google/wiki40b huggingface dataset:
Asparuch

Chán Asparuch bol prvým vládcom prvej bulharskej ríše (681–1018); vládol v rokoch 681–700.  Podľa byzantských zdrojov bol jedným z piatich synov chána Kubrata, ktorý založil na území dnešnej Ukrajiny štát zvaný Veľké Bulharsko. Pochovaný bol na územi dnešného mesta Záporožie.

Príchod do delty Dunaja

Keď sa tento štát pod nátlakom Chazarov v roku 668 rozpadol, začal si spolu s ostatnými bratmi hľadať miesto inde. S istotou nemôžeme povedať, kde sa Asparuch usídlil ešte predtým, ako prišiel k delte Dunaja, kde sa jeho horda usídlila v južnej Besarábie a severnej Dobrudži.
V roku 680 vytiahol byzantský cisár Konštantín IV. proti nomádom na hranici svojej ríše, ale Asparuchovi protobulhari sa ubránili a začali postupovať ďalej na Balkán.

Príchod na Balkán

Po roku 681 sa Asparuch spojil so slovanským obyvateľstvom nazývaným Severi alebo Sedem slovanských kmeňov a začal podnikať výpady do byzantskej Trácie.

Vznik Bulharského štátu

Konstantín IV. sa rozhodol uzatvoriť s Asparuchom dohodu, na základe ktorej Byzantská ríša platila každoročný tribút za „ochranu“ (výpalné). To sa retrospektívne považuje za uznanie Bulharského (Protobulharsko-Slovanského) štátu a dátum jeho vzniku. Podľa neskoršej tradície si za hlavné mesto štátu, ktorý sa neskôr v 10. storočí rozpadol, vybral mesto Pliska v dnešnom severovýchodnom Bulharsku.
Asparuch niesol v štáte zodpovednosť za zahranično-politické veci a bol hlavným veliteľom armády v časoch vojny s Avarmi, ktorí útočili na štát pri severozápadnej hranici. Čo sa týkalo bezpečnosti ostatných hraničných prechodov, južná hranica bola poctivo chránená ako Slovanmi, tak aj Bulharmi, v celej jej šírke – až ku rieke Timok. A Trákovia, ktorí tu pred vznikom štátu žili, boli pripojení k novovzniknutému štátu.
Gembloux

Obyvateľstvo

Mesto má približne 23 206 obyvateľov (2010).
Európske spoločenstvá

Dejiny

ESUO vzniklo v roku 18. apríla 1951 podpísaním tzv. Parížskej zmluvy medzi Francúzskom, Nemeckom, Talianskom, Belgickom, Holandskom a Luxemburskom. Zmluva nadobudla platnosť 23. júla 1952 a jej platnosť vypršala po 50 rokoch, teda 23. júla 2002, keď celá agenda ESUO bola prevedená na ES.
Ďalšie dve spoločenstvá vznikli 25. marca 1957 podpísaním tzv. Rímskych zmlúv (rovnaké zmluvné strany ako v predchádzajúcom prípade). Tie vstúpili do platnosti 1. januára 1958 a boli uzavreté na neurčitú dobu.
V roku 1965 bola podpísaná (a v roku 1967 vstúpila do platnosti) Zmluva o zlúčení, ktorou sa zlúčili niektoré orgány týchto spoločenstiev.
Od roku 1993 zmenila Zmluva o Európskej únii názov Európskeho hospodárskeho spoločenstva na Európske spoločenstvo a spolu s EURATOM tvoril až do roku 2009 prvý pilier trojpilierovej štruktúry Európskej únie.
Nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy 1. decembra 2009 stratil pojem Európske spoločenstvá význam. Od 1. decembra 2009 existuje už iba jedno Spoločenstvo - Európske spoločenstvo pre atómovú energiu. Zanikla tiež trojpilierová štruktúra Európskej únie.
Bruère-Allichamps

Poloha

Obec má rozlohu 13,9 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 640 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Monteil-au-Vicomte

Poloha

Obec má rozlohu 14,4 km². Najvyšší bod je položený 683 m n. m. a najnižší bod 505 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 221 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Kiňo

Ivan Kiňo (* 27. december 1954) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

Profesionálna kariéra

Ivan Kiňo bol predsedom predstavenstva a prezidentom Slovenskej sporiteľne, a. s. počas vlády Vladimíra Mečiara v období 1994-1998.

