google/wiki40b huggingface dataset:
Milícia (1944 – 1945)

Milícia bol druh ozbrojených bezpečnostných orgánov revolučných národných výborov (RNV), ktoré vznikali na povstaleckom území počas Slovenského národného povstania (SNP) a neskôr na oslobodzovanom území Slovenska (i na zvyšku územia ČSR), ktoré sa dostávalo pod kontrolu RNV. Pôsobili pod rôznymi názvami (Ľudová milícia, Národná milícia, Národná stráž, Občianska milícia, v Česku revolučná garda).
Milície boli zakladané na dobrovoľníckej báze po dohode s miestnymi veliteľmi Červenej armády a na základe smerníc Slovenskej národnej rady (SNR). Na mnohých miestach išlo o jediné bezpečnostné zložky, ktoré mali RNV k dispozícii. Príslušníci milícií vykonávali strážnu službu, obsadzovali dôležité objekty, kontrolovali osoby, vykonávali bezpečnostné opatrenia, no tiež vyvíjali polopartizánsku a polovojenskú činnosť. Neboli uniformovaní, službu vykonávali v civilnom odeve, označení červenou páskou alebo trikolórou. Povereníctvo pre veci vnútorné SNR zároveň využívalo využívalo formácie žandárstva, premenovaného na Československé četníctvo na Slovensku (pozri Česko-slovenské četníctvo), ktoré obdobne ako milície plnili nielen bezpečnostné, ale aj bojové úlohy.
Po skončení druhej svetovej vojny, keď sa situácia normalizovala, boli postupne rozpustené a nahradené Národnou bezpečnosťou (pozri Zbor národnej bezpečnosti), ktorá vznikla 23. februára 1945 na základe nariadenia Predsedníctva SNR. Obežník Povereníctva vnútra SNR zo 6. augusta 1945 prikázal rozpustiť milície všade tam, kde ešte zostali v činnosti. Proces ich rozpúšťania trval až do konca roka 1945.
Cormeilles-en-Vexin

Poloha

Obec má rozlohu 9,56 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 068 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lotyšská ulica

Poloha

Nachádza sa v mestskej časti Podunajské Biskupice pri sídlisku Medzi jarkami. Na ulici sa nachádza 9 obytných 8-podlažných panelákov. Postavená bola v rokoch 1972-1975. Jej názov pochádza z názvu bývalej sovietskej republiky Lotyšsko, dnes samostatný štát.

Ulice v okolí

Ide o jeden z troch "kruhov" o ulice-Lotyšská, Estónska a Bieloruská. Ulice majú za panelákmi parčíky do tvaru kruhov. V parčíku na Lotyšskej ulici bolo športovisko. Lotyšská ulica sa nachádza a susedí s mestskou časťou Vrakuňa, so sídliskom Dolné Hony a nachádza sa v blízkosti Pentagonu. Paneláky tvoria Lotyšskú ulicu 2-52. Lokácia kde sa nachádza je neslávne preslávená zvýšenou kriminalitou, prostitúciou a drogovými dealermi a patrí medzi najnebezpečnejšie oblasti Bratislavy a dealerstvo je už rozšírené aj v oblastiach Medzi jarkami.

MHD

Najbližšia autobusová zastávka sa nachádza na Estónskej ulici autobusové linky 78,87 a n70.
Trolejbusová zastávka sa nachádza na Komárovskej ulici-linky 201, 202.
Mouzeuil-Saint-Martin

Poloha

Obec má rozlohu 25,85 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 138 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kristína Tormová

Životopis

Pochádza z hereckej rodiny, jej otcom je Boris Farkaš a starým otcom Ladislav Farkaš. Vyštudovala činohernú dramaturgiu na Divadelnej fakulte VŠMU v Bratislave a DAMU v Prahe. Venovala sa písaniu divadelných recenzií. Od roku 2004 hrala v Radošinskom naivnom divadle a hosťovala v Činohernom klube.
Za postavu Kláry vo filme Pouta bola v roku 2010 nominovaná na Českého leva v kategórii ženský herecký výkon v hlavnej úlohe.
Medzi jej ďalšie aktivity patrí moderovanie (od roku 2008 pravidelne moderuje reláciu Postav dom, zasaď strom v STV, moderovala tiež reláciu Cestoviny na TV Markíza a viacero ďalších), vystupovanie v stand-up komédiách, navrhovanie a výroba tričiek (pod značkou Koláčová), fotografovanie a písanie kníh s tematikou materstva. Jej knihy sa staly predlohou seriálu TV JOJ Som mama.
Je rozvedená s hercom, skladateľom a spevákom Kamilom Mikulčíkom. S ex-priateľom, moderátorom Jurajom Hajdinom, má dvojičky Matildu a Elu (* 2013). Od roku 2018 je vydatá za Petra Tormu.
Tajan

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 564 m n. m. a najnižší bod 394 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Viacdotykové ovládanie

Viacdotykové ovládanie alebo multidotykové ovládanie (z angl. multi-touch, multitouch) je súbor technológií, ktoré umožňujú interakciu používateľov počítačov s počítačom, alebo s iným elektronickým zariadením niekoľkými prstami súčasne.
Viacdotykový snímač tvorí hardvér – dotykovou obrazovkou (obrazovka, stolový snímač, nástenný atď) alebo viacdotykový touchpad, a tiež softvér – ktorý rozpozná viac súčasných dotykových bodov.
Tento efekt sa dá dosiahnuť rôznymi prostriedkami napr.: teplo, tlak prstov, kamera s vysokým rozlíšením, infračervené svetlo, optické snímanie, elektromagnetická indukcia, ultrazvukové snímače, laserové snímače, kapacitné a pod.
Viacdotykové ovládanie používa firma Apple v produktoch iPad, iPhone a iPod Touch, Apple MacBook a MacBook Pro. K ďalším produktom s viacdotykovou technológiou patrí Microsoft Surface, Asus EEE PC a Meizu M8.
Dolnomoravský úval

Polohopis

Kopíruje dolný tok rieky Morava a jeho nadmorská výška sa pohybuje od 150 do 200 metrov. Ide o tektonickú zníženinu, ktorá spadá do Juhomoravskej panvy a ktorá tvorí severný výbežok Viedenskej panvy. Kvartérnymi tektonickými poklesmi je tento úval na severozápade prepojený s Hornomoravským úvalom skrz Napajedelskú bránu a na juhozápade cez Věstonickú bránu s Dyjskosvrateckým úvalom. Hlavnú os úvalu tvorí v severojužnom smere rieka Morava a vedľajšiu os potom jej pravostranný prítok, rieka Dyje. 
Krajina je tu charakteristická, okrem iného, riečnymi meandrami, neogénnymi nánosmi na riečnych terasách s porastmi lužných lesov a nivných lúk. 
Medzi juhomoravským mestami Bzenec a Hodonín sa nachádza oblasť viatych pieskov, ktorá je charakteristická piesočnými presypmi a dunami s porastom borovicových lesov. Na slovenskom území na túto nížinu nadväzuje podobná Borská nížina  na Záhorí.
Veratrín

Veratrín je zmes alkaloidov v podobe bieleho, šedého, amorfného až kryštalického prášku. Je vysoko dráždivý až toxický. Je to nejednoznačný názov, ktorý sa používa pre rôzne látky alebo extrahované zmesi.

Pôvod

Veratrín sa extrahuje z rôznych druhov ľaliovitých rastlín. Názov dostal podľa kýchavice bielej (Veratrum album). Ďalším hlavným zdrojom je Schoenocaulon officinale (synonymá Veratrum officinale Schlechtendal; Sabadilla officinarum Brandt; Helonias officinalis Don; Asagraea officinalis Lindley).
Iní autori popisujú veratrín ako zmes alkaloidov zo semien Veratrum sabadilla (Retzius).

