť ďalekohľadom s priemerom objektívu minimálne 6 cm. V odstupe 16,6“ a 41,1“ sú ďalší dvaja sprievodcovia približne 11. magnitúdy. Hlavná zložka je ešte spektroskopickou dvojhviezdou, to znamená, že jej najbližší spoločník sa od nej nedá nijakými ďalekohľadmi odlíšiť. Perióda jeho obehu je 24 rokov, jeho najväčšie priblíženie k hlavnej hviezde nastalo v roku 1996.

Hmlovina Kónus

Názov Kónus jej priniesol tmavý kužeľovitý hmlovinový útvar zasahujúci do južnej časti (vrcholu stromčeka) hviezdokopy NGC 2264. Tento kužeľ je zužujúca sa pracho-plynová oblasť, ktorá sa nachádza na okraji búrlivej hviezdotvornej oblasti. Objavil ju v roku 1785 William Herschel. Kužeľovitý prachoplynový stĺp má dĺžku vyše 7 svetelných rokov. Jeho vrchol má priemer 2,5 svetelného roka. V jeho špici je zhluk slabých novonarodených hviezd, ktoré nie sú viditeľné v svetle, ale iba v infračervenej oblasti. V blízkosti vrcholu je do prachu a plynu ponorená veľmi hmotná hviezda známa ako NGC 2264 IRS, ktorá je obklopená šiestimi menšími hviezdami podobnými Slnku. Predpokladá sa, že tvorbu týchto šiestich hviezd spustil hviezdny materiál vytekajúci z masívnej hviezdy počas raného obdobia jej života. Tento materiál možno tiež vymodeloval tvar hmloviny Kónus. Podľa inej teórie bola hmlovina Kónus vyformovaná hviezdnym vetrom v hornej časti kužeľa z energetických zdrojov v blízkosti Bokovej globuly. Infračervené pozorovania v nej odhalili ďalšie zárodky hviezd. Len svetlo novonarodených hviezd v hviezdokope NGC 2264 umožňuje vidieť siluetu tejto tmavej hmloviny. Vnútri hviezdokopy boli detegované výtrysky hviezdneho materiálu vyhodeného hviezdami, ktoré sú známe ako Herbig-Harove objekty. Podieľajú sa na tvarovaní materiálu v okolitej hmlovine.
V blízkosti S Mon dostala časť hmloviny NGC 2264 pomenovanie Líščí kožuch. Obsahuje ružové a hnedé strakaté oblasti, ktoré sú kombináciou kozmického prachu a červených emisií z ionizovaného vodíku. V okolí hmloviny Kónus možno nájsť ďalšie podivné tvary a textúry, ktoré sú následkom vzniku hviezd. Západne od hviezdokopy Vianočný stromček sa nachádza otvorená hviezdokopa Trumpler 5 s modrou reflexnou hmlovinou IC 2169.
Épercieux-Saint-Paul

Poloha

Obec má rozlohu 7,92 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 319 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 657 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kawasaki Ki-45

Vznik a vývoj

Jeho začiatok bol v marci 1937, kedy japonská armáda požadovala dvojmotorový stíhač. Práca na Ki-45 bola spustená v roku 1938. 
Prvý prototyp vzlietol v roku 1939 poháňaný dvojicou motorov Ha 20b s výkonom po 820 k.
Výzbroj tvorili dva pevné guľomety Typ 89 kalibra 7,7 mm v hornej prednej časti trupu a kanón Ho-3 kalibra 20 mm situovaný v spodnej časti trupu.

Nasadenie

Lietadlo bolo používané najmä proti americkým bombardovacím zväzom. Spojenci dali tomu rešpektovanému protivníkovi kódové meno Nick. Japonci sa Ki - 45 naučili používať aj k nočnému stíhaniu, kedy boli lietadlá navádzané pomocou rádiového spojenia z krajiny a na vyhľadávanie zažínal svetlomety umiestnené v prednej časti trupu. Ich nasadzovanie bolo pomerne úspešné aj voči americkým lietajúcim pevnostiam B-29 20. leteckej armády USAAF. Od jesene 1944 do konca vojny zostrelili Ki - 45 4. Sentai zo základne Usuki v prefektúre Óita viac ako 150 Boeingov B-29. K týmto úspechom dopomohla aj improvizovaná úprava, spočívajúca v odstránení trupovej nádrže, na ktorej miesto boli za kabínou pilota inštalované dva dopredu šikmo nahor zamerané guľomety typ 1 kalibru 12,7 mm (tzv. Schrage Musik). V závere vojny boli Ki - 45 používané i k samovražedným náletom japonských pilotov na americké lode pri Novej Guinei.
Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu

Orgány

Na čele MAAE stojí generálny riaditeľ, volený Radou guvernérov na štvorročné obnoviteľné obdobie. Generálnym riaditeľom agentúry bol od roku 1997 Egypťan Muhammad al-Barádaí, ktorý v tom istom roku 1997 vystriedal Švéda Hansa Blixa. V roku 2005 bola jemu a celej organizácii udelená Nobelova cena za mier. Generálnym riaditeľom medzi rokmi 2009-2019 bol Japonec Jukija Amano. 18. júla 2019 zomrel Amano počas výkonu funkcie, čo bolo ohlásené 22. júla 2019. Miesto generálneho riaditeľa je v súčasnosti neobsadené.
Hlavnými orgánmi MAAE sú Generálna konferencia MAAE, ktorá združuje všetky členské štáty a stretáva sa na riadnych zasadnutiach raz ročne (v septembri) a Rada guvernérov MAAE s 35 členmi, ktorá sa stretáva päťkrát do roka na riadnych zasadnutiach a je volená (okrem stálych členov) na obdobie dvoch rokov. Podľa potreby sa môžu uskutočniť aj mimoriadne zasadnutia Rady guvernérov MAAE.

Voľba generálneho riaditeľa

Súčasná forma voľby generálneho riaditeľa MAAE je upravená procedúrou, schválenou Radou guvernérov v roku 1997. Štáty môžu navrhovať kandidátov (ktorí nemusia byť štátnymi príslušníkmi daného štátu) a ich prihlášky následne adresovať na predsedajúceho Rady guvernérov. Rada guvernérov sa následne oboznámi s kandidátmi, môže si ich prizvať na otvorené rozhovory a vykonáva neformálne hlasovania na zistenie podpory, za účelom možného zaistenia konsenzu pri hlasovaní. Pokiaľ sa zdá, že konsenzus nebude dosiahnutý, prechádza sa ku voľbe. Na zvolenie kandidáta je potrebná dvojtretinová väčšina hlasov (23 z 35). Voľba pozostáva z dvoch fáz - fáza tajného hlasovania (balloting stage) a fáza vymenúvania (appointment stage). V každom kole hlasujú členské štáty Rady guvernérov iba za jedného kandidáta, po každom kole ten s najnižším počtom hlasov z boja vypadáva. Akonáhle je dosiahnutá dvojtretinová väčšina, postupuje sa ku druhej fáze. Pokiaľ ostanú dvaja kandidáti bez dosiahnutia 2/3 podpory, hlasuje sa princípom Áno/Nie/Zdržiavam sa pri každom z nich osobitne. Ak ani tak jeden z nich nezíska podporu, prebehne nová voľba.
V druhej fáze predseda Rady guvernérov navrhne kandidáta s podporou 2/3 vymenovať verejne - aklamáciou - alebo tajne. Vymenovanie musí byť následne schválené tiež Generálnou konferenciou MAAE.
Miloš Zárecký

Biografia

Miloš Zárecký vyštudoval katolícku teológiu v Bratislave a Innsbrucku (2007). Do noviciátu vstúpil 7. októbra 2003 a prvé zložil sľuby 8. októbra 2004. Večnú slávnostnú profesiu zložil do rúk veľmajstra (vysokého majstra) Nemeckého rádu v roku 29. septembra 2007 vo Viedni v rádovom kostole sv. Alžbety a v roku 2009 bol vysvätený za kňaza. 
V roku 2016 ukončil štúdiá kanonického práva na Lublinskej katolíckej univerzite Jána Pavla II. (poľ.: Katolicki Uniwersytet Lubelski Jana Pawła II).  Od roku 2010 pôsobil ako kňaz v Topoľčianskom dekanáte Nitrianskej diecézy a od roku 2016 pracuje na Arcidiecéznom tribunáli v Trnave. Od roku 2018 je generálnym radcom Nemeckého rádu. Miloš Zárecký je členom Spoločnosti pre cirkevné právo v Česku a členom v Slovenskej spoločnosti pre cirkevné právo. Od roku 2018 je generálnym radcom Nemeckého rádu a štatutárom Nemeckého rádu na Slovensku. Od roku 2018 do 30. júna 2019 pôsobil ako nemocničný kaplán a rektor Kaplnky sv. Michala archanjela v Národnom ústave reumatických chorôb v Piešťanoch. Od 1. júla 2019 pôsobí ako farský administrátor vo Farnosti Dolné Orešany.
Villebon-sur-Yvette

Poloha

Obec má rozlohu 7,41 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 536 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kalsoy

Kalsoy (dán.: Kalsø, isl.: Karlsey) je Faerský ostrov. Má rozlohu 30,9 km² a 129 obyvateľov. Je 1 km široký a 30 km dlhý.

Geografia

Leží medzi ostrovmi Eysturoy a Kunoy. Na ostrove je 13 vrchov, z toho najvyšší Nestindar meria 787 m. Západ ostrova je veľmi strmý, skalnatý. Na východe sú všetky štyri osady: Húsar s 54 obyvateľmi, Mikladalur s 55 obyvateľmi, Syðradalur s 5 obyvateľmi a Trøllanes s 24 obyvateľmi. Na juhu je obec Blankskáli, kde však nikto nežije.
Jazdí tu trajekt zo Syðradaluru do Klaksvíku alebo iných osád. Na ostrove je päť tunelov, Villingadalstunnilin, Mikladalstunnilin, Ritudalstunnilin, Teymur í Djúpadal a Trøllanestunnilin.
Vydedenie

Vydedenie je jednostranný právny úkon fyzickej osoby, v ktorom táto osoba svojmu potomkovi (alebo inému svojmu potencionálnemu zákonnému dedičovi zo stanovených dôvodov odoberie právo domáhať sa aj cez závet svojho zákonného dedičského podielu alebo jeho časti (teda tzv. povinného dielu). Platným vydedením stráca vydedený (celkom alebo sčasti) postavenie nepominuteľného dediča.
Listina obsahujúca úkon vydedenia sa označuje ako listina o vydedení a vyžaduje splnenie rovnakých formálnych náležitostí ako závet. Jedna listina môže obsahovať ako závet, tak aj vydedenie.
Tulcea

Dejiny

Mesto založil v 8. storočí pred Kr. grécky cestovateľ a geograf Herodotos. Od staroveku je mesto dôležitý prístav. V 1. storočí bolo dobyté Rimanmi. V 5. a 6. storočí bolo pod vládou Byzantskej ríše, od 6. do 10. storočia a od 12. storočia do 14. storočia patrilo pod Bulharskú ríšu, od 10. do 13. storočia vládla mestu Janovská republika a od 14. storočia mali nad mestom vplyv miestne štáty.
V roku 1416 Tulceu dobyla Osmanská ríša a mesto bolo premenované na Hora-Tepé alebo Tolçu. Od roku 1860 je Tulcea mestom a hlavným mestom rovnomennej župy.
Referendum v Bielorusku v roku 1996

Referendum v Bielorusku v roku 1996 bolo druhé referendum konajúce sa v nezávislom Bielorusku. Konalo sa 24. novembra 1996. Obsahovalo sedem otázok, z ktorých štyri boli navrhnuté prezidentom a tri parlamentom. Otázky sa týkali zásadných zmien do Ústavy štátu, zmeny pravidiel predaju pozemkov, zrušenia trestu smrti, zmeny organizácii regionálnej a mestskej administrácii atď. Podľa oficiálnych výsledkov boli dva návrhy prezidenta schválené, všetky návrhy parlamentu odmietnuté, pričom volebná účasť dosiahla 84,14 %.
Podľa stanoviska OBSE boli v priebehu volieb porušené medzinárodné štandardy.
Courgains

Poloha

Obec má rozlohu 14,66 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 595 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Autremencourt

Polohopis

Autremencourt má rozlohu 9,15 km². Najvyšší bod je položený 140 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Autremencourt má 189 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Lambert-du-Lattay

Poloha

Obec má rozlohu 14,44 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 918 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-aux-Chartrains

Poloha

Obec má rozlohu 5,06 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 399 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Linars

Poloha

Obec má rozlohu 5,97 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 069 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE