Škorpión (súhvezdie)

Legenda

Zoskupenie hviezd medzi Strelcom a Váhami pripomína škorpióna pripraveného bodnúť. Preto už dávne národy nazývali toto súhvezdie Škorpiónom. Grécka báj hovorí, že je to škorpión, ktorého vypustila kedysi z podzemia sama bohyňa Héra, aby bodol a usmrtil Orióna. Orión bol totiž veľmi zdatný lovec a zdalo sa, že svojimi šípmi vyhubí všetku zver na svete. Héra potom z vďačnosti za vykonanú službu preniesla škorpióna na oblohu. Orión, ktorý sa na oblohu dostal tiež, sa však doteraz Škorpióna bojí. Z tohoto dôvodu umiestnili bohovia tieto dve súhvezdia na protiľahlé miesta oblohy, aby sa nikdy nemohli stretnúť. Preto Škorpión vychádza práve vtedy, keď Orión zapadá a naopak: Orión vychádza, keď Škorpión zapadá. Škorpión však nie je na oblohe príliš v bezpečí – uhýba pred Strelcom, ktorý napína svoj luk a mieri mu priamo na srdce.
Na oblohe ostáva Slnko v súhvezdí Škorpióna pomerne krátko, akoby sa ho bálo. Aj to vysvetľuje grécka báj. Kedysi dávno vraj Faetón, syn boha slnka Helia donútil svojho otca, aby ho na jeden deň nechal riadiť slnečný voz. Keď sa však slnečný voz dostal na oblohe k Škorpiónovi, kone sa ho zľakli. Neskúsený Faetón nedokázal záprah ovládnuť a tak splašené kone lietali na oblohe hore a dole. Obrovským žiarom, ktorý vychádzal zo slnečného vozu Zem horela alebo sa menila na púšť. Niektorým ľuďom vraj žiar spálil kožu a ich potomkovia s čiernou pleťou dodnes žijú na svete. Aby najvyšší boh Zeus zachránil svet pred úplnou skazou, zrazil bleskom Faetóna do rieky Eridanu, kde zahynul. Starí Babylončania považovali tmavé mraky vo východnej, čiže ľavej časti súhvezdia Škorpión za vchod do podsvetia, ktorý po stranách strážili samček a samička škorpióna, prelínajúci sa so Strelcom.

Objekty

Škorpión leží v oblasti Mliečnej cesty veľmi bohatej na hviezdy. Podobne ako v Strelcovi, aj v Škorpiónovi sa nachádzajú časti Mliečnej cesty najbližšie ku galaktickému stredu. V dôsledku toho sa tu nachádza množstvo objektov na pozorovanie aj malým ďalekohľadom.
Na západ od Antara leží guľová hviezdokopa M4 (NGC 6121), ktorú možno za výnimočne dobrých pozorovacích podmienok vidieť aj voľným okom. Väčšie ďalekohľady ju zobrazia ako pomerne voľne usporiadanú guľovú hviezdokopu. Je to pravdepodobne naša najbližšia guľová hviezdokopa. V roku 1987 bol v M 4 objavený vôbec prvý milisekundový pulzar. V M4 leží aj zatiaľ najstaršia objavená extrasolárna planéta, čo jej vyslúžilo meno Matuzalem.
Vďaka prítomnosti Mliečnej cesty v tomto súhvezdí nie je núdza o otvorené hviezdokopy. Nádherná je otvorená hviezdokopa M7 (NGC 6475), ktorá patrí medzi najjasnejšie a najnápadnejšie hviezdokopy na oblohe. Možno ju pomerne dobre vidieť aj voľným okom, a preto ju pozoroval grécky astronóm, matematik a geograf Ptolemaios (90 – 160) už v roku 130 n. l.. Nesie po ňom meno ako Ptolemaiova hviezdokopa. Nad M7 sa nachádza ďalšia otvorená hviezdokopa, M6 (NGC 6405) Motýlia hviezdokopa zriedkavejšie nazývaná aj Krása neba. Jej najjasnejšie hviezdy svojím tvarom pripomínajú obrys motýľa s otvorenými krídlami. Za bezmesačnej noci je možné vidieť ju triédrom.
Ďalšou hviezdokopou, tentoraz guľovou, je M80. Má jasnosť len 8 mag. a preto ďalekohľadom s priemerom objektívu okolo 6 cm vidíme iba jej náznak. Tesne na rozhraní s Hadonosom leží guľová hviezdokopa M62 vo vzdialenosti 26 000 svetelných rokov s celkovou jasnosťou asi 8 mag. V súhvezdí sa nachádza ešte niekoľko hviezdokôp, napr. NGC 6124. Táto pomerne jasná (5,8 mag.) otvorená hviezdokopa obsahuje asi 100 hviezd. Ďalšia jasná otvorená hviezdokopa je NGC 6242. Napokon je tu ešte jedna veľmi slabá planetárna hmlovina Chrobák (IC 6302).
Škorpión ukrýva ešte celý rad svetlejších a tmavých hmlovín, hoci nie sú také nápadné ako Veľká hmlovina v Orióne, alebo hmlovina Trifid v súhvezdí Strelca. Nachádzajú sa hlavne v okolí hviezdy Antares (tam zasahuje ešte komplex Ró Ophiuchi) a v najjužnejšej časti v okolí hviezd zéta 1 a zéta 2 a lambda Scorpii. Na chvoste Škorpióna môžeme nájsť napríklad rozsiahly komplex emisných hmlovín NGC 6357. Uhlovo blízko pri NGC 6357 leží ďalšia hmlovina, NGC 6334, známa pre svoj tvar ako Mačacia labka. Hmlovina IC 4628 má nízku plošnú jasnosť, preto je pozorovateľmi často prehliadaná.
V roku 134 pred Kr. vzplanula v súhvezdí Škorpióna nová hviezda viditeľná i za denného svetla. Ďalšia supernova vzplanula v tomto súhvezdí v roku 393 n. l. Bola pozorovaná z Číny po dobu 8 mesiacov, ale dosiahla len 0. magnitúdu. V júni 1962 bol v Škorpiónovi objavený veľmi intenzívny röntgenový zdroj nazvaný Scorpius X-1. Objavený bol pomocou rakety Aerobee na White Sands v Novom Mexiku. Opticky bol neskôr identifikovaný s röntgenovou dvojhviezdou V 818 Scorpii jasnou 13 magnitúd. Vzdialenosť zdroja je asi 1 500 ly. Napriek svojej veľkej vzdialenosti a pomerne malej hmotnosti patrí k najjasnejším röntgenovým zdrojom na oblohe. Ďalší neobvyklý röntgenový zdroj nesie označenie GRO J1655-40.

Poloha

Škorpión je veľké a jasné súhvezdie s výrazným obrazcom, ktorý škorpióna naozaj pripomína. Najjužnejšie časti súhvezdia ale bohužiaľ v strednej Európe nikdy nevystúpia nad obzor, rovnako ako najjužnejšie časti Strelca. Celé súhvezdie sa dá pozorovať až na juh od 40. stupňa severnej zemepisnej šírky. Jasnočervený Antares žiari v oblasti, ktorá je inak na jasné hviezdy chudobná. Vďaka tomu, že je obrazec Škorpióna taký výrazný, slúži na hľadanie menej výrazných súhvezdí v jeho okolí, napríklad Hadonosa. Pre jeho nízku deklináciu môžeme toto súhvezdie pozorovať len veľmi krátko. Antares heliakticky vychádza až v marci nadránom a zapadá už začiatkom septembra. O polnoci kulminuje niekedy na prelome mája a júna.