google/wiki40b huggingface dataset:
Milan Dubec

Životopis

Od roku 1997 internetový a mediálny podnikateľ. Zakladateľ internetového portálu Azet.sk, spolumajiteľ a generálny riaditeľ najväčšieho slovenského vydavateľstva - Ringer Axel Springer Slovakia, a.s.
V roku 2015 zakladal v spolupráci s Vedecko-technologickým parkom (VTP) Žilina coworkingové centrum Banka Žilina.
Ducie

Ducie je malý koralový atolový ostrov v Tichom oceáne. Patrí medzi štyri Pitcairnove ostrovy, a je z nich najmenší. Nížiny na Ducie sú už zaplavené, takže z mora vystupujú len nové malé ostrovčeky. Najvyšší bod dosahuje len 3 m n. m.
Ducie sa pripojil k Pitcairnovým ostrovom v roku 1902, predtým patril Veľkej Británii. Leží asi 535 km od hlavného mesta Pitcarnových ostrovov – Adamstownu.
Prameniště Chomutovky

Ochrana

Dôvodom vyhlásenia prírodnej rezervácie je ochrana horských vrchovísk s nadväzujúcimi rašelinnými smrečinami a zvyškami prirodzených bukových lesov a horských lúk.
Územie rezervácie je rozdelené do dvoch rozsiahlych územných celkov. Menšia časť sa nachádza medzi štátnou hranicou a cestou z Načetína k hraničnému prechodu na Hore Svatého Šebestiána. Okrem iného zahŕňa územie staršej prírodnej rezervácie Bučina na Kienhaidě, ktorá bola spolu s vyhlásením rezervácie Prameniště Chomutovky zrušená. Rozsiahlejšia časť územia sa nachádza prevažne západne od Hory Svatého Šebestiána na náhornej planine Krušných hôr. Prechádza ním cesta I/7, ktorá od zvyšku rezervácie oddeľuje Poľské močariská.

Prírodné podmienky

Geologické podložie je tvorené starohornými až prvohornými rulami krušnohorského kryštalinika, ktoré sú miestami prekryté sedimentami rašelinísk o hrúbke až 10,5 m (rašeliniská Pod Novoveským vrchom patria k najhlbším v strednej Európe).
Klimaticky patrí územie rezervácie do chladnej oblasti s priemernou ročnou teplotou 5,1°C, ročným úhrnom zrážok 915 mm a dĺžkou trvania snehovej pokrývky 100-120 dní ročne. Voda je z územia odvádzaná radom melioračných priekop. Pri výtoku z Novoveského rybníka pramení rieka Chomutovka.

Fauna a flóra

Z vegetačného hľadiska sa chránené územie skladá z troch typov spoločenstiev. Na svahoch hory Čihadla sa vyskytujú zvyšky acidofilných bučín. V okolí zaniknutej dediny Jilmová sa nachádzajú horské lúky, ale jadro územia tvoria zachované rašeliniská Pod Jelení horou, Pod Novoveským vrchem a Polské bažiny s ďalšími skôr ťažbou narušenými lokalitami (napr . Schreiberove rašelinisko).
V rašeliniskách vrchoviskového typu je typickým stromom borovica rašelinná (Pinus x pseudopumilio). Na tieto vrchoviská na okrajoch nadväzujú podmáčané smrečiny a maloplošne tiež rašelinné breziny s brezou plstnatou. Chránené rastliny zastupuje andromédka sivolistá, šucha čierna, kľukva močiarna, ostrica barinná, breza trpasličia, rosička okrúhlolistá a rojovník močiarny.
Chránené územie je jadrom vtáčej oblasti Novodomské rašeliniště – Kovářská zriadené za účelom ochrany tetrova hoľniaka, ale hniezdia tu aj ohrozené druhy pôtik kapcavý a močiarnica mekotavá. Z drobných živočíchov sa tu môžeme stretnúť s mlokom horským, jaštericou živorodou alebo vretenicou severnou. Významnú skupinu druhov predstavujú na lokalite bezstavovce zastúpenie čeľaďami skákavkovitých a križiakovitých a ďalšími druhmi ako ligotavky somatochlora alpestris a somatochlora arctica, bystruška carabus nitens, žltáčik čučoriedkový, modráčik striebroškvrnný alebo piadivka Carsia sororiata.
Montautour

Poloha

Obec má rozlohu 6,9 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 254 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boulevard Raspail

Poloha

Bulvár vedie od križovatky s Boulevard Saint-Germain a Rue du Bac a končí na námestí Place Denfert-Rochereau. Ulica je orientovaná zhruba zo severu na juh.

Dejiny

Časť bulváru medzi Rue de Varenne a Rue de Sèvres bola prerazená v roku 1869. Od roku 1887 nesie svoje súčasné označenie. V roku 1892 bol bulvár rozšírený v úseku Boulevard Edgar-Quinet a Place Denfert-Rochereau a zahŕňal bývalý Boulevard d'Enfer. V roku1933 vzniklo na križovatke Rue du Cherche-Midi a Boulevard Raspail námestie Place Alphonse-Deville.
Fiála

Fiála je architektonický prvok uplatňujúci sa v gotickej architektúre. Ide o štíhly ihlan posádzaný krabmi a ukončený krížovou kyticou, umiestnený spravidla na vrcholoch pilierov oporného systému gotickej katedrály. Môže však byť použitý aj na dekoráciu iných prvkov, napríklad štítov budov, architektonického orámovania okien, portálov, ník na osadzovanie sôch, baldachýnov a podobne.
Fiála svojou vertikálou vyjadruje stredovekú túžbu po priblížení sa k nebu a k Bohu. Z výtvarného hľadiska výrazne podtrhuje vertikalizmus gotických stavieb. Má však aj konštrukčný význam, lebo fiály svojou váhou aktívne spolupôsobia ako súčasť gotického oporného systému pri rozklade tlaku klenby.
Okrem architektúry sa fiály (rovnako ako ostatné gotické architektonické články) hojne uplatňovali aj pri dekoráciách truhlárskych (oltárne nástavce, stally ap.) či klenotníckych (monštrancie, relikviáre ap.) výrobkov.
V období neskorej gotiky tvorili fiály často, napríklad v nástavcoch oltárnych skríň, bohaté fiálové zrastence – fiálové veže. Vidno ich napríklad na hlavnom oltári Majstra Pavla z Levoče v chráme svätého Jakuba v Levoči, kde fiálový nástavec dosahuje výšku takmer desať metrov.
V období neskorej gotiky, na začiatku 16. storočia, došlo tiež v rámci rafinovanej formálnej hry s gotickými prvkami k ich deformácii, ohýbaniu, krúteniu, „zosýchaniu“, takže sa objavujú deformované fiály. Táto deformácia gotických prvkov vyjadruje relativizovanie stredovekých hodnôt a myšlienkový posun smerom k renesancii, alebo skôr manierizmu.
Deformované fiály sú často súčasťou spomínaných oltárnych nástavcov. Najvýraznejším príkladom tohoto deformovania fiál je však kamenný ozdobný nástavec portálu Starej radnice v Brne, ktorý vytvoril v rokoch 1510 - 1511 majster Anton Pilgram. Krajná z pätice fiál (zľava) je tu „prekrútená“ o 45 %, druhá a štvrtá fiála sú, hoci zdanlivo zhodné, tvorené mierne odlišným spôsobom, tretia (stredná) fiála je výrazne prehnutá a naklonená na ľavú stranu. Výrazne „prekrútený“ je tiež baldachýn z ktorého rastie štvrtá fiála. Prvá a piata fiála potom vyrastá z vyššie spomenutého fiáloveho zrastenca. Celý neskorogotický portál je tak výbornou ukážkou slohového rozkladu ku ktorému prišlo v období neskorej gotiky.
Escoville

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 42 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 724 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frapé

Frapé alebo frappé (franc. café frappé) alebo grécke frap(p)é je ľadová káva s hustou penou populárna v Grécku a na Cypre, a to hlavne v lete, ale šíri sa aj do iných krajín. Na výrobu sa používa instantná káva, najlepšie sušená tzv. sprejovaním. Frapé je charakteristickým znakom kávovej kultúry v povojnovom období Grécka.

Dejiny

Začiatky frapé siahajú do roku 1957, kedy bolo náhodne vytvorené počas medzinárodnej výstavy Thessaloniki International Trade Fair v Solúne. Zástupca firmy Nestlé, Yannis Dritsas tu vystavoval nový čokoládový nápoj pre deti pripravovaný z čokoládového prášku a mlieka, potrepaním v šejkeri. Dritsasov zamestnanec Dimitris Vakondios si chcel cez prestávku pripraviť svoju instantnú kávu, ale nemal k dispozícii teplú vodu. Rozhodol sa tak do šejkru pridať studenú vodu a instantnú kávu. Takto náhodou vzniklo frapé, nápoj populárny predovšetkým v Grécku, odkiaľ sa neskôr rozšíril aj do iných krajín na svete. Frapé je nazývané národnou kávou Grécka a dostať ho možno v každej kaviarni. Frapé sa často podáva s pohárom vody.

Príprava

Do pohára na frapé (vysoký rozširujúci sa s uchom s objemom 250 ml) sa dajú 3-4 kocky ľadu, zalejú sa trochou mlieka (môže sa zaliať aj kondenzovaným). Do ďalšej nádoby dáme lyžičku instantnej kávy, 2,5 lyžičky cukru, 1,5 veľkého panáka studenej vody. Všetko rozmiešame buď ručným mixérom alebo potrepeme v šejkri a vlejeme na ľad s mliekom. Na konzumáciu sa používa jedna či dve slamky; úzka na pitie a hrubá na miešanie a na zvyšok hustej peny.
Frapé je podobná ľadovej káve, do nej sa však namiesto ľadu dáva zmrzlina.

Varianty

Frapé je k dispozícii v troch stupňoch sladkosti, určených použitým množstvom cukru a kávy. Je to: glykós (sladké, 2 lyžičky kávy a 4 lyžičky cukru), métrios (stredné, 2 lyžičky kávy a 2 lyžičky cukru) a skétos (jednoduché, 2 lyžičky kávy a bez cukru). Všetky varianty môžu byť podávané s kondenzovaným mliekom (v prípade ktorého je názov frappé-milk) alebo bez neho.
Kahlúa, Baileys alebo iné likéry sa používajú na prípravu ďalších variácií, rovnako ako aj čokoládové mlieko. Množstvo reštaurácií pridáva kopček vanilkovej zmrzliny do frappé namiesto mlieka. Hoci nie sú po technickej stránke „frapé“ (pretože sa netrepú), niektoré varianty sa miešajú lyžičkou, čo má za následok inú štruktúru a podľa niektorých zmenu chuti.
Sarkel

Sarkel (po chazarsky doslova "Biely dom") bola veľká vápencová chazarská pevnosť postavená za čias Byzantskej ríše v rokoch 830-840. Nachádzala sa na ľavom brehu dolného toku rieky Don, v dnešnej Rostovskej oblasti v Rusku. V súčasnosti je archeologické nálezisko zaliate vodami Cimľjanskej priehrady.

Stavba

Pevnosť Sarkel bola postavená, aby chránila severozápadnú hranicu Chazarského štátu medzi rokmi 834-837. V roku 833 Chazari požiadali svojho spojenca, byzantského cisára Teofila, aby im poskytol staviteľov na stavbu opevneného hlavného mesta. Teofilos im poslal svojho hlavného inžiniera, ktorý sa volal Petronas. Za to chazarský kagan postúpil Byzantskej ríši územia okolo mesta Chersonézos a niektoré ďalšie územia na Kryme.
V súvislosti s výstavbou takej veľkej pevnosti sa vynára otázka, prečo by Chazari stavali toto mesto práve na Done. Historici sa najčastejšie domnievajú, že išlo o obranu pred nejakou silnou regionálnou mocnosťou, ktorá pre nich mohla predstavovať hrozbu. Popredný ruský odborník na Byzantskú ríšu, Alexandr Alexandrovič Vasiljev a historik Georgij Vladimirovič Vernadskij a iní historici tvrdia, že pevnosť mala za úlohu chrániť pre Chazarov životne dôležité územie, na ktorom sa prenášali lode z zabezpečujúce dopravu medzi Donom a Volgou pred Ruským chanátom. Avšak táto mocnosť bola pravdepodobne v tom čase oveľa ďalej na sever. Ďalší historici sa domnievajú, že by toto územie mohli ohrozovať starí Maďari.

História

Mesto slúžilo ako rušné obchodné stredisko, ktoré kontrolovalo dopravné spojenie medzi Donom a Volgou, ktoré využívali Ruskí alebo Vikingskí obchodníci, keď sa plavili z Čierneho mora do Kaspického. Táto dopravná tepna bola známa ako Chazarská cesta. Medzi pravidlene sa striedajúcou asi 300-člennou posádkou opevnenou v Sarkeli boli aj tureckí Oguzovia a turkický Pečenehovia, najatí ako žoldnieri.
Sarkelská pevnosť aj mesto boli obsadené Kyjevskou Rusou za vlády kniežaťa Sviatoslava I. v roku 965. Mesto bolo premenované na Bielu Vežu (rusky Белая Вежа) a osídlené Slovanmi. Túto mocenskú zmenu zaznamenala aj ruská kronika. Mesto zostalo slovanské až do 12. storočia, kedy ho v roku 1117 dobyl a zničil altajský národ Kipčakov.
O meste sa zachovalo viacero písomných prameňov, no jeho poloha bola neznáma; najčastejšie ho historici kládli niekde do miest, kde sa Volga najviac približuje Donu. Až v tridsiatych rokoch 20. storočia ho odkryl sovietsky historik a archeológ Michail Illarionovč Artamonov, ktorý tu robil výskumy v rokoch 1934 až 1936 a v rokoch 1949-1951. Bola to najväčšia archeologická akcia chazarského náleziska. Pevnosť mala pôdorys štvoruholníka s rozmermi 193,5 x 133,5 metra, múry boli vysoké najmenej 10 metrov a v opevnení boli dve brány a bašta v juhovýchodnej časti. Mesto bolo rozdelené na dve časti, pričom v jednej sa nachádzal donjon. Celá pevnosť bola obkolesená priekopou, ktorá ju oddeľovala od samotného mesta. Okrem chazarských a ruských nálezov objavil Artamonov aj byzantské stĺpy. Nálezisko je od roku 1952 zaplavené Cimľjanskou priehradou. Nájdené artefakty sú vystavené v Ermitáži.
Verrières (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 3,28 km². Najvyšší bod je položený 774 m n. m. a najnižší bod 560 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 75 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Českobrodská tabule

Poloha a sídla

Územie podcelku, pretiahnutého v smere SZ-JV, sa rozkladá zhruba medzi mestami Praha a Kralupy nad Vltavou na západe a Kolín a Kutná hora na východe. Úplne vnútri podcelku ležia mestá Český Brod a Kouřim.

Charakteristika územia

Podcelok tvorí plochú pahorkatinu zloženú z kriedových pieskovcov a slieňovcov, permských sedimentov, hornín proterozoika a podriadene kutnohorského kryštalinika. Predstavuje štruktúrne denudačný a akumulačný reliéf v okrajovej oblasti Českej tabule, skláňajúci sa mierne od juhu k severu a charakterizovaný rozsiahlymi štruktúrne denudačnými plošinami, štruktúrnymi chrbátmi a skalnatými vyvýšeninami (inselbergy), svahovými údoliami menších ľavých prítokov Labe, riečnymi terasami a tvarmi na sprašových pokryvoch.
Saint-Just-Chaleyssin

