google/wiki40b huggingface dataset:
Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre tvorbu a ochranu životného prostredia. Sídli v budove Lanfranconiho paláca na rohu Námestia Ľ. Štúra a Vajanského nábrežia v Bratislave.
Ministerstvo bolo zriadené zákonom č. 96/1990 Zbierky zákonov pod pôvodným názvom Slovenská komisia pre životné prostredie. Zákonom č. 453/1992 Zbierky zákonov bolo premenované na súčasný názov.

Minister životného prostredia

Ministerstvo životného prostredia riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister životného prostredia, ktorého vymenúva prezident Slovenska na návrh predsedu vlády Slovenska.
Ministrom životného prostredia je László Sólymos.

Štátny tajomník ministerstva životného prostredia

Ministra životného prostredia v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra životného prostredia. 
Súčasným štátnym tajomníkom je: Branislav Cimerman.

História

Ministerstvo životného prostredia bolo k 1. júlu 2010 zrušené zákonom č. 37/2010 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov. Agenda ministerstva bola presunutá pod Ministerstvo pôdohospodárstva, životného prostredia a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, kterého názov bol pri tejto príležitosti zmenený. K zrušeniu resp. spojeniu ministerstva malo dôjsť v dôsledku šetrenia štátnych výdavkov, ktoré plánovala vláda Roberta Fica. 
Vláda Ivety Radičovej rozhodla 21. júla 2010 o jeho obnovení. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky bolo znova zriadené k 1. novembru 2010 zákonom č. 372/2010 Z. z.
Katedrála svätého Michala archanjela (Carcassonne)

Katedrála svätého Michala archanjela (franc. Cathédrale Saint-Michel de Carcassonne) je katolícka gotická katedrála vo francúzskom meste Carcassonne.

Dejiny

Pôvodne farský kostol zasvätený archanjelovi Michalovi bol postavený na predmestí mesta Carcassonne v roku 1247 na príkaz kráľa Ľudovíta IX.. Mal nahradiť pôvodnú stavbu zničenú počas obliehania mesta Raymondom Trencavelom v roku 1240. Pôvodné rozmery kostola boli malé, preto onedlho nestačil a v roku 1283 bol rozšírený.
Počas požiaru mesta, ktorý v roku 1355 spôsobili oddiely Čierneho princa, bol kostol ťažko poškodený. Počas následnej rekonštrukcie bolo rozhodnuté rozšíriť kostol do systému nového mestského opevnenia. Okolo kostola viedli asi 10 metrov široké priekopy, ktoré boli v 19. storočí zasypané a premenené na park.
V roku 1803 bolo rozhodnuté presunúť biskupské sídlo, ktoré bolo v stredoveku v katedrále Saint-Nazaire, do kostola svätého Michala archanjela a ten tak získal titul katedrály. Rozsiahla prestavba mala prispôsobiť stavbu novej funkcii, ale požiar v roku 1849 prácu výrazne narušil. V roku 1857 riadenie stavby prevzal architekt Eugène Viollet-le-Duc.
V roku 1886 bola katedrála zapísaná na zoznam historických pamiatok.

Architektúra

Pôdorys katedrály je relatívne jednoduchý. Kostol je jednoloďový s ôsmimi radmi podpier a niekoľkými bočnými kaplnkami. Tie sú zdobené ružami, ktoré pridal Viollet-le-Duc. Chór sa skladá zo sedemhrannej apsidy, na ktorú sú napojené dve ďalšie apsidy. Kostol má veľké gotické okná s vitrážami zo 14. storočia, ktoré boli reštaurované krátko po požiari v roku 1849.
Hlavná loď je zakončená lomenými oblúkmi, ktoré boli vybudované v rokoch 1657 – 1752 namiesto pôvodných drevených, zatiaľ čo klenba kruchty pochádza z 13. storočia. Fasáda má rozetu o priemere 8 metrov. Ku kostolu je pripojená masívna zvonica, ktorá je v spodnej časti štvorcová a v hornej časti osemboká. Veža má osem zvonov.
SU-100Y

SU-100Y bolo samohybné delo, navrhnuté v počiatočných fázach druhej svetovej vojny. Vzhľadom na to, že vozidlo bolo poruchové a malo vysokú spotrebu paliva, bol vyrobený len jeden exemplár.

Výroba

V decembri 1939 nariadilo severozápadné veliteľstvo Červenej armády Lenigradskému závodu č. 185 vývoj vozidla, založeného na vozidle T-100. Vozidlo malo operovať nielen ako samohybné delo, k dispozícii mali byť aj varianty pre stavbu mostov, prevoz munície a odťahovanie tankov, zničených alebo poškodených na bojisku. Počas vývoja bolo navrhnuté osadiť T-100 delom kalibru 152 mm, aby tak bolo schopné ničiť bunkre a iné opevnenia. Riaditeľ 185. továrne však navrhol použitie 100 a 130 mm námorných diel. Tento návrh bol schválený a dokončené plány  T-100X boli 8. januára 1940 odoslané do továrne Izhorskij. T-100X mal kvádrovú nadstavbu osadenú 130 mm námorným delom typu B-13. V podvozku boli použité nápravy s torznou tyčou, tak ako to bolo obvyklé u dobových tankov. Počas vývoja prototypu bol však pozmenený tvar nadstavby, čo malo zrýchliť nakladanie munície. Nový prototyp bol označený SU-100Y a jeho plány boli odoslané továrni Izhorskij 24. februára 1940. Jeho výroba začala 1. marca 1940. Prvýkrát bol testovaný 14. marca 1940. Do konca Zimnej vojny však už nestihol byť bojovo nasadený.
Počas zimnej vojny bola navrhnutá modernizovaná verzia T-100, osadená silným 152 mm delom M-10, schopným ničiť betónové objekty (ako tzv. dračie zuby, bežnú súčasť európskeho opevnenia počas 2. svetovej vojny). V marci 1940 potom bola vyvinutá nová veža, určená k lafete 152 mm kanónu, projekt niesol označenie T-100Z. K jeho realizácii však nedošlo kvôli uprednostneniu výroby tankov KV-1 a KV-2, používajúcich práve 152 mm delá. V apríli 1940 Leningradský závod č. 185 navrhol samohybné delo pre obranu pobrežia, vybavené 130 mm námorným kanónom B-13 a tromi guľometmi kalibru 7,62 mm v otočnej veži. Tento návrh bol označený ako Prototyp 103, zostal však iba na papieri.

Nasadenie

Po ukončení prác na projekte T-100 bol prototyp SU-100Y presunutý na testovací polygón Kubinka. V novembri 1941, v najkritickejšej časti bojov o predmestie Moskvy bol SU-100Y nasadený spolu s prototypmi SU-14 a SU-14-1, osadenými 152 mm delom, ako súčasť Nezávislej delostreleckej divízie pre zvláštne nasadenie. Ďalšie záznamy o bojovom nasadení nie sú známe. Prototyp SU-100Y sa dočkal konca vojny a stal sa súčasťou zbierky Múzea tankov v Kubinke.
La Selle-Guerchaise

Poloha

Obec má rozlohu 2,14 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 151 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bouleurs

Poloha

Obec má rozlohu 8,25 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 442 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Studňa

Studňa je zariadenie slúžiace na získavanie podzemnej vody.
Studne sa budovali už v staroveku. Už v starovekom Egypte sa studne nielen kopali, ale aj vŕtali. V stredoveku sa mnohé studne kopali alebo hĺbili baníckym spôsobom (šachty). Na hradoch sa často studne budovali do veľkých hĺbok, až kým nenarazili na vodu, pretože studne boli významným zdrojom pitnej vody v čase obliehania. Studne v minulosti a ešte aj dnes tvoria významný zdroj vody (pitie, zavlažovanie).
Audemars Piguet

Audemars Piguet je švajčiarska hodinárska firma so sídlom v Le Brassus.

História

Korene Audemars Piguet siahajú do roku 1874, kedy sa 23-ročný Jules-Louis Audemars stretol s Edward-Auguste Piguetom, ten mal vtedy 21, vo Vallée de Joux, považovanej za kolísku hodinárstva. Ich rodné meste bolo Le Brassus. Po štúdiách išli do Vallée de Joux a začali pracovať ako hodinári. V roku 1875 založili švajčiarsku hodinársku firmu Audemars Piguet. V rozmedzí rokov 1894 až 1899 produkovala firma až okolo 1 200 hodiniek ročne, okrem toho aj niektoré veľmi zložité hodinky.
Od roku 1882 boli na čele spoločnosti vždy len členovia rodín Audemars a Piguet a to im priamo alebo nepriamo zabezpečovalo kontrolu nad podnikom.
Na začiatku podnikania si zakladatelia rozdelili úlohy. Audemars riadil výrobnú a technickú stránku a Piguet sa zameral na predaj. Značka Audemars Piguet bola oficiálna až v roku 1882, o sedem rokov neskôr než bola firma založená oficiálne. Tu začal vznikať jeden z najväčších zamestnávateľov v hodinárstve vo Vaud na juhozápade Švajčiarska. Spoločnosť mala ďalší zlomový bod, keď otvorila svoju prvú pobočku v Ženeve, bolo to v roku 1889, vtedy si začala vytvárať vlastné komponenty a zakladať montážne továrne, ktoré mali pod priamym dohľadom a tak spĺňali prísne kritériá kvality.
Keď Audemars a Piguet zomreli v rokoch 1918 a 1919, spoločnosť neustále rástla a popularizovala sa.
Roku 1925 firma predstavila celosvetovo najtenšie vreckové hodinky, mali len 1,32 mm. A o tri roky neskôr spoločnosť vytvorila prvé a momentálne veľmi populárne takzvané skeleton hodinky (sú viditelné vnútorné súčiastky).
Na konci 20. a začiatkom 30. rokov spôsobil pád kapitálového trhu, že sa spomalil vývoj mnohých švajčiarskych firiem.
Počas druhej svetovej vojny sa na trhu zachránili tak, že produkovali známy model – ultra-tenký chronograf, srdcom, ktorého bola Calibre 2003. Predaj Audemars Piguet v štyridsiatych a päťdesiatych rokoch opäť začal rásť.
Audemars Piguet momentálne zamestnáva 1100 zamestnancov. Má tri výrobné závody: Le Brassus (SA de la Výroba d’Horlogerie Audemars Piguet & Cie), LeLocle (Audemars Piguet: Renaud et Papi SA), A Meyrin (Center SA).
Audemars Piguet v nich vyrobí 26.000 hodiniek ročne.

Royal Oak

Všetko to začalo legendou o tom ako sa anglický král Karol II. v roku 1651 zachránil pred nepriateľmi, tak že sa skryl v dutom kmeni starého duba. Od tých čias sa dub stal kráľovským symbolom a angličania pomenovávali týmto názvom svoje najslávnejšie lode. Toto spojenie inšpirovalo dborníkov firmy Audemars Piguet pri návrhu dizajnu hodiniek Royal Oak. Tie vyzerajú ako osemuholník s ôsmimi šesťhrannými nitmi, čo pripomína námornícku konštrukciu.
Séria hodiniek Royal Oak je jednou z najpopulárnejších medzi hodinkami Audemars Piguet, vyrobili ich v rôznych verziách, napríklad Royal Oak Jubilee, s mechanizmom samonáťahu, alebo aj známy model Royal Oak Offshore z roku 1993.
SIMM

SIMM je skratka z anglického single in-line memory module a označuje jednoduchý obvod slúžiaci k inštalácii operačnej pamäte (RAM) do počítača, prípadne iného zariadenia.

Zmysel SIMM

Operačná pamäť PC je spojená s procesorom pomocou dátovej zbernice. Táto zbernica má danú dátovú šírku - v prípade PC, ktoré využívali SIMM moduly to bolo najčastejšie 32 bitov. Šírka dátovej zbernice a pripojenej operačnej pamäte musí byť rovnaká. Operačná pamäť je realizovaná pomocou pamäťových čipov. Tieto čipy však majú rôznu dátovú šírku (veľmi často 1, 4 alebo 8 bitov). Pre pripojenie pamäte k dátovej zbernici by teda bolo potreba veľkého množstva jednotlivých čipov a išlo by o nepraktickú záležitosť. Preto boli jednotlivé čipy pripájané na doštičku s danou dátovou šírkou a štandardným konektorom.
A Day at the Races

Skladby

Hitovou skladbou albumu je rocková balada „Somebody to Love“. Je to Mercuryho skladba, ktorá inovatívne využíva multi tracking. Chór naspievali len členovia skupiny, aj keď sa môže zdať, že sú v piesni aj zborové vokály.
V Británii sa pieseň umiestnila na 2. mieste. V roku 1993 sa opäť stala hitom po tom, ako ju na koncerte v roku 1992 spieval George Michael a Queen.
„Tie Your Mother Down“ bola napísaná na Tenerife, kým Brian May v 1975 pracoval na svojom PhD. v astronómii. S Mercurym ju neskôr upravili a hrali ešte pred zaradením na album.
Sklada „Teo Torriatte (Let Us Cling Together)“ od Briana Maya je poctou japonským fanúšikom. Názov je skomoleninou „Te(w)o toriatte“, čo po japonsky znamená „držať ruky“. Okrem textu v angličtine obsahuje aj päť veršov v japončine.
Uwe Krupp

Klubová kariéra

V prvej polovici osemdesiatych rokov hrával nemeckú hokejovú ligu za Kölner Haie. V roku 1983 bol draftovaný z celkového 214. miesta mužstvom Buffalo Sabres. V tomto mužstve takisto začal svoju kariéru v NHL v roku 1986. Každý rok vylepšoval svoje individuálne štatistiky a stal sa pevnou súčasťou obrany Buffala. V sezóne 1990/91 bol nominovaný do Zápasu hviezd NHL. Tri sezóny odohral v New York Islanders, odkiaľ bol v roku 1994 vymenený do Quebec Nordiques. S mužstvom sa po sezóne 1994/95 presťahoval do Denveru ako Colorado Avalanche, kde v roku 1996 získal Stanley Cup. Pamätný je jeho víťazný gól v treťom predĺžení štvrtého finále proti Floride Panthers. K zisku Stanley Cupu pomohol takisto Detroitu v roku 2002, odohral ale len osem zápasov základnej časti a dva v play-off a jeho meno preto na pohári nie je uvedené. Vtedy už jeho kariéru obmedzovalo zranenie chrbta. S aktívnym hokejom skončil po nasledujúcej sezóne, ktorú odohral v Atlante. Celkovo v NHL odohral 729 stretnutí a zaznamenal 69 gólov, 212 asistencií a 281 bodov.

Reprezentácia

Za Nemecko hral na MS v ľadovom hokeji 1986, 1990 a 1998.

Trénerská kariéra

Po ukončení aktívnej kariéry Krupp počas krátkeho obdobia trénoval hokejový klub TPHThunder AAA Bantam, keďže prišla ponuka na pozíciu asistenta trénera v Nemeckom juniorskom národnom mužstve. Po úspechu s juniormi sa v roku 2005 stal asistentom trénera nemeckej hokejovej reprezentácie, Grega Possa, ktorého krátko pred Zimnými olympijskými hrami 2006 v Turíne nahradil v reprezentácii, keďže Poss musel odstúpiť pre silný tlak médií.
Béthune

Poloha

Mesto má rozlohu 9,46 km². Najvyšší bod je položený 38 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 25 430 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Rouen

História

Prvé stopy ľudského osídlenia sa datujú už 9. tisíc až 6. tisíc pred Kr. Poľnohospodárstvo a chov dobytka začal už v 5. tisícročí pred Kr. Rouen založili približne v roku 100 Rimania, kedy bol nazývaný Rotomagus. Od 4. storočia je sídlom biskupstva (prvým biskupom bol svätý Victric v rokoch 385 – 410).
V roku 841 sa odohral prvý vikingský prepad. V roku 911 na základe zmluvy zo Saint-Clair-sur-Epte udelil francúzsky kráľ Karol III. mesto Rollovi, vodcovi Vikingov a stalo sa tak hlavným mestom Normanského vojvodstva. V roku 1204 dobyl Rouen francúzsky kráľ Filip II. August.
19. januára 1419 počas storočnej vojny dobyl mesto Henrich V. a znovu podriadil Normandiu anglickej korune. V tejto súvislosti tu bola odsúdená a 30. mája 1431 upálená Johanka z Arku. V roku 1449 bol Rouen znovu dobytý francúzskymi vojskami Karola VII.
V roku 1843 bola otvorená železničná trať Paríž – Rouen. Počas prusko-francúzskej vojny bol Rouen od decembra 1870 do júna 1871 obsadený pruskou armádou.
Za druhej svetovej vojny bol Rouen od 9. júna 1940 do 15. augusta 1944 obsadený Nemeckom. V tomto čase bol vystavený ťažkému bombardovaniu, najmä mosty a nákladná stanica Sotteville-lès-Rouen; v rokoch 1948 – 1955 bol rekonštruovaný architektom Marcelom Lodsom.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 553 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Mihálik

Klubový hokej

S hokejom začínal v Topoľčanoch. Za svoj hráčsky vzor považuje Miloša Flesichera. V slovenskej extralige debutoval v sezóne 2000/01 v mužstve Martina. V priebehu ročníka 2002/03 prestúpil do v belgického klubu HYC Herentals, v závere ďalšej sezóny ho angažovala HK Nitra. V ročníku 2007/08 prestúpil do MHC Martin a následne do poľského mužstva Cracovia Kraków, kde hral aj v nasledujúcej sezóne, pričom zísal dva majstrovské tituly. Ročník 2009/10 začal v Nitre, ale už po deviatich zápasoch prestúpil do českého prvoligového klubu HC Šumperk. V nasledujúcom ročníku hral za poľský klub Naprzód Janów. Ďalšiu sezónu pôsobil v maďarskom klube DAB Dunaújváros. Ročník 2012/13 začal v Topoľčanoch, kde v 23 zápasoch získal 36 bodov, bol najproduktívnejším hráčom celej súťaže. Koncom novembra 2012 prestúpil do extraligovej Žiliny. V závere sezóny opäť posilnil maďarský klub DAB Dunaújváros.
Saint-Joire

Poloha

Obec má rozlohu 18,32 km². Najvyšší bod je položený 385 m n. m. a najnižší bod 257 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 251 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Geishouse

Poloha

Obec má rozlohu 7,28 km². Najvyšší bod je položený 1 422 m n. m. a najnižší bod 510 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 482 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Grez

Poloha

Obec má rozlohu 7,45 km². Najvyšší bod je položený 266 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 391 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poimandros

Poimandros (starogr. Ποιμάνδρος – Poimandros) je v gréckej mytológii syn Chairésilaa, zakladateľ mesta Tanagry.
Poimandros bol podľa antického autora Pausania zakladateľ boiótskeho mesta Tanagry, ktoré pomenoval po svojej manželke Tanagre, dcéry vládcu vetrov Aiola, alebo podľa inej verzie riečneho boha Asópa.
Keď Poimandros odmietol podporiť vojenskú výpravu Achájcov proti Tróji, začalo ho achájske vojsko obliehať na mieste zvanom Stefón. V noci sa mu ale podarilo utiecť a na výhodnom mieste začal stavať opevnenie. Staviteľ Polykritos však s jeho dielom nebol spokojný a posmievačne priekopu preskočil. Poimandros sa naňho nahneval, hodil po ňom kameňom a nanešťastie zasiahol svojho syna Leukippa, ktorý na následky zranenia zomrel. Poimandros sa za vraždu stal vyhnancom a v obave o svoj život poslal syna Efippa žiadať o odpustenie Achájcov, Achillea, Tlépolema a Pénelea, ktorí jeho syna vypočuli a následne Poimandra odprevadili k eubójskemu kráľovi Elefénorovi do Chalkidy, kde bol za vraždu svojho syna Leukippa na posvätnom mieste očistený.
Brétigny (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 5,4 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 170 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Všeobecný výrok

Všeobecný výrok alebo univerzálny výrok je výrok tvaru: Všetky prvky x množiny A majú vlastnosť V(x). Všeobecné výroky sa označujú pomocou všeobecných kvantifikátorov.
Buddy Holly

Diskografia

Počas svojho života vydal Buddy Holly iba tri albumy, no mal nahraných toľko piesní, že vydavateľstvo Coral Records z nich dokázalo ešte desať rokov po jeho smrti vydávať nové albumy a single, ktoré mali rôznu technickú kvalitu. Niektoré mali štúdiovú úroveň, niektoré boli skôr domácimi nahrávkami. Tie najjednoduchšie Hollyho hudobné ukážky boli do kvality komerčných diel upravované dodatočným pridaním hudobného sprievodu štúdiových hudobníkov. Najlepšie z nich boli často považované za jeho posmrtné single.
Dva albumy Buddy Hollyho sa nachádzajú v zozname 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý v novembri 2003 uverejnil časopis Rolling Stone. Jeho debutový album The "Chirping" Crickets je na 421. mieste, kompilácia 20 Golden Greats je 92. pozícii.
Na počesť Buddy Hollyho vyjde 28. júna 2011 kompilácia Rave On Buddy Holly, na ktorej spolupracovali Patti Smith, Paul McCartney, Lou Reed, ako aj Graham Nash, Julian Casablancas či Cee Lo Green.
Frazeologický neologizmus

Frazeologický neologizmus je frazéma, ktorá označujú nové javy, alebo ktorá novo označuje existujúce javy a z hľadiska existujúcej normy a úzu sa javí ako nová s perspektívou jej stabilizácie v slovnej zásobe. Určenie novosti a perspektívnosti frazém je ešte ťažšie ako pri lexikálnych neologizmoch, pretože v reči zaznamenávame neustále veľké množstvo okazionálnych obrazných výrazov a aktuálnych módnych metaforických spojení s minimálnou alebo s veľmi nízkou frekvenciou, voči ktorým stojí frazeologický fond jazyka, ktorý je trvácnejší vo svojom jadre, nepodlieha takým rýchlym zmenám, ako je to v lexike a prenikanie z periférie do centra a následné ustálenie nového výrazu je spojené s viacerými prekážkami, ako je na jednej strane veľmi rýchle zastarávanie a zánik, resp. krátka životnosť obrazných spojení a na druhe strane je to určenie časového momentu objavenia sa novej jednotky, stanovenie a zdôvodnenie kritérií pre určenie novosti výrazu, kde si treba jednoducho určiť časový medzník, isté rozhranie ako porovnávací základ pre hodnotenie, s čím súvisí tiež problém prvej registrácie a jeho skutočného výskytu. Vznik nového pomenovania môže byť reakciou na potrebu označiť novovzniknutý jav, napr. únik mozgov (= emigrácia špecialistov), prať špinavé peniaze (= legalizovať príjmy z trestnej činnosti), alebo môže ísť o výrazy, ktoré pomenúvajú nanovo známe javy, čiže k už existujúcim pomenovaniam pribúdajú konkurenčné pomenovania predovšetkým na štylistickej rovine, napr. držať ruku na pulze niečoho (= byť aktérom, účastníkom niečoho), druhý dych (= nové sily, príliv novej energie), rus.: koňki otbrosiť (= umrieť), kompostirovať mozgi (= ohlupovať, balamutiť). Porov. aj vznik frazém.
Rýchlostná cesta H2 (Slovinsko)

História

Stavba rýchlostnej cesty H2 prebiehala vo viacerých etapách.
Prvá etapa zahrňovala rekonštrukciu a stavbu komunikácie od Ptujskej cesty k rieke Dráva. Merala 1 kilometer a prebiehala v rokoch 1978 až 1979.
Druhá etapa pokračovala severným smerom k Meljskej ceste. Zahrňovala okrem iného i výstavbu mosta cez Drávu a výstavbu tunela. Tento úsek s dĺžkou 1,7 kilometra bol odovzdaný do užívania v roku 1985.
Tretia etapa pokračovala ďalej na sever a spojila skôr dokončené časti s obcou Pesnica pri Mariboru. Úsek je dlhý 4,7 kilometra a do prevádzky bol odovzdaný v roku 1989. Na diaľničnú sieť bol napojený až po dostavbe diaľnice A1.
Etapa 2B, ktorá prebiehala v rokoch 2000 až 2001, zahrňovala rekonštrukciu časti regionálnej cesty 430 a napojenie diaľnice A1 južne od Mariboru. Dĺžka tohto úseku je 2,6 kilometra a jeho otvorením tak bolo dokončený vnútorný obchvat mesta. Do roku 2009, keď bol dokončený hlavý, diaľničný obchvat, bola táto komunikácia hlavnou tranzitnou trasou.
Regional Express

Regional Express je kategória regionálnych vlakov osobnej dopravy premávajúcich na Slovensku a v Rakúsku. Prvé spoje pod týmto označením začali premávať od GVD 2007/2008 na trasách do Rakúska Bratislava hl. st. – Wien Südbahnhof a Železničná stanica Bratislava-Petržalka – Wien Südbahnhof. Od prelomového GVD 2012/2013 táto kategória takmer úplne nahradila kategóriu Zr a rozšírila sa najmä v okolí Bratislavy v súvislosti s budovaním IDS BK. Od GVD 2015/2016 kategória REX definitívne nahradila kategóriu Zr.
Omša (hudba)

Omša je vokálno inštrumentálna forma zhudobňujúca omšové modlitby pôvodne spievané ľudom.
Šlisseľburg

Dejiny

Mesto bolo založené novgorodským kniežaťom Jurajom Daniilovičom v roku 1323, ktorý zároveň na ostrove Orešok  (rástlo tu veľa liesok) drevenú pevnosť rovnakého mena. V roku 1353 bola založená kamenná pevnosť, vybudované opevnenie a strážne veže.
Pevnosť bola veľmi často napádaná a obliehaná Švédmi, ktorí chceli Novgorod odrezať od prístupu k moru. V roku 1613, počas Rusko-švédskej vojny padla pevnosť a ňou ochraňovaná oblasť do rúk Švédov. Tí pevnosť premenovali na Nöteborg (preložili názov do švédčiny: švéd. nöte = orech, švéd. borg = pevnosť, hrad, mesto).
V roku 1702 bola oblasť od Švédov oslobodená Petrom I., ktorý dal mestu aj jeho dnešný názov – Šlisseľburg odvodený z nem. Schlüsselburg (v doslovnom preklade kľúčové mesto). Územie vedľa pevnosti na ľavom brehu rieky Neva, bolo obývané súčasne s pevnosťou a ostrovom. Nachádzal sa tu Spaso-Gorodecký pogost, ktorý sa postupne rozrástol na osadu. V roku 1780 bola osada povýšená na mesto a centrum ujezdu v rámci Petrohradskej gubernie.
Počas druhej svetovej vojny bolo mesto 8. septembra 1941 okupované nemeckými vojskami. Obrancovia v pevnosti Orešok však odolávali nemeckému náporu 500 dní, a bránili tak nemeckým vojskám dostať sa na pravý breh Nevy. Mesto bolo kľúčom k prístupu k Leningradu a preto bolo miestom mnohých bojov. Až po dobytí Šlisseľburgu mohli byť Nemci vytlačení z oblasti a mohlo sa obnoviť železničné spojenie s Leningradom. Od roku 1944 (do roku 1992) malo mesto názov Petrokreposť (rus. Петрокрепость).