google/wiki40b huggingface dataset:
Pithiviers-le-Vieil

Poloha

Obec má rozlohu 33,68 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 828 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Launac

Poloha

Obec má rozlohu 22,32 km². Najvyšší bod je položený 253 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 272 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pavel Josef Vejvanovský

Pavel Josef Vejvanovský (nem. Paul Josef Vejvanovský; * okolo 1633, Hukvaldy (nem. Hochwald), Morava – † 24. jún 1693, Kroměříž), bol český skladateľ, trubkár a regenschori (»Cori praefectus« v kostole svätého Mauritia).
Vejvanovský študoval v rokoch 1656 až 1660 na jezuitskom kolégiu v Opave a zoznámil sa tam s Heinrichom Ignazom Franzom Biberom.
Od roku 1664 bol členom orchestra olomouckého kniežaťa-biskupa Karla, grófa von Liechtenstein-Kastelkorn (1624–1695) v ktorého letnej rezidencii v Kroměříži, Heinrich Ignaz Franz Biber pôsobil do roku 1670 ako vedúci tohto Ensemblu. Po Biberovom nečakanom odchode do Salzburgu sa stal Vejvanovský jeho následníkom v tejto funkcii. Bol ním až do svojej smrti v roku 1693. Ako poľný trubkár(tubicen campestris) nikdy oficiálne neobdržal titul dvorného kapelníka.
Skoro sto diel, medzi nimi omše, motetá, ofertóriá, vešpery a inštrumentálne diela sa dodnes zachovalo, z nich skoro polovica ako rukopisy v Kroměřížskom zámockom archíve a v hudobnom oddelení Národného múzea v Prahe.
Barou-en-Auge

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 94 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Thomas-en-Argonne

Poloha

Obec má rozlohu 4,43 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barbeau

Barbeau (2 616 m n. m.) je najvyšší vrch v kanadskej provincii Nunavut. Vrch sa nachádza na Ellesmerovom ostrove, v Národnom parku Quttinirpaaq v regióne Qikiqtaaluk. Barbeau bol pomenovaný v roku 1969 podľa Charlesa Maria Barbeaua (1883 – 1969), kanadského antropológa, ktorý skúmal kultúru Inuitov.
Na Barbeau prvýkrát vystúpil dňa 7. júna 1967 britský geológ/glaciológ Geoffrey Hattersley-Smith, ktorý zmeral aj nadmorskú výšku vrchu. Je pokrytý ľadovcom.
Alexandr Sergejevič Gribojedov

Životopis

Gribojedov sa narodil v Moskve, hlavnom meste Ruska, Sergejovi Ivanovičovi Gribojedovovi (1761—1814) a jeho žene Anastázii Fiodorovne Gribojedovovej. (1768- 1839).
Mimoriadne schopnosti sa u neho prejavili už v ranom detstve. Ako jedenásťročný chlapec začal študovať na Moskovskej univerzite a študoval tu na filologickej, právnickej a matematickej fakulte. Univerzitu dokončil ako pätnásťročný. V tej dobe sa zvládol naučiť aj niekoľko európskych a orientálnych jazykov.
V roku 1812 odišiel ako dobrovoľník do armády, roku 1817 sa stal úradníkom kolégia zahraničných vecí a v jeho službách pracoval na Kaukaze a v Perzii.
Od čias štúdií na univerzite sa priatelil s mnohými dekabristami, je pravdepodobné, že bol zasvätený do ich konšpirácií. Po porážke ich vzbury v decembri 1825 bol pol roka väznený a vypočúvaný, ale úradom sa nepodarilo mu niečo dokázať. Stotožňoval sa s myšlienkou odstránenia samoderžavií, no vzhľadom na jeho politický rozhľad si uvedomoval nepriaznivé vyhliadky a izolovanosť šľachtického revolucionizmu; nasvedčuje tomu aj jeho skeptický výrok o „stovke práporčíkov“, ktorí „chcú zmeniť celý štátny poriadok v Rusku.“
1829 zomrel v Teheráne ako splnomocnený minister a ruský veľvyslanec, bol ubitý davom búriacim sa proti rusko-perzskej mierovej zmluve z roku 1828.

Dielo

Ako spisovateľ bol zásadným odporcom subjektivizmu, hlavne sentimentálnych a snových nálad. Oproti romantickej mnohoznačnosti sa usiloval o umenie myšlienkovo a výrazovo jasné a späté s živými národnými potrebami. Hovorí o tom už rané obdobie jeho tvorby, v ktorom (väčšinou v spolupráci s niektorým z priateľov) napísal, respektíve podľa francúzskych predlôh adaptoval niekoľko obsahovo nenáročných, avšak erudovaných veselohier.
V komediálnom pamflete Študent, ktorý napísal spolu s Kateninom, zosmiešňuje (hlavne v postave básnika Benevolského) epigónov Karamzinovej školy.
Z vaudevillov Vlastná rodina alebo Vydatá nevesta a Predstieraná neversnosť pod povrchom vonkajšej situačnej komiky presvitá ironizácia typizácie prostredí a postáv.
Najvýznamnejším dielom je jeho komédia vo veršoch v štyroch dejstvách Útrapy z rozumu. Knižného vydania a prvej divadelnej inscenácie sa dočkala až počiatkom tridsiatych rokov (na javisku 1831 v Petrohrade, knižne v značne cenzúrou zdeformovanej podobe v roku 1833), avšak v kolujúcich odpisoch bola známa už od roku 1825, kedy ju Gribojedov po viac než trojročnej práci dokončil. Pôvodne sa mala volať Beda rozumu!, pretože ide skôr než o komickú záležitosť ide o tragédiu príliš bystrého rozumu a príliš ušľachtilého srdca uprostred hlúposti, o dosahovaní ľudskej a občianskej zrelosti. V hlavnom hrdinovi hry, aktívnom a osvietenom šľachtickom vzdelancovi, dekabristovi v duši, Čackom, Gribojedov vytvoril pozitívny ľudský typ na základe súdobého životného materiálu. V hlavnej zápletke, dvojjedinej hrdinovej zrážke so spiatočníckym okolím a s nadnesenou naivitou vlastných ilúzií, sa autorovi prostredníctvom ľudsky konkrétneho konfliktu podarilo zachytiť základnú kolíziu doby: proces, ktorým sa progresívny prúd vydeľoval z masy vtedajšej spoločnosti, t. j. zrod dekabrizmu.
Pazúrikavce

Systematika

Tieto pozoruhodné živočíchy robili v minulosti zoológom veľké starosti – najprv (v prvej polovici 19. storočia) boli zaraďované k mäkkýšom, neskôr k obrúčkavcom, až začiatkom 20. storočia boli Onychophora vyčlenené ako samostatná trieda a zaradené k červom. Na celoštátnom zjazde zoológov v júli 1951 v Opave vznikol tzv. opavský systém, ktorý situáciu ešte skomplikoval – Onychophora boli spolu s Pentastomida a Tardigrada zaradené do umelého kmeňa mäkkonožce (Pararthropoda). (Stojí za zmienku, že prof. Komárek vo svojej vysokoškolskej učebnici zoológie už v roku 1952 podotýka, že „opodstatnenosť tohto kmeňa je pochybná“!)

Rozšírenie

Žijú iba vo vzdialených trópoch. Majú nočnú aktivitu, sú svetloplaché. Cez deň sú ukryté vo vlhkej opadanke, pod kameňmi a p. Dnešnej doby sa dožilo len necelých 100 druhov. Najväčším a pomerne najznámejším druhom je pazúrikavec kapský (Peripatopsis capensis) z južnej Afriky, dlhý až 9 cm.
Ústav pre výskum srdca Slovenskej akadémie vied

Dejiny

Ústav pre výskum srdca vznikol v januári 1955 ako Laboratórium experimentálnej chirurgie v rámci Ústavu experimentálnej medicíny. To bolo v roku 1964 transformované na Ústav experimentálnej chirurgie SAV. Ústav sa venoval primárne kardiológii. Zaviedol sa tu prvý prístroj na mimotelový krvný obeh na Slovensku alebo prvý krát použila elektrónová mikroskopia na výskum srdca. Svoje súčasné meno nesie ústav od roku 1990. V roku 1991 bola pri ústave založená Slovenská liga pre prevenciu a liečbu kardiovaskulárnych ochorení – Srdce Srdcu, ktorá „prispieva k popularizácii výsledkov pracoviska a k prevencii kardiovaskulárnych ochorení na Slovensku.“ V roku 1993 bola tiež založená Slovenská histochemická spoločnosť, ktorá „pravidelne organizuje a spoluorganizuje medzinárodné konferencie v oblasti morfológie a histochémie“.
Verson

Poloha

Obec má rozlohu 10,36 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3628 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oxfordská lingvistická filozofia

Oxfordská lingvistická filozofia alebo oxfordská škola filozofie prirodzeného jazyka je škola alebo smer filozofie prirodzeného jazyka, ktorý sa rozvinul koncom 40. rokov 20. storočia v Oxforde.
Opieral sa o názor, že filozofické problémy možno vyriešiť (alebo odstrániť) lepším porozumením jazyku, ktorý momentálne používame. Jeho predstaviteľmi boli John Langshaw Austin, Max Black, Peter Thomas Geach, Herbert Paul Grice, Gilbert Ryle, Peter Frederick Strawson, James Opie Urmson, John Wisdom, Ludwig Wittgenstein.
Saint-Jean-Saverne

Poloha

Obec má rozlohu 6,39 km². Najvyšší bod je položený 436 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 602 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vandelans

Poloha

Obec má rozlohu 3,08 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sonne

Videoklip

Video zobrazuje skupinu ako trpaslíkov pracujúcich v bani na zlato pre Snehulienku závislú na zlatom prachu. Ako povedal Paul Landers v dokumente "Making Of Sonne video" myšlienka na klip vyšla z videa Olivera Riedela, ktorý zmixoval skladbu „Sonne“ s časťami filmu Snehulienka na jeho počítači. Snehulienku (nemecky Schneewittchen) hrá ruská herečka Júlia Stepanova.
Skladba bola použitá ako sampel skupinou Angerfist v ich skladbe „Criminally Insane“.
Zberné a odsunové zdravotnícke zariadenie

Zberné a odsunové zdravotnícke zariadenie (angl. casualty staging unit, skratka CSU) je zdravotnícka jednotka pôsobiaca na mieste operácie, ktorá zabezpečuje odsun ranených a chorých pod lekárskym dozorom.
Miserey

Poloha

Obec má rozlohu 8,11 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 544 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vrbovský potok (prítok Inovca)

Prameň

Pramení na podhorí Považského Inovca, na okraji Nitrianskej pahorkatiny, v časti Bánovská pahorkatina, na juhovýchodnom svahu vrchu Rovniny (424,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 322 m n. m.
Skalky u Havraníků

Ochrana

Predmetom ochrany sú zachovalé společenstvá úzkolistých a acidofilných suchých trávnikov a krovín s radom významných rastlinných a živočíšnych druhov, najmä európsky významného druhu ponikleca veľkokvetého (Pulsatilla grandis).
Mikuláš Štefan Ferienčík

Životopis

Študoval na strednej škole v Jelšave a v Banskej Štiavnici, filozofiu a teológiu do roku 1846 na Evanjelickom lýceu v Levoči, od roku 1846 právo v Prešove. V roku 1856 zložil sudcovskú skúšku v Bratislave. Pôsobil na rôznych miestach a funkciách štátnej služby, okrem iných aj v Banskej Bystrici. Písal básne, romantické, ľúbostné poviedky, spoločenské novely, ľudovýchovnú prózu a divadelné hry. Bol prvý prekladateľ Gogoľovho Revízora. Zúčastnil sa revolúcie 1848 – 1849 ako dobrovoľnícky kapitán. Redigoval Pešťbudínske vedomosti, Národnie noviny, Národný hlásnik a Orol. V roku 1868 spoluzakladal Kníhtlačiarenský účastinársky spolok v Martine.
Prouilly

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 594 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ouistreham

Poloha

Obec má rozlohu 9,95 km². Najvyšší bod je položený 32 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9352 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dósan Saitó

Život

Pôvodne bohatý obchodník z provincie Jamaširo (Kjóto), ktorý svoj vplyv a silu uplatnil k politickému rastu. Stal sa služobníkom Jorinariho Toki z provincie Mino (súčasná prefektúra Gifu) a pravdepodobne vykonával úrad správcu tejto provincie. Sídlil na hrade Inabajama a masívne ďalej rozširoval svoj politický i obchodný potenciál. Zákonite to muselo viesť ku sporu s jeho doterajším pánom Jorinarim. Vyvrcholením sporu sa stal puč, po ktorého vypuknutí bol Jorinari vytlačený za hranice provincie a v roku 1542 sa Dósan menoval daimjóm Mino. Jorinari sa samozrejme nemohol zmieriť so stratou svojho panstva, a tak sa spojil so svojim južným susedom, pánom Nobuhidom Odom z provincie Owari. Dósanova armáda však alianciu v roku 1547 porazila v bitke o Kanoguči. Víťazstvo iba potvrdilo Dósana ako pána provincie, ale tiež rozšírilo slávu jeho mena po celom Japonsku. Nobuhideho okolnosti donútili uzavrieť s novým susedom mierovú dohodu, ktorá bola potvrdená sobášom jeho syna Nobunagu a Dósanovej dcéry Nohime v roku 1549.

Pád

Okolo roku 1555 sa začali šíriť zvesti, že Jošitacu Saitó nie je vlastným synom Dósana. Aj napriek tejto správe Dósan pravdepodobne určil Jošitacua svojím nástupcom a dedičom, aj keď existuje niekoľko možných verzií. Včítane verzie o spore a násilnom prevzatí moci Dósanovým nástupcom. Nech už bola pravda akákoľvek, je potvrdené, že v poslednom období Dósanovho života neboli jeho rodinné vzťahy vôbec vrelé.
Ostatne, prevrat, ktorým sa Jošitacu mal dostať k moci údajne prebehol v roku 1556. V priebehu prevratu mali byť Dósanove sily porazené mnohonásobnou presilou v bitke pri rieke Nagara.

Prezývky

Dósan bol známy ako majster prezývok. Ich veľký počet dokonca budí podozrenie o existencii dvoch Dósanov, otca a syna, keď syn prevzal kompletné meno po otcovi. Tu je výpočet mien, pod ktorými bol Dósan známy: Minemaru (峰丸), Horenbo (法蓮坊), Šogoró Macunami (松浪庄五郎), Masatoši Kankuró Nišimura (西村勘九郎正利), Šinkuró (新九郎), Norihide Nagai (長井規秀), či Tošimasa Sakondaju Saitó (斎藤左近大夫利政).
Mobilizmus

Mobilizmus (lat.) v geológii znamená geotektonickúhypotézu, podľa ktorej kontinenty nie sú pevne spojené so spodnejšími časťami zemskej kôry, ale môžu sa po nich horizontálne kĺzať a pohybovať.
Prvými dôkazmi o možných rozsiahlejších horizontálnych pohyboch zemskej kôry bol objav príkrovov v Alpách, ktorý uverejnil Marcel Alexandre Bertrand. Neskôr nemecký geológ Alfred Wegener preukázal, že Afrika, Severná a Južná Amerika a Eurázia boli spojené v jednom veľkom (super)kontinente Pangea. Počas jeho života neboli jeho argumenty odborníkmi akceptované, najmä pre to, že nedokázal vysvetliť, čo by bolo hnacím motorom procesov pohybujúcich kontinentmi. Až neskôr koncom 60. rokov 20. storočia bolo pri výskume oceánskeho dna zistené, že kôra oceánov vzniká v oblasti stredooceánskych chrbtov a s jej pribúdaním je staršia kôra posúvaná ako na dopravníkovom páse smerom od stredooceánskeho chrbta. Tieto objavy viedli ku vzniku mobilistickej teórie platňovej tektoniky. Medzi mobilistické koncepcie možno priradiť aj objav bočne posuvných zlomov.
Faucigny (Haute-Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 4,91 km². Najvyšší bod je položený 1 002 m n. m. a najnižší bod 477 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 494 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Whitehorse

Poloha

Whitehorse leží na 60°43´ severnej zemepisnej šírky a 135°03´ západnej zemepisnej dĺžky, na kilometri 1489 Aljašskej diaľnice.

Podnebie

Ako väčšina územia teritória Yukon, Whitehorse má suché subarktické podnebie s teplejšími zimami ako niektoré kanadské mestá z prériových oblastí. Najvyššia priemerná teplota je v júli a to 21 °C, najnižšia v januári - 22 °C. Rekordná najvyššia teplota 34 °C bola nameraná v júni 1969 a najnižšia teplota - 52 °C bola nameraná v januári 1947. Whitehorse je mestom s nízkymi zrážkami. Ročne tu priemerne napadne 145 cm snehu a 163 mm dažďa. Whitehorse sa zaraďuje medzi najsuchšie mestá v Kanade, pretože leží v zrážkovom tieni pohoria Pobrežné vrchy.
Vodný tok

Vodný tok alebo tok je vodný útvar (vrátane jeho prirodzeného [vrátane upraveného] alebo umelého koryta a vrátane splavenín a plavenín), pre ktorý je charakteristické trvalé alebo občasné tečenie vody (presnejšie: pohyb vody v smere celkového sklonu koryta, t.j. vlastným spádom), a ktorý je napájaný z vlastného povodia alebo z iného vodného útvaru. 
Niektoré (staršie) zdroje z definície vylučujú umelé vodné toky, slovenský vodný zákon z definície vylučuje čisto podzemné vodné toky (do roku 2002 vylučoval aj občasné povrchové vody) a iné zdroje z definície vylučujú napájanie z iného vodného útvaru .
Prirodzený vodný tok je vodný tok, ktorého koryto vzniklo pôsobením tečúcej vody a ďalších prírodných faktorov (napr. potok, rieka...). Umelý vodný tok je vodný tok, ktorého koryto bolo vytvorené umelo (napr. kanál, náhon...).

Definícia podľa slovenského vodného zákona

Súčasný vodný zákon uvádza nasledujúcu definíciu: "Vodným tokom je vodný útvar trvalo alebo občasne tečúcich povrchových vôd po zemskom povrchu v prirodzenom koryte alebo v umelom koryte, ktoré je jeho súčasťou, a ktorý je napájaný z vlastného povodia alebo z iného vodného útvaru. Vodným tokom sú aj vody v slepých ramenách, mŕtvych ramenách a odstavených ramenách, ak sú ovplyvňované hydrologickým režimom vodného toku, ako aj vody umelo vzduté v koryte. Vodným tokom zostávajú aj povrchové vody, ktorých časť tečie pod zemským povrchom alebo zakrytými úsekmi...Prirodzeným korytom je pozdĺžne ohraničený zemský povrch, ktorý vznikol pôsobením tečúcej vody a ďalších prírodných faktorov. Za prirodzené koryto sa považuje aj koryto upraveného vodného toku. Umelým korytom je koryto, ktorého dno a brehy sú umelo vytvorené a do ktorého je voda odvedená, najmä vodný kanál, vodný náhon a prieplav...Riečny materiál v koryte je súčasťou vodného toku." 
Od 70. rokov 20. stor. do roku 2002 platila nasledujúca definícia: "Vodné toky sú vody trvalo tečúce po zemskom povrchu medzi brehmi buď v prirodzenom (prípadne upravenom) koryte, ako bystriny, potoky, rieky, alebo v umelom koryte, ako prieplavy, vodné kanále, nádrže a pod., alebo vody nachádzajúce sa v slepých ramenách vodných tokov, včítane ich korýt."

Delenie

Delenie vodných tokov nie je ustálené. Nasledujú príklady:
Stanica Žilina-Záriečie

Dejiny

História železničnej zastávky súvisí s budovaním železničnej trate Žilina – Rajec. Už v r. 1883 bola Žilina významným dopravným uzlom, kde sa stretávala Košicko-bohumínska a Považská železnica. K ďalšiemu napojeniu prispela nová trať do Rajca otvorená 10. októbra 1899. Na jej výstavbu prispeli všetky mestá a obce ležiace v Rajeckej doline.
Jednou zo staníc, ktoré vznikli pri novopostavenej železnici, bola aj železničná zastávka Žilina-Záriečie. Najskôr mala podobu malej železničnej stavby s jednou izbou, kde železničiari aj bývali a zároveň priamo predávali lístky. Počas druhej svetovej vojny (od marca do októbra 1942) boli odtiaľto vypravené transporty so slovenskými Židmi, smerujúce do koncentračných táborov. Celkovo bolo z tohto miesta prevezených viac ako 18 000 ľudí.
Budova, v ktorej dnes sídli kultúrne centrum Stanica, bola postavená v r. 1945 a je prízemným objektom s rozlohou 300 m², čiastočne podpivničená a s priestranným podkrovím.
V 70. rokoch staničnú budovu obkolesil cestný nadjazd - Rondel a z pôvodnej zástavby tejto časti Žiliny zvanej Tehelňa sa už okrem Stanice nezachovalo takmer nič.

Súčasnosť

Rekonštrukciu budovy iniciovalo občianske združenie Truc sphérique v lete 2003 a v septembri 2003 sa uskutočnil medzinárodný otvárací projekt Cesta do Stanice, ktorý odštartoval organizovanie množstva aktivít v tomto priestore a jeho okolí. Krstnou mamou Stanice je Magda Vášáryová. Ročne sa tu organizuje viac ako 200 kultúrnych aktivít pre verejnosť, ktoré navštívi viac ako 20 000 divákov.
V roku 2004 Stanica získala výročnú cenu Enlargement of Mind od European Cultural Foundation v Amsterdame.
Program Stanice tvoria festivaly, predstavenia, koncerty, premietania, výstavy, workshopy, rezidenčné programy pre mladých umelcov, kaviareň atď. Stanica slúži stále ako čakáreň pre cestujúcich na trase Žilina - Rajec. Výsledkom je spojenie kultúrnych, vzdelávacích a spoločenských aktivít s priestorom pre verejnosť.
Stanica patrí do medzinárodnej siete nezávislých kultúrnych inštitúcií Trans Europe Halles, ktoré fungujú na báze občianskych iniciatív revitalizujúcich prázdne industriálne objekty na priestory pre umenie a kultúrno-sociálne aktivity. Na Slovensku je Stanica spoluzakladateľom Antény - siete pre nezávislú kultúru.
V r. 2006 pribudol pri Stanici park s rozlohou 2 ha a na rovnakom dobrovoľníckom princípe bola pri Stanici pod nadjazdom postavená nová divadelná a koncertná sála S2 z 3000 debničiek od piva a zo slamených balíkov máčaných v zmesi hliny a vody. Ide o prvý dom zo slamy pre verejné účely na Slovensku.
Moncel-lès-Lunéville

Poloha

Obec má rozlohu 21,94 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 463 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Metadáta

Metadáta sú štrukturované dáta nesúce informácie o primárnych dátach alebo zjednodušene dáta, ktoré poskytujú informáciu o iných dátach. Slovo metadáta pochádza z gréckeho meta = medzi, za + latinského data = to, čo je dané.

Príklady

Tradičným príkladom metadát je katalogizačný lístok v knižnici, obsahujúci dáta o pôvode a umiestnení knihy: sú to údaje o údajoch v knihe, uložené na katalogizačnom lístku. Tieto metadáta môžu slúžiť napríklad na ľahké vyhľadanie kníh.
Metadáta môžu obsahovať ako informácie o samotných dátach, napríklad počet strán knihy alebo rozmery obrázku, tak aj informácie o kontexte, napríklad autora, dátum obstarania, prístupové práva alebo druh komprimačnej metódy. 
V princípe nezáleží na tom či sú metadáta oddelená od dát, ako v prípade katalogizačných lístkov, spojené s dátami (v jednom súbore) alebo na oddelenom a určenom mieste, ako napr. ID3 tagy alebo premiešaná s dátami, ako sú HTML alebo XML tagy (tag = značka).
Metadáta sú často štruktúrované pomocou tagov (značiek) a niekedy je štruktúra hierarchická. Štruktúra metadát (a formát) je v mnohých oblastiach a aplikáciách dohodnutý až štandardizovaný.
Pre iného užívateľa môžu byť metadáta, dáta, s ktorými pracuje. Napríklad pre správcov siete môžu byť metadáta v logoch o spojeniach vlastné dáta, ktorá analyzuje.

Použitie

Na webe sú metadáta užitočné na vyhľadávanie vo veľkom množstve dostupných informácií popísaných napr. formátom RDF. Príkladom sú informácie v záhlaviach HTML dokumentov.
Hudobné súbory obsahujú v metadatách informáciu o názve skladby, autora skladby a pod. Napríklad vo formáte MP3 sa metadáta ukladajú do tzv. ID3 tagov.
Digitálne fotografie obvykle obsahujú metadáta vo formáte Exif. Sú tu uložené informácie napr. o clone, ohniskovej vzdialenosti, dátume vytvorenia snímky a pod.
Oľga Alexandrovna Slavnikovová

Život

Narodila sa a vyrastala v Jekaterinburgu. Vyštudovala Fakultu žurnalistiky na Uralskej štátnej univerzite. Jej prvé literárne práce boli zverejnené v roku 1980. Od roku 2001 žije a pracuje v Moskve. Má tri deti a dve vnúčatá.
Sallertaine

Poloha

Obec má rozlohu 49,45 km². Najvyšší bod je položený 18 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 799 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chavoy

Poloha

Obec má rozlohu 3,7 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 20 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 145 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sydney (Nové Škótsko)

Ekonomika a infraštruktúra

V 20. storočí v meste existovali oceliarne a uhoľné bane, ktoré ale boli v roku 2001 uzatvorené. Mesto odvtedy trpelo vysťahovalectvom a starnutím populácie. Nové investície do infraštruktúry, modernizácia prístavu v Sydney v roku 2012 a vytvorenie centra pre udržateľný rozvoj pri miestnej univerzite majú za cieľ vytvoriť stovky pracovných príležitostí a boli významným impulzom rozvoja mesta. Neďaleko Sydney sídli Cape Breton University.

Šport

Multifunkčná aréna Centre 200 je domovom klubu Cape Breton Screaming Eagles, ktorý hráva v Quebec Major Junior Hockey League. Štadión bol v roku 2003 spolu s Halifaxom dejiskom hokejových Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov a v roku 2008 dejiskom Subway Super Series, každoročného stretnutia juniorských klubov a výberov kanadského a ruského hokeja.
Tromba

Pôvod názvu

Termín tromba do českej meteorológie zaviedol prevzatím z nemčiny (konkrétne od Wegenera) meteorológ Stanislav Hanzlík . Do nemčiny sa slovo dostalo z francúzštiny (trombe).