Poloha

Obec má rozlohu 13,95 km². Najvyšší bod je položený 373 m n. m. a najnižší bod 218 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 471 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
USS Cole

USS Cole (DDG-67) je torpédoborec amerického námorníctva. Pomenovaný je po seržantovi námornej pechoty Darrellovi S. Coleovi, padlom v boji na Iwo Jime 19. februára 1945.
Loď sa stala verejne známou po samovražednom bombovom útoku, spáchanom príslušníkmi Al-Ká’idy, ktorý sa odohral 12. októbra 2000 v Jemenskom prístave Aden. Sedemnásť námorníkov a dvaja atentátnici zahynuli.

História

Loď bola postavená lodenicou Ingalls Shipbuilding. Stavba začala 28. februára 1994. O takmer rok neskôr, 10. februára 1995, bola spustená na vodu. Do služby sa zaradila 8. júna 1996.
12. októbra 2000, počas rutinného dopĺňania paliva v Jemenskom prístave Aden, sa o 11:18 miestneho času, k ľavej strane torpédoborca priblížila malá loď. Explózia, ktorá nastala, vytvorila v trupe dieru s priemerom 12 m, zabila 17 námorníkov a zranila 39 ďalších.
Po tomto incidente bol Cole prevezený späť do USA. Po opravách trvajúcich 14 mesiacov bol opäť zaradený do aktívnej služby.
Bourniquel

Poloha

Obec má rozlohu 8,96 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 67 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alessia Cara

Detstvo a vzdelanie

Pochádza z Bramptonu v Ontáriu, kde navštevovala katolícku strednú školu kardinála Ambrozica. Jej rodina pochádza z Kalábrie. Jej otec sa narodil v Kanade talianskym rodičom a jej matka je taliansky prisťahovalec. Alessia vie hovoriť po taliansky. Ako dieťa písala poéziu a hrala v divadle. Ako 10 ročná začala hrať na gitaru a naučila sa rôzne piesne. Keď mala 13, začala s vlastným YouTube kanálom, kde nahrávala cover verzie rôznych skladieb.
Nohant-en-Graçay

Poloha

Obec má rozlohu 23,78 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 306 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Léger-de-Montbrun

Poloha

Obec má rozlohu 30,72 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 214 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marián Kováčik

Životopis

V roku 1954 – 1958 študoval na Priemyselnej škole elektrotechnickej a spojovej v Banskej Bystrici. V rokoch 1958 – 1963 pokračoval na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, odbor fyzika pevných látok.
Spočiatku pracoval ako asistent na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, 1964 – 1975 v Bratislave, neskôr redaktor a 1976 – 1995 šéfredaktor časopisu Romboid, súčasne 1979 – 1984 riaditeľ Bratislavskej lýry, 1995 – 1998 pracovník Ministerstva kultúry, od 1998 vo vydavateľstve Slovenskej akadémie vied Veda v Bratislave.
Prvé básne publikoval v Smene a v Mladej tvorbe. Ťažiskom jeho poetického diela je intímna ľúbostná lyrika, v oblasti detskej literatúry sa predstavil zbierkami humorne ladených básničiek, deťom tiež adresoval televízne rozhlasové hry. Ako dramatik popri spolupráci s televíziou a rozhlasom upravoval divadelné hry, bol autor textov tanečných piesní pre hudobnú komédiu Igora Bázlika Veselica (1978). Prekladal poéziu a drámu z poľštiny, ruštiny, gruzínčiny a chorvátčiny.
Pravoslávny

Pravoslávny (gr. ορθόδοξος) je pojem, ktorý sa v kresťanstve používa na označenie niektorých cirkví. Pôvodné grécke slovo obsahuje dve časti: orthos - priamy, rovný a doxa - sláva, mienka. Preložiť ho teda okrem slova pravoslávny možno aj ako pravoverný.
Slovo pravoslávny sa nachádza už v dokumentoch 1. konštantínopolského cirkevného snemu z roku 381.
Za pravoslávne sa zvyčajne považujú cirkvi, ktoré sú vo vzájomnom cirkevnom spoločenstve, a ktoré po východnej schizme prestali byť v spoločenstve s rímskym biskupom a za prvého medzi patriarchami uznávajú koštantínopolského patriarchu. Tieto cirkvi obyčajne nesú názov východná Pravoslávna cirkev.

