Rudolf Božik

Životopis

Rudolf Božik sa narodil 10. júla 1920 v Hrnčiarovciach (okres Trnava) v rodine železničného robotníka. Už od detstva sa zaujímal o letectvo. Vyučil sa za zámočníka vo firme Manesman Coburg v Trnave. V januári 1939 začal pilotný výcvik v Považskom aeroklube v Piešťanoch, pričom pilotný preukaz získal 9. augusta 1939.

Služba u Slovenských vzdušných zbraní

V januári 1940 dobrovoľne narukoval do slovenskej armády, pričom základný vojenský a pilotný výcvik absolvoval v Škole leteckého dorastu v Piešťanoch (neskôr v Trenčianskych Biskupiciach). Ako jeden z najlepších absolventov bol zaradený do stíhacieho kurzu, ktorý dokončil 20. júna 1942. Lietal na strojoch Avia B.534 u Cvičnej letky v Piešťanoch a od 1. septembra u letky 12 v Spišskej Novej Vsi. V októbri 1942 bol na niekoľko mesiacov prevelený do funkcie inštruktora pešieho výcviku v Leteckej škole v Trenčianskych Biskupiciach. Od apríla 1943 sa v Piešťanoch preškoľoval na Messerschmitt Bf 109E.
V júni 1943 bol odoslaný na východný front a na Kryme absolvoval preškolenie na modernejšie Messerschmitty Bf 109G. Potom bol presunutý k letke 13 na letisku v Anape a zapojil sa do leteckých bojov nad Kubáňou a Čiernym morom. Prvé dva zostrely dosiahol 26. júla 1943 (Polikarpov R-5 a P-39 Airacobra), pričom do 26. septembra 1943 zostrelil ešte päť Il-2 a jeden Boston. Počas pôsobenia na východnom fronte zostrelil pravdepodobne ešte deväť ďalších lietadiel, ale tieto zostrely mu zostali nepotvrdené. Dňa 26. septembra 1943 pri vzlete havaroval a utrpel ťažké zranenia chrbtice. Po pobyte v niekoľkých nemocniciach bol na konci októbra transportovaný na Slovensko na doliečenie.
Od 31. januára 1944 pôsobil na letisku vo Vajnoroch, opäť u letky 13, ktorá bola presunutá späť na Slovensko a mala chrániť Bratislavu a priemyselné lokality na Považí pred americkými náletmi. Dňa 13. apríla odštartoval na poplach s Františkom Hanovcom a zostrelil nemecké ťažké stíhacie lietadlo Messerschmitt Bf 110, ktoré si pomýlil s americkým bombardérom B-24 Liberator. V boji s americkými bombardérmi a ich stíhacím sprievodom 26. júna 1944, v ktorom bola Pohotovostná letka z väčšej časti zničená, poškodil jednu B-17 Flying Fortress.
Na začiatku augusta bol jedným z pilotov, ktorí preleteli so štyrmi Bf 109G-6 letky 13 k letke 12 na poľnom letisku Išľa pri Prešove. Letka 12 bola súčasťou Skupiny vzdušných zbraní, určenej na podporu Východoslovenskej armády, ktorá mala brániť Slovensko pred Červenou armádou.

Účasť v SNP

Po vypuknutí Slovenského národného povstania začali nemecké jednotky odzbrojovanie Východoslovenskej armády a príslušníci Skupiny vzdušných zbraní preleteli 31. augusta 1944 za sovietske línie. Väčšina lietadiel pristála na letisku v Ľvove, medzi nimi aj Božik s Bf 109G-6. Už 6. septembra sa ale spoločne s ďalším Bf 109G-6, pilotovaným Františkom Hanovcom, vrátil späť na Slovensko ako posila pre povstalecké letectvo, ktoré nemalo vo výzbroji žiadne moderné stíhačky. V službách povstaleckého letectva vykonal 32 bojových letov a zostrelil tri nemecké lietadlá (jeden Fw 189A-2 v spolupráci, jeden Ju 88A-5 a jeden Fw 189A-2). V noci zo 7. na 8. októbra 1944 bol letecky transportovaný späť za sovietske línie.

Služba v česko-slovenskom vojenskom letectve

Stal sa príslušníkom 2. česko-slovenského stíhacieho leteckého pluku, ktorý bol súčasťou 1. česko-slovenskej zmiešanej leteckej divízie. Pluk bol vyzbrojený sovietskymi stíhačkami Lavočkin La-5FN, neskôr La-7. Do konca vojny nebol výcvik tejto jednotky ukončený a k jej nasadeniu na fronte nedošlo.
Po vojne pokračoval v službe v česko-slovenskom vojenskom letectve. Dňa 2. júla 1946 havaroval s cvičným lietadlom Kl 35 a opäť si poranil chrbticu. V rokoch 1949 až 1950 absolvoval skrátené ročné štúdium na Leteckej vojenskej akadémii. V roku 1950 bol pridelený k Bezpečnostnému letectvu. Po ukončení činnosti Bezpečnostného letectva na konci roku 1950 pôsobil ako veliteľ roja v Leteckom pluku 51 v Plzni. Kvôli následkom svojich predchádzajúcich zranení vykonával od júla 1951 už len rôzne neletové funkcie. Z vojenskej služby bol prepustený na konci roku 1958 v rámci čistky, zameranej na bývalých príslušníkov slovenskej armády, ktorí bojovali proti Sovietskemu zväzu.

Po prepustení z armády

Od februára 1959 až do odchodu do dôchodku v roku 1980 pracoval ako strojvodca. Zomrel 27. júna 2000 v Piešťanoch vo veku 79 rokov. Pochovaný je v Bratislave na Cintoríne Vrakuňa.