Chrám Dia Olympského

Chrám Dia Olympského (grécky: Ναός του Ολυμπίου Διός alebo Naos tou Olimpio Dios) alebo Olympieion je zrúcanina veľkého chrámu v centre gréckej metropol Atény. Chrám bol zasvätený bohovi Diovi. Jeho stavba začala v 6. storočí pred Kr. za vlády aténskej tyranie. Dokončený bol však až za vlády rímskeho cisára Hadriána v 2. storočí nášho letopočtu, teda asi 650 rokov po tom, čo projekt začal. Počas rímskeho obdobia bol známy ako najväčší chrám v Grécku a sídlila v ňom jedna z najväčších kultových sôch antiky.
Sláva chrámu netrvala dlho - bol vylúpený počas invázie barbarov v 3. storočí nášho letopočtu a pravdepodobne nikdy nebol opravený. Po páde Rímskej ríše boli niektoré zvyšky chrámu použité ako stavebný materiál na iných stavbách v meste, čo ho značne poškodilo. Napriek tomu sa jeho zvyšky zachovali až do súčasnosti a patrí k jedným z hlavných turistických atrakcií v Aténach.

Dejiny

Chrám sa nachádza asi 500 m juhovýchodne od Akropoly a asi 700 m južne od centra Atén na námestí Syntagma. Jeho základy boli položené na mieste starej svätyne venovanej Diovi. Starší chrám, postavený tyranom Peisistratom, tam stál od roku 550 pred Kr. Po smrti Peisistrata bol zbúraný a s výstavbou nového kolosálneho chrámu Dia Olympského v roku 520 pred Kr. začali jeho synovia Hippias a Hipparchos. Veľkosťou mal prekonať dva vtedajšie slávne chrámy, Hérin na ostrove Samos a Artemidin chrám v Efeze, ktorý bol jedným (v poradí 3.) zo siedmich divov antického sveta. Bol návrhom architektov Antistata, Callaeschrusa, Antimachidesa a Porinusa. Chrám Dia Olympského mal byť postavený z miestneho vápenca v dórskom štýle a mať rozmery 108 x 41 m. Po obvode mal mať dvojité stĺporadie. Na prednej a zadnej strane po osem stĺpov a dvadsaťjeden po stranách.
Práce boli prerušené po zvrhnutí vlády tyranie a vyhostení Hippiasa v roku 510 pred Kr. V tom čase bola dokončená iba základová plošina a niektoré časti stĺpov a stavba zostala v tomto stave 336 rokov. Chrám zostal v období aténskej demokracie nedokončený zrejme preto, že Aténčania boli názoru, že je nehanebnosť stavať tak mohutný chrám. V Aristotelovom traktáte O politike sa chrám uvádza ako príklad toho, ako tyrania zaťažovala populáciu bremenom veľkých prác pre štát a nenechávala im žiadny čas, energiu a prostriedky na povstania. 
Až v roku 174 pred Kr. kráľ Antiochos IV. Epifanes z dynastie Seleukovcov, ktorý sa pokladal za pozemské vtelenie Dia, oživil projekt a poveril jeho dostavbou rímskeho architekta Decima Cossutia. Návrh bol zmenený, pričom dva rady ôsmich stĺpcov v prednej a zadnej časti chrámu nahradil tromi a po stranách umiestnil dva rady dvadsiatich stĺpov, teda celkovo 104 stĺpov. Stĺpy boli až 17 m vysoké s priemerom 2 m. Stavebný materiál bol zmenený na drahý, ale vysoko kvalitný pentalský mramor a štýl bol zmenený z dórskeho na korintský, ktorý mal byť pôvodne použitý len z vonkajšej časti veľkého chrámu. Projekt sa však v roku 164 pred Kr. po smrti Antiocha IV. znova zastavil.
Čiastočne postavený chrám bol vážne poškodený v roku 86 pred Kr. počas vyplienenia Atén Luciusom Corneliom Sullom. Počas plienenia mesta Sulla niektoré z neúplných stĺpcov prepravil do Ríma, kde boli použité v chráme Jupitera na Kapitolskom pahorku. K čiastočnému dokončenie chrámu došlo za vlády prvého rímskeho cisára Augusta, ale až nástupom Hadriána v 2. storočí po Kr. bol projekt konečne úplne dokončený, teda približne po 650 rokoch. 
V rokoch 124 – 125, keď silne progrécky zmýšľajúci cisár Hadrián navštívil Atény, sa začal masívny stavebný program, ktorý zahŕňal dokončenie chrámu Dia olympského. Murovaný mramorovo-betónový areál, ktorý bol postavený okolo chrámu, vytvoril centrum starobylého mesta. Bol použitý Cossutiusov návrh s niekoľkými zmenami. Chrám bol v roku 132 po Kr. formálne venovaný cisárovi Hadriánovi a na pamiatku tejto udalosti dostal názov Panhellenios. Chrám s okolitým areálom zdobili početné sochy Hadriána a bohov zosobňujúcich Rímske provincie. Aténčania z vďaky za vystavanie chrámu zhotovili veľkú sochu Hadriána.