Stranícka kariéra

Ivan Kiňo bol v roku 2001 tieňovým ministrom financií za Hnutie za demokratické Slovensko.
Začiatkom roku 2003, bol v skupine 11 poslancov pod vedením Vojtecha Tkáča, ktorí vystúpili z HZDS a založili novú politickú stranu Ľudová únia. V priebehu volebného obdobia však aj z tejto strany vystúpil.
Hmyzovník

Hmyzovník (lat. Ophrys) je početný rod jednoklíčnolistových rastlín z čeľade vstavačovitých. Existuje asi 40 botanických druhov a veľké množstvo prírodných medzidruhových krížencov. Latinské rodové meno je odvodené z gréckeho slova ophrys, čo v preklade znamená obočie, povýšenosť alebo pýchu a znamená tak výnimočné postavenie rodu medzi európskymi orchideami. Označenie ophrys prvýkrát použil pre označenie rastliny v prvom storočí nášho letopočtu Plínius starší vo svojej encyklopedii Naturalis historia.

Opelenie

Hmyzovníky svojimi kvetmi napodobujú vzhľad samičiek svojich hmyzích opeľovačov. Samčekovia konkrétneho druhu sa liahnu prví a svojimi pokusmi o párenie prenášajú peľové zrnká.
Oradlo

Oradlo je primitívny nástroj na oranie. Po zavedení oradla ťahaného dobytkom dochádza v Európe k patriarchátu.
Hontiansko-novohradská knižnica A.H. Škultétyho

Hontiansko-novohradská knižnica A.H. Škultétyho, Veľký Krtíš je verejná knižnica s regionálnou pôsobnosťou plniaca aj funkciu mestskej knižnice. Zriaďovateľom je banskobystrický VÚC, sídli v Kultúrnom dome. Knižnica má cca. 47 000 zväzkov kníh.
Martin Klein (spevák)

Život

Narodil 28. marca 1864 sa v Seredi (dobovo maď. Szered) v rodine obchodníka s vínom Jonáša Kleina a Márie, rod. Sternovej. Od útleho veku sa venoval spevu. Taktiež študoval hru na husle na konzervatóriu vo Viedni. Jeho prvý angažmán získal ako „spievajúci komik“ v Wiener Neustadt v roku 1884. Postupne sa vypracoval na uznávaného umelca, žánrovo sa vyprofiloval od operety k opere.
Neskôr pôsobil v divadlách v mestách Liberec (1885 – 1886), Ulm (1886 – 1887), Halle (1887 – 1888), Vroclav (1888 – 1889), Viedeň (Deutsche Volkstheater; 1889 – 1891). Ďalej boli jeho pôsobiskami Landshut, Poznaň, Pešť (Deutsches Theater), Karlove Vary, Gdansk, Kolín nad Rýnom, Stuttgart. Od roku 1902 zastával pozíciu šéfrežiséra v Mníchove, absolvoval európske turné v Moskve a následne bol štyri roky vedúcim letného divadla v Baden-Badene, taktiež viedol Mestské divadlo v Černoviciach a divadlo Luisen-Theater v Kráľovci.
Štvoruholník

Štvoruholník je rovinný geometrický útvar, mnohouholník so štyrmi vrcholmi a štyrmi stranami.
Abaco (Bahamy)

