google/wiki40b huggingface dataset:
Thomsonov model atómu

Tento model atómu (nazývaný aj Pudingový model) navrhol objaviteľ elektrónu (1897) J.J. Thomson v roku 1904 ešte pred objavom atómového jadra. Podľa Thomsonovho modelu sa atóm skladá z elektrónov (ktoré však Thomson nazýva len časticami, aj keď G.J. Stoney navrhol nazývať elektrické častice elektrónmi už v roku 1894), ktoré sú obklopené polievkou kladného náboja vyvažujúc tak záporný náboj elektrónov (ako keby boli záporne nabité hrozienka obklopené kladne nabitým pudingom). Elektróny mohli byť v atóme umiestnené rôzne a mohli vytvárať rôzne štruktúry.
Model bol vyvrátený experimentom Geigera a Mardsena (1909), ktorý E. Rutherford v roku 1911 interpretoval ako pozorovanie veľmi malého jadra atómu nesúceho veľmi vysoký kladný náboj (dostatočný pre vyváženie približne 100 elektrónov v zlate). To viedlo k Rutherfordovmu modelu atómu a následne (po tom čo H. Moseley v roku 1913 poukázal na to, že jadrový náboj bol veľmi blízky atómovému číslu) k predpokladu A. Broeka, že atómové číslo je nábojom jadra. Napokon v roku 1913 predstavil Niels Bohr prvý kvantový model atómu, v ktorom je jadro pozostávajúce z kladného náboja (v množstve atómového čísla) obklopené rovnakým počtom elektrónov umiestnených v orbitálnych hladinách.
Thomsonov model bol porovnávaný (nie samotným Thomsonom) k hrozienkovému pudingu. Táto predstava predpokladá, že častice sú statické, čo však podľa Thomsona neboli.
Deshaies

Polohopis

Deshaies má rozlohu 31,1 km².

Obyvateľstvo

Deshaies má 4394 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Podhorie (okres Banská Štiavnica)

Polohopis

Rozprestiera sa na úpätí Štiavnického pohoria. Patrí do CHKO Štiavnických vrchov. Cez obec preteká potok Teplá, ktorý pramení pod Kautrínom.

Dejiny

Obec Podhorie vznikla z dvoch katastrálnych území – z Teplej a Žakýla. Osada Žakýl sa v písomných prameňoch po prvýkrát uvádza v roku 1352. Ide o odpis listiny kráľa Ľudovíta –  majiteľom Šášovského panstva. Osada Teplá sa po prvýkrát uvádza v listine z roku 1388, podľa ktorej ju Magister Frank dostal od Žigmunda Luxemburského do majetku Šášovské panstvo.
Meno obce „Teplá“ pochádza od teplého žriedla, a od tej istej teplej vody, ktorá vyvierala na tomto území. Teplá a Žakýl ležia na spoločnej hranici medzi tekovskou a hontianskou stolicou, a na spoločnej hranici medzi biskupstvom bansko-bystrickým a ostrihomským. 
V stredoveku osady Teplá a Žakýl patrili Banskej Štiavnici, neskôr boli násilne pripojené k hradnému panstvu Šášov.
V roku 1509 došlo k prvému zlúčeniu obcí pod spoločným richtárom. Z tohto obdobia je zachovaná i pôvodná pečať s vyobrazením Sv. Juraja na koni zabíjajúceho draka, text pečate :
„ SIGILUM REIGI TEBLA ET SCAGKIL 1509 “ (pečať obcí Teplá a Žakýl 1509).
Z menovanej pôvodnej pečate sa vytvoril súšasný erb obce.
Od roku 1662 Teplá a Žakýl patrili pod Komorské panstvo Šášov so sídlom v Ladomeri, ktoré boli súčasťou Banskej komory v Banskej  Štiavnici.
Po administratívno-územnom delení v r. 1849–1919 obce patrili do Tekovskej župy a v r. 1923 – 1928 do Zvolenskej župy.
Obyvatelia Žakýla sa zaoberali roľníctvom, uhliarstvom, neskôr povozníctvom. Obyvatelia Teplej najmä drevorubačstvom, čo súviselo s dopytom a rozvojom banskej ťažby v Banskej Štiavnici.
Podhorie vzniklo v roku 1964 zlúčením pôvodne samostatných obcí Teplá a Žakýl.
Za najstarší historický nález možno považovať  zvyšky Žakýlskeho hradu, ktorý leží severovýchodne od obce na tzv. Brezovom vrchu. Z pôvodného hradu je tu dnes zachovaný len vonkajší obranný val a podzemný (pivničný) priestor. Údajne popod hrad viedla „ Matejova cesta“, ktorou sa vozilo striebro z Banskej Štiavnice do Kremnice. Žakýlsky hrad, spolu so Sitnom, s hradom pri Sklených Tepliciach, pri Lovči a pri Trubíne boli postavené na ochranu štiavnických drahých kovov a všetkého čo s nimi súviselo. Žakýlsky hrad obývali kráľovskí strážcovia – Sikuli, ktorí sa po jeho zániku v 13. storočí usadili pod hradom a vytvorili osadu Žakýl (Zekel – Sikul), ktorá sa nachádzala asi  4 km od dnešnej časti obce Podhorie (časť Žakýl).
Helena Grécka a Dánska

Životopis

Bola tretím dieťaťom gréckeho kráľa Konštantína I. a jeho manželky Žofie Pruskej, dcéry nemeckého cisára Fridricha III. a britskej princeznej Viktórie.
Mala troch bratov - Juraja II., Alexandra a Pavla a dve sestry - Irenu a Katarínu.
Dňa 10. marca 1921 si v Aténach vzala za manžela rumunského korunného princa Karola II. O sedem a pol mesiaca neskôr sa im narodil ich jediný syn Michal I. Oficiálne miesta oznámili predčasné narodenie, objavili sa ale aj špekulácie, že syn bol počatý ešte pred svadbou. Helena a Karol II. sa rozviedli v roku 1928.
Za to, že sa počas druhej svetovej vojny snažila zachrániť židovské obyvateľstvo v Rumunsku dostala titul Spravodlivý medzi národmi.
Zomrela v roku 1982 vo švajčiarskom Lausanne.
Château-sur-Allier

Poloha obceopis

Château-sur-Allier má rozlohu 27,75 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Château-sur-Allier má 170 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
La Bâtie-Montgascon

Poloha

Obec má rozlohu 8,43 km². Najvyšší bod je položený 425 m n. m. a najnižší bod 314 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 740 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ostrva

Topografia

K Popradskému plesu a do Mengusovskej doliny spadá strmými stenami, na juhovýchod klesá pozvoľna, so širokým pásmom kosodreviny. Na severovýchode sutinový hrebeň pokračuje na Tupú. Výrazným samostatným prvkom je Ihla v Ostrve (asi 1890 m), iba horolezecky dostupná štíhla veža (exponovaná II).

Galéria Ostrvy

K horolezcami najvyhľadávanejším tatranským terénom patrí Galéria Ostrvy, kolmá stena neďaleko Symbolického cintorína. Využívaná je typicky skalkársky, po prelezení niečo vyše 100 m zaujímavého terénu sa obvykle nepokračuje na vrchol, ale zlaňuje či zlieza. Najťažšou cestou bol „Posledný sud“, klasifikácia 9, patrila k technicky najnáročnejším na slov. strane Tatier. Zvádzal sa o ňu tuhý boj medzi tradicionalistami a modernistami. Podobnej obtiažnosti sú aj novšie cesty "Kororo" a "Dies irae". Ešte o niečo ťažšia je cesta Mira Peťa "Strach zo života a smrti", 9+.
Mérignac (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 4,41 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 233 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Holtzwihr

Poloha

Obec má rozlohu 6,45 km². Najvyšší bod je položený 186 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 337 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morhange

Poloha

Obec má rozlohu 15,38 km². Najvyšší bod je položený 305 m n. m. a najnižší bod 221 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 785 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Association for Computing Machinery

Association for Computing Machinery (Asociácia pre výpočtovú techniku) alebo ACM je najstaršia a najväčšia vedecká a vzdelávacia organizácia so zameraním na informatiku, založená v roku 1947. V roku 2009 mala 92 000 členov. Sídli v meste New York.
Organizácia pozostáva 35 skupín špeciálneho záujmu (ang. Special Interest Group - SIG), cez ktoré vykonáva najviac svojich aktivít. Udeluje ACM Software System Award.
Monsaguel

Poloha

Obec má rozlohu 11,57 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 162 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brécy (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 39,63 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 149 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 856 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heinrich Kramer

Heinrich Kramer (latinizovaným menom Heinrich Institoris (asi 1430 Schlettstadt – 1505, Kroměříž) bol dominikán a inkvizítor, autor knihy Malleus maleficarum.

Život

Heinrich Kramer pochádzal z chudobných pomerov. Vo svojom rodisku vstúpil k dominikánom. Po vychodení mestskej latinskej školy a základnom štúdiu filozofie (1475) bol ustanovený na vlastné naliehanie za inkvizítora rádovej provincie Alemannia, do ktorej patrili aj Čechy a Morava. Tento titul však nemal v danej dobe žiadny praktický význam. Po procese so Židmi v talianskom Tridente začal prenasledovať čarodejnice. Roku 1482 bol zvolený za priora dominikánskeho konventu v Schlettstadte. V prvom procese s čarodejnicami v Ravensburgu, kam prišiel na žiadosť mestskej rady, dal upáliť dve ženy. Naliehal na pápeža Inocenta VIII., aby ho v úsilí potierať čarodejníctvo podporil; sám Kramer necítil žiadnu podporu ostatných duchovných ani biskupov. Pápež ho podporil bulou Summis desiderantes affectibus, ktorá odporúčila potieranie čarodejníctva v Hornom Nemecku.
Kramer sa zaštítený pápežskou bulou pustil do mnohých čarodejníckych procesov, okrem iného v Innsbrucku, kde však jeho počínanie tvrdo narazilo a miestny biskup Georg Golser ho vyzval, aby krajinu opustil. V reakcii na tieto ústrky zo strany cirkevných autorít Kramer vydáva v spolupráci s Jakobom Sprengerom roku 1486 neslávne známu knihu Malleus maleficarum (Kladivo na čarodejnice). Aj keď autori nezískali pre knihu dobrozdanie kolínskej univerzity, kniha mala veľký ohlas, dočkala sa mnohých vydaní a zohrala hroznú úlohu v európskych dejinách 16. až 18. storočia. Kramer sám sa vystatoval, že odsúdil dvesto čarodejníc a obviňoval ako kacírov aj tých, ktorí popierali existenciu čarodejníctva. Roku 1495 bol Kramer pozvaný prednášať do Benátok, roku 1500 bol poverený, aby zasiahol proti valdéncom a pikardom v Čechách a na Morave, kde roku 1505 zomrel.

Kramerove postupy

Kramerove postupy počas trvania inkvizície boli vždy rovnaké. Už jeho prítomnosť vzbudzovala v ľuďoch nedôveru a strach. Pri kázňach proti čarodejniciam varoval pred diabolskými hrozbami, zastrašoval ľudí a podnecoval udavačov, aby oznámili, či niekde nevideli niekoho uhranúť alebo niekomu škodiť. Ponúkal sa ako poradca v takých prípadoch a varoval obyvateľstvo, aby takéto prípady nezakrývalo. Nejaké obvinenie sa vždy našlo, to potom Kramer rozvíril a nafúkol. Zaštiťoval sa tiež klasickou teóriou sprisahania, podľa ktorej diabol využíval čarodejnice, aby priviedol svet k jeho koncu. Pri výsluchoch používal tortúru, pri ktorej bolo možné z obvineného získať akékoľvek priznanie, a tak skončila väčšina ním obvinených osôb „usvedčená“ a odsúdená.
AGRÁRNA STRANA VIDIEKA

História

Agrárna strana vidieka bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 14. novembra 2003.

Volebné preferencie

Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Fontenay-Trésigny

Poloha

Obec má rozlohu 22,12 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 069 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Blaison-Gohier

Poloha

Obec má rozlohu 21,45 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 080 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľudovít Francúzsky (1682 – 1712)

Životopis

Ľudovít bol najstarší syn následníka francúzskeho trónu Ľudovíta a Márie Anny Bavorskej, brat španielskeho kráľa Filipa V.
Bol najstarším vnukom Ľudovíta XIV. Z tvrdohlavého a prchkého dieťaťa sa vplyvom jeho vychovávateľa Fénelona stala nádej francúzskej monarchie. Fénelon pre neho napísal slávny román Les aventures de Télémaque.
Zásluhou tejto vynikajúcej intelektuálnej a emocionálnej výchovy bol mladý burgundský vojvoda čoskoro veľmi inteligentný a politicky nadaný. Svojimi zručnosťami a záujmami prevyšoval vraj svojho otca, Grand Dauphina, ako aj syna, neskoršieho kráľa Ľudovíta XV.
Jeho smrť na osýpky (resp. šarlach, tu nie sú historici jednotní) bola pre francúzsku monarchiu veľkou stratou. Obeťami smrtiacej epidémie v roku 1712 boli aj manželka a syn Ľudovít Bretónsky (* 1707). Pretože jeho otec zomrel už v roku 1711, následníkom trónu a neskôr kráľom sa stal syn Ľudovít (* 1710).
Olargues

Poloha

Obec má rozlohu 18,6 km². Najvyšší bod je položený 760 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 614 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ponthion

Poloha

Obec má rozlohu 7,26 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Závody Slovenského národného povstania

Závody Slovenského národného povstania je hlinikáreň v Ladomerskej vieske pri Žiari nad Hronom na území bývalej obce Horné Opatovce. Vybudované boli v roku 1951. Dnes je celá hlinikáreň rozdelená medzi viacerých majiteľov (napr. Slovalco, a.s., ZSNP, a.s., Hydro aluminium a ďalšie).

Dejiny

O výstavbe závodu sa začalo uvažovalo už v polovici roku 1950, keď Výskumný ústav kovov v Prahe pripravil hrubé odhady investičných nákladov, údaje o potrebách hlavných surovín a elektrickej energie. Podnet na výstavbu závodu v ČSR prišiel aj zo strany Sovietskeho zväzu na zasadnutí Rady vzájomnej hospodárskej pomoci (RVHP) v novembri 1950 . Vzhľadom na to, že na území Česko-Slovenska sa nenachádzajú ložiská bauxitu, sa v januári a máji 1951 konali rokovania v Prahe a Budapešti o dodávke maďarského bauxitu a spočiatku aj oxidu hlinitého.
Pôvodne sa kalkulovalo s tým, že závod bude umiestnený na dvoch miestach, vo Sv. Kríži nad Hronom (od roku 1955 Žiar nad Hronom) a v lokalite Modrého Kameňa. V októbri 1951 na odporúčanie sovietskych expertov sa rozhodlo umiestniť celý závod v priestore Sv. Kríža nad Hronom . Hospodárska rada pri ÚV KSČ a vláda definitívne rozhodli o výstavbe hlinikárne južne od Sv. Kríža nad Hronom 28. apríla 1951 a v novembri 1951 sa začalo s výstavbou.
Prečo sa však závod nevybudoval v Maďarsku, kde sa nachádzal bauxit a vyrábal oxid hlinitý, ale v Česko-Slovensku, resp. na Slovensku, nie je dodnes presne známe. Zrejme tu zohrali dôležitú úlohu strategické činitele a vysoká spotreba hliníka v Česko-Slovensku. Továreň mala slúžiť predovšetkým na zbrojnú výrobu. Hliník ako strategický výrobok podliehal v tom čase embargu zo strany západných štátov.
Micubiši A7M

Vznik a vývoj

Micubiši A7M  bol navrhnutý ako nástupca slávneho stíhacieho lietadla A6M Zero. Projekt lietadla A7M sa prvýkrát začal riešiť už v roku 1940, no z dôvodu využitia konštruktérov Micubiši na riešení iných verzií lietadla A6M boli práce na ňom znovu obnovené až v roku 1942. Podľa špecifikácie malo ísť o stíhacie lietadlo vyzbrojené kanónmi s maximálnou rýchlosťou 640 km/hod a schopnosťou vystúpať do výšky 6 000 m za menej ako 6 minút. Konštruktér Jiro Horikoši odporúčal podľa výpočtov na tieto špecifikácie motor Micubiši MK9A, resp. 9B, ale námorný úrad povolil menej výkonný motor Nakadžima Homare 22. Prvý prototyp bol postavený v roku 1944. Bol veľmi dobre ovládateľný, no naplnili sa Horikošiho výpočty, keď so slabším motorom dosahoval stroj rýchlosť len 565 km/hod a výšku 6 000 m dosahoval za viac ako 10 minút. Následne na to bol zmenený dizajn prednej časti trupu kvôli zabudovaniu motora Micubiši MK9A. Takto upravená verzia dostala označenie A7M2 a prvýkrát vzlietla v októbri 1944. Letové vlastnosti A7M2 boli veľmi uspokojujúce a rozhodlo sa ihneď spustiť sériovú výrobu. Nakoniec bol ale dokončený len jeden sériový stroj v dôsledku zemetrasenia a bombardovania výrobného závodu na motory MK9A v Nagoji. Bola projektovaná aj verzia pre pozemné základne A7M3-J, resp. Model 34, ktorá mala byť poháňaná motorom MK9C s mechanickým trojstupňovo riadeným preplňovaním, no žiadny prototyp nakoniec nebol postavený.
Târgu Mureș

Dejiny

Mesto bolo až do roku 1918 súčasťou Uhorského kráľovstva. Po roku 1918 bolo pripojené s celým Sedmohradskom k Rumunskému kráľovstvu. Počas druhej svetovej vojny, po druhej viedenskej arbitráži, bolo okupované horthyovským Maďarskom. Po skončení vojny sa stalo opäť súčasťou Rumunska. V rokoch 1952 až 1968 bolo centrom Maďarskej autonómnej oblasti v Rumunsku. Postupne sa zmenilo na mesto s rozvinutým priemyslom.
Barjouville

Poloha

Obec má rozlohu 4,1 km². Najvyšší bod je položený 157 m n. m. a najnižší bod 126 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 639 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mačka bengálska

Rozšírenie

Ide o jeden z najrozšírenejších druhov mačky v Ázii. Obýva tropické lesy, ihličnaté lesy aj trávnaté oblasti.
Archeologické dôkazy naznačujú, že mačka bengálska bola prvýkrát domestifikovaná v neolitickej Číne pre 5 000 rokmi, v provinciách Šan-si a Che-nan.

Opis

Má veľkosť domácej mačky, ale je štíhlejšia s dlhšími nohami a dobre definovanými blanami medzi prstami. Poddruhy sa rozlišujú v sfarbení, dĺžke chvosta, tvare lebky a zubov.
Poštové smerovacie číslo

Poštové smerovacie číslo (skratka PSČ; nesprávne poštové smerové číslo) sa používa v poštovom styku ako súčasť adresy. Je to číselné označenie územného obvodu dodávacej pošty, ktoré má uľahčiť automatickú identifikáciu miesta doručenia.
Riguepeu

Poloha

Obec má rozlohu 21,52 km². Najvyšší bod je položený 241 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Halogenácia

Halogenácia je elektrofilná substitúcia, pri ktorej sa zavedie na zlúčeninu halogén.

Aromatická halogenácia

Halogenácia môže prebiehať aj na nearomatických zlúčeninách, avšak často sa využíva halogenácia aromatických systémov.

Mechanizmus chlorácie

Chlorácia je elektrofilná substitúcia, to znamená že bude mať príslušný mechanizmus. Katalyzátor FeCl₃ polarizuje molekulu chlóru, ktorá potom reaguje s benzénom. Takáto chlorácia benzénu prebieha s výťažkom 86%.

Využitie chlorácie

Chlorácia sa často využíva na prípravu činidla na alkyláciu a acyláciu. Taktiež sa využíva pri syntéze liečiv a prekurzorov.

Bromácia

Bromácia je analogická reakcia ku chlorácii. Na aromatický systém sa naväzuje bróm. Ako katalyzátor sa často používa FeBr₃. Takáto bromácia prebieha z výťažkom približne 80%.

Využitie bromácie

Bromácia sa taktiež ako chlorácia využíva na prípravu prekurzorov a liečiv. Používa sa však aj na prípravu veľmi populárneho Grignardovho činidla. Toto organokovové činidlo slúži na predĺženie uhlíkového reťazca.

Fluórácia

Fluór sa málokedy viaže na organické zlúčeniny. Je známych len približne 13 zlúčenín fluóru ktoré sa vyskytujú v prírode.
Trikala

Dejiny

Mesto je osídlené už od 3. tisícročia pred Kr., kedy sa nazývalo Trikké, alebo Trikka, podľa rovnomennej nymfy. Podľa mytológie tu žil a vládol Asklépios, boh lekárov. V klasickom staroveku tu bol Asklépiovi zasvätený chrám a mesto Trikka patrilo k najznámejším centrám asklépiovho kultu. Podľa Homéra sa Trikka zúčastnila Trójskej vojne. Táto bohatá mytológia je dôkazom toho, že Trikka bola počas mykénskej doby významným mestom a sídlom vládcu. V 5. stor. pred Kr. pripadla Peržanom, po oslobodení sa spojila s ďalšími mestami Tesálie. V 4. stor. oblasť ovládli Macedónci, v 2. stor. pred Kr. Rimania. Postupne sa tu začínalo šíriť kresťanstvo, čím upadal Asklépiov kult. Od roku 395 patrí Byzancií. V 4. a 5. stor. mesto dobyli Góti a Huni, v 6. stor. Slovania a v 10. stor. bola ovládaná Bulharmi. Po ich porážke sa opäť prinavrátila Byzancií. Od tejto doby sa používa dnešné meno Trikala. V 13. stor. mesto pripadlo Európanom, no neskôr ho ovládol susedný grécky Epirský despotát a nakoniec opäť Byzancia. V roku 1393 mesto ovládli Turci. Počas tejto doby bola Trikala dôležitým centrom gréckej vzdelanosti, existovala tu grécka škola, kde vyučovali mnohí známi grécki vzdelanci, ako Dionysos Filosofos. V roku 1881 sa Trikala a celá Tesália a Epirus pripojili ku Grécku. Od tejto doby bola Trikala strediskom poľnohospodárstva, začiatkom 20. stor. tu prebiehali rôzne roľnícke povstania proti veľkostatkárom a v roku 1906 tu bol založený prvý poľnohospodársky spolok v Grécku.

Obyvateľstvo

Väčšina obyvateľov bola vždy tvorená Grékmi, v tureckej dobe tu žila aj turecká komunita, ktorá však počas Grécko-tureckej výmene obyvateľov v roku 1923 Trikalu opustila. V tureckej dobe sa tu usadilo aj niekoľko arumunských rodín z neďalekého pohoria Pindos a dodnes tu tvoria jazykovú menšinu. Časť miestneho gréckeho obyvateľstva patrí pod skupinu tzv. Karagunov.

Kultúra

Trikala je známa ako centrum hudobnej kultúry, pretože odtiaľto pochádzalo množstvo významných skladateľov a hudobníkov, napríklad Vasilis Tsitsanis, známy skladateľ minulého storočia, Apostolos Kaldaras, Dimitros Mitropanos a spevák Babis Bakalis. V meste sú rôzne múzeá, najznámejšie je archeologické múzeum, ľudové múzeum a hudobné múzeum. Existuje tu aj archeologická lokalita starovekého mesta, veža s hodinami a turecká mešita.
Bouchain (Nord)

Poloha

Obec má rozlohu 12,39 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 31 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 085 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Morfologický katalóg galaxií

Morfologický katalóg galaxií (angl. Morphological Catalogue of Galaxies (MCG) alebo rus. Морфологический каталог галактик – Morfologičeskij katalog galaktik) je ruský astronomický katalóg 30 642 galaxií, ktorý zostavil Boris Voroncov-Veľaminov a V. P. Archipovová. Je založený na kontrole snímok z Palomar Sky Survey a domnelo hotový do fotografickej magnitúdy 15. Zahrnutie galaxií do magnitúdy 16 by malo za následok neprimerane veľký objem dát. Katalóg bol publikovaný v piatich častiach alebo kapitolách v rokoch 1962 až 1974, posledná kapitola obsahovala aj určitý počet galaxií s fotografickou magnitúdou nad 15.
Sedzère

Poloha

Obec má rozlohu 12,59 km². Najvyšší bod je položený 374 m n. m. a najnižší bod 287 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 405 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chróman bárnatý

Chróman bárnatý (BaCrO₄)
Montmurat

Poloha

Obec má rozlohu 5,07 km². Najvyšší bod je položený 418 m n. m. a najnižší bod 235 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villiersfaux

Poloha

Obec má rozlohu 7,22 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE