Jean-Michel Jarre

1948 – 1975

Záujem o hudbu v Jeanovi Michelovi vytvoril jeho starý otec z matkinej strany. Do svojich ôsmych rokov trávil u starých rodičov každý rok 6 mesiacov. Jeho starý otec hrával na hoboji, bol inžinier a vynálezca. On vymyslel aj prvý  hudobný mixážny pult pre Radio Lyon. Starý otec daroval Jeanovi Michelovi aj jeho prvý gramofón. Jarre bol schopný sledovať so starým otcom pouličných umelcov pri práci, čo malo veľký vplyv na jeho neskoršiu prácu (Jarre využíva starý flašinet pri svojich koncertoch či dokonca zložil skladbu, ktorého hlavným nástrojom je práve tento pouličný hudobný nástroj). Starý otec ho aj motivoval k študovaniu hrania na klavír.
Všeobecný záujem o hudobné nástroje vyvolali jeho návštevy blších trhov na Saint-Quen, kde mala jeho mama obchod so starožitnosťami. Často tu sprevádzal svoju mamu do parížskeho jazzového klubu  "Le Chat Qui Pêche", kde sa zoznámil s saxofonistami Archie Sheppom a John Coltraneom, a trumpetistami Don Cherrym a Chet Bakerom. Tí mu vysvetlili, že hudba môže byť opisná aj bez textu. Vplyv na neho malo aj klasické maliarské umenie, hlavne diela francúzskeho maliara Pierra Soulagesa. Pochopil, že aj v hudbe môžu byť viacerými textúrami a hudobný skladateľ môže pôsobiť ako maliar s frekvenciami a zvukmi. V roku 1965 založil skupinu nazvanú Mystere IV. Koncom 60. rokoch začal experimentovať s kazetovými slučkami, rádiami o ďalšími elektronickými zariadeniami, až kým sa v roku 1968 stal členom Groupe de Recherches Musicales pod vedením Pierra Schaeffera, „otca“ Musique concrète, kde sa zoznámil so syntetizátormi. V tomto roku vydal aj svoj prvý hudobný singel La Cage - Erosmachine. Bol aj prvým skladateľom, ktorý zložil baletnú elektronickú kompozíciu Aor (hebrejsky "svetlo") pre Štátnu operu v Paríži v roku 1971. V nasledujúcom roku 1972 vydá svoj prvý album Deserted Palace. V tom istom roku spraví hudbu k filmu Les Granges brulées (Spálené stodoly) s Alainom Delonom v hlavnej roli. Vytvára hudbu pre televíznu reklamu, znelky či divadlo. V nasledujúcich rokoch spolupracuje s viacerými francúzskymi umelcami a spevákmi. Zloží hudbu pre Patricka Juveta, Christopha, Francoise Hardyho a Gérarda Lenormana.

1980 – 1989

Začiatkom roka 1981 vydáva svoj tretí štúdiový album Magnetic Fields. Album obsahuje 5 skladieb. Tak ako v prípade predchádzajúcich albumov, aj tu sú názvy skladieb označené len číslovkami. V októbri 1981 sa stal Jarre prvým západným umelcom, ktorému bolo dovolené uskutočniť koncert v Číne. Za úspechom stojí, že britská ambasáda darovala pekinskému rádiu v roku 1981 albumy Oxygene a Equinoxe. V rádiách sa tak po prvýkrát hrala západná hudba. Keďže šlo o inštrumentálnu hudbu, nebola ani v rozpore s komunistickou ideológiou. Následne čínska vláda pozvala Jeana-Michela Jarra, aby zahral koncerty. Šlo o sériu koncertov v mestách Peking (dva koncerty) a Šanghaj (tri koncerty). Kým koncerty v Pekingu boli určené hlavne úradníkom, na koncerty v Šanghaji prišla aj verejnosť. Samozrejme, koncerty sa nezaobišli bez problémov. Prvým bolo, že organizátiori museli vypnúť elektrinu v štvrti, kde sa konal koncert. Spotrebovala ju aparatúra na koncerte. Druhým fakt, že polovica publika v Šanghaji opustila halu pred 22.00 hod., aby mohli stihnúť posledné linky mestskej dopravy. Tieto koncerty boli aj prvé, kde použil svoju legendárnu laserovú harfu. Na koncerte mimo svojej tvorby prerobil aj tradičnú čínsku skladbu "Fishing Junks at Sunset". Tým, že jeden z koncertov bol vysielaný aj čínskym štátnym rozhlasom, šlo o jeden z prvých najsledovanejších koncertov v novodobej histórií. Hovorí sa až o 500 miliónovej počúvanosti. Z koncertov vychádza jeho prvý koncertný album Concerts in China, na ktorom sú aj skladby z predchádzajúcich albumov, ale aj niekoľko nových skladieb. Jedna z tých nových – "Arpegiator" – sa objavila aj v americkom kultovom filme 9 1/2 týždňa s Kim Basingerovou v hlavnej roli.
V roku 1983 vytvoril album Musique pour supermarchés (Hudba pre supermarkety), z ktorého bol vyrobený iba jediný kus. Tento album bol vyjadrením Jarrovho znechutenia a ľahostajnosti k hudobnému priemyslu. Jarre zničil všetky štúdiové nahrávky a album dal do aukcie v hoteli Drouot. Album bol vydražený za 69 tisíc frankov, čím sa stal najdrahšou nahrávkou na svete. Krátko po aukcii bol album jedenkrát odvysielaný na Rádiu Luxembourg.
V roku 1984 vydáva album Zoolook. Je plný samplerov a využíva v ňom aj niektoré zo skladieb, ktoré vyšli na zničenom albume Musique pour supermarchés (išlo o skladby "Diva", "Blah Blah Café" a "Ethnicolor II"). Ide o prvý album, kde je počuť aj ľudský hlas, nie však spev. V skladbe "Diva" je počuť recitál od Laurie Andersonovej. Jarre mal aj úspech so skladbou "Zoolookologie", ktorá sa prebojovala aj do tanečných hitparád.
V roku 1985 dostal Jean-Michel ponuku usporiadať koncert v americkom Houstone pri 150. výročí vyhlásenia nezávislosti Texasu od Houstonskej štátnej opery. Zároveň šlo aj o oslavu 25. výročia Johnsonovho vesmírneho centra NASA. Jean-Michel pozvanie prijal a k veľkolepému koncertu pripravil ďalší štúdiový album Rendez-vous. Album nahral v rekordne krátkom čase a bol do značnej miery inšpirovaný práve nadchádzajúcim veľkolepým koncertom. Vyšiel v roku 1986. Aj na tomto albume použil časť skladby z Musique pour supermarchés v skladbe Rendez-vous 3. Nadchádzajúci koncert v Houstone bol plný veľkolepých príprav. Jednou z nich bolo, že mal hrať duet s astronautom a jazzmanom Ronaldom McNairom, Ten žiaľ zomrel počas nehody raketoplánu Challanger. Práve táto tragédia ohrozila tento koncert. Ten sa však uskutočnil a bol aj poctou pre posádku Challengeru. Na koncerte sa premietali laserové projekcie na mrakodrapoch, doprava v meste bola kompletne odklonená a Jarre prepisoval vlastný rekord v návštevnosti. Na koncert prišlo 1,5 milióna divákov. Hneď na to uskutočnil ďalší zo série veľkolepých koncertov, teraz v rodnom Lyone počas návštevy Jána Pavla II. Koncert sa odohrával pri brehu rieky Rhôna. Na koncert sa prišlo pozrieť 800 tisíc návštevníkov vrátane pútnikov. Pápež požehnal koncertu a sledoval ho z katedrály nad mestom. Z oboch koncertov vyšiel druhý koncertný album Cities in Concert, ktorý spája v sebe hudobný záznam z oboch miest.
V roku 1988 vydáva ďalší zo série albumov. Teraz s názvom Revolutions. Do značnej miery názov albumu korešponduje s jeho ďalším projektom – veľkým koncertom v Londýne. Preto na albume nájdeme symfonickú skladbu "Industrial Revolution" ako poctu britskej industriálnej revolúcií z konca 19. storočia, či spoločnú skladbu "London Kid" s frontmanom kapely The Shadows – Hankom Marvinom. Na albume sú však aj skladby, ktoré akoby predznamenali nové zmeny v Európe – "Revolutions" či "The Emigrant". Ako miesto koncertu vybral Jarre londýnsku prístavnú časť Dockland. Aj kvôli atmosfére stavieb a aj kvôli príležitosti, že v tom čase sa menili na novú mestskú časť. Pôvodne mal byť koncert pre milión divákov, ale radnica nedovolila tak veľký koncert a z jedného boli dva menšie. Prípravy na koncert boli veľkolepé. Pódium bolo na rieke, jednu z budov pretreli špeciálne na bielo, aby na nej mohla byť projektcia. Na koncert bol prizvaný aj Hank Marvin, po ktorého poslal osobné lietadlo sám Jarre až do Austrálie. Problémy sa žiaľ nevyhli obom koncertom, pretože ich sprevádzala prietrž mračien. Z týchto koncertov je aj známy výrok Jarra "Žaby majú radi dážď". Ide o dvojzmyselnosť na škaredé počasie a na označenie Francúzov ako "žaby". Aj z tohto koncertu vyšiel koncertný album Live resp. Destination Docklands.