Dejiny ostrovov

Ostrovy boli najskôr osídlené kmeňom Lucayanov, ktorí sa vzhľadom na priaznivé vlhké tropické podnebie usadili v strednej časti ostrovov. Práve tieto kmene amerických indiánov videli Španieli počas svojich zámorských objavov v 15. storočí. Rané záznamy popisujú pôvodných obyvateľov ako mierumilovný národ, ktorý si časom vytvoril vlastný jazyk i náboženstvo. Boli schopní obchodníci a ich obchodné záujmy zahŕňali mnoho ostrovov v Malých Antilách. Pred príchodom Kryštofa Kolumba a Európanov do Ameriky žilo v tejto oblasti približne 50 000 obyvateľov. Otrokárstvo a zavlečenie chorôb, proti ktorým nemali miestni imunitu, viedlo ešte pred rokom 1513 prakticky k zániku celého obyvateľstva.
Ďalšiu vlnu európskej kolonizácie tvorili predovšetkým lojalisti počas Vojny za nezávislosť vo vznikajúcich Spojených štátoch, ktorí začali osídľovať ostrovy okolo roku 1783.

Voľný čas

Ostrovy Abaco sú považované za raj potápačov, jachtingu, surfingu a ďalších vodných aktivít. Veľmi populárne je aj rybárčenie, chytajú sa hlavne kopijonosy (z rodu Tetrapturus) a plachetníky (Istiophorus). Sú miestom významných prírodných lokalít, najmä unikátnych karibských borovicových lesov. V súčasnej dobe sa v oblasti zintenzívňuje ochrana prírody.
Ostrovy sú vďaka svojmu prírodnému bohatstvu a pokoju lákadlom pre turistov, ktorí sú jedným zo základných zdrojov príjmu.
Kostol Najsvätejšej Trojice (Fulnek)

Rímskokatolícky farský kostol Najsvätejšej Trojice vo Fulneku je stavba z polovice 18. storočia, po zámku hlavná dominanta mesta. Patrí k umelecky najvýznamnejším barokovým stavbám celej severovýchodnej Moravy. Stojí na mieste pôvodného farského kostola, doloženého už v 13. storočí. 
K výstavbe nového chrámu došlo v súvislosti s rastúcim kultom miestneho zázračného obrazu Panny Márie Pomocnice, o ktorom sa verí, že ronil slzy a že po modlitbe u neho došlo k niekoľkým uzdraveniam.
Architektom chrámu bol Mikuláš Thalherr, interiér kostola je vyzdobený nástennými maľbami Josefa Ignáce Sadlera, obrazy Ignáce Viktorina Raaba a Felixe Ivo Leichera i ďalším hodnotným mobiliárom.
Mondement-Montgivroux

Poloha

Obec má rozlohu 7,37 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 42 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Batizovská dolina

Názov

Pomenovanie je odvodené od majiteľa doliny komesa Batyza, ktorému v roku 1264 daroval Belo IV. toto územie. Jeho meno nesie obec Batizovce, ktorá leží pod touto dolinou. Názov doliny sa používa pre celé údolie od hlavného hrebeňa Vysokých Tatier po jej rozplynutie na hranici lesa.

Polohopis

V hornej časti doliny (Vyšná batizovská roveň) je Kostolík výrazná kužeľovitá vyvýšenina. Na východ od neho, pod stenami Zadného Gerlachovského štítu, vo výške približne 2 250 m je najvyššia terasa doliny Vyšná batizovská roveň (poľ. Wyźnia Batyźowiecka Rówień) a nižšie od Batizovskej próby Nižná batizovská roveň (poľ. Niźnia Batyźowiecka Rówień). Batizovská próba je jedna z ciest, ktorá sa používa na zostup z Gerlachu. Prostredná, najkratšia časť doliny vychádza spod kamenného valu Batizovského plesa a končí sa vysokým prahom Batizovských spádov, ktoré klesajú do Batizovských dier, ktoré boli v dávnej minulosti často navštevované hľadačmi zlata. Cez dolinu preteká Batizovský potok, ktorý vytvára Batizovské vodopády. V doline, okrem Batizovského plesa, na najvyššej severovýchodnej terase doliny, sú neveľké Batizovské oká (poľ. Batyżowieckie Oka). Nachádzajú sa v nadmorskej výške asi 2 200 m n. m.. Batizovské oká patria medzi najvyššie položené zberače vody vo Vysokých Tatrách. V dolnej časti doliny nad Vyšnými Hágmi je Čierne pleso (poľ. Czarny Staw Batyżowiecki), ktoré je najnižšie položené pleso Batizovskej doliny. Na juhozápad od Batizovského plesa je Malé Batizovské pliesko a pod Kostolíkom Pliesko pod Kostolíkom. Dolinou nevedie žiaden turistický chodník. Pod jej okrajom vedie Tatranská magistrála.
Metković

Časti mesta

Mesto sa skladá z piatich častí (stav z roku 2006): Dubravica, Glušci, Metković, Prud a Vid

Geografia

Mesto sa nachádza blízko delty rieky Neretva. Má stredomorské podnebie a priemerná ročná teplota sa pohybuje na úrovni okolo 15,5°C. Najchladnejšie mesiace sú december, január a február. Sneh sa tu vyskytuje ojedinele, pričom najnižšia teplota bola nameraná v roku 1947, kedy dosiahla hodnotu −11°C. Najteplejší mesiac je spravidla júl, kedy tu najvyššie popoludňajšie teploty bežne dosahujú hodnoty nad 35°C. Najvyššia teplota bola nameraná v roku 1946 a mala hodnotu 40°C.
Saint-Laurent-sur-Gorre

Poloha

Obec má rozlohu 39,92 km². Najvyšší bod je položený 410 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 424 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vrgorac

Doprava

Mesto leží na križovatke štátnych ciest 62 a 512 a neďaleko sa nachádza aj stavenisko diaľnice A1.
Mayronnes

Poloha

Obec má rozlohu 11,86 km². Najvyšší bod je položený 704 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Request for comments

RFC je skratka anglického výrazu (request for comments – žiadosť o komentáre), ktorá sa používa pre označenie rady štandardov a ďalších dokumentov opisujúcich internetové protokoly, systémy a pod. Ako už názov napovedá RFC sú oficiálne považované skôr za odporúčania ako normy v tradičnom zmysle, napriek tomu sa podľa nich riadi väčšina internetu.
Jednotlivé RFC dokumenty vydáva editor RFC podľa príkazov Internet Architecture Board. Každé RFC má pri zverejnení pridelené číslo. Žiadne vydané RFC sa nikdy neruší, len sa v budúcnosti môže upraviť vydaním novšieho RFC.
Všetky RFC sú k dispozícii na stiahnutie na viacerých miestach na internete . Každé RFC je dostupné v podobe čistého ASCII textu (v angličtine), z ktorého sa tvoria aj ďalšie verzie (napr. HTML, PDF a pod.).
Na rozdiel od klasických noriem a štandardov vydávaných klasickými normotvornými inštitúciami (ako napr ISO, ANSI a pod.) vznikajú RFC trochu iným spôsobom. Pôvodnými autormi jednotlivých RFC sú zvyčajne konkrétni experti, ktorí sa snažia riešiť konkrétny problém, ktorého riešenie ponúknu vo forme návrhu RFC internetovej verejnosti (ako tzv. Internet Draft). Ak je dané riešenie (často už dobre fungujúce v rámci nejakej pilotnej prevádzky) uznané za prínosné, dokument sa vydá ako RFC.
Toto pragmatické riešenie štandardov zostavovaných jednotlivcami alebo malými skupinami na základe praktických skúseností má mnohé výhody oproti formálnejším procesom štandardizačných komisií pri úradoch typu ISO. Štandardy vytvorené pomocou RFC sú (vzhľadom na absenciu akejkoľvek skutočnej moci na ich presadzovanie) až na výnimky dodržiavané, pričom pomohli rozšíreniu internetu do dnešných celosvetových rozmerov.
Istá neformálnosť procesu vytvárania RFC dokumentov sa odzrkadľuje v tradícii vydávania žartovných RFC, ktoré sú publikované zvyčajne v apríli každého roka.
Wikiverzita

Jazyky

Momentálne existuje 18 jazykových verzií Wikiverzity. Ostatné jazyky sa vyvíjajú v mnohojazykovej bete, medzi nimi aj slovenčina.
Aby mohol jazyk prejsť z bety na vlastnú doménu, komunita danej jazykovej verzie Wikiverzity musí vytvoriť pravidlá výskumných aktivít. Wikiverzita hostí okrem sekundárneho výskumu aj vlastný výskum, pokiaľ konkrétna skupina jazykovej verzie nerozhodne inak. Očakáva sa, že výskumníci budú rešpektovať a aktualizovať odporúčania pre vhodný výskum prostredníctvom konsenzu komunity.
Panónska panva

Geológia

Panónsky panvový systém je poklesávajucou štruktúrou vyplnenou treťohornými a štvrtohornými usadeninami, hlavne ílmi, pieskami a v najmladšom období štrkmi, pieskom a ílmi Dunaja. Panva vznikala v zaoblúkovej pozícií za formujúcim sa Karpatským horstvom v priebehu mladších treťohôr (hlavne miocénu). Počiatok poklesávania možno pozorovať podľa prítomnosti spodno- a strednomiocénnych sedimentov. Vznik panvy (tzv. extenziu) ovplyvňoval pravdepodobne ústup subdukčnej zóny flyšového pásma pozdĺž karpatského oblúka a nestabilná zhrubnutá kôra v dôsledku nakopenia druhohorných príkrovov. Panva sa na začiatku miocénu formovala v komplikovanom transtenznom a transpresnom režime. V tomto období sa usadzovali v hlbších častiach panvy hlavne íly a piesky, iba na okrajoch štrky. Najmä v strednom miocéne (báden a sarmat) začalo prevažovať poklesávanie v dôsledku prítomnosti diapíru plášťových hmôt v spodnej časti zemskej kôry. Došlo k významnému prehĺbeniu, kedy sa v pomerne krátkej dobe uložilo až 3 000 m hlavne jemnozrnných sedimentov ako ílov, slieňov či pieskovcov, ktorých podstatná časť sa uložila v morskom prostredí. Otváranie panvy sa v čase a priestore menilo. Na Slovenskom území (Dunajská panva) napríklad najprv poklesávala v spodnom miocéne jej severná časť, neskôr v sarmate centrálna časť a napokon v panóne južná časť. V strednom miocéne sa prejavovala v celej oblasti významná sopečná činnosť, v dôsledku čoho sa miestami usadilo veľké množstvo sopečných hornín. Vo vrchnom miocéne nasledovalo štádium ochladzovania, ktoré bolo spojené s ďalším poklesávaním. Panva postupne strácala spojenie s morom, vznikali jazerá (tzv. štádium Panónskeho jazera). Zatiaľ čo v južných častiach panvy možno sledovať v pliocéne a kvartéri postupné ukončenie sedimentácie a prechod k výzdvihu, v jej severnej časti (na Slovensku) takýto proces zatiaľ nebol preukázaný. V oblasti Panónskej panvy sa v kvartéri výrazne prejavovala veterná erózia, jej dôsledkom je napr. vyviatie sedimentov a vznik priehlbiny jazera Balaton. Na Slovenskom území je to naopak významná akumulácia spraše.
Materské horniny ropy v Panónskej panve tvoria najmä spodnomiocénne až vrchnomiocénne bridlice, ktorých organické látky dozreli počas rýchleho pochovania v priebehu neogénu. Kolektormi ropy sú horniny rôzneho veku od prvohorných po pliocénne. Typy kolektorov sa rôznia, sú nimi štruktúrne aj stratigrafické pasce súvisiace s výzdvihmi fundamentu, ktoré boli najčastejším predmetom vyhľadávania ropy. Ďalšie zdroje ropy sú predpokladané v oblastiach rozpukaných hornín fundamentu vo väčších hĺbkach a tiež stratigrafické pasce, predovšetkým nekonformity v poklesnutých častiach neogénnej výplne.
Napínač bubienka