Použitie

Používal sa na liečbu reumatizmu a neuralgie, alebo na odstraňovanie kožných alebo črevných parazitov.
Neuilly-sous-Clermont

Poloha

Obec má rozlohu 7,74 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.
Réalville

Poloha

Obec má rozlohu 25,09 km². Najvyšší bod je položený 210 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 851 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fenolftaleín

Výroba

Fenolftaleín bol prvýkrát pripravený v roku 1871 nemeckým chemikom Adolf von Baeyerom reakciou fenolu s ftalanhydridom, z čoho pochádza názov fenolftaleín. Reakcia prebieha za katalýzy kyseliny sírovej a za tepla (nesmie dôjsť k prehriatiu, pretože by sa rozpadal ftalanhydrid). Pri reakcii vzniká ako vedľajší produkt voda.

Využitie

Fenoltaleín sa používa ako preháňadlo. V súčasnej dobe sa od jeho použitia ustupuje z dôvodu možnej karcinogenity.
Fenolftaleín sa spoločne s peroxidom vodíka používa pri testovaní prítomnosti krvi, tzv. Kastle-Meyerov test.
Ďalšie použitie je pri výrobe hračiek, napr. miznúcich atramentov. Atrament sa zmieša s hydroxidom sodným, ktorý reaguje so vzdušným oxidom uhličitým. Pri reakcii vzniká uhličitan sodný a klesá pH atramentu. Pokles pH spôsobí prechod fenolftaleínu z fialovej do bezfarebnej formy.
Melodie MC

Biografia

Vyrastal vo švédskom meste Sundsvall, počas štúdia vo voľnom čase začal produkovať hudbu spoločne zo spolužiakom Erikom Svenssonom. Jeho charakteristickým rysom bolo predovšetkým to, že rapoval rovnako ako ostatný raperi v rámci žánru eurodance.
Prvú skladbu vydal v máji 1992 pod názvom „Feel Your Body Movin'“ ktorá získala veľký úspech najmä vo Švédsku. Ku tejto skladbe bol natočený aj videoklip zo speváčkou Lottou Sundgrenovou. V júli 1993 vydal skladbu „Dum Da Dum“ ktorá dosiahla celosvetový úspech a umiestnila sa v rebríčku Top 5 v Holandsku a Austrálii. Tieto skladby sa objavili aj na jeho prvom vydanom debutovom albume Northland Wonderland z roku 1993.
V roku 1996 vydal druhý album The Return. Obsahoval najznámejšie skladby ako „We're Down With The Dragons“, „Give It Up (For the Melodie)“, „Anyone Out There“ alebo „Climb Any Mountain“.
Jeho posledný album The Ultimate Experience vyšiel v roku 1997, kde naspieval niekoľko skladieb spoločne s tanečnou legendou Jocelyn Brown.
Medzinárodná federácia bandyhokeja

Dejiny

FIB vznikla na kongrese vo švédskom Štokholme 12. februára 1955, vtedy pod názvom International Bandy Federation (IBF). Medzi štyroch zakladajúcich členov patrilo Fínsko, Nórsko, Sovietsky zväz a Švédsko. Prvé vrcholné medzinárodné podujatie – Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov – začala organizovať od roku 1957. V roku 2001 bol názov IBF premenovaný na súčasný FIB. V roku 2004 bol bandy hokej zaradený do rodiny uznaných športov MOV a FIB sa stala členom ARISF.
Najnovší členovia (29.) FIB sa v roku 2012 stalo Japonsko a Afganistan.
La Roquille

Poloha

Obec má rozlohu 6,51 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ladislav Guderna

Životopis

Detstvo prežil v Nitre, kde navštevoval aj Štátne reálne gymnázium. V roku 1933 sa rodina Gudernovcov presťahovala do Bratislavy. Ladislav začal študovať na Obchodnej akadémii. Súčasne navštevoval večerné kurzy kreslenia na Škole umeleckých remesiel, kde ho viedol profesor Ľudovít Fulla (1902 – 1980). Absolvoval aj výtvarné školenie u Maximiliána Schurmanna (1890 – 1960). Od roku 1938 študoval na Oddelení kreslenia a maľovania SVŠT v ateliéri profesora Jána Mudrocha (1909 – 1968).  O štyri roky neskôr ho zo školy vylúčili, údajne pre nedisciplinovanosť, v skutočnosti však pre politické názory. V roku 1944 absolvoval Akadémiu výtvarných umení v Belehrade. Už ako dvadsaťročný vydal teoretický spis Tvar v maliarstve.
Od začiatku svojej tvorby spolupracoval s nadrealistickými básnikmi, a to vo forme ilustrácií ich básnických zbierok a zborníkov.
1945 - zakladajúci člen Skupiny výtvarných umelcov 29. augusta a člen českého výtvarného spolku Mánes.

1946 - účasť na výstave mladého československého umenia v Paríži

1948 - účasť na Bienále v Benátkach

1957 - predseda Zväzu slovenských výtvarných umelcov.

1958 - získal striebornú medailu za výtvarné návrhy na EXPO ’58 v Bruseli

1968 - na protest proti okupácii Československa emigroval do Kanady. Najskôr  žil v Toronte, roku 1979 sa presťahoval do Vancouvru.

1979 - člen medzinárodnej surrealistickej skupiny Melmoth a Skupiny West Coast Surrealist. 

V rokoch 1979 – 1998 vydával spolu so synom Martinom surrealistický časopis Scarabeus, ktorého vyšlo okolo dvadsať čísel. V rokoch 1981 – 1986 vychádzal pod ich vedením aj rovnako zameraný časopis Melmoth Vancouver.
Guderna si našiel vlastný surrealistický rukopis, svojou výtvarnou aj teoretickou  prácou sa zapájal do scény nadrealistickej poézie na Slovensku. Je považovaný za jedného zo zakladateľov slovenského výtvarného surrealizmu. Bol maliar, grafik, a vynikal aj v technike koláží.

V prvej polovici 40. rokov boli jeho diela charakteristické líniou ohraničujúcou tvary. Môžeme ich označiť ako predmetné, ale bez detailnej realistickej popisnosti, založené skôr na vyjadrovaní vo forme symbolov.
Po roku 1945 bol inšpirovaný fauvizmom, dielom G. Rouaulta, ale tiež analytickým a syntetickým kubizmom. V tomto období v jeho tvorbe prevláda motív kubistických hláv žien. Tu sa tiež prvýkrát objavuje forma polmesiaca, ako profilu ženskej hlavy.

V 60. rokoch postupne nachádzal svoje surrealistické poňatie maľby. V aktoch, portrétoch a zátišiach zjednodušuje tvary, ktoré sa menia na symboly a získavajú monumentálny charakter. Typickým prvkom jeho tvorby je humor, irónia, odľahčenosť vo výraze a schopnosť spájať zdanlivo nesúrodé tvary.
Banaba

Banaba (tiež Ocean Island) je ostrov v západnej časti Tichého oceána, v juhovýchodnej časti Mikronézie. Leží na 169°35' východnej dĺžky a 0°52' južnej šírky. Administratívne patrí k ostrovnej republike Kiribati. Nachádza sa cez 400 kilometrov západne od hlavného reťazca Gilbertových ostrovov a približne 300 km východne od Nauru. Má rozlohu 6,29 km². Na ostrove Banaba sa nachádza najvyšší bod Kiribati s nadmorskou výškou 81 m. Ide o koralový ostrov, vyzdvihnutý geologickými procesmi. Jeho lagúnu vyplnili usadeniny, z ktorých vznikli fosfáty.
K osamelému ostrovu Banaba sa ako prvá zo známeho sveta doplavila americká loď Diana s kapitánom Jaredom Gardnerom v roku 1801. O tri roky neskôr dostal prosté meno Ocean a v roku 1900 boli na ostrove objavené veľké ložiská fosfátov. Fosfáty sa stali hlavným zdrojom bohatstva ostrova a vyvolali tzv. fosfátovú horúčku. Následne atol strategicky obsadili Angličania a začali využívať surovinové zdroje. Za druhej svetovej vojny tu prebiehali boje medzi Japonskom a Spojenými štátmi. Väčšina ostrovanov bola evakuovaná na ostrov Rabi v súostroví Fidži, kde po vojne tiež zostali kvôli devastácii Banaby povrchovou ťažbou. V 60. rokoch 20. storočia dosiahla ťažba fosfátov vrchol (320 000 t ročne). Bola v rukách koncernu British Phosphate Commisioner. Vtedy žilo na ostrove vyše 29 000 obyvateľov, najmä sezónnych robotníkov z iných ostrovov Oceánie. Po vyťažení ložísk (roku 1982) význam ostrova výrazne klesol. Na ostrove sa zachovali pomerne dobre vybudované cesty a zdroje elektriny.
V roku 1979 sa Banaba stala súčasťou nezávislého štátu Kiribati, zároveň vzniklo hnutie za nezávislosť ostrova. V roku 2012 na ostrove žilo 335 obyvateľov, najväčšou osadou je Umwa (tiež Ooma alebo Uma). Medzi ďalšie dedinky patrí Tapiwa, Tabiang a Buakonikai. Miestni obyvatelia sú zmiešaného mikronézsko-melanézskeho pôvodu. Dodnes však zostáva väčšina Banabanov na Rabi, kde majú vlastnú samosprávu.
Ortoncourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,39 km². Najvyšší bod je položený 391 m n. m. a najnižší bod 297 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-André-de-Briouze

Poloha

Obec má rozlohu 12,21 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 198 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 192 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Sulpice-des-Rivoires

Poloha

Obec má rozlohu 7,16 km². Najvyšší bod je položený 780 m n. m. a najnižší bod 511 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 433 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Javorie (pohorie)

Vymedzenie

Ohraničené je na severe Kremnickými vrchmi a Zvolenskou kotlinou, na juhu Ostrôžkami a Krupinskou planinou a západným smerom Pliešovskou kotlinou.

Charakteristika

Pohorie je reliktom treťohorného stratovulkánu tvoreného vrstvami pevných lávových prúdov a vulkanoklastikami.
Zo severu má strmý nástup, smerom na juh sa pomaly zlieva s nížinou. Najvyšší vrch je Javorie (1 043,7 m n. m.) na okraji vojenského obvodu Lešť.
Lietava

Geografia

Obec sa nachádza na juhozápadnom okraji Žilinskej kotliny, 8 kilometrov od Žiliny. Stred obce je vystavaný po obvode lúčnej kotliny, ktorou preteká potok Lietavka, prameniaci na východných svahoch Súľovských vrchov. Centrum obce sa nachádza v nadmorskej výške 429 m.n.m. Obec sa delí na tri časti: Lietavu, Majer a Lietavskú Závadku, ktorá bola pričlenená k Lietave v druhej polovici 20. storočia.
Na západe susedí Lietava s obcou Podhorie, na juhu s Lietavskou Svinnou-Babkovom, na východe s Lietavskou Lúčkou a na severe s Brezanmi.

Dejiny

Podľa archeologických nálezov vieme, že tunajšie územie bolo po prvý krát osídlené v strednej bronzovej dobe. Presný dátum vzniku usadlosti známy nie je. Najstaršia písomná zmienka pochádza z roku 1318, aj keď na mieste dnešnej Lietavy existovalo už aj predtým sídlisko. Po celý čas až do zániku Lietavského panstva bola v jeho držbe. V roku 1539 mala dedina 40 až 50 obyvateľov, ktorí sa venovali najmä poľnohospodárstvu. Najstaršími murovanými budovami sú gotický kostol z 15. storočia (vežu má však podstatne staršiu, možno už z 13. storočia, vnútorné zariadenie má z 18. stor.) budova fary, budova cirkevnej školy a krčma.  Po celý čas svojej existencie je Lietava pokojnou dedinkou pod Súľovskými vrchmi, cez ktorú nevedie žiadna významná cesta a nesídli v nej žiaden veľký podnik. V súčasnosti vzrastá počet prisťahovalcov, nakoľko sa obec nachádza pomerne blízko k mestu Žilina a prostredie ju predurčuje k pokojnému bývaniu.