Katolícke ponímanie pravoslávnosti

V chápaní Katolíckej cirkvi sa pravoslávnymi rozumejú cirkvi, ktoré prijali učenie Efezského a Chalcedónskeho ekumenického snemu. Niektoré cirkvi neprijali tieto snemy z historických dôvodov a preto sa aj tieto cirkvi môžu nazývať pravoslávnymi. Iná mienka hovorí, že pravoslávnymi sú tí, ktorí rešpektujú prvých sedem ekumenických snemov, čo sa dá aplikovať nielen na pravoslávne ale aj na katolícke a predchalcedónske cirkvi.
Iný prístup zo strany Katolíckej cirkvi uznáva za ortodoxných (teda plne pravoslávnych aj pravoverných) iba tých, ktorí sú cirkevnom spoločenstve s rímskym biskupom (pápežom). V tom prípade sa za pravoslávne dajú považovať iba katolícke cirkvi.
Arpajon-sur-Cère (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 47,67 km². Najvyšší bod je položený 844 m n. m. a najnižší bod 566 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 144 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Palluau (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 7,43 km². Najvyšší bod je položený 64 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 063 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beauche

Poloha

Obec má rozlohu 16,6 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 287 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Tour (Haute-Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 7,73 km². Najvyšší bod je položený 1 627 m n. m. a najnižší bod 588 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 218 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lantosque

Poloha

Obec má rozlohu 44,76 km². Najvyšší bod je položený 2 000 m n. m. a najnižší bod 335 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 336 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Berlancourt (Aisne)

Polohopis

Berlancourt má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Berlancourt má 103 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Devolučná vojna

Devolučná vojna (24. máj 1667 - 2. máj 1668) bola prvou dobyvateľskou vojnou francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV., ktorý sa snažil získať Flámsko a Brabantsko (tzv. španielske Nizozemsko), proti Habsburskému Španielsku.

Zámienka

Zámienkou na vojnu bolo uplatnenie tzv. devolučného práva (brabantského nástupníckeho práva), ktoré zaručovalo dcéram z prvého manželstva väčší nárok na trón ako synom z druhých a ďalších manželstiev. Manželka Ľudovíta XIV., Mária Terézia, dcéra Filipa IV. sa však vzdala svojich dedičných práv na Španielsko výmenou za veľké veno (ktoré však ešte nebolo zaplatené ). Keď Filip v roku 1665 zomrel, Ľudovítovi právnici ospravedlňovali jeho nároky týmto argumentom: podľa španielskeho práva mal trón Filipa IV. pripadnúť jeho synovi Karolovi II., no podľa starého brabantského práva malo španielske Nizozemsko pripadnúť Filipovej dcére z prvého manželstva, Ľudovítovej manželke. V roku 1667 sa začalo Francúzsko tvrdo dožadovať svojich územných nárokov, Španielsko to však rezolútne odmietlo. Ľudovít XIV. sa preto začal pripravovať na vojnu, do ktorej nasadil 80 000 mužov.

Cieľ

Cieľom bolo získanie bohatých kupeckých miest a ovládnutie ich textilného obchodu, ktorý konkuroval francúzskym záujmom. Ďalej išlo aj o dôležité prístavy s prístupom k Lamanšskému prielivu, Severnému moru a s možnosťou kontroly plavby po Rýne.

Priebeh

Na odpor sa postavila koalícia španielskych, nemeckých, holandských a anglických vojsk. Samotným Španielskom v tom čase zmietali vnútorné konflikty a inflácia, a nebolo schopné odolať francúzskemu útoku pod vedením skúseného generála vikomta de Turenne. Vojna začala sériou francúzskych útokov na španielske mestá a hrady. Vo Flámsku neboli žiadne veľké vojenské sily a tak tieto útoky končili rýchlymi víťazstvami Francúzov. Do ich rúk padli mestá Charleroi, Tournai a Douai a túto vojenskú kampaň samotní Francúzi nazvali „vojenskou prechádzkou“ ("promenade militaire"). Jedinou dlhšou bitkou bola bitka o Lille.
Veľké francúzske vojenské úspechy znepokojili ostatné európske veľmoci, paradoxne najviac dlhoročných spojencov Francúzska, Nizozemsko. Nizozemcom, Angličanom, viacerým nemeckým kniežatstvám a Švédom vyhovovalo slabé a neagresívne Španielsko, kontrolujúce strategické južné Holandsko. Ak by padlo do rúk Francúzom, tento silný a agresívny štát by priamo hraničil z Nizozemskom a kontroloval dôležité prístavy. Preto Nizozemci sformovali spolu s Anglickom a Švédskom alianciu, ktorá vydala vyhlásenie, garantujúce Ľudovítovi územie, ktoré na začiatku vojny požadoval. Zároveň ho však varovali, že v prípade pokračovania útoku mimo tieto hranice sa spoja so Španielskom. Ľudovít XIV. vzhľadom k aktuálnej situácii na bojisku a malým šancám odolať celej aliancii, s dohodou súhlasil.

Výsledok

Vojnu ukončila mierová zmluva, tzv. Aachenský mier. Francúzsko nakoniec získalo 12 flámskych a henegavských miest. Cítilo sa však byť Nizozemskom zradené, pretože vo francúzskych očiach si zachovalo svoju suverenitu iba vďaka ich pomoci vo vojne o nezávislosť. Preto krátko po ukončení devolučnej vojny vypukla ako jej následok Francúzsko-nizozemská vojna.
Pointe-Noire (Guadeloupe)

Polohopis

Pointe-Noire má rozlohu 59,7 km².

Obyvateľstvo

Pointe-Noire má 7056 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Côte-Saint-André (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,93 km². Najvyšší bod je položený 582 m n. m. a najnižší bod 335 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 886 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fyzikálny ústav Slovenskej akadémie vied

Fyzikálny ústav Slovenskej akadémie vied je vedeckovýskumné pracovisko sídliace v Bratislave, v areáli SAV na Patrónke. Ústav sa zameriava na základný fyzikálny výskum.

Zmeranie

V prvopočiatkoch existencie sa ústav zaoberal rôznymi otázkami praxe, ako napr. ciachovanie elektroakustických zariadení, riešenie problémov vedenia tepla v elektromotoroch, štúdium niektorých vlastností rádioaktívnych látok. Rozvíjala sa tiež fyzika pevných látok, jadrová fyzika a subjadrová fyzika.

Dejiny

Pôvodne existoval v rámci Komisie pre matematiku a fyziku. V roku 1955 bol odčlenený a vytvorený ako samostatný Kabinet fyziky SAV. Jeho prvým riaditeľom bol D. Ilkovič. O dva roky neskôr bol ústav premenovaný na Laboratórium fyziky SAV a napokon v roku 1963 dostal súčasné meno Fyzikálny ústav SAV.  Boli zriadené pobočky ústavu sídliace v Košiciach (Oddelenie experimentálnej fyziky) a na Lomnickom štíte. Ústav experimentálnej fyziky v Košiciach bol napokon v roku 1969 od Fyzikálneho ústavu odčlenený a je dodnes samostatným pracoviskom. Spolu s fabrikou Tesla v Piešťanoch vznikol v roku 1976 spoločný Ústav fyzikálnej elektroniky, ktorý bol v roku 1993 zrušený.
Montreux-Jeune

Poloha

Obec má rozlohu 3,36 km². Najvyšší bod je položený 377 m n. m. a najnižší bod 338 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 341 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE