google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Kennedy

Vražda a neuskutočnené plány

Kennedy dosiahol významné víťazstvo na ceste ku kandidatúre na prezidenta za Demokratickou stranu 4. júna 1968, keď zvíťazil v primárkach v Južnej Dakote a Kalifornii. Potom, čo prehovoril ku svojim priaznivcom 5. júna skoro ráno z balkóna v hoteli Ambassador v Los Angeles, smeroval do kuchyne, aby tam niektorých z nich pozdravil. V úzkej chodbe plnej ľudí vytiahol Sirhan Bishara Sirhan, dvadsaťštyri ročný mladík pôvodom z Palestíny, malý revolver a Kennedyho strelil do hrudi. Jeden z policajtov, ktorý bol najbližšie, ho okamžite zvalil na stôl, ktorý stál hneď vedľa Sirhana a primačkol mu ruku na dosku stola. Než ho však úplne spacifikoval, útočník stačil ešte niekoľkokrát stlačil spúšť a vystrelil do davu, ktorý Kennedyho obklopoval. Bolo tak zranených niekoľko ďalších ľudí, z toho niektorí ťažko. V tomto prípade vznikajú obdobné teórie ako v prípade JFK, že za vraždou stojí CIA (v prípade JFK kvôli jeho prejavu z roku 1961 o "tajných spolkoch" – napr. slobodomurári, mimo iného napr. George Bush st., ktorý v tú dobu bol agentom CIA a nachádzal sa v deň vraždy JFK v Dallase). Bobby Kennedy bol ihneď prevezený privolanou sanitkou do nemocnice, ale už sa neprebral z bezvedomia a zomrel následujúce ráno vo veku 42 rokov. Zomrel muž, ktorý vystupoval proti rasovej diskriminácii, presadzoval zmluvu o nešírení jadrových zbraní, navrhol koncept novej politiky voči Latinskej Amerike a poukazoval na nemorálnosť a nezmyselnosť vietnamskej vojny. Robert Kennedy je pochovaný na Arlingtonskom národnom cintoríne vo Washingtone.

Rodinný život

Robert Kennedy bol od roku 1950 ženatý s Ethel, rod. Skakelovou, (* 1928). Mali spolu 11 detí (posledné sa narodilo ako pohrobok).
Giacomo Aconcio

Giacomo Aconcio [vyslov: Džakomo Akončo], po po lat. Jacobus Acontius, (7. september 1492 – † 1566) bol taliansky filozof a reformačný teológ. Je známy svojím prínosom k náboženskej tolerancii. 
Po prestupe k protestantizmu vo Švajčiarsku napísal dielo De methodo, hoc est, de recte investigandarum tradendarumque Scientiarum ratione v ktorom novú metódu výkladu skutočnosti a traktovania poznatkov jednotlivých vied považuje sa najnaliehavejšiu úlohu doby. V tomto ohľade zaujímal podobné stanovisko ako Jakub Zabarella.
Aconcio metodické úsilie malo vplyv na J. A. Komenského a prispelo k vzniku duchovnej atmosféry, v ktorej sa utváralo dielo René Descarta.
Burlats

Poloha

Burlats má rozlohu 32,62 km². Najvyšší bod je položený 682 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Burlats má 1 894 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Informačné médium

Vznik pojmu informačné médium

Názov informačné médium vznikol spojením slov informácia a médium. Informácia je údaj o reálnom prostredí, o jeho stave a procesoch v ňom prebiehajúcich, ktorý zmenšuje nevedomosť príjemcu informácie o prostredí a modifikuje varietu jeho správania. Médium slúži ako prenosový prostriedok, ktorým môže byť papier, telefónny kábel, optický kábel, optické vlákno, širokopásmový spoj, nerv v ľudskom tele a podobne.

Informačné médium z rôznych uhlov pohľadu

Informačné médium sa nazýva aj komunikačné médium alebo nosič informácii. Názov komunikačné médium sa používa aj preto. že vychádza z technologického aspektu komunikácie, v ktorej plní úlohu sprostredkovateľa, teda nosiča informácie. Informačné médium zohráva úlohu sprostredkovateľa, nie medzi dvoma komunikátormi, ale medzi dvoma úrovňami abstrakcie, a to medzi realizáciou (fyzická úroveň) a informačnou úrovňou.
Médium ako technologický prostriedok umožňuje informácie prenášať v priestore (vzduch, elektromagnetické vlnenie, koaxiálne káble atď.) alebo vo forme hmotných nosičov umožňuje fixovať a prenášať informácie aj v čase (papier, magnetická páska, optické disky, v širšom kontexte počítač a počítačové siete atď.). Za médium môžeme v určitom zmysle považovať aj reč ako systém dohovorených zvukov alebo písmo ako systém dohovorených znakov. Fixáciou informácií na médium potom vzniká dokument.
Pojmom informačné médium môžeme označiť aj človeka, ktorého vnímame ako sociálnu a spoločenskú bytosť. Na začiatku komunikačného spojenia je človek, ktorý svoje pocity a myšlienky formuluje do obrazovej, zvukovej, prípadne predmetnej podoby. Na konci spojenia je iný človek, ktorý tieto pocity a myšlienky prijíma cez svoje zmysly - najčastejšie zrakom, sluchom, prípadne hmatom. To znamená, že človek, ktorý je na začiatku komunikačného spojenia je nositeľom určitých informácii, a preto môže vystupovať v úlohe informačného média.
Akčná hra (žáner počítačových hier)

Akčná počítačová hra alebo akčná videohra je označenie pre hry, ktorých hlavnou náplňou je eliminácia cieľov pomocou bojových techník. Tieto hry väčšinou virtuálne znázorňujú dynamický boj, násilné sekvencie a škálu zbraňového arzenálu. V niektorých krajinách musí byť hra takéhoto žánru psychológmi skontrolovaná, prípadne cenzurovaná, aby nenabádala hráča k mimoriadne násilníckym sklonom.
V takýchto hrách sa objavujú vždy po určitom počte misií alebo epizód tzv. bossovia. Najnovšie 3D akčné hry sú obvykle náročné na hardware a často sa vyznačujú veľmi dobrou umelou inteligenciou nepriateľov, pokročilým grafickým spracovaním a vizuálnymi efektami. Hráč najčastejšie ovláda jednu postavu (alebo menšiu skupinu), zbraň alebo vozidlo a niekedy si môže voliť náročnosť (napríklad: začiatočník, pokročilý, expert).
Civilná ochrana

Civilná ochrana (zastarano počas studenej vojny: civilná obrana; skr. CO) je sústava úloh a opatrení zameraných na ochranu života, zdravia a majetku obyvateľstva, ako aj národného hospodárstva. Tento termín zahŕňa aj organizácie a inštitúcie vykonávajúce tieto úlohy (civilná obrana) a opatrenia (civilná ochrana obyvateľstva). Spočíva najmä v analýze možného ohrozenia, vo vykonávaní opatrení na zníženie alebo elimináciu rizík ohrozenia a v odstraňovaní následkov mimoriadnych udalostí, vrátane ohrozenia civilného obyvateľstva počas vojenských konfliktov.

Dejiny

Civilná obrana sa začala rozvíjať začiatkom 20. a v priebehu 30. rokov 20. storočia. Významne ju urýchlil rozvoj vojenského a predovšetkým bombardovacieho letectva, ktorý spôsobil počas druhej svetovej vojny veľké ohrozenie civilného obyvateľstva i v hlbokom tyle bojujúcich armád. Neskôr sa rozvíjala v dôsledku možnosti použitia zbraní hromadného ničenia, predovšetkým jadrových zbraní, tiež ako ochrana pri únikoch nebezpečných látok, priemyselných nehodách a živelných pohromách. Opatrenia a postupy civilnej obrany boli organizované na všetkých úrovniach spoločnosti v mestách, dedinách, závodoch, školách, úradoch a podobne. Vytvárali sa i objektové útvary, ktorých cieľom bola ochrana obytných domov, škôl či závodov. Od konca studenej vojny sa ochrana civilného obyvateľstva prestala sústrediť na obranu pred vojenskými útokmi, ale zamerala sa na ochranu pred katastrofami a havarijnými situáciami vo všeobecnosti.
Labsko-klejnárská niva

Poloha a sídla

Územie okrsku sa nachádza medzi mestami Kolín (na severozápade), Týnec nad Labem (na severovýchode) a Kutná Hora (na juhu), ktoré do okrsku čiastočne zasahujú. Z východu je k stredu okrsku ešte vtesnaná obec Starý Kolín.

Charakteristika územia

Je to široká náplavová rovina na sútoku Labe a Klejnárky, holocénna fluviálna akumulačná rovina pri Labe medzi Železnými horami a Kolínom (široká až 2km) a pri dolnej Klejnárke (široká až 2,5km). Pri Labe sú ostrovčeky viatych pieskov, opustené korytá bývalých meandrov a zákrut. Je tu aluviálna biota a zatopené jamy po ťažbe piesku. Okrsok obsahuje chránené územia Kolínské tůně a Na hornické (časť).
Le Cabanial

Poloha

Obec má rozlohu 8,47 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 340 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Česká hokejová extraliga

Prehľad Slovákov v českej Tipsport extralige 2000/2001

Mountfield HK (7): Peter Frühauf, Peter Mikuš, René Vydarený, Rastislav Dej, Roman Kukumberg, Dávid Skokan, Tomáš Troliga
HC Sparta Praha (6): Jaroslav Janus, Rastislav Staňa, Martin Réway, Marek Ďaloga, Juraj Mikuš, Lukáš Cingel
HC ČSOB Pojišťovna Pardubice (6): Tomáš Halász, Karol Korim, Jakub Gašparovič, Tomáš Marcinko Radovan Somík, Radoslav Tybor
HC Vítkovice Steel (5): Peter Čerešňák, Richard Stehlík, Peter Húževka, Rudolf Huna, Michael Vandas
HC Škoda Plzeň (5): Branislav Kubka, Mário Bližňák, Jozef Balej, Ján Sýkora, Dávid Michel
HC Olomouc (5): Ivan Majeský, Dávid Buc, Martin Cibák, Roman Rác , Peter Zuzin
Bílí Tygři Liberec (4): Ján Lašák, Martin Bakoš, Tomáš Bulík , Branko Radivojevič
HC Kometa Brno (4): Marek Čiliak, Jozef Kováčik, Tomáš Malec, Silvester Kusko
HC Oceláři Třinec (3): Peter Hamerlík, Vladimír Dravecký, Štefan Ružička
HC Litvínov (3): Tomáš Frolo, František Gerhát, Juraj Majdan
HC Energie Karlovy Vary (3): Radek Deyl , Tomáš Harant, Martin Bartek
BK Mladá Boleslav (3): Milan Hruška, Peter Trška, Boris Žabka
HC Slavia Praha (2): Tomáš Beňovič, Juraj Valach
PSG Zlín (2): Oldřich Kotvan, Juraj Jurík (tréner)
Česko-slovenská interliga hádzanárov 2000/01

Systém súťaže

Súťaž pozostávala z 2 skupín: západnej (české družstvá) a východnej (slovenské družstvá). V základnej časti, ktorá pozostávala z 32 kôl, sa družstvá stretli v rámci rovnakej skupiny dvakrát doma a vonku a s družstvami druhej skupiny jedenkrát doma a vonku. Po základnej časti nasledovalo národné play-off, do ktorého postúpili 4 najlepšie družstvá zo svojich skupín. Play-off sa hralo na 2 odvetné zápasy. Záverečnú časť súťaže tvorili zápasy play-off 4 najlepších družstiev z oboch skupín o celkového víťaza HIL. Posledné družstvá zo svojich skupín po základnej časti hrali preliminačnú baráž s víťazmi najvyšších národných súťaží.
Saint-Hilaire (Haute-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,33 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 075 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Glička

Životopis

Murársky majster, zistiteľný pri stavbe stoličného domu Oravskej župy v Dolnom Kubíne (1757). Murársky majster v Banskej Bystrici (1758).
Gonnetot

Poloha

Obec má rozlohu 2,33 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hessenheim

Poloha

Obec má rozlohu 5,21 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 586 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kenny Jönsson

Klubový hokej

Kenny Jönsson hrával na pozícii obranca. Je 191 cm vysoký a váži 93 kg (údaj z roku 2006). V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1992/93 za Rögle Ängelholm v švédskej Elitserien. V roku 1993 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Toronto Maple Leafs už v prvom kole ako 12. v celkovom poradí. Na ľad NHL sa v drese Toronta dostal po prvýkrát v sezóne 1994/95. Počas sezóny 1995/96 prestúpil do New York Islanders, kde odohral 9 sezón. Od sezóny 2004/05 hrával opäť vo Švédsku za Rögle BK. Po sezóne 2008-09 sa rozhodol ukončiť svoju kariéru.

Reprezentácia

Kenny Jönsson získal so švédskou reprezentáciou zlatú medailu na zimných olympijských hrách v roku 1994 v Lillehammeri a [[Zimných olympijských hrách 2006|2006]] v Turíne. Obliekal reprezentačný dres s číslom 29.

Zimné olympijské hry 2006

Švédsko získalo na olympiáde v Turíne zlaté olympijské medaily. Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.

Majstrovstvá sveta 2006

Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.
Kódex kánonov východných cirkví

Kódex kánonov východných cirkví (lat. Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium (CCEO)) je systematický súbor cirkevného práva východných katolíckych cirkví. Promulgovaný bol 18. októbra 1990 pápežom Jánom Pavlom II. Do platnosti vstúpil 1. októbra 1991. Kódex je súborom právnych ustanovení, ktoré sú spoločné pre všetky východné katolícke cirkvi; v mnohých prípadoch ale dáva možnosť, aby si jednotlivé cirkvi sui iuris kodifikovali vlastné partikulárne právo. Kódex kánonov východných cirkví je záväzný pre všetkých východných katolíkov a v niektorých špecifických prípadoch aj pre rímskokatolíkov. 6. januára 1996 vydala Kongregácia pre východné cirkvi výklad k bohoslužobným predpisom obsiahnutým v kódexe pod názvom Inštrukcia na aplikáciu bohoslužobných predpisov Kódexu kánonov východných cirkví.
Pendantom pre Rímskokatolícku (latinskú) cirkev je Kódex kánonického práva (Codex Iuris Canonici).
Saint-Gervazy

Poloha

Obec má rozlohu 14,23 km². Najvyšší bod je položený 790 m n. m. a najnižší bod 458 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 310 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
1. vodnopólová liga žien 2006/07

Systém súťaže

Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Hralo sa spolu 8 turnajov.
Marcel Carné

Životopis

Narodil sa a vyrastal v Paríži, po neradostnom detstve sa nechal očariť vtedy stále ešte pomerne novým umením – kinematografiou.
Začínal ako filmový kritik koncom 20. rokov, bol editorom týždenníka Hebdo-Films, a v rokoch 1929 – 1933 pracoval v Cinémagazine a Cinémonde.
Vo filme začal ako asistent režisérov Jacquesa Feydera a René Claira). Počas 30. rokov už natáčal vlastnú tvorbu, najprv krátke filmy a neskôr aj dlhometrážne. Do polovice tejto dekády sa datuje začiatok jeho plodnej spolupráce so slávnym básnikom Jacquesom Prévertom (autor scenárov). Z ich spoločnej dielne vzišli Carného najlepšie a najslávnejšie filmy Nábrežie hmiel (1938) so Jeanom Gabinom a Deti raja (1945) so Jeanom-Louisom Barraultom a Pierrom Brasseurom, ktorý mal premiéru krátko po oslobodení Francúzska od nacistickej okupácie. Po vojne spolupracoval s ďalšími slávnymi hercami (o. i. Gérardom Philipom). Od 50. rokov umelecká úroveň jeho filmov trochu klesala, jeho poetiku navyše odmietli tvorcovia nastupujúcej Novej vlny.
Zomrel vo veku 90 rokov v Clamart neďaleko Paríža, pochovaný je na cintoríne Saint Vincent na Montmartri.
Eva Kurjaková

Život

V roku 1966 skončila v Námestove Strednú všeobecnú vzdelávaciu školu (Gymnázium Antona Bernoláka). V roku 1976 maturovala na strednej ekonomickej škole v Žiline.
Od mája 2011 ma svoju stránku na Facebooku pod názvom Občianske združenie Zubor  
Od mája 2018 má svoju stránku na Facebooku pod názvom Stará Zubrohlava.
Histórii sa venuje od roku 1978.
François Sterchele

Smrť

Zomrel 8. mája 2008 v ranných hodinách po tom, čo stratil kontrolu nad svojím autom, Porsche Cayman S, a vrazil do stromu. Zomrel na mieste, podľa predbežných výsledkov šiel neprimeranou rýchlosťou.
Koralový útes

Typy útesov

Koralové útesy sa rozdeľujú na tri typy: lemové útesy, bariérové útesy a atoly (mikroatoly). Najbežnejším typom sú lemové útesy. Vyskytujú sa v susedstve súše, od brehu sú oddelene iba málo alebo vôbec nie. Vyvíjajú sa v oblasti kontinentálneho šelfu rastom útesotvorných koralov nahor. Bariérové útesy sú širšie a od súše ich oddeľuje lagúna. Atoly sú veľké prstencovité útesy, uzatvárajúce centrálnu lagúnu. Väčšina atolov sa nachádza vo väčšej vzdialenosti od veľkých pevnín. Časti útesových stavieb v atoloch sa dvíhajú nad hladinu mora ako nízke koralové ostrovy. Iným typom sú trsové útesy – nachádzajú sa v lagúne iných typov útesov.

Oblasti útesov

Koralové útesy sa vyskytujú pri celom pobreží tropickej východnej Ázie a východnej Ameriky (najmä v Karibskom mori).
Najväčší koralový útes na svete je Veľká koralová bariéra pri severnom pobreží Austrálie.
Lophelia pertusa je jedným z mála útesotvorných koralov, ktoré sa vyskytujú v studených vodách do hĺbok 500 metrov.

Vznik útesov

Koraly pozostávajú z jednotlivých živočíchov, ktoré sa volajú polypy. Polypy hlavnej skupiny útesotvorých koralov – kamenných koralov – vylučujú vápenec a ten sa ukladá na podložný substrát. Polypy formujú kolónie, ktoré vytvárajú spoločenstvá kostier najrozličnejších tvarov. Významným prispievateľom z životu týchto koralov sú zooxately, drobné organizmy žijúce v polypoch, ktoré uspokojujú väčšinu ich životných potrieb. K ďalším organizmom, ktorých kostrové zvyšky sa nachádzajú v útese, patria mäkkýše a ostnatokožce. K výstavbe prispievajú aj spáče a vŕtavé organizmy, ktoré rozrušujú kostry koralov na piesok a ten zapĺňa medzery na vyvíjajúcom sa útese.
Bompas (Ariège)

Poloha

Obec má rozlohu 2,75 km². Najvyšší bod je položený 884 m n. m. a najnižší bod 466 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 202 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Martin-de-Ribérac

Poloha

Obec má rozlohu 16,38 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 693 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Rochelle

Starovek

V staroveku bola oblasť La Rochelle súčasťou Galie. Rimania potom túto oblasť obsadili a začali tu produkovať soľ a víno, ktoré rozvážali po celej ríši. Z tejto doby sa dochovali rímske domy a nádrže na výrobu soli odparovaním morskej vody.

Stredovek

Prvým predchodcom dnešného mesta bola dedina Cougnes o ktorej pôvode nie je veľa známe. V 9. storočí v dôsledku rozširovania Cougnes vzniklo rybárske mesto Rupelle (Malá skala), od ktorého je odvodený názov La Rochelle. Samotné La Rochelle bolo založené v 10. storočí, keď tejto obci v roku 961 Viliam IV. udelil mestské a prístavné práva. Už v 12. storočí sa mesto stalo významným prístavom. 1130 bolo La Rochelle obohnané hradbami a v roku 1137 potvrdené Ľudovítom VII. ako slobodný prístav. To urobilo z La Rochelle najväčší prístav na Atlantickom pobreží a na nasledujúce tri storočia zaistilo mestu prosperitu tiež vďaka vínam z neďalekého Cognacu. Od roku 1152 bolo La Rochelle anglickou provinciou následkom sobáša Eleonóry Akvitánskej, majiteľky rozsiahlych území zahŕňajúcich i La Rochelle, s anglickým kráľom Henrichom II., dva mesiace po jej rozvode s francúzskym kráľom Ľudovítom VII. Okolo mesta boli v rokoch 1160 – 1170 postavené na obranu nové hradby, ku koncu storočia rozšírené ešte o hrad Vauclair. Za zachovanie lojality ku kráľovi počas anglickej revolty odmenila Eleonóra Akvitánska mesto v roku 1199 oslobodením od daní a rozšírením politických a súdnych právomocí. Na ich základe sa v meste uskutočnila prvá voľba starostu v celých francúzskych dejinách.

Poloha

La Rochelle sa nachádza na západnom pobreží Francúzska. Je vzdialené 187 km severne od Bordeaux, 147 km južne od Nantes, 143 km západne od Poitiers a 472 km na juhozápad od Paríža.

Geológia

Charente-Maritime sa rozkladá na vápencovom podloží z obdobia jury (asi pred 160 miliónmi rokov). V tej dobe bola táto oblasť morským dnom. V teplých obdobiach tu dno vznikalo nahromadením malých morských organizmov, ktoré tu skameneli. Dodnes je tu možné nájsť tieto skameneliny. Na tie sa v chladnejších obdobiach viazali vrstvy najmä piesku a bahna. Takto vznikli terajšie vápencové útesy, ktoré sú vďaka svojej kvalite hojne využívané v miestnom stavebníctve.

Topografia

Celá oblasť okolo La Rochelle je na rozľahlej náhornej plošine ktorej priemerná nadmorská výška je štyri metre. Terén je otvorený s výškovým rozsahom 0 – 28 m a s prakticky žiadnymi veternými prekážkami.

Vodopis

Hĺbka vody je pri prílivu asi 4 metre. Morské prúdy majú v zálive rýchlosť 2 – 4 km/h. V okolí prístavu žijú rôzne morské živočíchy, ako napr. delfín skákavý, tuleň šedý, morské korytnačky a medúzy.
Pustkovec

História

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1377. Na základe mníchovskej dohody bola obec v roku 1938 pripojená k nacistickému Nemecku. Pustkovec bol z nemeckej okupácie oslobodený 28. apríla 1945 Červenou armádou v rámci Ostravskej operácie. 20. mája 1957 bola obec spojená s Porubou a pripojená k Ostrave ako Ostrava-Poruba. V rokoch 1960 - 1971 bola súčasťou obvodu Ostrava VIII a od novembra 1971 obvodu Ostrava 4.
Sassay

Poloha

Obec má rozlohu 16,44 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 928 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wilhelm von Leeb

Kariéra v armáde

Narodil sa v meste Landsberg am Lech ako Wilhelm Leeb, roku 1895 vstúpil do bavorskej armády ako dôstojnícky kadet. Pôsobil ako dôstojník delostrelectva, slúžil v Číne počas povstania Boxerov. Neskôr v rokoch 1907 - 1909 navštevoval Mníchovskú vojenskú akadémiu a následne v rokoch 1909 - 1911 slúžil ako dôstojník generálneho štábu v Berlíne. Bol povýšený do hodnosti kapitán a do roku 1913 slúžil ako veliteľ delostreleckej batérie bavorského 10. poľného delostreleckého pluku v Erlangene.
Pred začiatkom prvej svetovej vojny pracoval v generálnom štábe bavorského prvého armádneho zboru. Cez vojnu bojoval v rámci 11. pechotnej divízie. Po povýšení do hodnosti majora, bol v lete 1916 prevelený na východný front. Nasledujúceho roku sa dostal do štábu korunného princa Rupprechta Bavorského. Za svoje vojenské úspechy bol Leeb vyznamenaný radom Maxa-Josefa, čo bolo jedno z najvyšších bavorských vyznamenaní, oprávňovalo ho to používať pri mene titul Ritter (rytier).
Po vojne von Leeb zostal v Freikorpse. V roku 1923 sa zúčastnil na potlačení nacistického pivného puča. Neskôr velil Skupinového veliteľstva 7. Dosiahol hodnosti generál-poručíka. Vo februári 1938 odišiel na protest proti Fritschovej afére z armády.
Už v septembri ho však Hitler povolal späť, aby bol postavený do veliteľstva vojsk, ktoré obsadzovali Sudety. Od leta 1939 stál na čele Skupiny armád C, ktorá mala kryť západný front, zatiaľ čo prebiehal útoku na Poľsko. Počas útoku na Francúzsko jeho skupina armád úspešne prerazila cez Maginotovu líniu. Za tento úspech bol v lete 1940 povýšený na poľného maršala a bol mu udelený Rytiersky kríž. Na jar 1941 bol poverený vedením Skupiny armád Sever, pri útoku na ZSSR. Jeho skupina armád mala za úlohu postupovať Pobaltskými krajinami, zaistiť všetky prístavy, obsadiť Leningrad a podľa možnosti dosiahnuť Archangeľsk. Najprv sa mu síce podarilo postúpiť až 900 km, no pred Leningradom bol zastavený silným odporom. Od októbra do decembra viedol ťažké boje o Tichvin. V dôsledku silných protiútokov sovietskych vojsk vedených Kirillom Mereckovom nemohol zasiahnuť do bojov o Moskvu. Nemci stratili celkovo asi 45 000 vojakov a nepodarilo sa im ani dobyť Leningrad. Von Leebovi sa ako predstaviteľovi starej školy nepáčilo, že do jeho práce neustále zasahuje Hitler. V januári 1942 ho preto požiadal o uvoľnenie z funkcie. Hitler tento návrh okamžite prijal a nahradil ho Georgom von Küchlerom.

Vzťahy s nacistami

Po odchode z funkcie žil na dôchodku. Prijal vysoký peňažný dar k svojim 65. narodeninám. Nechal sa zobrazovať propagandou. Ihneď po atentáte na Hitlera, mu poslal ubezpečenie o svojej lojalite. Vojnovým súdom v Norimbergu bol po vojne odsúdený na tri roky väzenia, ale kvôli tomu, že dlhší čas strávil vo väzbe, bol prepustený. Dožil v tichosti so svojou rodinou. Zomrel v meste Füssen 29. apríla 1956.
Škoda 25Tr

Škoda 25Tr Irisbus je kĺbový nízkopodlažný trolejbus od firmy Škoda Electric.
Na Slovensku premáva v Bratislave, kde sa v roku 2006 zaradilo do premávky 6 kusov týchto vozidiel, ev. č. 6701 - 6706 (predovšetkým na linke 33 na sídlisko Dlhé diely) pričom všetky majú pomocný diesel-elektrický agregát (preto sú často nesprávne nazývané duobusmi). V roku 2007 chcela Bratislava kúpiť ďalších 6 kusov, nakoniec si magistrát zvolil kúpu 18 vozidiel SOR BN9.5. Ďalších 5 vozidiel Škoda 25Tr premáva v Prešove na všetkých mestských linkách, ktoré obsluhujú kĺbové trolejbusy – linky 4, 8 a 38, premávajúce zo sídliska Sekčov na Sídlisko III.
Morača

Využitie koryta

Údolím rieky vedú dôležité dopravné spoje medzi Belehradom a Podgoricou. Kaňon je podobne ako miestny pravoslávny Monastir Morača, ktorý bol roku 1252 založený Vukanom Nemanjićom, vyhľadávaný turistami.