Býk (súhvezdie)

Mytológia

Podľa gréckej povesti bol Býk, podobne ako Labuť, jedným z mnohých podôb najvyššieho boha Dia (Jupitera). Zeus chcel uniesť Európu, dcéru fenického kráľa (podľa iných zdrojov sidónskeho kráľa Agénora). Aby ju oklamal (alebo aby ho jeho manželka Héra nevidela), premenil sa na snehobieleho býka (v inej verzii zlatého) a zamiešal sa do kráľovských stád. Európa si mladého krotkého býka čoskoro obľúbila. Jedného dňa na neho vysadla, aby sa na ňom trochu povozila. Býk však opustil stádo, rozbehol sa k moru, skočil do vĺn a rýchlo začal plávať smerom na západ. Užasnutá Európa za nejaký čas uvidela v diaľke pred sebou novú pevninu, ostrov Krétu, kde ju býk zaniesol. Na Kréte potom Európa Diovi porodila troch synov: Minoa, Sarpédóna a Rhadamantya. Jej meno neupadlo do zabudnutia, dostala ho nová pevnina Európa.
Podľa inej verzie tohto mýtu sa Zeus sám nepremenil na býka, ale poslal býka, aby Európu uniesol. Po splnení úlohy sa potom býk dlho potuloval po Kréte, kde sa po čase do neho zaľúbila manželka krétskeho kráľa Minoa Pasifaé. Z tohto zväzku vzišiel Minotaurus, obluda s býčou hlavou a telom človeka, ktorého sa Minos zbavil zatvorením do labyrintu. Pasifaé dostala trest smrti a trestu neunikol ani býk – Poseidón ho potrestal tak, že musel naďalej blúdiť po Kréte a chrliť oheň. Herkules neskôr tohto býka chytil a dopravil do Argu, ale býk potom začal pustošiť Grécko. Napokon sa hrdinovi Téseovi podarilo premôcť ho pri Maratóne.
Na oblohe je Býk zobrazený, ako pláva v mori. Preto je vraj viditeľná len jeho hlava s veľkými rohmi a plece. Zvyšok tela je ponorený do vĺn.
V nálezoch z najstarších vykopávok bývalo súhvezdie Býk zobrazované ako prvé súhvezdie zvieratníka, ktorým sa začína rok. Aj Kelti uctievali vstup Slnka do tohto súhvezdia, poznali ho aj dávni Chaldejci a Egypťania. Pred štyrmi až piatimi tisíckami rokov totiž jar skutočne začínala v dňoch, keď Slnko prechádzalo týmto súhvezdím, pretože sa v ňom nachádzal jarný bod. Odvtedy sa jarný bod presunul cez Barana do Rýb, kde je dodnes.

Hviezdy

Najjasnejšou hviezdou je alfa Aldebaran, ktorá je so svojou jasnosťou 0,87 magnitúdy štrnástou najjasnejšou hviezdou na oblohe. V obrazci tvorí jedno oko býka. Už voľným okom sa dá pozorovať jeho nápadná oranžová farba, pretože hviezda je červeným, resp. oranžovým obrom. Aldebaran je jednou z hviezd asterizmu Zimný šesťuholník.
Beta Tauri sa nazýva El Nath. Kedysi patrila do súhvezdia Povozníka ako gama Aurigae. Epsilon Tauri sa nazýva Ain, „oko“. Je to jedna z Hyád a v obrazci Býka tvorí jeho druhé, menej jasné oko. Jasnejšie oko je Aldebaran.
Hviezda éta, Alcyone, je súčasťou pravdepodobne najznámejšej hviezdokopy na oblohe. Táto hviezdokopa sa nazýva Plejády. Lambda Tauri, Hyadum I, je zákrytová premenná hviezda typu Algol. Jej magnitúda kolíše v intervale 3,3 až 3,8 s periódou 3,95 dňa. Pokles jasnosti sa dá postrehnúť aj voľným okom. Tau Tauri je dvojhviezda vhodná aj pre poľný ďalekohľad. Hlavná hviezda s jasnosťou 4,3 mag. má v odstupe 63“ sprievodcu 7,2 mag. Dvojhviezdou je aj fí Tauri, ktorej zložky majú jasnosť 5,1 a 8,7 magnitúd. Sú od seba vzdialené 52,1“ a aj v tomto prípade nám na ich pozorovanie postačí dobrý poľný ďalekohľad.
T Tauri je známa premenná hviezda, podľa ktorej dostala pomenovanie celá skupina premenných hviezd. Je to veľmi mladá hviezda spektrálneho typu G5e. V HR-diagrame sa nachádza nad hlavnou postupnosťou, pretože ešte nedozrela na „dospelú hviezdu“. T Tauri predstavuje konečnú fázu protohviezdy, kde dochádza k nerovnovážnemu stavu medzi produkovanou a vyžarovanou energiou. Takéto hviezdy sú nestabilné, rýchlo a nepravidelne menia svoju jasnosť. Podobnou mladou hviezdou je RY Tauri, ktorá sa nachádza na okraji zárodočného molekulárneho mračna vzdialeného asi 450 svetelných rokov. Podvojná sústava XZ Tauri emituje horúcu bublinu rozpínajúceho sa plynu. Dvojhviezdu tvoria veľmi mladé hviezdy, ktoré sú od seba vzdialené asi ako Slnko a Pluto.

Ďalšie otvorené hviezdokopy

Okrem už spomínaných dvoch najjasnejších hviezdokôp sa tu nachádza aj niekoľko ďalších otvorených hviezdokôp. NGC 1746 dosahuje jasnosť 6 magnitúd, a má asi 60 hviezd. NGC 1647 je o niečo slabšia a obsahuje asi 30 hviezd. Obe hviezdokopy sa nachádzajú v približne zhodnej vzdialenosti okolo 3 500 svetelných rokov a obidve ležia na spojnici hviezd El Nath a Aldebaran. NGC 1746 leží severovýchodnejšie, bližšie k El Nathu a NGC 1647 juhozápadnejšie, bližšie k Aldebaranu. Pomerne jasné sú aj hviezdokopy NGC 1807 a NGC 1817.