Etnické zloženie

Podľa sčítania ľudu v roku 2011 žilo v Lietave 1410 obyvateľov, z toho bolo 1390 Slovákov, 8 Čechov a  2 Rusi, pričom 1 obyvateľ bol inej národnosti a u deviatich sa národnosť nepodarilo zistiť.

Náboženské zloženie

1286 obyvateľov sa hlásilo k rímskokatolíckej cirkvi, traja k evanjelickej cirkvi augsburského vyznania, 11 obyvateľov vyznávalo inú vieru, 70 ich bolo bez vierovyznania a pri štyridsiatich sa vyznanie nepodarilo zistiť.

Politika

Súčasným starostom obce je Pavol Gašpierik (SMER – SD). Obecné zastupiteľstvo má 9 členov a spolu so starostom je volené na 4 - ročné obdobie. OZ má taktiež 6 komisií.

Občianska vybavenosť

V Lietave sa nachádza základná škola, materská škola, pobočka Slovenskej pošty, potraviny, pohostinstvo, zopár ubytovacích zariadení, obecná knižnica, futbalové ihrisko a  6 autobusových zastávok (v Lietavskej Závadke je ďalších 5). Obec má taktiež vlastný cintorín. V obecnej časti Lietavská Závadka sa nachádza malé múzeum Remeselnícka izba, umiestnená v budove bývalej školy.

Doprava

Autom sa do obce dá dostať po ceste III. triedy č. 2102, ktorá začína na križovatke s cestou I. triedy č. 64 v obci Lietavská Lúčka. Pravidelnú autobusovú linku na trase Žilina - Lietava - Podhorie - Lietavská Závadka prevádzkuje dopravca SAD Žilina. Autobusy zastavujú na dvoch zastávkach v časti Majer, štyroch v samotnej Lietave a štyroch v Lietavskej Závadke. Najbližšia železničná stanica sa nachádza v Lietavskej Lúčke a je vzdialená asi 5 km.
Kostol Dobrého pastiera (Solinky)

Farnosť

Farnosť bola zriadená 1. júla 1997 Nitrianskou diecézou oddelením od Farnosti Žilina-Mesto. Územie farnosti tvoria tieto časti Žiliny: sídlisko Solinky, Solinky-Juh, Bôrik a Hliny VI. Za prvého správcu novovzniknutej farnosti bol nitrianskym biskupom kardinálom Ján Chryzostomom Korcom menovaný  vdp. Mgr. Ján Hudec.
Na sviatok Nepoškvrneného počatia Panny Márie 8. decembra 1997 dostala farnosť pozemok pod kostol od mesta Žiliny za symbolickú sumu 1 Sk. Výstavba kostola začala na jar 1998 a v priebehu roka bol dokončený. V hlavnom oltári sú uložené relikvie svätých Andreja-Svorada a Beňadika. Slávnostnú posviacku kostola vykonal 8. mája 1999 nitriansky biskup kardinál Ján Chryzostom Korec. Základný kameň kostola posvätil 22. apríla 1990 pápež sv. Ján Pavol II. v Bratislave pri svojej prvej apoštolskej ceste v Československu. 
Od 14. februára 2008 Farnosť Dobrého pastiera patrí pod novovzniknutú Žilinskú diecézu.
Sachalin

História

Ostrov Sachalin získalo podľa Sankt-Petersburskej dohody Cárske Rusko v roku 1875. V roku 1905 po rusko-japonskej vojne získalo južnú časť ostrova Japonsko. V roku 1945 prišlo k sovietsko-japonskej vojne a jej výsledok bolo získanie celého ostrova pre ZSSR.

Geografia

Ostrov má rozmery 948 km na dĺžku a je široký od 25 do 170 km. Nachádza sa medzi Ochotským a Japonským morom pri ústí rieky Amur. Od pevniny ho delí úzky, 900 km dlhý Tatársky prieliv, ktorý má v najužšom mieste šírku len 7,3 km a hĺbku 4 – 20 m. Od ostrova Hokkaidó ho delí o niečo širší La Pérousov prieliv. Najjužnejší bod ostrova je Mys Krilon a najsevernejší Elizabetin Mys.
Najväčšie a hlavné mesto Sachalinskej oblasti, Južno-Sachalinsk, sa nachádza na južnom výbežku ostrova na rieke Susuja. Vzdušnou čiarou je od Moskvy vzdialené 10 417 km.

Ekonomika

Pri Sachaline sa nachádzajú dôležité zásoby ropy a zemného plynu, vďaka ktorým sa ostrov rozvíja a má najnižšiu mieru nezamestnanosti v Rusku (1,2% v roku 2007). Na Sachaline je tak vybudovaná nová sieť železníc, ropovodov a ciest a prístavov.
Serie D

Zaujímavosti

V roku 1948 boli reorganizované futbalové súťaže v Taliansku. Tretia najvyššia súťaž sa rozdelila. Tímy z nižších priečok dovtedajších skupín Série C sa dostali do novo sformovanej ligy nazvanej Promozione. Táto liga si o štyri roky zmenila meno na Quarta Serie, v roku 1959 na súčasný názov Serie D. Séria D bola reorganizovaná v roku 1981. Súťaž bola zredukovaná a meno súťaže zmenené na Interregionale, hráči sa stali amatérmi. V období od roku 1992 do 1999 sa pre zmenu súťaž volala Campionato Nazionale Dilettanti. Neskôr sa vrátila k menu Serie D.
Clos-Fontaine

Poloha

Obec má rozlohu 5,97 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quevauvillers

Poloha

Obec má rozlohu 8,82 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 075 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Xambes

Poloha

Obec má rozlohu 5,25 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 297 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dušan Cinkota

Dabing

Dušan Cinkota má veľmi jemný, charakteristický hlas, vďaka ktorému často daboval. K jeho najznámejším rolám patrí Chandler Bing (Matthew Perry) zo seriálu Priatelia. Nadaboval taktiež robota Sonnyho vo filme Ja, robot. Veľmi často dabuje Adama Sandlera a Toma Hanksa, ktorého nadaboval vo viac ako 15 filmoch.

Prechovávanie drog

V roku 2001 bol odsúdený za prechovávanie drog na dva roky nepodmienečne, odsedel si trinásť mesiacov.
Koncom mája 2007 bol opätovne zatknutý pre drogovú trestnú činnosť. Keďže už bol pre rovnaký čin trestaný, hrozilo mu desať až pätnásť rokov vo väzení.
V marci 2012 ho odsúdil prvostupňový Okresný súd Bratislava IV na osem rokov odňatia slobody nepodmienečne, Cinkota sa však voči rozsudku odvolal. 5. decembra 2012 Krajský súd v Bratislave zamietol odvolanie a potvrdil rozsudok súdu 1. stupňa za správny a zákonný.
11. júla 2018 bol z väzenia podmienečne prepustený. Odpykal si tri štvrtiny z trestu a podľa súdu počas výkonu preukázal polepšenie. Súd zároveň určil skúšobnú lehotu 30 mesiacov, počas ktorej bude sledovať, či podmienečne prepustený vedie riadny život.
Ťačiv

Názov mesta

Názov Ťačiv má svoje korene najskôr v nemeckom označení Teutschau, teda „Nemecká paseka“.

Dejiny

Ťačiv založili pravdepodobne osadníci zo Saska v 11. storočí. Prvé písomné zmienky dokladajú Ťačiv (spoločne s Chustom a Marmarošskou Sihoťou) titulom kráľovského mesta so všetkými zodpovedajúcimi privilégiami, ďalšie pribúdali aj v nasledujúcich rokoch.
V roku 1514 sa obyvatelia Ťačiva aktívne zapojili do maďarského protifeudálneho povstania. Po jeho potlačení bol Ťačiv označený ako buričské mesto a následne bol vyplienený.
V ďalších rokoch bol osud mesta rovnaký ako celej Podkarpatskej Rusi. Po 2. svetovej vojne sa menšia časť mesta na pravom brehu Tisy ocitla pod rumunskou správou.