google/wiki40b huggingface dataset:
Blabbermouth.net

História

Zakladateľ Borivoj Krgin prišiel s konceptom stránky Blabbermouth v januári 2000. Robert Kampf, Krginov priateľ, ktorý rozbehol spoločnosť Century Media Records, ostal s Krginom v New Yorku a dohodol stretnutie s Gunterom Fordom z World Management. Počas stretnutia dostal Ford návrh „heavy metalového portálu“, stránky, ktorá bude poskytovať novinky, merchandise a recenzie CD na získanie hudobných vydavateľstiev na predaj nahrávok na stránke. Ford chcel, aby sa zapojil aj Kampf. Krginovi sa nepáčil nápad a želal si stránku, ktorá bude ponúkať hodinové spravodajstvo, lebo si myslel, že neexistujú žiadne dobré spravodajské stránky.
Dva mesiace po stretnutí začal Krgin skúmať ako vyvinúť a hostovať svoju vlastnú webovú stránku. Po roku Krgin sa cítil dostatočne pripravený ísť „naživo“. Počiatočná „primitívna“ verzia stránky bola spustená 3. marca 2001. V októbri rovnakého roku Monte Conner, Krginov priateľ a A&R spoločnosti Roadrunner Records, oslovil Krgina s nápadom vlastnenia stránky hostovanej na serveroch spoločnosti Roadrunner. Týmto spôsobom by sa Krgin mohol zamerať skôr na obsah Blabbermouth.net ako na technické aspekty, ktoré sa podieľajú na prevádzke stránky.
Stránka Blabbermouth.net je vykreslená v časopise London Free Press ako „spoľahlivá stránka priemyslu a fanúšikov“.

Kritika

Stránka Blabbermouth.net je kritizovaná by hudobníkmi a osobami z hudobného priemyslu za internetový trolling a spravodajské príspevky, ktoré nesúvisia s heavy metalom alebo hard rockom. Krgin povedal, že príspevky týchto článkov prilákajú vtipné komentáre od používateľov a sú úľavu od neustálej monotónnosti noviniek o albumoch.
V septembri 2006, Krgin tvrdil, že vykonali očistu od komentárov stránky Blabbermouth.net a prijali politiku, podľa ktorej môžu používatelia nahlásiť útoky s cieľom odstrániť ich z webu. Predtým boli podľa jeho slov od „komentárovej“ funkcie, ktorá bola implementovaná na začiatku roka 2002, zverejnené na stránke „nespočetné hanlivé, obscénne, hanlivé, rasistické, homofóbne a vyhražné komentáre“.

Návštevnosť

Stránku Blabbermouth.net navštívilo podľa Google Analytics viac ako 1,2 miliónov jedinečných návštevníkov (od augusta 2011), v priemere 80 000 jedinečných návštevníkov za deň. Najrušnejším dňom bolo doteraz 298 000 unikátnych návštevníkov v jedinom 24-hodinovom období dňa 16. mája 2010 kvôli smrti Ronnieho Jamesa Dia. Druhým najrušnejším dňom bolo viac ako 200 000 unikátnych návštevníkov v jedinom 24-hodinovom období, ktorý bol deň po smrti frontmana skupiny Negative, Petra Steela (15. apríla 2010).
Stránka Blabbermouth.net je podľa Alexa zaradená ako 12 279-tá najviac globálne navštevovaná webová stránka.
Pred nedávnou zmenou, ktorá vyžaduje, aby sa používatelia prihlásili cez účet na sociálnej sieti Facebook, aby mohli uverejňovať komentáre, mala stránka Blabbermouth.net od augusta 2011 viac ako 101 000 registrovaných používateľov (používateľov, ktorí sú zaregistrovaní na uverejňovanie komentárov na stránke).
Magyar Államvasutak

Magyar Államvasutak (doslova Maďarské štátne železnice ; skr. MÁV Zrt.; celým menom MÁV Magyar Államvasutak Zártkörűen Működő Részvénytársaság - doslova "MŠŽ Maďarské štátne železnice, uzavretá akciová spoločnosť") je železničná spoločnosť Maďarska, ktorá sa delí na MÁV Start Zrt. (osobná doprava) a MÁV Cargo Zrt. (nákladná doprava)
Manuel de Falla

Život

Falla sa narodil v roku 1867 v Cádiz v Španielsku. Tu dostal od matky prvé klavírne hodiny, neskôr sa však presťahoval do Madridu, kde študoval klavír a kompozíciu na tamojšom konzervatóriu. Jeho profesorom kompozície bol Felipe Pedrell, ktorý Fallu doživotne ovplyvnil svojou orientáciou na španielsky folklór.
V roku 1907 Falla odišiel do Paríža, kde sa stretol s Debussym, Dukasom a Ravelom. Tak sa dostal do kontaktu s impresionizmom, ktorý predstavuje ďalší významný impulz pre jeho tvorbu. V Paríži zotrval až do roku 1914, kedy sa vracia znovu do Madridu. V nasledujúcom období skomponoval všetky svoje významné diela.
Od roku 1939 žil Falla v Argentíne. Návratu do vlasti mu bránil fašisticky režim zúriaci v Španielsku. V Argentíne Falla pracoval na svojom oratóriu Atlantída, ktoré malo byť jeho najrozsiahlejším. Dielo však nestihol dokončiť, v roku 1946 zomiera v Alta Gracia v argentínskej provincii Cordóba. V roku 1947 boli jeho telesné pozostatky prevezené do Španielska a uložené v katedrále v rodnom Cádize.

Charakteristika tvorby

Falla je predstaviteľom španielskej národnej skladateľskej školy a prvým významným španielskym skladateľom od dob Isaca Albéniza. Vo všetkých jeho kompozíciách je nepriehľadnuteľná výrazná inšpirácia španielskym folklórom a ľudovými melodickými a rytmickými prvkami. Hlavným umeleckom prúdom, ktorý Fallu ovplyvnil pri pobyte v Paríži je impresionizmus, čo sa prejavilo hlavne na harmonickej stránke jeho diel, pestrej inštrumentácií a širokej palete orchestrálnych farieb. Vďaka tomu ho môžeme zaradiť medzi najvýznamnejších svetových impresionistických skladateľov.

Dielo

Dielo Manuela de Fallu je útle. Za najvýznamnejšie opusy sú považované jeho balety Trojrohý klobúk a Čarodejná láska, ktoré existujú i v podobe orchestrálnych suit. Opera Krátky život je mimo Španielska a Južnej Ameriky uvádzaná len výnimočne. Naopak, jeho najčastejšie uvádzaným dielom sú Noci v španielskych záhradách pre klavír a orchester. Málo známy, ale zaujímavý je tiež Čembalový koncert.
Male

História

Mesto Malé založili Portugalci na svojich obchodných cestách v 16. storočí, avšak ostrov Malé je už viac než 800 rokov centrom Maldív ako ostrov, na ktorom sídlil kráľ. Kráľovský palác (Gan'duvaru) bol zničený spolu s malebnými pevnosťami (kotte) a baštami (buruzu), keď bolo mesto prestavané počas vlády prezidenta Ibrahima Nasira po zrušení monarchie koncom 70. rokov minulého storočia.
V poslednom storočí prudko narástol počet obyvateľov ostrova a tak musel byť umelo zväčšený. Takto sa ostrov zväčšil o asi štvrtinu svojej pôvodnej veľkosti. Počet obyvateľov dnes ovplyvňuje aj stavebný zákon, ktorý zakazuje výstavbu budov vyšších ako minaretu hlavnej mešity.
16. decembra 2004 bolo Malé poničené vlnou cunami, ktorá vznikla po zemetrasení na západnom pobreží Sumatry. Vtedy zaliali vody Indického oceánu dve tretiny mesta. Zemetrasenie a záplavová vlna zabili cez 220 000 ľudí (údaj o počte obetí sa týka celého pobrežia Indického oceánu, vrátane Maldív).

Geografia

Ostrov Malé je geograficky súčasťou atolu Káfu, pričom sa nachádza na jeho južnom okraji. Administratívne nie je jeho súčasťou. Súčasťou mesta Malé sú štyri ostrovy: Malé (hlavný ostrov), Villingili, Hulhumalé (umelý ostrov), a Hululé (letištný ostrov). Malé sa nachádza na 4°10' severnej šírky a 73°30' východnej dĺžky (4,1667; 73,5). 
Komerčný prístav je na ostrove Malé. Je centrom obchodných a komerčných aktivít v krajine. Veľa vládnych budov a budov agentúr je orientovaných smerom k moru (čo pri veľkosti ostrova nie je vôbec zázrak). Voda na ostrove sa získava odsoľovaním podzemnej vody, ktorá sa čerpá z 50 m hlbokých studní. Odpadová voda sa vypúšťa do mora. Pevný odpad sa nakladá na lode a používa sa na vyplnenie lagúny (momentálne lagúny pri ostrove Tilafusi). Ostrov Hululé, kde sa nachádza medzinárodné letisko Malé, bol zväčšený rovnakým spôsobom. Úpravou (asanáciou) krajiny sa zväčšil aj prístav.
Vlajka Nikaraguy

Vlajka Nikaraguy sa skladá s troch vodorovných pruhov, modrého, bieleho a modrého, uprostred je umiestnený štátny znak z roku 1908. Je to trojuholník (jeho strany symbolizujú rovnosť, pravdu a právo), v ktorom sa na hraniciach vôd dvoch oceánov zdvíha päť zelených vulkánov, symbolizujúcich Nikaraguu, Honduras, Guatemalu, Kostariku a Salvádor, ktoré sa v rokoch 1823 až 1839 združili do Spojenej provincie Strednej Ameriky. Nad nimi je čiapka slobody, vysielajúca biele lúče, a dúha mieru. Okolo trojuholníka je kruh a v ňom v žltej farbe nápis REPÚBLICA DE NICARAGUA. AMERICA CENTRAL. Farby vlajky sú prevzaté z vlajky spomínaných Spojených provincií z roku 1823 a tiež uvedený „vulkánový“ znak používala od roku 1823 táto federácia.
Symbolika farieb odpovedá znaku: modré pruhy predstavujú vody Karibského mora a Tichého oceánu, ktoré omývajú brehy spojených krajín, ale aj spravodlivosť a vernosť, biela čistotu a poctivosť.
Vlajka sa používa od roku 1908, pred tým platila v rokoch 1823-1854. Naposledy bola schválená roku 1971.
San Juan (Portoriko)

San Juan je hlavné a najväčšie mesto Portorika. Má rozlohu 199,24 km² a žije tu 434-tisíc obyvateľov, čím je to 42. najväčšie mesto, ktoré patrí pod jurisdikciu Spojených štátov.

História

Mesto sa radí medzi najstaršie Európanmi založené osady v Amerike. Prvým guvernérom Portorika bol v roku 1508 menovaný Juan Ponce de León, toho istého roku založil prvú osadu Caparra. Tá sa nachádzala približne 2 km vo vnútrozemí. O rok neskôr časť španielskych kolonizátorov presťahovala na novú lokalitu bližšie mori - súčasné historické jadro San Juanu, ktoré sa nachádza na ostrove s rozlohou 7,8 km², ktorý je od hlavného ostrova oddelený zhruba 100 m širokým prielivom. Toto presídlenie z Caparry na blízky menšie ostrov skončilo v roku 1521, kedy nová osada dostala meno "San Juan Bautista" na počesť Jána Krstiteľa. Mesto bolo teda oficiálne založené 28 rokov po objavení Ameriky Krištof Kolumbus.
Počas koloniálneho obdobia bol San Juan jedným zo styčných bodov španielskej prítomnosti v Karibiku. San Juan hral ochranou úlohu pre španielske lode vo východnej časti Antilského súostrovia. Už v roku 1533 začala výstavba mestského opevnenia. Tunajší prístav hojne využívali lode, ktoré plávali medzi Španielskom a Novým svetom; San Juan bol zastávkou obchodných lodí, ktoré do Európy dopravovali zlato a striebro zo španielskych kolónií. Mesto bolo častým cieľom útokov pirátov a korzárov (napr. v roku 1595 na San Juan zaútočil Francis Drake). Portoriko zostalo španielskou kolóniou až do roku 1898, kedy po španielsko-americkej vojne prešlo pod správu USA.

Svetové dedičstvo UNESCO

V roku 1983 bola na zoznam svetového dedičstva UNESCO zapísaná skupina historických stavieb v San Juanu. Oficiálny názov podľa UNESCO je "La Fortaleza a Národné historické miesto v San Juan na Portoriku" (anglicky La Fortaleza and San Juan National Historic Site in Puerto Rico). Jedná sa o stavby predovšetkým vojenského charakteru - pevnosti San Felipe del Morro a San Cristóbal, menšia pevnosť El Cañuelo. La Fortaleza dnes sužujú ako sídlo portorického guvernéra. Okrem vymenovaných stavieb pod ochranu UNESCO patrí aj časť zachovalých hradieb. Ako celok predstavujú unikátny príklad európskej vojenskej architektúry prispôsobené podmienkam Nového sveta.

Doprava

San Juan je dopravný uzol celého ostrova. Nachádza sa tu moderný prístav, medzinárodné letisko Luise Munoz Marína a od roku 2005 je tu prevádzkovaný 17,2 km dlhý systém metra s 16 stanicami - Tren Urbano. Z mesta vychádzajú pozemné komunikácie rozbiehajúce sa po celom ostrove.
Dissangis

Poloha

Obec má rozlohu 7,33 km². Najvyšší bod je položený 279 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pamätná tabuľa Františka Srnu

Popis

Pamätník je prevedený ako pamätná tabuľa.
Pamätnú tabuľu venovanú Františkovi Srnovi dali zhotoviť jeho priatelia Tibor Straka st., František a Marián Kročkoví. Je osadená na plote areálu jazera Kuchajda na Tomášikovej ulici, na mieste, kde v roku 1973 pretekár tragicky zahynul. Pri pamätnej tabule sa nachádza chodník a cestná komunikácia.
Bola odhalená 13. mája 2018.
Nápis na pamätníku:
Na tomto mieste dňa 6.10.1973 počas motocyklových pretekov Slavínsky okruh tragicky zahynul vynikajúci slovenský pretekár, zaslúžilý majster športu František Srna vo veku 42 rokov. Česť jeho pamiatke, tvoji kamaráti. Máj 2018
Arabeska (architektúra)

Arabeska je plošný dekoratívny prvok zložený z rastlinných motívov (lístie, poplazy rastlín). Dekorácie sú často zložité a hravé. Geometrické vzory sú preloženými vlnitými čiarami. Tie úplne pokrývajú povrch so kľukatými líniami a špirálami. Ľudský motív sa nepoužíva.

Dejiny

Prvé arabesky sú známe už z čias antického Grécka, tieto relatívne komplikované vzory sa objavujú v tzv. helenistickom umení vo forme ornamentov na vlysoch.
V období talianskej renesancie, kedy prišli opäť do módy rôzne antické motívy, sa tieto dekoratívne motívy opäť vrátili do európskeho výtvarného umenia. Nemecká a holandská výtvarná škola k ním neskôr pridala ďalšie sprievodné motívy – hlavy, masky a pod. V období rokoka sa potom arabeska opäť vrátila najmú na štukoch.
Španielská Alhambra obsahuje viaceré zachovalé arabesky.

Islamské umenie

Arabeska sa tiež objavuje v islamskej architektúre, kde je označovaná aj ako mareska, podľa jej maurského pôvodu, oproti európskym arabeskám pôsobia mierne naturalisticky.
Dendritické protinádorové vakcíny

Dendritické bunky (DC) patria k najúčinnejším antigén prezentujúcim bunkám, ktoré indukujú špecifickú odpoveď T buniek  a z tohto dôvodu sú dôležitou súčasťou vakcín. Dendritické protinádorové vakcíny predstavujú novú terapeutickú stratégiu u pacientov trpiacich rakovinou. Dendritická imunoterapia je bezpečná a dokáže podporiť protinádorové imunitné odpovede a tak značne predlžiť život pacientov.

Princíp účinku terapeutických vakcín

Hlavným cieľom terapeutických vakcín je vyvolanie bunkovej imunity, čiže navodenie naivných T buniek a indukcia modulácie chronicky aktívnych neprotektívnych buniek na zdravé CD8⁺ T bunky schopné produkovať cytotoxické T lymfocyty (CTLs). CTLs majú schopnosť rozpoznať a eliminovať rakovinové bunky a taktiež poskytujú dlho žijúce pamäťové CD8⁺ T bunky brániace relapsu. Jedným z najdôležitejších krokov v priebehu vakcinácie je účinná prezentácia rakovinových antigénov T bunkám a keďže DC sa radia k najefektívnejším antigén prezentujúcim bunkám, predstavujú sľubnú možnosť pre vylepšenie účinnosti terapeutických vakcín.

Sipuleucel-T

Sipuleucel-T je prvá dendritická protinádorová vakcína, určená mužom s asymptomatickou alebo minimálne symptomatickou  rakovinou prostaty odolnou voči metastatickej kastrácii (CRPC), ktorá bola schválená  americkým Úradom pre potraviny a liečivá. Ide o aktívnu bunkovú imunoterapiu, ktorá spočíva v získaní autológnych DC prezentujúcich antigén od pacienta leukaferézou. Bunky sú inkubované ex vivo v prítomnosti rekombinantného fúzneho proteínu PA2024 obsahujúceho antigén prostaty, prostatickú kyslú fosfatázu a GM-CSF, aktivátor imunitných buniek. Následne sa bunky vrátia naspäť pacientovi, aby mohlo dôjsť ku vzniku adekvátnej imunitnej odpovede.
Gogney

Poloha

Obec má rozlohu 8,8 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 50 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Elbit Hermes 900

Vznik a vývoj

Vývojovo predstavuje novú generáciu strojov z rodiny Hermes (Hermes 90, Hermes 450), ktoré strávili v operačnom nasadení vo vzduchu už viac ako 300 000 hodín. V novembri 2015 oznámili Izraelské vzdušné sily, že prvá letka lietadiel Hermes 900 dosiahla počiatočných operačných schopností.

Konštrukcia a vlastnosti

Hermes 900 je buď ovládaný operátorom z pozemnej riadiacej stanice alebo môže letieť v plne autonómnom režime. Je vybavený automatickým systémom (ALR), ktorý v prípade poruchy komunikácie s riadiacou stanicou pomáha dronu bezpečne pristáť. Rozpätie krídel je 15 m, trup má dĺžku 8,3 m a je ukončený dvoma chvostovými plochami v tvare písmena „V“.
Hermes 900 je vybavený širokou škálou vysokovýkonných senzorov, ktoré sú schopné vyhľadávať pozemné a námorné ciele. Vrámci 350 kg užitočného zaťaženia môže byť vybavený elektro-optickými/infra-červenými senzormi, radarom so syntetickou apertúrou alebo laserovým značkovačom. Transfer dát na dlhé vzdialenosti je zabezpečený prostredníctvom satelitnej komunikácie.
Pohon lietadla zabezpečuje štvorvalcový benzínový motor Rotax 914 s výkonom 86 kW a dvojlistová vrtuľa, ktorá je umiestnená v zadnej časti stroja. Rotax 914 umožňuje dronu zotrvať vo vzduchu až 36 hodín a lietať vo výškach do 9 144 m. Hermes 900 dosahuje maximálnu rýchlosť 220 km/h.

Operácia Protective Edge (Ochranné ostrie)

K prvému nasadeniu izraelských Hermes 900 došlo v júli 2014 v pásme Gazy proti radikálnemu hnutiu Hamas. Do augusta boli tieto lietadlá vrámci operácie Protective Edge vyslané na stovky misií.
Smrdácky potok

Prameň

Pramení v Chvojnickej pahorkatine, v podcelku Senická pahorkatina, priamo v kúpeľnom areáli obce Smrdáky v nadmorskej výške približne 230 m n. m.
Berrias-et-Casteljau

Poloha

Berrias-et-Casteljau má rozlohu 26,42 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Berrias-et-Casteljau má 643 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Upali

Upali (v sanskrite उपालि - upāli) bol mních a predstaviteľ budhizmu; formuloval pravidlá učenia (vinaja).
Nasledoval Gautama Buddhu a bol jeho učňom. Pôvodne bol holičom a kaderníkom v rode Šákjov, ale neskôr bol prijatý medzi Budhových žiakov.
Podľa tradície to bol Upali, ktorý dokonalo poznal pravidla rádu a počas prvého budhistického koncilu ich hovoril a odpovedal na všetky otázky mníchov, hlavne Mahákášjapy. Jeho slová neskôr utvorili vinajapitaku, jednu z troch častí Tipitaky.
Monbahus

Poloha

Obec má rozlohu 31,97 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 624 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Esley

Poloha

Obec má rozlohu 11 km². Najvyšší bod je položený 421 m n. m. a najnižší bod 314 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 169 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
BC Place

História štadióna

Štadión, dokončený v roku 1983 bol postavený ako súčasť príprav na Expo 86. Je to najväčší vzduchom podporovaný štadión na svete s kapacitou 60 000 miest.
V súčasnosti je jeho klavným športovým nájomníkom klub BC Lions, hrajúci v Kanadskej ragbyovej lige. Začiatkom 80. rokov bol domovom pre futbalový klub Vancouver Whitecaps. Whitecaps odohrali prvý športový zápas na štadióne v roku 1983 proti Seattle Sounders. V BC Place sa odohral aj posledný NASL Soccer Bowl.
Na štadióne sa v rokoch 1983, 1986, 1987, 1990, 1994, 1999 a 2005 hral Grey Cup. Najnapínavejší zápas sa odohral v roku 1994, Lions vtedy porazili amerických Baltimore Stallions až v poslednej sekunde zápasu, keď gól z poľa vstrelil Lui Passaglia, čím zabránil Grey Cupu opustiť Kanadu a zaistil Lions výhru na domácom štadióne.
V roku 1987 sa tu odohral exhibičný zápas v austrálskom futbale, ktorý prilákal 32 789 divákov, čo bol najväčší počet divákov mimo Austráliu.

Ďalšie informácie

Povrch štadióna (FieldTurf) bol zakúpený z Olympijského štadióna v Montreali za 1 milión C$. Od roku 1983 je BC Place domovom pre ragbyový tím BC Lions. Pred štadiónom je pamätník Terryho Foxa a menší pamätník, patriaci Percymu Williamsovi. Vo vnútri štadióna u brány A je sieň slávy BC Sports Hall of Fame.
BC Place je využitý 200 dní v roku a do rozpočtu Britskej Kolumbie prispieva sumou 40 miliónov C$ ročne, no hospodári so stratou viac ako 4 milióny C$ ročne (10 miliónov v príjmoch a 14 miliónov vo výdavkoch), bez záratania amortizačnej sumy 2,3 milióna C$. Konajú sa v ňom najväčšie obchodné a spotrebiteľské výstavy, spoločenské udalosti a motošportové akcie v provincii. V roku 2005 sa v ňom konali majstrovstvá v skateboardingu Slam City Jam. V BC place sa tiež konalo niekoľko predsezónnych zápasov MLB a zopár zápasov bejzbalového tímu Vancouver Canadians, hrajúceho v nižšej bejzbalovej lige Pacific Coast League. V priestoroch štadióna sa tiež nakrúcala kaskadérska scéna s motorkami vo filme Fantastic Four.

Verejná doprava

U štadiónu sa nachádza zastávka Stadium-Chinatown na trasách metra SkyTrain Millennium Line a Expo Line.
Sic transit gloria mundi

Sic transit gloria mundi je latinská fráza znamenajúca: "Tak sa pominie sláva sveta." "(Tak sa pominie svetská sláva)" Pravdepodobne ide o upravenú frázu z diela Tomáša Kempenského De Imitatione Christi: "O quam cito transit gloria mundi" ("Ó, ako rýchlo sa svetská sláva míňa")
Fráza bola používaná počas ceremónie pápežskej korunovácie v rokoch 1409–1963. Sprievod novozvoleného pápeža počas procesie z Baziliky sv. Petra trikrát zastavil, pričom pri každej zastávke pápežský ceremoniálny majster padol pred pápežom na kolená, držiac tlejúci balík ľanového súkna. Až súkno zhorelo, majster vyriekol slová: "Pater Sancte, sic transit gloria mundi!" ("Svätý Otec, tak pominie sláva sveta.") ako symbolické varovanie pred materializmom a márnosťou.
Serapión z Efezu

Serapión (starogr. Σεραπίων) bol olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v roku 217
Pouplios Ailios Serapión z Efezu si pravdepodobne na 249. olympijských hrách v roku 217 vybojoval víťazstvo v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.
Historických správ a epigrafických nálezov o olympijských víťazoch z tohto obdobia dejín je veľmi málo a zväčša ich obsah má len skromné a neúplné informácie. Patrí medzi ne aj grécky epigrafický nález IG VII 1776 (Inscriptiones Graecae, VII. Inscriptiones Megaridis, Oropiae, Boeotiae, ed. Wilhelm Dittenberger. Berlin 1892.), ktorý uvádza meno Serapióna z Efezu.
Montfuron

Poloha

Montfuron má rozlohu 18,88 km². Najvyšší bod je položený 706 m n. m. a najnižší bod 373 m n. m.

Obyvateľstvo

Montfuron má 197 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Jozef Belánsky

Životopis

Pochádza zo zemianskeho rodu s prídomkom z Belej a Horného Lieskového (maď. bélai és felsőliszkói). Narodil sa 20. júna 1769 v Kysuckom Novom Meste, pri krste dostal mená Jozef Jakub, jeho otcom bol Ondrej Belánsky a matkou Anna rod. Sidorová. Študoval na gymnáziu v Pešti a v Budíne, filozofiu a teológiu v Pécsi a vo Vacove. 12. augusta 1792 ho vysvätili za kňaza. Po kaplánskych rokoch sa stal profesorom biblistiky a cirkevného práva v seminári vo Vacove. Postupne získal viacero cirkevných hodností: 1802 vacovský kanonik, 1808 titulárny opát báth-monostorský, 13. októbra 1820 veľprepošt katedrálnej kapituly v Nitre.
Cisár František II. ho 4. marca 1823 vymenoval za banskobystrického biskupa. Po potvrdení pápežom 24. novembra 1823 ho prímas Alexander Rudnay 8. februára 1824 v Budíne vysvätil za biskupa. V priebehu roku 1829 dokončil vizitácie farností, ktoré nestihol jeho predchodca Anton Makay. Mnoho diecéznych inštitúcií podporoval z vlastných prostriedkov. V Banskej Bystrici založil materskú školu pre deti od 2 – 6 rokov. Za jeho finančnej podpory prebehla renovácia a rozšírenie biskupskej katedrály v Banskej Bystrici.
Podporoval literárne snahy slovenských katolíckych kňazov – s jeho podporou napríklad vyšli štyri zväzky Básní Jána Hollého v Budíne v rokoch 1841 a 1842.
Jeho cirkevné historické práce zostali v rukopise.
Zomrel 4. januára 1843 v Žiari nad Hronom, pochovaný je v biskupskej krypte v Žiari nad Hronom.