google/wiki40b huggingface dataset:
Place de l’Hôtel-de-Ville

Place de l'Hôtel-de-Ville (Radničné námestie) je významné námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. V minulosti bolo hospodárskym a dnes je správnym centrom mesta. Je pomenované po budove parížskej radnice.

Poloha

Námestie leží na pravom brehu rieky Seiny. Vymedzujú ho ulice Rue de Rivoli na severe, parížska radnica na východe, nábrežie Quai de l’Hôtel-de-Ville na juhu a Avenue Victoria na západe.

Dejiny

V staroveku sa tu krížili cesty vedúce do Melunu a do Champagne, ktoré i neskôr boli významnými obchodnými cestami. V ranom stredoveku sa tu vďaka polohe rozvinulo trhovisko a najdôležitejší prístav v meste. Vznikli tu sklady a hostince. Námestie dostalo názov Place de Grève podľa pomenovania piesočného brehu. V modernej francúzštine je slovo grève označenie pre štrajk, keďže na tomto mieste sa vo väčšom počte zhromažďovali nádenníci, ktorí hľadali prácu a dávali sa najímať.
Na Place de Grève stál aj Maison aux piliers (Dom na pilieroch), ktorý dal postaviť Étienne Marcel, a kde sídlil prévôt des marchands, z ktorého sa vytvorila mestská samospráva a dnes je tu radnica mesta Paríž.
Ako ústredné námestie, slúžilo Place de Grève aj ako miesto popráv.
Námestie bolo premenované 19. marca 1803 na dnešné Place de l'Hôtel-de-Ville. Od roku 1982 je pešou zónou. Od roku 2004 je na námestí každé leto, v rámci parížskej pláže, ihrisko pre plážový volejbal, v zime je tu inštalované klzisko.
Kapitulská ulica (Banská Bystrica)

Dejiny

Ulica sa pôvodne volala Hronská - stála tu brána mestského opevnenia zvaná Hronská. Neskôr bola premenovaná na Kapitulskú, podľa katedrály svätého Františka Xaverského stojacej na rohu ulice a Námestia SNP. Ulica sa tiež volala Wesselenyi Ferenz Utca. František (Ferenz) Wesselenyi bol účastníkom proti-habsburského povstania v roku 1665 a v ulici vlastnil dom.
V 17. storočí ulica pozostávala z radov domov bez záhrad. Jediný dom so záhradou, pôvodne patriaci palatínovi Wesselenyiovi, sa v roku 1806 stal teologickým seminárom. Na západnej strane ulice, hneď južne od katedrály, sa nachádza budova jezuitskej školy. Stavba budovy sa začala v roku 1695. V roku 1806 bola prestavaná do klasického štýlu. Budova má opisné čísla 2,4,6 a 8. V ulici sa nachádza viacero ďalších domov, postavených a prestavených v renesančnom, barokovom či klasicistickom štýle.
Pamätník SNP bol dostavaný v roku 1969. Komplex sa však začal stavať už v roku 1966. Za obeť mu padla časť Kapitulskej ulice a celá Nová a Mäsiarska ulica.
Briey (Meurthe-et-Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 27,13 km². Najvyšší bod je položený 323 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 730 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Troyon

Poloha

Obec má rozlohu 13,07 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 232 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Toronto-Dominion Centre

Toronto-Dominion Centre (známy aj ako TD Centre) je komplex mrakodrapov v kanadskom meste Toronto, ktorý slúži ako sídlo spoločnosti Toronto-Dominion Bank. Architektúra komplexu bola inšpirovaná newyorským mrakodrapom Seagram Building, ktorého architektom bol Ludwig Mies van der Rohe.
2006 BA

Popis objektu

Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba počas troch mimoriadneho priblíženia, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a pretože nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý.

História

Planétka bola po prvýkrát pozorovaná 18. januára 2006 okolo 05:41 svetového času (UTC) 68centimetrovým Schmidtovým ďalekohľadom na Steward Observatory Catalina Station 20 km severovýchodne od Tucsonu, AZ (USA) v rámci programu Catalina Sky Survey. Operátorom automatického vyhľadávacieho systému bol R. A. Kowalski. O štyri dni neskôr, 22. januára o 03:15 UTC, preletela v minimálnej vzdialenosti 509 tisíc kilometrov od stredu Zeme, o necelú polovicu ďalej, ako obieha Mesiac, a opäť sa vzdialila do medziplanetárneho priestoru. Bola pozorovaná na mnohých ďalších observatóriách, naposledy 21. januára 2006 o 00:49 UTC.
V minulosti preletela už niekoľkokrát v blízkosti Zeme, naposledy v roku 2000, keď ju minula v bezpečnej vzdialenosti 7,5 miliónov kilometrov. Vzhľadem k malým rozmerom vtedy unikla objaveniu.

Výhľad do budúcnosti

Planétka sa teraz stále približuje k Slnku a perihélium svojej dráhy dosiahne 18. marca 2006. Teleso sa síce bude opakovane približovať k Zemi, ale do konca 21. storočia nás počas celkom jedenáctich preletov neohrozí, dokonca sa nepriblíži nikdy tak blízko, ako sa to stalo v januári 2006. K najtesnejšiemu preletu v 21. storočí má dôjsť 20. júna 2051, keď nás minie vo vzdialenosti 4,9 mil. km.
Na základe doterajších výpočtov dráhy sa nemôže k Zemi ani vo vzdialenej budúcnosti priblížiť viac ako na pol milióna kilometrov. Preto nebola zaradená do zoznamu potenciálne nebezpečných objektov (PHA).
Ennevelin

Poloha

Obec má rozlohu 9,92 km². Najvyšší bod je položený 42 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 173 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daidala (sviatok)

Daidala (starogr. Δαίδαλα – Daidala) bol sviatok oslavovaný na počesť uzmierenia boha Dia s bohyňou Hérou v starovekej Boiótii.
Sviatok Daidala sa na počesť Dia a Héry usporiadaval v Boiótii každých 59 rokov. Daidaly boli umelecké diela drevených ženských sošiek, oblečených ako nevesty, ktoré v slávnostnom sprievode odniesli na vrchol hory Kithairón a tam rituálne spálili na hranici.
Podľa legendy, ktorá vysvetľovala túto slávnosť, sa nahnevaná Héra po hádke s Diom ukryla na vrchu Kithairón, Zeus nato odel drevenú sochu ženy ako nevestu a vyhlásil, že sa s ňou ožení. Sotvaže sa to Héra dozvedela, v okamihu bola pri Diovi, aby svoju sokyňu napadla, ale keď uvidela, že je to lesť, s Diom sa zmierila a drevenú sochu potom spoločne spálili. Na pamiatku tohto zmierenia sa potom Daidala ako sviatok oslavoval.
Pausanias uvádza, že sa oslavovali aj malé Daidaly (starogr. Δαίδαλα μικρά – daidala mikra), ktoré usporiadavali výlučne občania Platají a to raz za štyri roky (alebo po viacerých rokoch) a tzv. veľké Daidaly (starogr. Δαίδαλα μεγάλα – daidala megala), oslavovali všetky boiótske mestá na slávnosti zastúpené svojimi zástupcami a spoločne ich usporiadavali každých 59 rokov.
Pred oslavami malých Daidál prišli obyvatelia Platají do neďalekého lesa a okolo najväčších dubov poukladali kúsky vareného mäsa a potom pozorne pozorovali vrany, na ktorom strome sa usadia ako prvé. Podľa tohto vešteckého znamenia následne z dreva tohto stromu vytesali sochu ženy a potom ju odniesli k rieke Asópos, kde ju rituálne vykúpali a následne ju v slávnostnej procesii sprevádzali do mesta za zvukov flauty, jasatu a spievu. Všetky vyrobené daidaly v malých Daidalách boli postupne žrebom distribuované do boiótskych miest Platají, Koróneie, Thespeie, Tanagry, Cheronia, Orchomenu, Lebadeie a Théb, pričom menšie mestá mali svoju spoločnú sochu.
Približne po štrnástich cykloch osláv malých Daidál, keď sa vyrobilo štrnásť sôch, sa oslavovali veľké Daidaly, ktoré boli oslavované všetkými ľuďmi Boiótie. Na začiatku osláv drevené sochy odeli do rúch neviest a po rituálnom kúpeli v rieke Asópos ich ozdobené na vozoch (pozície vozov boli vyžrebované) v slávnostnom sprievode odviezli na vrchol hory Kithairón, kde boli uložené na obetný oltár (hranicu), ktorý bol vyrobený z dreva do štvorca tak, ako by stavali obydlie. Oltár bol v strede pokrytý suchým drevom. Mestá a ľudia vyššieho spoločenského postavenia potom obetovali Hére a Diovi kravu a býka, okrem toho aj veľké množstvo vína a kadidla. Tí, ktorí nemali dostatok prostriedkov ponúkli menšie obetné dary. Všetky tieto obetné dary boli potom spálené. Pausanias píše, že ešte nevidel plamene, ktoré by siahali do takej výšky.
Bukovská dolina

Bukovská dolina leží na južnej strane Nízkych Tatier v ich podcelku Ďumbierske Tatry.
Preteká ňou potok Bukovec, ktorý je prítokom Hrona. Jej dolnou časťou prechádza cesta III. triedy z údolia Hrona do Pohronského Bukovca a jej hornou časťou prechádza žlto-značkovaný chodník na vrch Košarisko (1 695 m n. m.).
Beaupuy (Gers)

Poloha

Obec má rozlohu 6,54 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
More Laptevovcov

More Laptevovcov (rus. Мо́ре Ла́птевых - More Laptevych) je more zodpovedajúce pobrežnej šelfovej časti Severného ľadového oceána pri severnom pobreží Ruska.
Leží medzi súostrovím Severná zem na západe a Novosibírskymi ostrovmi na východe. Na severe je otvorené, na západe ho s Karským morom spájajú prieliv Viľkického, prieliv Šokaľského a prieliv Červenej armády, na východe ho s Východosibírskym morom spája prieliv Dmitrija Lapteva a Sannikovov prieliv.
Významné zálivy sú Chatanský záliv, Anabarský záliv, Oleňocký záliv, Buorchajská zátoka a Janský záliv. Významné rieky ústiace do mora sú Lena, Chatanga, Anabar, Jana. Významné prístavy na pobreží sú Tiksi, Nordvik, Tit-Ary a Kazačie. Medzi polostrovy vybiehajúce do mora patria Tajmýr na západe a polostrov, ktorý vytvára delta Leny na juhu.

Charakteristika

Vedie ním Severná morská cesta. Lovia sa tu ryby a tulene. V zime je celé zaľadnené (na severe plávajúce kryhy), v lete je ľad pri pobreží roztopený. Pobrežie je nížinaté, len na Severnej zemi vysoké a skalnaté.
Montreuil-le-Chétif

Poloha

Obec má rozlohu 14,64 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spaľovací motor

Spaľovací motor (v širšom zmysle) je stroj, ktorý spálením paliva premieňa jeho chemickú reakciu na mechanickú prácu. K spaľovaniu paliva, alebo palivovej zmesi môže dochádzať v motore, ale aj mimo motora. V užšom zmysle sa pod pojmom spaľovací motor spravidla rozumie piestový spaľovací motor. Článok sa zaoberá spaľovacím motorom v širšom zmysle.

Rozdelenie

Spaľovacie motory sa rozdeľujú podľa niekoľkých hľadísk. Jednotlivé hľadiská sú vzájomne nezávislé, preto sa nedá v tomto prípade vytvoriť jednoduchá stromová štruktúra.

História

Prvé návrhy využitia strelného prachu, ako zdroja mechanickej energie sa objavili už v 17. storočí. Vo Francúzsku sa problematikou zaoberali Hautefeuille a Denis Papin, v Holandsku Christian Huygens. Koncom 18. storočia navrhol Street vo Veľkej Británii využiť zmes kvapalného paliva so vzduchom a Barber navrhol prvú spaľovaciu turbínu. V 19. storočí patentoval Lebon dvojčinný plynový motor, S. Brown postavil plynový motor a v roku 1826 ho zabudoval do vozidla. Étienne Lenoir skonštruoval v roku 1860 dvojtaktný dvojčinný posúvačový motor na svietiplyn. V roku 1867 Nikolaus Otto a Langen skonštruovali atmosférický plynový motor, v roku 1873 Reithmann štvortaktný plynový motor, v roku 1878 opäť Otto ležatý štvortaktný plynový jedno činný motor. V roku 1879 skonštruoval Kostovič zážihový motor s výkonom až 60 kW na pohon vzducholodí. V roku 1884 Gottlieb Daimler skonštruoval prvý štvortaktný zážihový motor s vysokými otáčkami. V roku 1893 opísal Rudolf Diesel pracovný obeh na využitie práškového uhlia, alebo iných ťažkých palív. V 10. rokoch 20. storočia prebiehali pokusy vstrekovať palivo čerpadlom a nie prostredníctvom stlačeného vzduchu. Sériovú výrobu automobilov, a teda aj ich motorov začala v roku 1908 firma Ford. V roku 1912 postavila švajčiarska firma Sulzer prvé lokomotívy, poháňané naftovým motorom.

Palivá

Ako palivá sa najčastejšie používajú uhľovodíky: ľahkoodpariteľné (benzín), ťažkoodpariteľné (nafta), stlačený zemný plyn (CNG), skvapalnený propán-bután (LPG), alkoholy (metanol, etanol). 
Využívajú sa aj ich rôzne zmesi, prípadne sa motor používa ako viacpalivový s prepínaním paliva počas jazdy. V poslednej dobe sa do palív začínajú pridávať biologické prímesi, ako napríklad metylester repky olejnej (MERO).
Intenzívne sa pracuje na nahradení ropných palív vodíkom.

Vzduch

Okrem paliva je nevyhnutnou zložkou zmesi pre väčšinu spaľovacích motorov vzduch, pretože obsahuje kyslík potrebný k spaľovaniu.
Pont-Péan

Poloha

Obec má rozlohu 8,76 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 695 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valergues

Poloha

Obec má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 008 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
S.P.Q.R.

S.P.Q.R. je latinská skratka slovného spojenia Senatus Populus que Romanus, v preklade senát a ľud rímsky. V dobách Rímskej ríše bola táto skratka jej výsostným znakom, nachádzala sa mimo iného aj na minciach alebo na zástavách rímskych légií; dodnes sa nachádza v erbe Ríma. Toto súslovie pravdepodobne vzniklo v dobách Rímskej republiky. Skratku SPQ* prevzali aj iné štátne útvary, dnes sa objavuje napríklad v erbe niektorých miest, okrem iného aj Olomouca: SPQO – Senatus Populus que Olomouciensis.
Rádiológia opornej a pohybovej sústavy

Rádiológia opornej a pohybovej sústavy alebo tzv. muskuloskeletálna rádiológia je rádiologický pododbor, ktorý sa zaoberá zobrazovacou diagnostikou ochorení týchto sústav. V niektorých krajinách je samostatnou nadstavbovou špecializáciou. Problematika, ktorou sa zaoberá, je veľmi rozsiahla a siaha od traumatických, vrodených a degeneratívnych postihnutí k zápalovým a nádorovým ochoreniam kostí, svalov, šliach a kĺbov. Využíva prakticky všetky dostupné vyšetrovacie modality, ktoré má rádiológia k dispozícií.
V užšom slova zmysle sa pod pojmom muskuloskeletálna rádiológia myslí najmä rádiológia končatín.
Kupec benátsky

Odkazy

The merchant of Venice, 1750 Zdroj: Google book (Kniha vydaná v originálnom znení, Angl.)
ENAER T-35 Pillán

Vznik a vývoj

Po tom, čo firma ENAER (Empresa Nacional de Aeronautica de Chile) ukončila sériovú licenčnú výrobu 27 lietadiel Piper PA-28 Dakota pre vzdušné sily Čile a miestne aerokluby, bolo rozhodnuté, že vzdušné sily potrebujú cvičné lietadlo, vhodné ná výcvik leteckej akrobacie. Požiadavky zneli, aby nové lietadlo bolo založené na stroji Piper Arrow, ale s novou strednou časťou trupu a novými krídlami. Nový stroj mal poháňať motor Lycoming, s výkonom 300 hp. Vzniknutý stroj nazvaný "Pillán" bol najprv vyrobený firmou Piper, v počte 2 ks, po čom nasledovali prvé 3 stroje vyrobené firmou ENAER. Jeho úlohou je základný a pokročilý výcvik a výcvik letu podľa prístrojov. Od roku 1985 začal dodávať prvé stroje vzdušným silám Čile, ktoré postupne dostalo 60 ks T-35A určených na základný výcvik a 20 ks T-35B určených na výcvik letu podľa prístrojov. Firma CASA zakúpila licenciu a vyrobila 41 ks T-35C, pod označením E.26 Tamiz.
Chanteloup (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 20,71 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 152 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 978 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lascelle

Poloha

Obec má rozlohu 19,1 km². Najvyšší bod je položený 1 337 m n. m. a najnižší bod 708 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 309 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
May-Britt Moserová

Vzdelanie a kariéra

V roku 1990 absolvovala psychológiu na univerzite v Osle. Na rovnakej vysokej škole pokračovala v postgraduálnom štúdiu neurofyziológie, ktoré zakončila roku 1995 obhajobou práce Štrukturálne korelácie priestorového učenia v hipokampe dospelých potkanov (Ph.D.), pod dohľadom školiteľa profesora Pera Andersena. V rokoch 1994 - 1996 bola na postdoktorndskom štúdiu u Richarda Morrisa v Centre neurovied edinburgskej univerzity. Následne sa stala hosťujúcou postdoktorandskou asistentkou v laboratóriu Johna O'Keefe na londýnskej University College.
V roku 1996 sa vrátila do Nórska, kde ju na Nórskej univerzite vedy a technológie (NTNU) v Trondheime vymenovali docentkou pre odbor biologická psychológia. Roku 2000 sa stala riadnou profesorkou neurovied na tej istej univerzite. V roku 2002 bola zakladajúcou spolumajiteľkou Centra pre biológiu pamäte pri NTNU a o päť rokov neskôr vznikol Kavliho inštitút pre systémovú neurovedu. Vedeckým cieľom Kavliho inštitútu je príspevok k porozumeniu neuronálnych okruhov a systémov. Tím sa zameriava na priestorovú reprezentáciu a pamäť. V roku 2014 spolu s manželom Edvardom Moserom dostala Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu, keď objavili mriežkové neuróny (angl. grid cells) v mozgu zodpovedné za určovanie polohy, a majúce vzťah k orientácii v priestore. Rozdelili si tak polovičný podiel, keď druhá polovica pripadla americkému neurovedcovi Johnovi O'Keefe.
Je členkou Kráľovskej nórskej spoločnosti vied a písomníctva, Nórskej akadémie vied a písomníctva a Nórskej akadémie technologických vied.
Marcelová

Polohopis

Obec leží na východnom okraji Podunajskej roviny, v jej geomorfologickej časti Martovská mokraď. Východne od obce sa krajina vlní v Hronskú pahorkatinu. Územím obce preteká Sedmerovský a Konopný kanál. Obec susedí s katastrom obcí Svätý Peter, Iža, Patince, Radvaň nad Dunajom, Virt a Šrobárová.
Z južného smeru vedie do obce cesta III/1465 (Radvaň nad Dunajom – Marcelová), ktorá odbočuje z cesty Komárno – Štúrovo. Zo severozápadu vedie cesta III/1464, napojená pri Chotíne na cestu II/589 a pokračujúca východným smerom na Bátorove Kosihy. Komárno je vzdialené 16 km západne, Štúrovo 35 km východne, Nové Zámky 32 km severne a do krajského mesta je to rovnako severným smerom 68 km.

Dejiny

Chotár Marcelovej leží v oblasti bohatej na archeologické nálezy, potvrdzujúce osídlenie v dávnych dobách. Aj tu sa potvrdil pobyt ľudí doby bronzovej a železnej, po ktorých sa zachovali i žiarové hroby. Mladšie nálezy dokumentujú dobu sťahovania národov, no i obdobie príchodu staromaďarských kmeňov. 
Miestna časť Kutrakeszi sa v listinách prvýkrát spomína v roku 1256, kedy kráľ Belo IV. daroval osadu Kezu (tak ako aj susedný Virt) Sigfriedovi. V roku 1349 patrila Lörincovi a od roku 1377 až do skončenia II. svetovej vojny rodu Baranyaiovcov. V roku 1576 sa táto osada spomína pod názvom Zsitvakeszi. V roku 1787 v nej žilo 659 a v roku 1828 už 724 obyvateľov.
Osada „Nagkezeu“ sa spomína v roku 1353, od roku 1482 bola za verné služby kráľovi v majetku rodiny Pozsárovcov. Tak ako celé okolie, aj táto obec bola po tureckých nájazdoch v roku 1552 takmer vyľudnená. Po ich odchode toto územie prešlo do majetku rodu Pálffyovcov a obec začala prosperovať. V roku 1787 ju obývalo 712, v roku 1828 to bolo 822 a v roku 1880 už 1949 obyvateľov. O ďalších viac ako 100 obyvateľov narástla populácia po 1. svetovej vojne, no do roku 1930 sa počet obyvateľov znížil na 1676. Ničivé zemetrasenie zasiahlo obec v roku 1770, povodne spôsobili veľké škody najmä v rokoch 1896 a 1920.
Novodobá obec vznikla v roku 1942, kedy sa zlúčili obce Marcelová a Krátke Kesy.

Pamiatky

V obci je rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa z roku 1901.

Príroda

V Marcelovej evidujú 4 podložky alebo hniezda bocianov. V posledných rokoch nie sú informácie o mláďatách.
Doische

Obyvateľstvo

Obec má približne 2 876 obyvateľov (2010).
Karosa C 835

Karosa C 835 je medzimestský autobus, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999.

Konštrukcia

Karosa C 835 je dvojnápravový autobus s hranatou, polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie. Motor je umiestnený za zadnou nápravou, v priestore zadného panela. Na vozidle sa nachádzajú dvoje dvojkrídlové výklopné dvere v pravom boku vozidla (prvé sú pred prednou nápravou, druhé pred zadnou nápravou). Vozidlo disponuje sedadlami s vyššími opierkami ako pri modele Karosa C 834, ktoré sú umiestnené na podestách, čím sa zväčšil objem batožinového priestoru, umiestneného pod podlahou medzi nápravami, na objem 5 m³. Sedačky sú rozmiestnené po štyroch v jednom rade so strednou uličkou. Konštrukčne aj dizajnom je Karosa C 835 takmer zhodná s modelom Karosa C 735, líši sa predovšetkým kvalitnejším zateplením, pretože Karosa C 835 bola primárne určená pre ruských dopravcov.

Výroba a prevádzka

Model Karosa C 835 sa začal vyrábať, podobne ako ostatné autobusy radu 800, pre krajiny bývalého Sovietskeho zväzu, kde boli problémy so schválením vozidiel novej série 900. Produkcia modelu Karosa C 835 prebiehala v rokoch 1997 až 1999, vyrobených bolo celkom 12 kusov. Drvivá väčšina vozidiel bola určená na export. Niekoľko kusov sa ale vzhľadom k finančným ťažkostiam kupcov ocitlo v Česku a na Slovensku. Niektoré vozidlá na území bývalého Česko-Slovenska boli tiež zakúpené ako náhradné karosérie pre staršie autobusy rady 700, od ktorých potom dostali doklady. Údajne jediný kus na Slovensku vlastní dopravca Slivtour z Bardejova.
Hermeray

Poloha

Obec má rozlohu 18,07 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 939 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chitray

Poloha

Obec má rozlohu 19,94 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Išikari (provincia)

Provincia Išikari (jap. 石狩国 – Išikari no kuni) bola stará japonská provincia na ostrove Hokkaidó, ktorá existovala iba krátko. Zodpovedá súčasnej podprefektúre Išikari bez miest Čitose a Eniwa, celej podprefektúre Sorači a južnej časti podprefektúry Kamikawa mimo dediny Šimukappu.
Provincia Išikari bola vytvorená 15. augusta 1869 s 9 okresmi. V roku 1872 pri sčítaní ľudu mala provincia 6 003 obyvateľov. V roku 1882 boli provincie na Hokkaidó zrušené.
Hraničný bod množiny

Hraničný bod množiny je bod, v ktorého každom okolí sa nachádzajú body, ktoré do množiny patria, a body, ktoré do množiny nepatria. Hraničný bod množiny môže, ale nemusí byť prvkom množiny, ktorú ohraničuje.

Definície

Nech  je n rozmerný Euklidovský priestor. Bod sa nazýva hraničný bod množiny , ak každé jeho -nové okolie obsahuje aspoň jeden bod množiny  a aspoň jeden bod, ktorý do množiny  nepatrí.
Hranica množniny M je množina všetkých hraničných bodov množiny M.
Ak množine M pridáme všetky jej hraničné body, dostaneme množinu, ktorú nazývame uzáver množiny M.
Množina M sa nazýva uzavretá, ak obsahuje všetky svoje hraničné body (je totožná so svojim uzáverom).

Vlastnosti

Množina M je uzavretá práve vtedy, keď obsahuje všetky svoje hromadné body.
Chauffourt

Poloha

Obec má rozlohu 9,63 km². Najvyšší bod je položený 513 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eschbach (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 3,97 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 928 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE