google/wiki40b huggingface dataset:
Ferdinand I. (Rumunsko)

Životopis

Narodil sa v Sigmaringene v južnom Nemecku princovi Leopoldovi Hohenzollernskému a jeho infantke Antónii Portugalskej (1845–1913), dcére kráľovnej Márie II. a kráľa Ferdinanda II.
Následníkom rumunského trónu sa stal v roku 1881, pretože kráľ Karol I. mal len jedinú dcéru, ktorá zomrela v detskom veku, a tak zostal bez dediča.
10. januára 1893 si v Sigmaringene vzal za manželku Máriu Edinburghskú, dcéru britského princa Alfreda, vojvodu z Edinburghu a veľkovojvodkyne Márie Alexandrovny. Mária bola vnučkou kráľovnej Viktórie a sesternicou ruského cára Mikuláša II.
Ferdinand I. sa stal v roku 1909 v Rakúsku 1 174. rytierom Rádu zlatého rúna a v roku 1924 868. rytierom Podväzkového radu.

Rumunským kráľom

Rumunský kráľ Karol I. zomrel ešte pred vstupom Rumunska do prvej svetovej vojny 10. októbra 1914 a keďže nemal dediča, pretože jeho jediná dcéra zomrela v 4 rokoch, nastúpil na rumunský trón jeho synovec Ferdinand I. 10. októbra 1914 sa teda Ferdinand Hohenzollern-Sigmaringenský (neskôr len Hohenzollernský) stal rumunským kráľom Ferdinandom I. a bol ním až do svojej smrti 20. júla 1927.

Vláda za prvej svetovej vojny

Aj keď bol Ferdinand člen jednej z vetví rodu Hohenzollernovcov rovnako ako nemecký cisár Viliam II., presadzoval, aby sa jeho krajina zúčastnila vojny skôr na strane Dohody a tak Rumunsko vstúpilo 27. augusta 1916 do vojny na strane Dohody. Vďaka tomuto získal prezývku Loyal, pretože rešpektoval svoju prísahu rumunskému parlamentu z roku 1914:
„Budem vládnuť ako dobrý Rumun.“
Vstup Rumunska do vojny však ruskej protiofenzíve nepomohol. Front sa roztiahol do šírky a zastavil. Vojsko Rumunska preniklo hlboko do Sedmohradska (vtedy v Uhorsku), ale rakúsko-nemecká armáda Rumunov prinútila ustúpiť a ústredné mocnosti obsadili skoro celé Rumunsko. V čase dobytia Bukurešťi (21. novembra) zomrel rakúsky cisár František Jozef I. Vysilený Rumuni podpísali 7. mája 1918 mier s Nemeckom, pretože Rumunsko nebolo schopné pokračovať vo vojne (bez podpory Ruska), ale po vyradení Bulharska z boja sa Rumunsko 10. októbra 1918 opäť pripojilo do konfliktu na strane Dohody, deň pred ukončením bojov na západnej fronte a mesiac pred definitívnym koncom vojny.

Po vojne

Po prvej svetovej vojne bolo úsilie Rumunov odmenené predovšetkým tým, že sa k ním pripojili Besarábia, Bukovina a Sedmohradsko s Banátom. Ferdinand sa vtedy stal vládcom zatiaľ najväčšieho rumunského štátu tzv. Veľkého Rumunska. Krátko po vojne viedlo Rumunsko spoločne s Česko-Slovenskom a Juhosláviou krátku vojnu proti Maďarskej republike rád. Rumunské vojska následne obsadili Budapešť a v novembri sa stiahli späť na svoje územie. V už medzivojnovom pokoji bol 15. októbra 1922 vo veľkolepej ceremónii Ferdinand I. korunovaný za rumunského kráľa v  historickom kresle v Alba Iulia, v Sedmohradsku.
Zomrel v Sinaia 20. júla 1927, a na trón po ňom nastúpil jeho vnuk Michal I., zastupovaný regentskou radou. Regentská rada mala 3 členov a jedným z nich bol Ferdinandov druhý syn, princ Mikuláš. Kráľ Ferdinand je pochovaný v Curtea de Argeş v Rumunsku.
Thuré

Poloha

Obec má rozlohu 43,47 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 867 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maxim Vyznávač

Maxim Vyznávač (iné mená: Maximus Confessor, Maximos Homologétés; gr. Μάξιμος ὁ Ὁμολογητής, csl.  Маѯїмъ Исповѣдникъ) (* 580 – † 13. augusta 662) bol grécky mních, teológ, mystik a cirkevný otec. Je uctievaný ako svätec – prepodobný. Jeho prívlastok Vyznávač označuje, že veľa trpel pre vieru, ale nezomrel pri mučení (nestal sa mučeníkom).
V roku 662 ho v Carihrade súdili za vzburu proti cisárskej kompromisnej formule. Odrezali mu jazyk, odťali pravú ruku a poslali do vyhnanstva, kde zomrel. Je posledným z novoplatonikov medzi gréckymi cirkevnými otcami.
Maxim Vyznávač bol „dominantná osoba vo vývoji kresťanského učenia na Východe počas 7. storočia.“
V gréckokatolíckej cirkvi má sviatok dva razy v roku – 21. januára a 13. augusta.
Virgo A

História pozorovaní

V roku 1781 publikoval francúzsky astronóm Charles Messier katalóg 103 objektov, ktoré mali hmlistý vzhľad. Bol určený na identifikáciu objektov, ktoré by sa inak mohli zamieňať s kométami. V nasledujúcom použití bola každá položka katalógu skratku „M“ a číslo. To znamená, že Virgo A (Messier 87) bol osemdesiaty siedmy objekt uvedený v Messierovom katalógu. Počas 80. rokov 19. storočia, bola galaxia Virgo A zahrnutá ako NGC 4486 v Novom všeobecnom katalógu hmlovín a hviezdokôp, ktorý publikoval dánsko-írsky astronóm John Dreyer, ktorý ho založil predovšetkým z pozorovaní anglického astronóma Johna Herschela.
V roku 1918 americký astronóm Heber Doust Curtis z Lick Observatory poznamenal, že Virgo A nemá špirálovú štruktúru a pozoruje „zvláštny priamy lúč, zrejme spojený s jadrom tenkou líniou hmoty“. Lúč sa javil najjasnejší v blízkosti galaktického centra. V nasledujúcom roku dosiahla supernova v M87 maximálnu fotografickú magnitúdu 21,5, hoci táto udalosť nebola zaznamenaná, kým si ruský astronóm Innokentij A. Balanovskij nepozrel fotografické platne v roku 1922.

Zaradenie medzi galaxie

V roku 1922 americký astronóm Edwin Hubble zaradil Virgo A spolu so špirálovými hmlovinami medzi mimogalaktické hmloviny, ale pretože Virgo A nemá špirálovú štruktúru, uviedol ju ako príklad jasnej guľovej hmloviny. V roku 1926 zostavil nový spôsob triedenia hmlovín a rozlíšil v ňom hmloviny patriace do Mliečnej cesty a nezávislé hviezdne ostrovy, ktoré ležia za hranicami Mliečnej cesty. Virgo A zaradil mezi eliptické mimogalaktické hmloviny bez zjavného predĺženia (trieda E0).
V roku 1931 ju Hubble zaradil medzi členov Kopy galaxií Panna a ako predbežný odhad jej vzdialenosti uviedol 5,9 milióna svetelných rokov (1,8 milióna parsekov). V tej dobe to bola jediná eliptická galaxia, v ktorej boli rozoznané jednotlivé objekty. Tie boli považované za hviezdy, ale boli to guľové hviezdokopy a preto se odhadnutá vzdialenosť galaxie veľmi líšila od správnej hodnoty. Jednotlivé hviezdy totiž neboli vidieť ani na ostrej snímke, kterú v roku 1998 odfotografoval Hubblov vesmírny ďalekohľad. Vo svojom diele The Realm of the Nebulae vydanom v roku 1936 chcel Hubble opraviť a ustáliť vtedajšie názvoslovie. Niektorí astronómovia totiž označovali mimogalaktické hmloviny jako „vnútorné (externé) galaxie“, pretože to sú hviezdne systémy ležiace vo veľkej vzdialenosti od Mliečnej cesty, zatiaľ čo iní dávali prednosť obvyklému názvu „mimogalaktická hmlovina“, pretože „galaxia“ bol vyhradený názov pro Mliečnu cestu. Virgo A však bola označovaná za mimogalaktickú hmlovinu prinajmenšom ešte v roku 1954.
La Celette

Poloha

Obec má rozlohu 24,81 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Personal defense weapon

PDW (angl. skratka Personal defense weapon, v preklade osobná obranná zbraň) je typ kompaktnej automatickej zbrane menšej ako útočná puška, ktorá však má väčší dostrel, kadenciu a priebojnosť ako pištole či klasické samopaly. Väčšinou je tento typ chybne označovaný ako samopal. Na rozdiel od samopalu, ktorý používa pištoľové strelivo, PDW používa špecifický typ munície, ktorá má dostatočnú silu, aby prešla cez kevlar nepriestrelnej vesty. Prvý koncept PDW bol predstavený v 80. rokoch.
Waterloo (železničná stanica)

Meno

Stanica dostala svoje meno podľa Bitky pri belgickom Waterloo, v ktorej bol porazený Napoleon Bonaparte. Ironicky, v súčasnosti je práve Waterloo International vstupnou bránou do Londýna pre cestujúcich z Francúzska a Belgicka. V roku 1998 francúzsky politik Florent Longuepée napísal list britskému premiérovi Tonymu Blairovi a (neúspešne) ho vyzval, aby stanica bola premenovaná, keďže jej súčasné meno je necitlivé voči francúzskym návštevníkom.

História

Prvú stanicu otvorila v 11. júla 1848 spoločnosť London & South Western Railway. Stanica nebola pôvodne navrhnutá ako prestupný uzol a s pribúdajúcimi rokmi sa budova stávala neprehľadnejšou. Na konci 19. storočia bolo prijaté rozhodnutie a celá stanica bola zrovnaná so zemou a začalo sa stavať odznova. Stavba trvala od roku 1900 až do roku 1922, pričom nová stanica mala celkom 21 nástupíšť a jej vstupná hala bola celkom 244 metrov dlhá. Počas druhej svetovej vojny bola však ťažko poškodená pri bombardovaní Londýna nemeckým letectvom a vyžiadala si opätovnú rekonštrukciu.
Po privatizácii britských železníc (British Rail) bolo vlastníctvo a správa stanice prevedené na spoločnosť Railtrack, a násladne na spoločnosť Network Rail. Vlaky z Waterloo premávajú zvyčajne na juh a juhozápad Anglicka a sú prevádzkované spoločnosťou South West Trains.

Dopravné spojenie

Stanica je priamo prepojená na londýnske metro. Na stanici Waterloo zastavujú tieto linky: Bakerloo, Northern, Jubilee a Waterloo & City Line.
Bantigny

Poloha

Obec má rozlohu 3,17 km². Najvyšší bod je položený 65 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 463 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ortodoxná synagóga v Prešove

Budova

Veľkú ortodoxnú synagógu, postavila roku 1898 stavebná firma Kollacsek a Wirth. Je to dvojpodlažná budova bez veží. Strohé neorománsko-maurské fasády možno považovať za poklad synagogálnej architektúry. Budova smeruje na juhovýchod v smere na Jeruzalem (v smere k Svätej zemi). Náklady na výstavbu synagógy dosiahli sumu 48 000 zlatých.

Interiér

Aron ha-kodeš, alebo Archa slúžiaca na uloženie Tóry, pochádza od košického sochára Bacsóa, nástenné maľby od maliara Grazla. Bohato zdobené interiéry so zachovaným inventárom sú jednými z najatraktívnejších židovských pamiatok na Slovensku.

Snaha o prevezenie Synagógy

V roku 1989 prejavila americká organizácia Pacific Jewish Center so sídlom v Los Angeles záujem previezť interiér synagógy do USA. Napriek podpore niektorých straníckych činiteľov sa plán nezrealizoval a to predovšetkým vďaka odporu členov židovskej obce v Prešove, ale aj v dôsledku zmeny spoločenskej situácie.

Múzeum

Prvé Židovské múzeum v Prešove, ktoré bolo zároveň jedným z prvých na Slovensku bolo sprístupnené v roku 1931 v budove Kumštu. O jeho založenie sa zaslúžili najmä predseda geologickej obce Ing. Eugen Bárkány a dr. Teodor Austerlitz, syn slávneho prešovského rabína. Počas vojny bola zastavená jeho činnosť. Nakoľko nebol po vojne záujem o obnovenie jeho činnosti Ing. Bárkány sprostredkoval prenesenie zbierky do Štátneho židovského múzea v Prahe. Tam sa nachádzali až do rozpadu Česko-Slovenska.
V roku 1993 boli vrátené a 25. novembra bola časť zbierky sprístupnená verejnosti ako Stála expozícia Bárkányho zbierka judaík inštalovaná v prešovskej ortodoxnej synagóge. Zbierka je umiestnená na poschodí - ženskej galérii. Zbierka je v správe Múzea židovskej kultúry, ktoré je súčasťou Slovenského národného múzea.
Omelmont

Poloha

Obec má rozlohu 4,69 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 265 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mittersheim

Poloha

Obec má rozlohu 16,77 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 221 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 600 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Náhodný turista

Dej

Samotársky Macon Leary (William Hurt) žije v Baltimore, v štáte Maryland, a živí sa ako spisovateľ cestovných sprievodcov. Jeho diela sú určené hlavne cestujúcim, ktorí trávia veľa času na služobných cestách a cítia sa tam nepohodlne. So svojou ženou Sarah (Kathleen Turner) sa už rok snažia vyrovnať s tragickou smrťou ich syna. Raz večer po Maconovom návrate zo služobnej cesty sa rozhodne Sarah oznámiť mu, že sa chce rozviesť a presťahovať.
Keď Macon jedného dňa odnesie svojho psa Edwarda do útulku, pretože sa o neho nemá kto postarať v čase jeho neprítomnosti, zoznámi sa tam s excentrickou cvičiteľkou psov Muriel (Geena Davisová). Ta mu ponúka pomoc a svoje služby. Macon to zo začiatku odmieta. V suteréne svojho domu sa mu však stane nehoda a zlomí si nohu. Keďže je odkázaný na cudziu pomoc, odsťahuje sa na čas k svojim trom nekonvenčným súrodencom Rose (Amy Wright), Porterovi (David Ogden Stiers) a Charlesovi (Ed Begley Jr.). Večeri trávia podivnými spoločenskými hrami a ignorovaním akýchkoľvek telefonátov a návštev. Jedného dňa sa pri dverách objaví Maconov vydavateľ Julian (Bill Pullman) a Rose sa zapáči.
Macon sa po týždňoch váhania a nezvládania psa rozhodne prijať pomoc od Muriel, ktorá začne Edwarda cvičiť. Vytvára sa medzi nimi nové puto. Macon sa na pokraji ich vzťahu bráni zoznámeniu sa s Alexom (Robert Hy Gorman), synom Muriel, nakoniec šarmu oboch podľahne. Macon trávi v ošuntelom byte čím viac času s novou partnerkou a s Alexom chodí nakupovať a na výlety. Vzťah sa rozvíja aj medzi Rose a Julianom, ktorý sa rozhodnú zobrať. Ako družička má ísť Sarah, bývalá švagrová nevesty. Po ročnom odlúčení Sarah zisťuje, že by sa rada vrátila k Maconovi. On sa nedokáže rozhodnúť, nakoniec ale opustí Muriel a vráti sa do svojho veľkého domu.
Pri jednej ceste do Paríža sa v lietadle objaví Muriel. Nielenže cestuje rovnakým letom, ale v Paríži sa ubytuje aj v rovnakom hoteli ako Macon. Snaží sa ho pozvať na večeru, ale on to odmieta. Raz v noci opäť doplatí na nešikovnosť a po bolestiach chrbtice sa nemôže hýbať. Sarah preto priletí zo Štátov, aby sa mohla o neho postarať. Pár dní mu dáva medikamenty, ale raz popoludní sa napätá atmosféra uvoľní v hádke. Sarah totiž zistila, že Muriel nocuje v rovnakom hoteli a začne obviňovať Macona. Ten si uvedomí, že už s ňou žiť nechce a rozhodne sa pre spoločný život s Muriel a jej synom. Film končí scénkou, v ktorej Macon ide v taxíku na letisko, keď v tom zahliadne Muriel. Požiada taxikára, aby zastavil.

Poznámka

Keďže film nemá slovenský distribučný názov, ide o prevzatý preklad z češtiny.
Miloslav Okál

Životopis

Študoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V rokoch 1937-1941 pôsobil ako stredoškolský profesor v Liptovskom Mikuláši a Nitre. Od roku 1941 pracoval na FiF UK v Bratislave, kde bol vedúcim Katedry klasickej a semitskej filológie. V roku 1954 bol menovaný za univerzitného profesora a v roku 1961 získal titul Doktor vied.
V pedagogickej a prekladateľskej práci sa zameral na diela antických filozofov a latinských humanistov. Okrem iného preložil do slovenčiny veľké starogrécke eposy Ilias a Odysea. Napísal aj niekoľko vysokoškolských učebníc a vyše 100 štúdií z klasickej filológie.
Maisoncelle-et-Villers

Poloha

Obec má rozlohu 11,08 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 189 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 74 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
AS Saint-Étienne

Začiatky

AS Saint-Étienne bol založený 17. apríla 1919 členmi potravinárskeho reťazca „Amicale de employes de la Societe de magasins Casino“. Táto firma mala v znaku zelenú farbu, a tak sú klubová farba zelená. Kvôli pravidlám Francúzskej futbalovej federácie nemohli v roku 1920 mať v názve Casino. Aby mali iniciálky A.S.C. zmenili názov na Amical Sporting Club.
V roku 1928, Pierre Guichard (syn riaditeľa Casino Geoffroya Guicharda) prevzal klub a premenoval ho na Association Sportive Stephanoise. V roku 1933 sa stal profesionálnym klubom a dostal terajší oficiálny názov Association Sportive Saint-Étienne. Do najvyššej francúzskej ligy sa prvýkrát dostal v sezóne 1937 – 1938.

Vzostup

V roku 1955 ASSE vyhral historicky prvú trofej, Charles Drago Cup. V roku 1957 získali prvý ligový titul. Ako francúzsky majstri sa zúčastnili Ligy majstrov. Odohrali dvojzápas proti Rangers FC, ale napriek domácej výhre nepostúpili.
V roku 1961 sa stal prezidentom klubu Roger Rocher. V nasledujúcom roku vyhrali Coupe de France ale aj zostúpili do druhej ligy. V roku 1963 vyhrali druhú ligu a vrátili sa naspäť do prvej ligy. Po návrate zažil klub vzostup, vyhrali domácu ligu. Medzi rokmi 1967 – 1970 vyhrali štyri po sebe idúce ročníky domácej ligy a dvakrát Coupe de France.
Robert Herbin bol v roku 1972 menovaný trénerom klubu. V roku 1974 a 1976 vyhral s klubom domácu liga a pohár. V roku 1976 dosiahol deviaty ligový titul. V tom istom roku hrali finále ligy majstrov proti Bayernu Mníchov. Tento zápas prehrali tesne 1-0. V roku 1977 vyhrali šiesty a zatiaľ posledný Coupe de France. Posledný ligový titul vyhrali v roku 1981, bol to desiate víťazstvo a tým sú najúspešnejší víťazi francúzskej najvyššej súťaže.

Úpadok

V roku 1982 viedol finančný škandál poklesu klubu. Prezident Roger Rocher musel opustiť klub a strávil niekoľko mesiacov vo väzení. Od tejto chvíle strávil klub dlhý čas v druhej polovice tabuľky a v druhej lige. Aj keď športové výkony boli chabé stále mali podporu od svojich fanúšikov. 
Klub sa do prvej ligy vrátil v roku 1999 a skončili na šiestom mieste. Priaznivci dúfali že klub bude dosahovať úspechy s brazílskymi útočníkmi Aloísiom a Alexom. Ale v roku 2001 Alex a ukrajinský brankár Maksym Levytskyi kvôli použitiu falošných pasoch museli odísť z klubu. Vyšetrovanie zistilo, že do tohto prípadu boli zapletený niektorý vedúci pracovníkov klubu. Saint-Étiennu bolo odpočítaných sedem bodov a zostúpili do druhej ligy.

Obnovenie

Po zostupe do Ligue 2 dlho bojovali o postup do Ligue 1. V roku 2004 vyhrali Ligue 2 a postúpili do najvyššej súťaže. V nasledujúcej sezóne skončili na šiestom mieste a po mnohých rokoch sa zúčastnili medzinárodnej súťaže, Intertoto cup. V sezóne 2007 – 2008 skončili piaty a čím si zaručil účasť v Pohári UEFA po 27 rokoch, napokon skončili v osemfinále. V sezóne 2008 – 2009 skončili až na 17. mieste. V poslednom zápase s Valenciennesom pri výhre 4 – 0 si zabezpečili zotrvanie v Ligue 1.
Wintzenheim (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 18,97 km². Najvyšší bod je položený 827 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 573 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prisťahovalectvo

Imigrácia alebo prisťahovalectvo je trvalé alebo dlhodobé prisťahovanie sa osôb na územie daného, z ich pohľadu cudzieho, štátu. Osoby túto činnosť vykonávajúce sú prisťahovalci alebo imigranti. Opakom imigrácie je emigrácia (vysťahovalectvo). Počas Európskej migračnej krízy zaznamenalo Slovensko v roku 2015 celkovo 330, a v roku 2016 146 žiadateľov o azyl.

Problémy s imigráciou

Imigranti môžu pochádzať z krajín s nízkou životnou úrovňou a z odlišného kultúrneho prostredia. Po ich príchode do cieľovej krajiny tí, čo nie sú schopní sa prispôsobiť zvyčajne vytvárajú svoju vlastnú enklávu s kultúrnym prostredím svojej pôvodnej krajiny a tak vznikajú getá. Prisťahovalci sa v nich cítia odtrhnutí od majoritnej spoločnosti. Naopak u miestnych prebúdzajú reakcie ako je xenofóbia.  Od roku 2015 prebieha v Európskej únii Európska migračná kríza, spôsobená veľkým počtom imigrantov. Maďarsko ju napríklad riešilo výstavbou 175 km dlhého pohraničného plotu v lete 2015 pozdĺž hranice so Srbskom. Plot medzi Mexikom a USA (Mexico–United States barrier) mal už v roku 2009 dĺžku 930 km a prezident D. Trump ho plánoval predĺžiť pozdĺž celých hraníc s Mexikom (3,201 km).
La Chapelle-Saint-André

Poloha

Obec má rozlohu 27,15 km². Najvyšší bod je položený 310 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ardoix

Poloha

Ardoix má rozlohu 12,15 km². Najvyšší bod je položený 397 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Ardoix má 1050 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Autá

Dej filmu

Hlavným hrdinom je pretekár-nováčik Bleskový McQueen. Ten je jedným z 3 pretekárov, ktorí majú šancu na titul Zlatý piest. Cestou na posledné rozhodujúce preteky má nehodu a dostane sa do zabudnutého mestečka Chladičové Kúpele. Pretože zdemoluje miestnu cestu, musí tu zostať, kým ju opraví. Časom sa spriatelí so všetkými obyvateľmi a zamiluje sa do miestnej krásky Sally. Noví známi mu ukážu, že život nemusí byť len o víťazstve. Potom, ale Bleska vypátrajú  novinári a on sa zúčastní posledných rozhodujúcich pretekov. V nich síce nezvíťazí, ale urobí dobrý skutok keď veterána Kinga dotlačí do cieľa jeho posledných pretekov. Ponuku návrh na angažmán pri vysnívanom sponzorovi,  ale nakoniec odmieta. V závere filmu potom oživuje slávu slávnej cesty Route 66, na ktorej Chladičové Kúpele ležia.
Vpád pasovských

Vpád pasovských, vpád armády arcikniežaťa Leopolda Pasovského – bojovného pasovského biskupa a bratranca cisára Rudolfa II. Habsburského do Čiech.
So súhlasom cisára vojsko, pôvodne sústredené v Porýní, vpadlo v januári 1611 do Čiech s cieľom napomôcť Rudolfovi k vráteniu mocenských pozicií proti svojmu bratovi Matejovi. Vojsko pritiahlo až k Prahe a v polovici februára obľahlo Pražský hrad. Jeho vyčíňanie prerástlo v bezbrehé rabovanie, čo vyvolalo nevôľu nielen u obyvateľstva, ale i u predstaviteľov českých stavov. Tí na zastavenie vyčíňania vojakov povolali do Prahy Rudolfovho brata Mateja. V marci 1611 bol vpád zastavený a jeho účastníci z Čiech vypudení. Výsledkom vpádu bola v apríli 1611 abdikácia cisára Rudolfa II. na českého kráľa a zvolenie Mateja II. za českého kráľa.
Pin-Balma

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 906 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Baudel

Poloha

Obec má rozlohu 30,09 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 285 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vrbické pleso

Ochrana územia

Od roku 1975 je národnou prírodnou pamiatkou. Chránené územie má ochranné pásmo o výmere 24,71 ha. Je tvorené najmä porastami smreka s vtrúsenou jarabinou vtáčou. Na okraji plesa sa nachádzajú plôšky rašelinísk s kopčekmi tvorenými najmä druhmi rašelinníkov, ploníkom obyčajným, brusnicou čučoriedkovou, rosičkou okrúhlolistou.
Okolie Vrbického plesa je dobre sprístupnené turistickými chodníkmi.
Étais-la-Sauvin

Poloha

Obec má rozlohu 44,79 km². Najvyšší bod je položený 365 m n. m. a najnižší bod 178 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 691 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boxer a smrť

Obsah

Dej filmu sa vracia do obdobia II. svetovej vojny. Odohráva sa v koncentračnom tábore, hlavnými postavami sú Slovák Komínek a nemecký veliteľ Walter Kraft. Kraft ako profesionálny boxer v civilnom živote si spomedzi väzňov vyberie jedného na aktívny tréning, aby po skončení vojny mohol pokračovať v svojej profesii. Zvolí si niekdajšieho amatérskeho boxera Komínka. Komínek nemusí pracovať s ostatnými a dostáva sa mu i viac jedla. Niektorí väzni mu tieto výhody závidia. Komínek nachádza oporu v Poliakovi Venzlakovi, ktorý ho kedy-tedy trénuje a dáva mu rady. Jeho najcennejšou radou je, aby Kraftovi iba uhýbal a nesnažil sa ho poraziť.
Kraft sebavedomo pästiarske súboje vyhráva a jeho postava sa spočiatku zdá sympatická a čestná. Avšak jeho priazeň voči Komínkovi pominie v momente, keď ho ten v ringu porazí ako pomstu za umučenie priateľa. Keď rozhodca vyhlási za víťaza Komínka, Kraft ho obviní z nečestnej hry za podpásový kopanec, ktorý však nikto zo zúčastnených neregistroval. Pohoršený Kraft je rozhodnutý oplatiť domnelý úder smrťou, no na manželkin príhovor mu daruje život. Komínek sa však pre návrat do tábora a smrť nakoniec rozhodne sám, keď pochopí, že cenou za jeho prepustenie je poprava 40 spoluväzňov.
La Cochère

Poloha

Obec má rozlohu 12,92 km². Najvyšší bod je položený 252 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barkas

Barkas bol východonemecký výrobca malých úžitkových vozidiel, sídliaci v meste Karl-Marx-Stadt (dnes Chemnitz).
Výroba najznámejšieho modelu B1000 začala v roku 1961 a trvala až do roku 1991.
Na Slovensku fanúšikov Barkasa združuje "Stredoslovenský Trabantklub o.z." so sídlom v Slovenskej Ľupči.