1990 – 1999

V roku 1990 Jarre vydal ďalší z albumov Waiting for Cousteau. Inšpiráciou mu bol známy francúzsky moreplavec a oceánológ Jacques-Yves Cousteau. Na albume sa nachádzajú 4 skladby, pričom prvá z nich s totožným názvom, ako celý album, je plne vytvorená počítačom. Ide o náhodne generované tóny v trvaní skoro 45 min.. V tomto roku prepisoval po tretíkrát svoj rekord v návšteve koncertu v Guinnessovej knihe rekordov a to vďaka koncertu v La Defense v Paríži, ktorý sledovalo vyše 2,5 milióna ľudí. Tento koncert venoval aj demokratickým zmenám vo východnom bloku.
V roku 1991 pripravoval ďalší zo série veľkolepých koncertov, tentoraz v mexickom Teotihuacáne, pod mayskými pyramídami počas zatmenia slnka. Koncert sa ale neuskutočnil, lebo loď s hudobným príslušenstvom sa potopila.
V roku 1993 vydáva album Chronologie. Ide o ucelenú kompozíciu viacerých hudobných žánrov. Od symfónie, balady, po music až po hip-hop. Nový album má spojenie so švajčiarskou značkou hodiniek Swatch, pre ktorú spravil najprv melódiu budíka v náramkových hodinkách. Následne ho spoločnosť požiadala o špeciálnu show vo švajčiarskom meste Zermatt, kde zhudobnil túto skladbu (vznikla z nej skladba "Chronologie 4") a na predstavení odzneli aj niektoré jeho staršie skladby. Koncert v Švajčiarsku bol ale špeciálny. Odzneli na ňom skladby Jeana-Michela, bola svetelná a laserová show. Ale bez neho. Nový album neskôr predstavil na svojom prvom európskom turné "Europe in Concert", na už samozrejme aj on vystupoval.
V roku 1994 prekročil hranice Európy a túto show usporiadal aj v Hongkongu, z ktorého sa spravil aj koncertný album  Hong Kong.
V roku 1995 pokračuje v tradícií veľkolepých koncertov a pod Eiffelovou vežou usporiada Koncert pre toleranciu, opäť 14. júla. Koncert tak oslavoval dve výročia – Deň dobytia Bastily a 50. výročie UNESCO. Na koncert príde 1,25 milióna divákov. Zaujímavosťou je, že záznam z koncertu vyšiel len na formáte Laser disku, predchodcovi DVD. Jarre má pozitívny vzťah k remixovaniu vlastných skladieb a vydáva aj špeciálny album Jarremix, ktorý obsahuje remixy nových aj starších skladieb od rôznych DJ-ov.
V roku 1997 sa vracia k analógovým syntetizátorom a prináša pokračovanie albumu Oxygene s jednoduchým názvom Oxygene 7 – 13. Hudobné motívy použité na albume sa vracajú k skladbám z polovice 70.tych rokov. Aj tento album sprevádza halové turné "Oxygene tour". Počas neho spraví aj koncert v Moskve 6. septembra pri príležitosti osláv 850. rokov od založenia mesta. Koncert, ktorý bol pod Štátnou (Lomonosovou) univerzitou, videlo 3,5 milióna ľudí a prekonal svoj vlastný rekord v počte divákov. Koncert sa konal len týždeň od smrti britskej princeznej Diany. Jej venoval aj minútu ticha a skladbu "Souvenier from China", kde hral sólo. Počas koncertu sa aj naživo spojil s kozmonautmi na vesmírnej stanici Mir. Tí pozdravili divákov koncertu.
V roku 1998 sa opäť vrátil na 14. júla pod Eiffelovú vežu, tentoraz na oslavy spojené s Majstrovstvami sveta vo futbale. Koncert sa v mnohom odlišoval od všetkého, ako bola jeho tvorba. Na pódium si totiž pozval rôznych DJ'ov a tí spolu s ním mixovali jeho skladby, hlavne z albumu Oxygene 7 – 13. Mnohé zo skladieb, ktoré odzneli na oslavách, sa vyskytli aj na albume Odyssey Through O2. Na albume znejú remixy aj takých skupín, ako je Apollo 440 alebo Tecuja Komuro.
Na posledný deň v roku 1999, vytvoril výnimočnú hudobnú a svetelnú show v Egyptskej púšti, blízko Gizy. Koncert, nazvaný The 12 Dreams of the Sun (12 snov slnka), oslavoval nové milénium a 5 000 rokov od počiatku civilizácie v Egypte. Pôvodný zámer bol, že sa obrazy budú premietať na pyramídy v Gize, ale egyptské úrady zakázali túto projekciu. Napriek tomu sa show zúčastnilo vyše tisíc miestnych hudobníkov a umelcov, ktorí doprevádzali hudbu Jarra. Na koncerte tiež zazneli skladby z jeho pripravovaného albumu Metamorphoses, ktorý bol vydaný 28. januára 2000 a je výnimočný tým, že na ňom Jarre ako na svojom prvom albume použil spev. Album je špecifický aj tým, že v ňom znejú zvuky mobilného telefónu, dial-up volania na internet a iných technických zvukov. Ide však o melodickú kompozíciu.

2000 – 2009

V roku 2000 Jarre v spolupráci s Arthurom C. Clarkom a Tetsuya Komurom uskutočnil v Okinawe koncert na oslavu ozajstného začiatku nového milénia. Koncert bol nazvaný 2001 Rendez-vous in Space.
V roku 2002 usporiadal v dánskom meste Aalborg koncert "Aero", ktorý sa niesol v oslave environmentálnej energie. Na koncert plný dažďa prišlo viac ako 50 tisíc návštevníkov. Koncert sa uskutočnil na poli pod veternými mlynmi. Hosťom koncertu bola hudobná dvojica Safri Duo. Rovnako, vydal svoj synth-jazzový album Sessions 2000.
V roku 2003 vydal z iniciatívy parížskeho hudobného klubu V.I.P. album Geometry of Love, ktorý obsahuje melancholické skladby. Zvláštnosťou albumu je titulná fotografia. Na žltom pozadí sa zobrazuje rozostretý nahý klin francúzskej herečky Anne Parillaud.
V roku 2004 sa rozišiel definitívne s vydavateľom Francisom Dreyfusom a v svojom vydavateľstve vydal prerobený výber svojich predchádzajúcich skladieb s názvom Aero. Album obsahuje aj tri úplne nové skladby. Zaujímavosťou albumu je, že obsahuje klasické CD a aj DVD s totožným hudobným obsahom. Na DVD je však aj obrazová stopa a to pohľad na oči francúzskej herečky Anne Parillaud ako počúva uvedený album. Na Slovensku sa predalo viac než 2 000 kusov, za čo dostal platinovú platňu. V septembri usporiadal v rámci otvorenia roku francúzskej kultúry v Číne veľkolepý koncert v "Zakázanom meste" v Pekingu.
V roku 2005 usporiadal na počesť osláv poľskej Solidarity v gdanských lodeniciach koncert pre 170 tisíc návštevníkov (pričom samotnej koncertnej skúšky, ktorá sa konala deň pred koncertom pre zamestnancov lodeníc, sa zúčastnilo vyše 60 tisíc divákov). Aj tento koncert sprevádzali veľké úpravy. Na bielo sa premalovali dve opravárenské haly, v ktorých pracovali robotníci aj počas show. Na pódium prišiel aj bývalý líder hnutia Lech Wałęsa. Z koncertu vyšlo DVD aj CD.
V roku 2006 usporiadal v Maroku, v saharskej púšti neďaleko mesta Merzouga koncert Voda pre život.
V roku 2007 vydal po 7 rokoch štúdiový album Téo & Téa. Tanečný album však nenaplnil očakávania vydavateľov a Jarre odišiel od vydavateľstva Warner Music do EMI. Koncom roka vydal album Oxygene 3D. Išlo o živý záznam jeho špeciálneho predstavenia v Belgicku, ktoré usporiadal po 30 rokoch od uvedenia albumu Oxygene vo svete. Obraz bol robený vo formáte 3D.
V roku 2008 uskutočnil hudobné turné po Európe, ktoré bolo venované 30. výročiu vydania albumu. V rámci jeho druhej časti usporiadal aj dva koncerty na Slovensku. V bratislavskej Športovej hale Pasienky a v košickej Steel Aréne. Koncert venoval aj divákom z bývalého Česko-Slovenska, pretože najpriaznivejšie ohlasy na album Oxygene zo zahraničia získal práve odtiaľ.
V roku 2009 odohral koncerty v rámci svetového halového turné World Arena Tour 2009/2010. Napriek plánom navštíviť viacero kontinentov ich odohral len v Európe. Na koncertoch odohral najlepšie skladby zo svojej histórie.