Kruh v obilí

Kruhy v obilí (najmä zložitejšie sa nazývajú aj piktogramy, agroglyfy alebo agrosymboly) sú veľké geometrické vzory vytvorené stlačením obilia alebo inej plodiny smerom k zemi na poľnohospodársky obrábaných poliach. Najčastejšie sa vyskytujú v južnom Anglicku. Mnohé z nich sa neskôr ukázali byť dielom ľudí, u ostatných sa medzi ľuďmi, ktorí sa kruhmi zaoberajú, najčastejšie vyskytuje názor, že ide o správy inteligentných mimozemšťanov.
Kruhy v obilí nie sú vždy kruhového tvaru, často obsahujú aj trojuholníky, štvoruholníky či rovné čiary. Na Slovensku sa vyskytujú zriedkavo.

Charakteristika

Kruhy sa vyskytujú od mája do augusta vždy na inom poli a v inej podobe. Objavujú sa na poliach s pšenicou, jačmeňom, ražou, repkou, ovsom alebo vysokou trávou. V roku 1995 ich už bolo celkovo známych asi 2500 (z toho asi 850 len z Anglicka z roku 1990). Vznikajú v noci. Priemer obrazcov je od 50 centimetrov do 45 metrov, veľké formácie sú však niekoľkonásobne dlhšie. Steblá sú väčšinou špirálovito položené. Najčastejšie sa vyskytujú v južnom Anglicku, ale našli sa aj v Austrálii, Írsku, Švédsku, Holandsku, Belgicku, Francúzsku, Taliansku, Španielsku, Švajčiarsku, Maďarsku, Rumunsku, Bulharsku, bývalom ZSSR, na Novom Zélande, v Botswane, Japonsku, Afganistane, Turecku, Egypte, Brazílii, Portoriku, Mexiku, Kanade, USA, Nemecku, Česku a inde. Podľa niektorých odhadov jeden kruh vznikne niekde na svete raz za týždeň.
Už zo skutočnosti, že steblá napriek ohnutiu nie sú zlomené, niektorí ľudia vyvodili záver, že nemôžu byť dielom ľudí, a že sú teda výsledkom buď neznámeho prírodného javu alebo mimozemšťanov. Aj ľudia, ktorí veria, že kruhy nie sú dielom ľudí, dnes už zastávajú názor, že veľká väčšina kruhov určite je vytvorená ľudmi (teda podvod).

Dejiny

Podľa niektorých bádateľov pochádza najstarší doložený kruh v obilí už z roku 1678. Je zaznamenaný v spise The Mowing Devil (Kosiaci diabol). V spise sa hovorí, že istý sedliak raz zahrešil o svojom poli, ktoré mu istý roľník nechcel pokosiť, "Nech ho teda poseká ďas" a v tú istú noc žiarilo ovsené pole, ako keby horelo plameňom, a ráno bolo pole pokosené tak čisto, ako by to žiaden smrteľník nedokázal. Pripojený obrázok v texte zobrazuje čerta, ako kosí obilie do kruhu v poli. Text však hovorí o pokosení (síce po kruhoch ale) celého poľa a teda nielen jeho časti, takže nejde vlastne vôbec o kruh, a okrem toho text hovorí o kosení, nie o stláčaní stebiel. 
V roku 1880 John Rand Capron uverejnil vo vedeckom časopise Nature článok opisujúci zhluk kruhov v obilí v Anglicku. Z roku 1932 pochádza prvá fotka kruhu v obilí; zhotovil ju a príslušný zhluk kruhov v obilí opísal archeológ  Eliot Cecil Curwen v článku v archeologickom časopise Sussex Notes and Queries v článku Crop-marks on Stoughton Down. V roku 1963 slávny britský astronóm Patrick Moore napísal list časopisu New Scientist o okrúhlom 8 stôp širokom kráteri v poli zemiakov v Anglicku z leta toho istého roku a v blízkosti nájdenej krave so spálenou srsťou, ktorý si všimli aj vtedajšie tlačené médiá. Moore si pri príležitosti opisu tohto krátera všimol na okolitých poliach prítomnosť toho, čo by sme dnes nazvali typické kruhy v obilí, hoci v tom čase ešte nebudili - ako uvádza - väčší záujem. Z krátera existujú fotky, z priľahlých kruhov v obilí nie.
Viacero bádateľov hľadalo kruhy v obilí aj na leteckých fotkách Anglicka zo 40. až 60. rokov, ale žiadne nenašli. Z hľadiska otázky, kedy kruhy prvýkrát vznikli je úplne extrémny (dôkazmi nepodložený) názor oxfordského meteorológa dr. Georga Teburyho Meadena, ktorý tvrdí, že kruhy slúžili ako vzor pravekým kamenným kruhom v Avesbury a Stonehenge. 
Ďalším doloženým kruhom v "obilí" (nešlo o obilie) bol kruh vytvorený v močiarnej tráve, ktorý pozoroval majiteľ banánovej plantáže pri sídle menom Tully v austrálskom Queenslande v roku 1966, ako pozostatok na tom mieste v močiari, z ktorého vraj videl chvíľu predtým odletieť osem metrov široký lietajúci tanier. Kruh skúmalo aj austrálske vojenské letectvo a došlo k záveru, že kruh vznikol nejakým lokálnym meteorologickým javom, čo však miestni meteorológovia odmietli. Ďalší kruh nasledoval v roku 1971 v Austrálii a v roku 1972 v Anglicku.
Od druhej polovice 70. rokov sa kruhy vyskytovali pravidelne najmä (ale nielen) v južnom Anglicku. Obrazce sa stávali postupne zložitejšími (už to neboli len kruhy), pričom niektoré zobrazovali zložité matematické rovnice, napr. fraktály. V roku 1991 dvaja britskí dôchodcovia (Doug Bower a Dave Chorley) v bulvárnom (už zaniknutom) britskom denníku Today uviedli, že sú autormi asi 200 kruhov od roku 1978, a že ich inšpiroval vyššie uvedený prípad z roku 1966 v Austrálii. Ukázali aj spôsob, akým robili jeden kruh. V roku 1992 sa odohrala aféra prezývaná niekedy Circlegate: Ufológ Armen Victorian nahral rozhovor, ktorý viedol pod falošným menom s Jimom Schnabelom - Američanom, ktorý v tom čase písal početné články v rôznych novinách a časopisoch tvrdiace, že kruhy v obilí sú podvod - pričom Schnabelovi tvrdil, že má záujem zúčastniť sa jeho kampane proti kruhom. V tomto rozhovore Schnabel povedal, že sa zúčastňuje na organizovanej kampani s cieľom zabezpečiť, aby sa fenomén kruhov v obilí dostal preč z médií. Do akcie je vraj zapojených viacero tajných služieb, zo štátov najmä Spojené kráľovstvo, USA, Nemecko a Vatikán. Vraj ide o niečo ako "spirituálnu vojnu" a diskreditáciou fenoménu sa viaceré organizácie snažia zabrániť, aby sa zabránilo "zmenám v chápaní sveta k horšiemu", ktorú vnímanie týchto kruhov ľuďmi vraj spôsobuje. Po zverejnení obsahu rozhovoru Schnabel tvrdil, že išlo z jeho strany o žart.