google/wiki40b huggingface dataset:
Déodat Gratet de Dolomieu

Život

Narodil sa v Dolomieu neďaleko La Tour-du-Pin, ako jedno z 11 detí Marquisa de Dolomieu a jeho ženy Marie-Françoise de Berénger. Od mladosti sa zaujímal o prírodu. V 12 rokoch vstúpil do armády, kde slúžil v Ráde maltézskych rytierov. Vo veku 18 rokov počas súboja usmrtil svojho kolegu, za čo bol odsúdený na doživotie, po 9 mesiacoch vo väzení bol po zákroku pápeža Klementa XIII. prepustený.
Vo väzení študoval fyziku a po prepustení podnikol viacero vedeckých ciest po Stredomorí. Zaujímal sa o mineralógiu, vulkanológiu a vznik pohorí. Napriek svojmu záujmu o sopky považoval za hlavnú horotvornú silu more a dávne katastrofické udalosti, čím sa zaradil medzi neptunistov a katastrofistov. Bol dobrým pozorovateľom prírodných javov, mnoho času strávil zbieraním a kategorizáciou vzoriek a údajov. 
V roku 1780 Dolomieu pre nezhody s nadriadenými odišiel z armády a venoval sa iba vedeckej práci. Počas ciest do Tirolských Álp Dolomieu objavil vápenatú usadenú horninu, ktorá na rozdiel od vápenca reagovala so slabou kyselinou iba veľmi mierne. Tento objav zverejnil v roku 1791 v časopise Journal de Physique. V roku 1782 Nicolas-Théodore de Saussure horninu a minerál, ktorý ju tvoril pomenoval dolomit (franc. dolomie). Podľa prevládajúcej horniny bola pomenovaná aj časť Álp v Taliansku, ktorá sa dnes volá Dolomity.
Dolomieu bol jedným z prvých priaznivcov Francúzskej revolúcie, ktorá sa začala v roku 1789. Avšak po poprave jeho priateľa Duca de la Rochefoucaulda, s revolúciou prestal sympatizovať. Bol sympatizantom Napoleona Bonaparte. V roku 1795 počas revolučných udalostí prišiel o celý svoj majetok a tak prijal miesto profesora prírodných vied na École Centrale v Paríži. Podieľal sa tiež na spracovaní mineralogickej časti francúzskej Metodickej Encyklopédie. O rok neskôr bol menovaný do funkcie banského inšpektora a profesora na parížskej vysokej škole baníckej. 
V roku 1798 sa podieľal na Napoleonovom ťažením do Egypta, počas expedície však ochorel a v marci 1799 Severnú Afriku opustil. Počas návratu z Alexandrie však bola loď, na ktorej sa plavil, nútená v dôsledku zlého počasia vplávať do talianskeho prístavu Taranto. Následne bol na príkaz veľmajstra rádu maltézskych rytierov zatknutý v talianskom Neapole a prevezený na Sicíliu do Messiny, kde dva roky strávil vo väzení v zlých podmienkach. Dôvodom jeho zatknutia bola účasť na sprostredkovaní kapitulácie Malty Napoleonovi. Proti jeho uväzneniu protestovala i svetová vedecká verejnosť, jeho prepustenie však bolo dosiahnuté až po opätovnom získaní Talianska Napoleonom po bitke pri Marengu v roku 1801. Po prepustení sa venoval mineralógii v Parížskom múzeu prírodnej histórie. Zomrel v priebehu 6 mesiacov po prepustení v dôsledku zlého zdravotného stavu spôsobeného zlými podmienkami vo väzení. Jeho veľká kolekcia minerálov sa dnes nachádza v prírodovednom múzeu v Paríži.
Abbévillers

Poloha

Obec má rozlohu 11,18 km². Najvyšší bod je položený 612 m n. m. a najnižší bod 427 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 055 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hana Maciuchová

Životopis

Počas štúdia na gymnáziu sa venovala ochotníckemu divadlu a bola členkou Studia pri Divadle Oldřich Stibora v Olomouci. Po strednej škole nastúpila na pražskú Divadelné fakultu Akadémie múzických umení, ktorú ukončila úspešne v roku 1968. Kjej profesorom na DAMU patrili napr. Radovan Lukavský a Karel Höger, tiež Libuše Havelková, František Salzer a Helena Tesárková. 
Od roku 1969 bola členkou Divadlo za branou a od roku 1971 hrá v Divadle na Vinohradech. V poslednej dobe zaujala napr. v inscenácii Studia DVA Na konci duhy, kde stvárnila herečku Judy Garland.
V roku 1994 začala učiť na konzervatóriu v Prahe.
Je známa zo svojich rolí v televíznych seriáloch Krkonošské pohádky, Nemocnice na kraji města, Chalupáři,Ulice a Žena za pultem. Hrala i vo filmoch Samotáři, Lucie, postrach ulice, Člověk proti zkáze či Únos domů.

Herecké ocenenia

12. apríla 2008 a 18. apríla 2009 získala cenu TýTý pre najlepšiu herečku. Ďalej ju diváci zvolili medzi desiatku najobľúbenejších herečiek v ankete Hvězda mého srdce, ktorú vyhlásila začiatkom roku 2008 Česká televize.
V rokoch 1998, 2005 a 2010 získala ocenenie (Ne)viditelný herec – 1. miesto za najpopulárnejšie herecký výkon na vlnách Českého rozhlasu .
Pri príležitosti štátneho sviatku jej bola dňa 28. októbra 2010 udelená Medaila Za zásluhy v oblasti kultúry.
Fobos 1

Priebeh letu

Sonda bola vypustená 7. júla 1988 o 17:38:04,306 UTC nosnou raketou typu Proton-K/D-2 z kozmodrómu Bajkonur. Počas preletu medziplanetárnym priestorom od Zeme k Marsu boli skúmané vlastnosti prostredia, kozmické žiarenie a žiarenie Slnka.
Koncom augusta 1988 bola na sondu vyslaná pravidelná dávka povelov, ktorá mala okrem iného zapnúť gama spektrometer. Vzhľadom na to, že v riadiacom stredisku bol v tom čase pre poruchu odstavený sálový počítač, na ktorom sa mala pomocou pozemného duplikátu sondy preveriť správnosť povelovej dávky, bola dávka odoslaná bez tejto kontroly. Zhodou okolností v nej však chýbal povel prepájajúci časť dávky zo služobného systému na vedecké prístroje. V dôsledku toho bol povel na zapojenie gama spektrometra interpretovaný sondou ako povel k úplnému vypnutiu palubných systémov sondy. Sonda prestala byť orientovaná na Slnko, jej akumulátorové batérie sa vybili a tak pri ďalšej pravidelnej seanse 2. septemmbra 1988 sa pozemnému stredisku už nepodarilo nadviazať spojenie. Pokusy o obnovenie spojenia so sondou pokračovali neúspešne až do konca októbra 1988. Dňa 3. novembra toho istého roka bol Fobos 1 definitívne prehlásený za stratený.
Sonda už ako mŕtve teleso preletela okolo Marsu 23. januára 1989 a pokračovala v lete medziplanetárnym priestorom.
Saitama (prefektúra)

Saitama (jap. 埼玉県 – Saitama-ken) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Kantó na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Saitama.
Prefektúra má rozlohu 3 797,00 km² a k 1. októbru 2000 mala 6 938 006 obyvateľov.
Montlaur (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 33,92 km². Najvyšší bod je položený 552 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 538 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joux-la-Ville

Poloha

Obec má rozlohu 43,81 km². Najvyšší bod je položený 339 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
1. obvod (Paríž)

Geografia

1. obvod je veľmi malý s rozlohou iba 1,826 km².

Demografia

Najvyšší počet obyvateľov mal 1. obvod pred rokom 1861, v čase svojho vzniku v rámci reorganizácie Paríža v roku 1860. V roku 1999 mal 16 888 obyvateľov a 63 056 pracovných miest, čo ho robí jedným z najaktívnejším miest pre obchod po druhom, ôsmom a deviatom obvode.
Bohuslav Žingor

Životopis

Narodil sa v rodine Jozefa Žingora a Augusty rod. Korbeľovej. Bol bratom Viliama Žingora. Navštevoval ľudovú a meštiansku školu v Martine, absolvoval jednoročný kurz vo Vrútkach. Úradník mestskej správy, advokátskych kancelárií, neskôr v MS a v Neografii v Martine. Od roku 1939 účastník protifašistického hnutia, spolupracovník brata Viliama, od 1943 organizátor partizánskeho hnutia v Turci. Člen RNV v Bystričke. Príslušník partizánskej jednotky brata Viliama, počas jeho neprítomnosti jej veliteľ, spravodajca 2. čs. partizánskej brigády gen. M. R. Štefánika, po 16. septembri 1944 veliteľ spisovne Hlavného štábu partizánskych oddielov na Slovensku v Banskej Bystrici. Po ústupe povstalcov sa v skupine s deťmi Vilama Žingora uchýlil do kúpeľov Sliač a neskôr do chaty nad Pohronským Bukovcom. Po tom, čo oblasť obkľúčili 3. novembra Nemci poslali skupinu žien z chaty do obce, čím ich zrejme zachránil pred likvidáciou. Padol v boji pri Pohronskom Bukovci toho istého dňa spolu s Oldřichom Vorbom a Štefanom Kunom. Bol aj pochovaný v Bystričke.
Ján Leporíni

Životopis

Študoval na univerzite vo Wittenbergu. Pôsobil ako evanjelický učiteľ a kňaz. Autor dišputy z etiky, veršami prispel do diela J. Röschela Exercitatio Chronologica (Wittenberg, 1692).
Val-de-Mercy

Poloha

Obec má rozlohu 13,46 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 130 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Suchdol (Praha)

Suchdol je mestská štvrť a katastrálne územie Prahy s rozlohou 431,21 ha. Rozkladá sa na severe Prahy na ľavom brehu Vltavy a od roku 1990 patrí mestskej časti Praha-Suchdol. K Prahe bola pôvodná obec pripojená 1. januára 1967 ako súčasť Prahy 6.
Nemecký veslársky klub

Nemecký veslársky klub je budova na Viedenskej ceste v Bratislave od architekta Josefa Konrada. V rámci slovenskej modernej architektúry má Nemecky veslársky klub výnimočné postavenie. Je jedným z dvoch predstaviteľov klubovej architektúry, ako typu a súčasne jedným zachovaným v pôvodnom stave. Patrí medzi niekoľko málo objektov modernej architektúry na Slovensku ktoré sú rovnocennými súčasníkmi špičkových stavieb európskej moderny.

Poloha v meste

Nemecký veslársky klub Donau stojí na nábreží rieky Dunaj na viedenskej ceste od architekta Josefa Konrada (1899–?). Dnes v ošarpanom stave ale vo svojej pôvodnej podobe. Svojou formou sa pripája k módnemu programu lodnej estetiky s prelomom dvadsiatych a tridsiatych rokov, príznačnému pre európsky funkcionalizmus.

Hmotovo-priestorové riešenie

Vo vysokej zeleni pridunajských lužných lesov je osadená biela elegantná hmota veslárskeho klubu. S budovou veslárskeho klubu tvorí zaujímavý komplex funkcionalistickej architektúry. Súčasne urbanisticky dotvára promenádu na pravom brehu Dunaja. Celková hmotová stavba skladba objektu pripomína výstavbu parníka. Zasklený hranol schodiskového priestoru je jadrom vertikálnej komunikácie. Od neho sa do troch strán odvíjajú jednotlivé podlažia. Štvorpodlažný objekt v poslednom podlaží vrcholí akýmsi mostíkom so štíhlou vlajkoslávou. Každé podlažie vymedzuje v priestore elegantná horizontála kovového zábradlia. Horizontalitu podporujú aj dva rady nad sebou umiestnených pásových okien, ktoré sú najmä v zaoblených nárožiach veľmi pôsobivým a slohovo čistým detailom.

Funkčné riešenie

Hlavné krídlo prízemia objektu zaberá lodenica, priestor na uskladnenie a opravu lodí. V menších krídlach sú prezliekarne a priestor pre správcov objektu. Na prvom poschodí sú znova umiestnené šatne a klubové priestory, ktoré po obvode dopĺňa široká terasa. Druhé a minimalizované tretie podlažie tiež slúžili interným klubovým aktivitám, pričom väčšinou ich pôdorysnej plochy tvoria rozsiahle terasy.

Technicko-konštrukčné riešenie

Jednoduchý skelet umožňuje veľkorysé pôdorysné riešenie, vysoko racionálne a veľmi pôsobivé.

Tvaroslovie a architektúra

V celkovom výraze objektu dominuje horizontalita podporená vrstvením hmôt a jednotlivých prvkov architektonickej kompozície. Primerané moderné napätie zabezpečuje pozitívny kontrast hladkých bielych plôch a súvislých zasklení. Charakteristickými pre tento objekt sú prvky lodnej estetiky, ako horizontálne trubkové zábradlie, pásové a okrúhle kajutové okná. Napriek tomu že ide o veľmi populárne funkcionalistické motívy, v slovenskej architektúre sa vyskytujú len ojedinele.
Chrám svätej Sofie (Kyjev)

Chrám svätej Sofie alebo Chrám Božej múdrosti v Kyjeve (ukr. Софійський собор, rus. Софийский собор alebo Собор Святой Софии) je bývalým katedrálnym chrámom Kyjevskej metropolie. Chrám patrí pravoslávnej cirkvi, ale na bohoslužobné účely sa používa len mimoriadne.

Dejiny

Kamenná stavba bola postavená v polovici 11. storočia z podnetu Jaroslava Múdreho, ktorý ju dal založiť v roku 1037 na počesť víťazstva nad Pečenehmi na mieste, kde stával jeho drevený predchodca rovnakého zasvätenia. Dnes slúži ako múzeum.
Chrám bol zasvätený rovnako ako jeho vzor Hagia Sofia v Konštantínopole Božej múdrosti, čo je doslovný preklad gréckeho výrazu. Bol katedrálou kyjevského metropolitu a okrem bohoslužieb sa tu konali aj slávnostné ceremónie, napríklad kniežatá Kyjevskej Rusi tu udeľovali audienciu zahraničným delegáciám. Za dobu svojej existencie bol niekoľkokrát zničený, najmä v roku 1240 po dobytí Kyjeva Tatármi.
V rokoch 1685 – 1707 bol prestavaný v štýle ukrajinského baroka. Kupoly získali hruškovitý tvar a z pôvodných tridsiatich kupol zostalo len devätnásť. V roku 1889 došlo k prestavbe západného priečelia a bola vybudovaná chrámová predsieň.
Počas protináboženskej kampane v Sovietskom zväze v roku 1920 bola plánovaná deštrukcia chrámu, ale nakoniec bola stavba spoločne s priľahlými objektmi z 18. storočia vyhlásená za historicko-architektonickú rezerváciu. Dnes je súčasťou svetového dedičstva UNESCO a jedným zo siedmich divov Ukrajiny.
V interiéri sa nachádza rad fresiek, ktoré v minulosti zaberali plochu približne 5 000 metrov štvorcových (dnes rôzne zdroje udávajú 2 až 3 metre štvorcové rôzne zachovalých originálnych fresiek z 11. storočia) a mozaík, ktoré v minulosti zaberali plochu 640 metrov štvorcových (dnes 260). Sú na nich vyobrazení svätci, vladári, náboženské a lovecké motívy. Známym je vyobrazenie Jaroslava Múdreho a jeho rodiny.
V katedrále boli pochovávané ruské kniežatá, dodnes sa však zachoval len sarkofág s pozostatkami Jaroslava Múdreho.
Dĺžka päťloďovej stavby je 37 metrov, šírka 55 metrov a výška od podlahy po vrchol centrálnej kupoly 29 metrov.
Tréglamus

Poloha

Obec má rozlohu 18,79 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 989 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sutrieu

Polohopis

Sutrieu má rozlohu 19,05 km². Najvyšší bod je položený 1 200 m n. m. a najnižší bod 459 m n. m.

Obyvateľstvo

Sutrieu má 233 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Évry (Essonne)

Geografia

Susedné obce: Corbeil-Essonnes, Ris-Orangis, Brétigny-sur-Orge, a Draveil.
Mataiva

Geografia atolu

Atol je unikátny v mnohých ohľadoch. Má oválny tvar s pomerne širokým prstencom súše v pomere k celkovej rozlohe. Má približne 10 km na dĺžku a 5,3 km na šírku. Má unikátnu plytkú lagúnu, koralovými porastmi rozdelenú na desiatky menších "bazénov" nepravidelného tvaru. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva najmä hlavným, približne 50 m širokým prieplavom. Pre lode je splavný len po mólo, zdialené od okraja vonkajšieho prstenca približne 400 m. Ďalej dovnútra lagúny sa dá dostať už len malými člnmi aj kvôli tomu, že prieplav je prehradený betónovým mostom, spájajúcim severnú a južnú časť atolu.
Prstenec atolu je až na tento prieplav a niekoľko ďalších drobných plytších prieplavov na juhu úplne uzatvorený a pomerne široký. Má hustú vegetáciu pôvodného pralesa s mnohými unikátnymi rastlinami.
Atol má bohaté zásoby fosfátov, odhadom 10 až 15 miliónov ton. Miestni obyvatelia a ekologickí aktivisti však ťažbe zabránili a atol má vďaka tomu zachovaný výnimočný ekosystém s pôvodnou vegetáciou a faunou.
Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej len tesne pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria 2,9 km a jej vek sa odhaduje na 64,3 až 66,4 mil. rokov.

Dejiny

Prvá písomná zmienka je od ruského moreplavca Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena z 30. júla 1820.
 Atol pomenoval Lazarev, resp. Lazaroff.
Po ňom to bol v septembri 1839 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842.
V 19. storočí, keď sa Mataiva stala francúzskym územím, mala asi 30 obyvateľov, ktorí sa zaoberali zväčša len produkciou kopry a lovom korytnačiek.
V súčasnosti je najobývanejšou osadou Pahua, kde žije drvivá väčšina obyvateľov atolu. Je situovaná na západnej strane atolu. Hneď v susedstve osady je aj letisko, vybudované v roku 1999, ktorého asfaltová pristávacia dráha je dlhá 1 200 m.
Obyvatelia atolov Mataiva, Tikehau a Rangiroa hovoria špecifickým jazykom „Mihiroa“, ktorý je podobný tahitčine, ale napriek tomu dostatočne vzdialený, aby už nemohol byť považovaný za dialekt.
Na atole sa nachádza aj výnimočné a pravdepodobne najvýznamnejšie archeologické nálezisko pôvodnej kultúry v oblasti Tuamotu s ceremoniálnou plošinou Papiro Marae s veľkým koralovým trónom v jeho centre.

Ekonomika

V roku 2012 žilo na atole 280 obyvateľov. Donedávna bol rybolov, produkcia kopry a iné tradičné spôsoby hlavnou činnosťou a obživou obyvateľov atolu. V poslednom čase ho vďaka unikátnosti lagúny a novému letisku nahrádza turizmus a produkcia vanilky.

Administratívne a geografické členenie

Geograficky patrí atol Mataiva k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Kaukura, Tikehau, Rangiroa a Makatea.
Administratívne patrí atol do komunity Rangiroa, do ktorej, okrem rovnomenného atolu, patrí ešte atol Tikehau a oddelený ostrov Makatea.
Spojená škola (Sečovce, Kollárova 17)

Gymnázium

Gymnázium pripravuje absolventov na štúdium na vysokých školách v triedach so všeobecným zameraním v štvorročnom štúdiu a so zameraním na informatiku v osemročnom štúdiu. Popri všeobecnovzdelávacích predmetoch sa vyučujú ekonomické predmety. Študenti spravujú školský časopis Špendlík vychádzajúci od roku 1994.

Stredná odborná škola

Stredná odborná škola pripravuje žiakov v štvorročných študijných odboroch: mechanik strojov a zariadení (kód UIPŠ 2413 4), mechanik počítačových sietí (2682 4) čašník, servírka (6444 4) a kuchár (6445 4), ako aj v trojročných učebných odboroch strojný mechanik (3464 2) a hostinský (6489 2). Taktiež ponúka možnosť dvojročného pomaturitného kvalifikačného štúdia v odbore sociálno-právna činnosť (6851 6).
Letohrádok Hvězda

Dejiny

Zvernicu v lese Malejově nad dedinou Liboc zriadil v roku 1530 kráľ Ferdinand I., ktorý ju neskôr dal obohnať múrom. Vtedy sa volala ešte jednoducho Nová královská obora. Podľa plánov kráľovho mladšieho syna rakúskeho arcivojvodu Ferdinanda Tirolského, dlhoročného miestodržiteľa v českých krajinách bol v rokoch 1555 až 1558 postavený letohrádok Hvězda. Sám Ferdinand Tirolský položil základný kameň k letohrádku 27. júna 1555. Stavbu vykonávali najprv Juan Maria Avostalis del Pambio a Giovanni Lucchese, po nich Hans Tirol a Bonifác Wohlmut. Dvojposchodový letohrádok na unikátnom pôdoryse šesťcípej hviezdy (vďaka ktorému získal svoje meno) patrí do skupiny tzv. filozofických stavieb a v interiéri vyniká bohatou štukovou výzdobou.
Letohrádok bol v roku 1962 zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok. V súčasnosti je sprístupnený verejnosti a je v ňom umiestnená expozícia o bitke na Bielej hore, ktorá sa odohrala neďaleko od zvernice.
La Chapelle-Erbrée

Poloha

Obec má rozlohu 11,98 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 628 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Železničná trať Velký Osek – Choceň

Stanice

V roku 1900 boli podľa vtedajšieho cestovného poriadku v prevádzke tieto stanice:
Velký Osek, Libňoves, Žiželice, Chlumec, Dobřenice-Syr., Praskačka, Kr. Hradec, Slezské Předm., Třebechovice, Týniště, Albrechtice-Žďár, Borohrádek, Čermná-Jelení, Plchovky, Oujezd, Choceň
Saint-Carné

Poloha

Obec má rozlohu 8,36 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 907 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pavol Styk

Životopis

Roku 1909 absolvoval evanjelickú bohosloveckú fakultu v Bratislave. Sprvu pôsobil ako evanjelický kňaz, od roku 1919 riaditeľ evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, profesor a katechéta gymnázia A. Sládkoviča v Banskej Bystrici a vo Zvolene. Roku 1935-1939 predseda a zakladateľ odbočky Zväzu priateľov ZSSR v Banskej Bystrici, po roku 1939 predčasne penzionovaný pre politickú nespoľahlivosť. Aktívny účastník protifaštistického odboja a príprav SNP, Člen RNV v Banskej Bystrici, od novembra 1944 do februára 1945 väznený. Po oslobodení riaditeľ Gymnázia A. Sládkoviča a predseda ONV v Banskej Bystrici, 1946-1954 pracovník Povereníctva SNR pre školstvo a osvetu, 1954-1955 predseda MNV v Banskej Bystrici-Majeri, 1955-1956 pracovník Krajského ústavu pre ďalšie vzdelávanie učiteľov v Banskej Bystrici. Napísal niekoľko kníh hlavne s náboženskou tematikou a vianočnú divadelnú hru pre deti a mládež.
Saint-Calez-en-Saosnois

Poloha

Obec má rozlohu 7,19 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 172 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica A6 (Holandsko)

Diaľnica A6 je diaľnica v Holandsku. Začína na križovatke Muiderberg, následne A6 prechádza cez most Hollandsebrug. Ďalej prechádza mestom Almere, ktoré má šesť exitov plus diaľničnú križovatku s diaľnicou A27. Stále severovýchodným smerom, diaľnica prechádza Lelystadom a križuje most Ketelbrug, ako aj daľnicu N50 pri Emmeloorde. Následne pokračuje severným smerom k mestu Joure, kde sa napája na diaľnicu A7.
Najdlhšia časť prechádza provinciou Flevoland. Napriek svojej dĺžke okolo 100 km, je najkratšou spojnicou Amsterdamu so severnými provinciami Frízskom a Groningenom.
Molain (Aisne)

Poloha

Obec má rozlohu 1,81 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 147 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malvillers

Poloha

Obec má rozlohu 7,09 km². Najvyšší bod je položený 359 m n. m. a najnižší bod 248 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pavol Zoch

Životopis

Od roku 1775 navštevoval ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1785 – 1789 a 1790 na evanjelickom lýceu v Kežmarku. Sprvu domáci učiteľ v šľachtických a meštianskych rodinách, evanjelický učiteľ a pomocný kňaz v Lučivnej, rektor evanjelickej školy vo Veličnej (1792 – 1841). Významný školský pracovník, 1837 spoluzakladateľ a podpredseda Spoločnosti vychovávateľov v evanjelickom bratstve oravskom. Ľudovýchovný pracovník, venoval sa ľudovému liečiteľstvu a inej osvetovej činnosti.
Autor náboženských piesní, básní pre žiakov, pohrebných veršov a kázní, ktoré zostali v rukopise.
Pindray

Poloha

Obec má rozlohu 26,74 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 258 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Pins

Poloha

Obec má rozlohu 21,06 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 446 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Andrij Valerijovyč Piatov

Reprezentačná kariéra

Nastupoval za ukrajinskú mládežnícku reprezentáciu do 21 rokov.
V A-mužstve Ukrajiny debutoval 22. augusta 2007 v priateľskom zápase v Kyjeve proti reprezentácii Uzbekistanu (výhra 2:1).

MS 2006

Bol v kádri Ukrajiny na Majstrovstvá sveta 2006 v Nemecku.

EURO 2012

Zúčastnil sa domácich Majstrovstiev Európy vo futbale 2012, ktoré Ukrajina spoluorganizovala s Poľskom. Odohral na turnaji všetky tri zápasy svojho tímu, postupne 11. júna výhra 2:1 nad Švédskom, 15. júna prehra 0:2 s Francúzskom a 19. júna porážka 0:1 s Anglickom. Ukrajinské mužstvo skončilo s tromi bodmi na nepostupovej tretej priečke základnej skupiny D.

EURO 2016

Tréner Mychajlo Fomenko ho zaradil do záverečnej 23-člennej nominácie na EURO 2016 vo Francúzsku.
Švošov

Dejiny

Vznikla v 15. storočí v rámci osídľovania panstva Likava. Prvá písomná zmienka o obci pochádza  z roku 1551. Pôvodní obyvatelia sa zaoberali najmä valašským chovom oviec, ale aj poľnohospodárstvom, pltníctvom a drevorubačstvom.