google/wiki40b huggingface dataset:
Kyselina sírová

Fyzikálne vlastnosti

Čistá kyselina sírová je bezfarebná olejová kvapalina s hustotou 1,836 g/cm³ a teplotou topenia 10,36 °C. Pri každom pomere kyseliny sírovej a vody sa teplota tuhnutia mení. Tak vzniká diagram tuhnutia závislosti teploty tuhnutia od hmotnostného percentného obsahu kyseliny sírovej. Ide v podstate o štyri eutektické systémy medzi jednotlivými hydrátmi kyseliny sírovej (sústavy: H₂O - H₂SO₄.4H₂O, H₂SO₄.4H₂O - H₂SO₄.2H₂O, H₂SO₄.2H₂O - H₂SO₄.H₂O, H₂SO₄.H₂O - H₂SO₄). Už aj malými množstvami vody sa teplota topenia znižuje (pri 96% kyseline sírovej je to len 3 °C). Do predaja prichádza ako 98% vodný roztok, nakoľko pri jej destilácii sa tvorí azeotropická zmes s vodou. Takáto kyselina sírová sa nazýva koncentrovaná.
Veľa proteínov sa pripravuje z aminokyselín obsahujúcich síru (napr. cysteín a metionín), ktoré sa metabolizujú na kyselinu sírovú.
Montjoi (Tarn-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 14,67 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 180 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arkansas

Dejiny

Arkansas vstúpil do únie v roku 1836 ako 25. štát. Bol to otrokársky štát, ktorého ekonomika a bohatstvo elít sa tvorili na úkor čiernych otrokov dovážaných z Afriky. Obchod s nimi bol veľmi lukratívny a výnosný, rovnako ako ich zneužívanie v práci. Náklady na ich prácu boli minimálne. Arkansas 6. mája 1861 vystúpil z únie, pretože nesúhlasil s oficiálnou politikou USA, ktorej išlo o zrušenie otroctva. Nasledovala občianska vojna. Po porážke konfederácie a rekonštrukcii vojnou zničenej krajiny, bol Arkansas znovu začlenený do únie, už ako štát ktorý oficiálne rešpektoval práva čierneho obyvateľstva, i keď iba papierovo. Prejavy rasizmu pretrvávajú ojedinele dodnes.

Ekonomika

HDP Arkansasu je 64 miliárd dolárov, čo ho radí na 33. miesto v únii. HDP na hlavu predstavuje 22 257 USD (to je 1855 dolárov mesačne), čo je približne priemer EU. V rámci USA je na 47. mieste, takže skôr horší priemer. V ekonomike Arkansasu je dôležité poľnohospodárstvo. Hlavnými poľnohospodárskymi produktmi sú chov hydiny, dobytku, a prasiat, produkcie vajec, ďalej sója, bavlna, ryža, mlieko. 
Nezanedbateľný je i priemysel. Hlavné priemyselné odvetvia sú spracovanie potravín, kovovýroba, výroba strojov a papiera a ťažba brómu, vanádia a diamantov.
Boeing CH-47 Chinook

CH-47A

Bol založený na prototype vrtuľníka Boeing Vertol YCH-1B/YCH-47A, ktorý mal prvý let dňa 21. septembra 1961. CH-47A Chinook bol schopný operovať za všetkých poveternostných podmienok pri strednej nosnosti vrtuľníka, ktorý bol prvýkrát predstavený v službe počas Vietnamskej vojny v roku 1966. Pohonná jednotka vrtuľníka bola zostavená z dvoch motorov AlliedSignal T55-L-5 každý s výkonom 2 200 koní (1 640 kW) alebo T55-L-7 s výkonom 2 650 koní (1 980 kW).

CH-47B

Vrtuľník poháňaný dvoma motormi AlliedSignal T55-L-7C, každý s výkonom 2850 koní (2130 kW) a rekonštruovaným trupom, ktorý sa vyznačuje menším odporom vzduchu a tiež upravenými listami rotorov. Bol štandardným transportným vrtuľníkom počas Vietnamskej vojny, vyzbrojený tromi guľometmi M60D (dva v bočných dverách a jeden na zadnej rampe). Niektoré exempláre boli používané na prepravu bômb a na vypúšťanie napalmu na stanoviská Vietkongu. Vrtuľník CH-47 mohol byť vybavený hákom a žeriavom, ktorý umožňoval prenos nákladu pod trupom a často bol používaný na vyslobodzovanie zostrelených lietadiel alebo vrtuľníkov.

CH-47C

Vrtuľník so zosilnenou prevodovkou a pohonnou jednotkou motormi AlliedSignal T55-L-11C každý s výkonom 3750 koní (2 800 kW), ale so zvýšeným prevádzkovým rozsahom. CH-47C mohol odniesť 44 vojakov alebo 24 ranených, vrátane dvoch lekárov. V užívaní je od roku 1980 cez vrtuľník Chinook HC.1 Royal Air Force, ktorý je ekvivalentom CH-47C.
Neskoršia verzia Super-C bola vybavená ešte silnejšími motormi Lycoming T55-L-712 a takisto novými širšími listami rotorov, ktoré boli vyrobené zo sklených vlákien.

CH-47D

Konštrukčne zosilnená verzia najprv s motormi T55-GA-712, neskôr T55-GA-714 schopná prenášať alebo niesť ťažké bremená na troch hákoch umiestnených pod trupom. V civilných aplikáciách je schopný prenášať stavebné stroje alebo 12 metrové kontajnery pri rýchlosti 250 km/h. V podporných misiách pechoty bol najčastejšie používaný na prepravu húfnice M198 spolu s 30 nábojmi a 11-člennou obsluhou. Vrtuľník je vybavený modernou avionikou vrátane GPS prijímača.
Vrtuľník CH-47D zohral významnú úlohu počas operácií v Iraku a Afganistane, kde prevážal vojakov a zásoby. Počas operácií v Afganistane bol prevádzkovaný v horách vo výškach ohraničujúcich použitie transportného vrtuľníka americkej armády Sikorsky UH-60 Black Hawk. Zvyčajne je CH-47 vysielaný v bojových letoch spolu s vrtuľníkmi AH-64 Apache.
Vrtuľníky používané Royal Air Force Chinook HC.2 a Chinook HC.2A sú ekvivalentné ku CH-47D.

CH-47F

Zmodernizovaná verzia modelu CH-47D, ktorá po prvýkrát vzlietla v roku 2001. Prvý produkčný model vzlietol dňa 15. júna 2006 a jeho prvý let sa uskutočnil dňa 23. októbra 2006. CH-47F je navrhnutý tak, aby predĺžil životnosť triedy Chinook až do roku 2030. Tieto vrtuľníky majú medzi rokmi 2014-2017 postupne nahradzovať šesť modelov CH-47D Austrálskej armády.

MH-47

Verzia pre špeciálne sily s možnosťou tankovania počas letu, rýchlym navijakom a inými vylepšeniami.
La Capelle-et-Masmolène

Poloha

Obec má rozlohu 24,45 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Smaragdová tabuľa

Dejiny

Antický text, ktorého pôvod je zahalený legendami, odhaľuje jednoduchými slovami najdôležitejšie zákony hermetizmu. Do češtiny ho v prvej polovici 20. storočia preložil významný český hermetik Pierre de Lasenic.
Smaragdovú tabuľu údajne napísal egyptský boh Thovt, zvaný Grékmi Hermés Trismegistos. Tento krátky, ale veľavravný traktát bol podľa legendy nájdený Alexandrom Veľkým (podľa iných mýtov Apollóniom z Tyany, alebo Sárou) na smaragdovej doštičke. V skutočnosti bol jej arabský text prvýkrát uverejnený v 8. storočí. Najstaršia latinská verzia je uložená v Bibliothéque nationale v Paríži a predstavuje ju prepis z 12. storočia. Súčasní experti predpokladajú, že Smaragdová tabuľa je egyptského, perzského, alebo gréckeho pôvodu a vznikla pravdepodobne v epoche helenizmu (možno však už skôr). Nech je jej pôvod akýkoľvek, Smaragdová tabuľa sa stala základom hermetických náuk a západnej ezoterickej tradície vôbec.
Najstarším doloženým zdrojom je kniha Kitáb Sirr al-asrár približne z roku 800, ktorej autorom je Abd al-Kádir al-Džílání. Do latinčiny ju preložil pod názvom Secretum Secretorum (Tajomstvo tajomstiev) Johannes Hispanensis alebo Hispaliensis (Ján zo Sevilly) asi v roku 1140.
La Fage-Saint-Julien

Poloha

Obec má rozlohu 18,06 km². Najvyšší bod je položený 1 234 m n. m. a najnižší bod 1 032 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Svišťovská dolina

Názov

Pomenovanie vyplýva z polohy pod Svišťovkami. Na rozdiel od Svišťovej doliny pod Poľským hrebeňom je nazvaná Svišťovskou dolinou.

Turistika

Do doliny nevedie turistický chodník. Je prísne chránenou prírodnou rezerváciou TANAPu.
Ranspach-le-Haut

Poloha

Obec má rozlohu 4,39 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 342 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 582 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arbecey

Poloha

Obec má rozlohu 16,71 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 239 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Developer

Developer je investor (fyzická alebo právnická osoba), ktorá investuje do výstavby nehnuteľností (obytné domy, kancelárske budovy, priemyselné budovy) určených na predaj alebo prenájom.
Developer zvyčajne kúpi nehnuteľnosť, dohliada na celý investičný proces od fázy projektovania do ukončenia výstavby (resp. renovácie) až po jej predaj, alebo prenájom.
La Ferrière-Bochard

Poloha

Obec má rozlohu 10,82 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 687 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kitsilano

Kitsilano je mestská časť na západe kanadského mesta Vancouver. V tejto štvrti býva veľa mladých rodín a študentov, nachádzajú sa v nej štúdiá jógy, trhy, kaviarne a historická vancouverská oblasť Greektown. V posledných rokoch sú v tejto oblasti jedny z najvyšších cien nehnuteľností a aj jedny z najvyšších cien prenájmov v meste.
Okrem obytných zón a pláží sú v Kitsilane aj dve obchodné a nákupné zóny. Prvá sa tiahne pozdíž West 4th Avenue medzi ulicami Burrard a Balsam Street a druhá, niekedy označovaná ako West Kitsilano, sa nachádza na West Broadway medzi ulicami Larch a Blenheim Street.

Poloha

Kitsilano na severe ohraničujú dve pláže, Kitsilano Beach a Jericho Beach, ktoré sa nachádzajú na brehu zátoky English Bay. Na juhu je Kitsilano ohraničené 16 Avenue, na východe ulicou Burrard Street a na západe ulicou Alma Street.

Dejiny

Názov Kitsilana je odvodený od mena indiánskeho náčelníka Khatsalana z kmeňa Squamishov. Na území tejto vancouverskej mestskej časti žili Squamishovia po tisícky rokov. Malá oblasť, na území ktorej žil náčelník Khatsalano a patriaca dodnes indiánskej rezervácii sa nachádza pri moste Burrard Bridge.
V 60. rokoch bolo bývanie v tejto štvrti veľmi lacné a tak prilákalo veľa ľudí z celej Kanady a Spojených štátov. Bolo známe ako jedno z dvoch centier kultúry hippies v meste, druhé sa nachádzalo v Gastowne. No v nasledujúcich desaťročiach jeho obyvateľstvo zostarlo. Blízka vzdialenosť ku centru mesta - Downtownu, parkom, plážam a obľúbenému ostrovu Granville Island spravila z tejto štvrte veľmi žiadúcu adresu.
V roku 1971 bola v Kitsilane založená Greenpeace, medzinárodná nezisková organizácia na ochranu životného prostredia.

Obyvateľstvo

V roku 2006 malo Kitsilano 40 595 obyvateľov, čo predstavovalo 2,5% nárast oproti roku 2001. 12,6% percenta obyvateľov malo menej ako 19 rokov, 45,3% malo medzi 20 a 39 rokmi, 33,1% medzi 40 až 64 rokmi a 9,1% bolo starších ako 65 rokov. 75% obyvateľov malo za svoj materinský jazyk angličtinu, 4,5% čínštinu a 3,2% francúzštinu. Priemerný príjem domácnosti bol 53 455 kanadských dolárov, 21,3% obyvateľov žilo v domácnostiach s nižším príjmom. V roku 2006 nezamestnanosť dosahovala 4,2%.
Ján Starší

Ocenenia

V roku 2003 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Soveria

Poloha

Obec má rozlohu 11,73 km². Najvyšší bod je položený 1 951 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 127 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cour-Saint-Maurice

Poloha

Obec má rozlohu 4,47 km². Najvyšší bod je položený 696 m n. m. a najnižší bod 406 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 175 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pleseck (kozmodróm)

Pleseck (rus. Космодром Плесецк) je ruský kozmodróm, ktorý sa nachádza v Archangeľskej oblasti asi 800 km severne od Moskvy. O tomto kozmodróme bolo oveľa menej informácií ako o kozmodróme Bajkonur a pritom ide o najfrekventovanejší kozmodróm Sovietskeho zväzu a Ruska. Jeho existencia však podliehala istú dobu režimu utajenia, vzhľadom na vojenský program a umiestnenie vojenskej raketovej základne. Celý názov znie Kozmodróm Pleseck - 1. štátny testovací kozmodróm (rus. Космодром "Плесецк" - 1-й Государственный испытательный космодром). V súčasnosti štrukturálne spadá pod velenie Kozmických vojsk Ruskej federácie.

Poloha

Kozmodróm sa nachádza asi 180 km južne od Archangeľska, neďaleko od železničnej stanice Pleseckaja v Severnom železničnom koridore. Rozprestiera sa na ploche 1 762 km² – 82 km východo-západne a 46 km severojužne so stredom na 62° s.š. a 41° v.d.

História

Kozmodróm Pleseck bol založený v roku 1957 ako tajný „objekt Angara“ – základ budúceho kozmodrómu a v tom istom roku sa stal prvou materskou základňou balistických rakiet (BR) R-7 a R-7A vojenského programu s krycím názvom „objekt Angara“. Prvý vojenský štart bol uskutočnený v roku 1959 z prvej štartovacej rampy (№41). V rokoch 1960 až 1961 boli postavené ďalšie 3 štartovacie rampy, prebiehali ďalšie testy balistických rakiet a vybavovanie vojenskej základne (po r. 1964 rakety R-9, R-14, R-16, R-16U).

Prerod na kozmodróm

V roku 1963 vedenie ZSSR rozhodlo o využití Plesecku na štarty kozmických rakiet pre dopravu kozmických aparátov na zemskú orbitu. Z pôvodne vojenskej raketovej základne sa tak stal plnohodnotný kozmodróm. Prvý kozmický štart prebehol 17. marca 1966 raketou Vostok-2 (Kosmos 112). V roku 1968 bola z kozmodrómu vypustená prvá družica s medzinárodnou účasťou v programe Interkozmos (Kosmos-261) a v roku 1972 prvá zahraničná (nesocialistická) družica (francúzska MAS-1). V roku 1976 dosiahol Pleseck svetové prvenstvo v počte vypustených automatických kozmických sond. Potom nasledovalo množstvo „jubilejných družíc“ : Kosmos-500 (1972), Kosmos-1000 (Cikáda 1978), Kosmos-1500 (Oceán 1983), Kosmos-2000 (1989). V roku 1990 bola z kozmodrómu vypustená prvá komerčná družica.

Postsovietska éra

Kozmodrom sa postupne rozrastal až na 6. štartovacích komplexov - 9 odpaľovacích rámp. V súčasnosti slúži na vypúšťanie rakiet typu Sojuz, Molina, Kosmos-ZM, Cyklon-3, Zenit a Rokot. Pleseck zabezpečuje základnú časť kozmického programu, spojeného s výzvednými, vojenskými, národohospodárskymi, náučnými a komerčnými nepilotovanými raketami. Je to najfrekventovanejší kozmodróm Ruska. Celkovo z neho štartovalo viac ako 1554 kozmických nosičov (z toho 1504 úspešne) a množstvo vojenských balistických rakiet, okrem iných takmer všetky balistické rakety na tuhé pohonné látky. Cieľom balistických rakiet bol väčšinou raketový polygón Kura na Kamčatke. Vďaka svojej severnej polohe je vhodný pre štarty družíc na dráhy s vysokým sklonom k rovníku a dráhy polárne, čo je často prípad vojenských družíc. Medzi úspešne vynesené objekty patria aj všetky družice Česko-Slovenska.
Isômes

Poloha

Obec má rozlohu 10,63 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 146 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Horský bicykel

Horský bicykel, niekedy skrátene MTB (z angl. mountain bike), je bicykel navrhnutý na jazdu v prírodnom alebo umelom teréne mimo udržiavaných ciest, skákanie a prekonávania terénnych prekážok. Horský bicykel je svojou konštrukciou schopný odolávať zvýšenému namáhaniu pri používaní.
Od cestného bicykla sa horský líši robustným a menším rámom, širokými pneumatikami s hrubším dezénom na lepšie zvládnutie terénnych nerovností a prevodmi prispôsobenými náročnejšej jazde v teréne. Niektoré horské bicykle majú odpruženie predných a zadných kolies.
Napriek podobnému vzhľadu sú horské bicykle konštrukčne a pevnostne rozdelené pre rôzne druhy a veľkosti namáhania a jednotlivé modely nie je možné použiť na iný účel, než boli navrhnuté.
Nálepkovo

Polohopis

Obec Nálepkovo leží na ľavom brehu rieky Hnilec, do ktorej ústi obcou pretekajúci Železný potok. Prvé správy o jestvovaní obce Vagndruzel poskytujú archívne listiny z roku 1290.
Ján II. (Aragónsko)

Pôvod

Jeho predkovia z matkinej strany pochádzali z Burgundskej dynastie a z otcovej z Trastamárskej. Ján prišiel na svet ako tretie dieťa aragónskeho kráľovského páru Ferdinanda I. a Eleonóry. Mal staršieho brata Alfonza (1396 – 1458) a sestru Máriu (1396 – 1445). Z mladších súrodencov sa dospelosti dožili Henrich (asi 1400 – 1445), Elenóra (1402 – 1445) a Peter (1406 – 1438).
Rouge-Perriers

Poloha

Obec má rozlohu 4,12 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 300 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kimbrovia

Kimbrovia alebo Kimbri (lat. Cimbri, gr. Κίμβροι - Kimbroi) boli germánsky kmeň.

Dejiny

Boli pôvodne usídlení na území terajšieho Jutského polostrova. Po morských záplavách, ktoré tam zničili pôdu, sa spolu s Teutónmi v roku 120 pred Kr. vydali hľadať nové sídla. 
Západne od terajších českých hraníc ich porazil keltský kmeň Bójov. Preto sa presunuli na juh do dnešného Korutánska v Rakúsku, kde v roku 113 pred Kr. porazili v bitke pri Noreji Rimanov. Potom spolu s Teutónmi prešli až do Galie a Hispánie. V roku 105 pred Kr. porazili opäť Rimanov v bitke pri Arausiu. 
V rokoch 102 a 101 pred Kr. ich Rimania porazili, čím zamedzili na určitý čas vpádom germánskych kmeňov na Apeninský polostrov.
V roku 102 pred Kr. boli Teutóni (kmeň) pod velením Teutobodusa (alebo Teutobucha) a Ambroni  veliteľa Mariusa porazení v bitke pri „Aquae Sextiae“ (dnešný Aix-en-Provence).
V roku 101 pred Kr. Kimbrovia pod velením Boiorixa podľahli v bitke na Pádskej nížine pri Vercellae rímskemu vojsku Máriusa a 50 000 legionárom vojvodcu Quinta Lutatia Catula.

Historický význam Kimbrov

Kimbrovia predstavujú svojim putovaním po Európe prvú z dlhého radu konfrontácií medzi Germánmi a Rimanmi. V tomto období ich však Rimania skôr spájali s Galmi než s Germánmi.  Až Gaius Iulius Caesar, ktorý všetky etniká východne od Rýna považoval za Germánov, použil tento výraz vo svojom diele De Bello Gallico.  
Opis Kimbrov formoval antické, ale aj moderné klišé o výzore Germánov ako svetlovlasého, vysokého a divokého národa. Správy súčasníkov však neexistujú. Ploutarchos o nich napísal, že sú početní, hrozne vyzerajúci a so silným hlasom, takmer zvieracím. Putovanie Kimbrov bolo v antike opisované ako barbarská koristnícka výprava. Moderná historická veda sa ku tomu stavia kriticky. Putovanie Kimbrov vidí skôr ako migračný pohyb jednotlivých kmeňov hľadajúcich územia na osídlenie.
Grépiac

Poloha

Obec má rozlohu 8,18 km². Najvyšší bod je položený 243 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 000 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magnanville

Poloha

Obec má rozlohu 4,26 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 626 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aubin-Château-Neuf

Poloha

Obec má rozlohu 24,89 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 521 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jaroslav Pollák

Klubová kariéra

Jaroslav Pollák je odchovancom klubu VSS Košice, za ktorého “A“ mužstvo nastúpil v prvej Česko-slovenskej lige v roku 1965 ako 18. ročný. Prvé futbalové kroky však spravil v Šaci odkiaľ ako desaťročný prešiel k „strojárom“. Rýchly, technický hráč vytvoril s dvojicou Andrej Daňko a Jozef Štafura obávanú zálohu košického VSS. Za Košice hral od žiackeho veku nepretržite celých 20 rokov a odohral 322 majstrovských zápasov. V ročníku 1970/71 obsadil s Košicami 2. miesto v Česko-slovenskej futbalovej lige za víťazným Spartakom Trnava a v ročníku 1972/73 tretie miesto. 1971 bol vyhlásený za tretieho najlepšieho futbalistu ČSSR. V roku 1973 vyhralo košické mužstvo s  Jaroslavom Pollákom vo svojom strede Slovenský pohár, avšak v celoštátnom finále podľahlo Baníku Ostrava.
Od leta 1977 narukoval do Dukly Banská Bystrica. Veľa zápasov však za „vojakov“ neodohral, kvôli štúdiu práva. Po vojenčine prestúpil v roku 1979 do Sparty Praha, s ktorou v roku 1980 získal Český a Česko-slovenský pohár. 
Začiatkom roku 1981 prestúpil Jaroslav Pollák do rakúskeho klubu Austria Salzburg. Odohral zaň 65 stretnutí a strelil jeden gól. Na sklonku futbalovej kariéry sa vrátil opäť do Košíc. Ako hráč ZŤS Košice ukončil svoju kariéru vo veku 41 rokov. Počtom majstrovských zápasov, ktorých bolo dovedna 418, obsadil v česko-slovenskej historickej tabuľke tretie miesto.

Reprezentácia

Jaroslav Pollák patril k výrazným osobnostiam česko-slovenskej dorasteneckej reprezentácie, s ktorou vybojovali na turnaji UEFA v roku 1965 v NSR bronzovú medailu. Debut za mužskú reprezentáciu zažil Pollák v zápase proti Brazílii, keď 23. júna 1968 na Tehelnom poli zvíťazilo Česko-Slovensko 3:2. Hral za národné mužstvo aj pri úspešnej kvalifikácii na Majstrovstvá sveta 1970 v Mexiku a priamo na šampionáte v zápase s Anglickom. O rok neskôr strelil svoj jediný gól v reprezentácii v zápase proti Fínsku, ktorý skončil 4:0. V roku 1976 sa stal majstrom Európy, ale po červenej karte  v zápase s Holandskom nemohol nastúpiť na finálový duel proti NSR. Bronzovú medailu z  Majstrovstiev Európy v Taliansku si priviezol v roku 1980 aj napriek tomu, že neodohral na šampionáte ani jeden zápas. Svoj posledný reprezentačný zápas odohral 26. marca 1980 v Bazileji proti domácemu Švajčiarsku. Jaroslav Pollák bol niekoľkonásobný kapitán čs. reprezentácie a hral v siedmich kvalifikáciách na vrcholné podujatia. Dovedna odohral za čs. 49 zápasov a streli jeden gól.

Funkcionár

Pollák pôsobil ako funkcionár v košickom VSS no najmä v 1.FC Košice. Najskôr ako viceprezident, neskôr ako prezident klubu. Pôsobil tiež vo funkcii viceprezidenta pre športové záležitosti v Sparte Praha.
Oldřich Trávníček

Životopis

V roku 1919 prišiel s manželkou Máriou do Žiliny s cieľom otvoriť obchod s papierom a kancelárskymi potrebami. V roku 1922 založil vlastné nakladateľstvo a ako prvý na Slovensku začal sústavne vydávať knihy pre deti a mládež. Svoj nový podnik zaregistroval pod názvom: Učiteľské nakladateľstvo O. Trávníček v Žiline. Okrem literatúry pre mládež vydával aj učebnice, odborné príručky pre pedagogickú prax a ľudovýchovnú činnosť, repertoár pre ochotnícke divadlá a iné publikácie. Celkom vyšlo v Trávníčkovom vydavateľstve viac ako 600 publikácií. Niektoré knihy ilustrovali poprední slovenskí i českí výtvarníci ako Vincent Hložník, Karol Ondreička, Jaroslav Vodrážka, Jan Hála či Zdeněk Burian.
Oldřich Trávníček bol za odbojovú činnosť v roku 1944 uväznený v Ilave. Zomrel 7. decembra 1945. Po jeho smrti viedla nakladateľstvo manželka Márie Trávníčková pod zmenenou firmou: Nakladateľstvo O. Trávníček a spol. Spoločníkmi boli jeho dvaja synovia Dušan a Ivan. V jubilejnom 25. roku (1947) sa ujal vedenia Dušan Trávníček. Pripravil edičný program na rok 1948 a zabezpečil jeho realizáciu. V roku 1949 bola firma znárodnená. Papiernický tovar, školské a kancelárske potreby prevzal štátny veľkoobchod, kníhkupectvo prešlo do národného podniku Slovenská kniha a nakladateľstvo sa zrušilo.
Cunlhat (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 29,55 km². Najvyšší bod je položený 1 014 m n. m. a najnižší bod 540 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 293 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nesmrteľní (Perzia)

Nesmrteľní boli elitnou jednotkou a jadrom vojska perzských kráľov z dynastie Achajmenovcov od 6. do 4. storočia pred Kr. Jednotku tvorilo 10 000 urodzených bojovníkov, ktorí boli v prípade strát ihneď doplňovaní o nováčikov, takže ich počet zostával konštantný. Medzi Nesmrteľných boli prijímané len osoby médskeho alebo perzského pôvodu. Termín nesmrteľní je tradovaný u Herodota (athanatoi) a neskôr používaný ostatnými antickými letopiscami a spisovateľmi. Zdá sa, že sami Peržania ho nepoznali a Herodotos len skomolil perzské slovo anúšija (útvary, jednotky).
Hlavnými zbraňami nesmrteľných, ktorí bojovali ako pešiaci, boli luk, šípy a dlhé kopije. Veľké uplatnenie mali títo disciplinovaní a dobre vycvičení bojovníci predovšetkým v období grécko-perzských vojen v 5. storočí pred Kr. a potom počas bojov Dareia III. s vojskami Alexandra Veľkého. Údaje antických kronikárov, že rovnaký vojenský útvar existoval aj v sásánovskej dobe, nie sú dnes vo všeobecnosti akceptované.