Napínač bubienka (lat. musculus tensor tympani) je štíhly sval v uchu.
Začína sa od stien semicanalis musculus tensoris tympani a od chrupky sluchovej trubice (cartilago tubae auditivae). Jeho šľacha sa obtáča okolo lyžicovitého výbežku (processus cochleariformis), smeruje laterálne a upína sa na rukoväť kladivka (manubrium mallei). Inervuje ho tenučký nerv napínača bubienka (nervus tensoris tympani). Tento sval ťahom za manubrium napína bubienok a vťahuje ho vo forme plochého lievika do bubienkovej dutiny.
Quartier de l’Hôpital-Saint-Louis

Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis (štvrť Nemocnica sv. Ľudovíta) je 40. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 10. obvodu.
Má rozlohu 88,4 ha a veľmi nepravidelný pôdorys. Jej hranice tvoria ulice Rue des Récollets a Rue Bichat na juhozápade, Rue du Faubourg Saint-Martin na západe, Boulevard de la Villette na severovýchode a východe a Rue du Faubourg-du-Temple na juhovýchode.
Štvrť nesie meno nemocnice Hôpital Saint-Louis ležiacej v centre štvrte.
Černá skála (prírodná pamiatka, okres Blansko)

Ochrana

Predmetom ochrany je zvlášť cenný biotop obojživelníkov s vysokou ekologickou hodnotou. Jadrom zvlášť chráneného územia je jazierko na dne starého lomu kulmských bridlíc v zastavanom území obce Lipovec. Ide o lokalitu s preukázaným výskytom a reprodukciou niekoľkých zvlášť chránených druhov živočíchov: mlok hrebenatý (Triturus cristatus), mlok bodkovaný (Lissotriton vulgaris), mlok horský (Triturus alpestris), rosnička zelená (Hyla arborea), kunka červenobruchá (Bombina bombina), jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis), užovka obojková (Natrix natrix).
Ľútosť (duševná bolesť)

Ľútosť je všeobecne žiaľ, zármutok, bôľ, duševná bolesť (najmä vo vzťahu k minulej udalosti a vo vzťahu k strate niečoho/niekoho človeku blízkeho), v užšom zmysle emocionálny proces sprevádzajúci trúchlenie. Podľa W. McDougalla je to retrospektívna emócia pôvodnej túžby, teda pocit zameraný vždy do minulosti.
V katolicizme je ľútosť bolesť ducha a odsúdenie spáchaného hriechu, spojené s predsavzatím v budúcnosti už nehrešiť.
Régusse

Poloha

Obec má rozlohu 35,3 km². Najvyšší bod je položený 932 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 067 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saulon-la-Rue

Poloha

Obec má rozlohu 4,53 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 595 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Museu Imperial

Dejiny

Múzeum sa nachádza v bývalom letnom sídle brazílskeho cisára Pedra II . (1831-1889). Letná rezidencia bola postavená v rokoch 1840-1845 v klasickom štýle. Múzeum bolo založené 29. marca 1940. V štrnástich sálach sú popri nábytku a obrazov vystavené aj korunovačné klenoty Pedra I. a Pedra II.. Najvzácnejším kusom je cisárska koruna osadená 600 diamantmi a 77 perlami. Je tu tiež zlatá násadka na pero s ktorým bola v roku 1888 podpísaná Lei Áurea. V záhrade je veľa fontán a sôch .
Dan Hamhuis

Klubový hokej

Od sezóny 2005/06 pôsobil v NHL klube Nashville Predators, kde počas piatich sezón nastúpil na 403 zápasov, v ktorých získal 161 bodov (32+129). V súčasnosti je hráčom klubu Vancouver Canucks.
Lepok

Lepok alebo glutén je zmes proteínov gliadínu a glutenínu. Spolu so škrobom sa nachádzajú v endospermsemien niektorých obilnín ako sú pšenica, jačmeň, špalda či raž. Ovos sám osebe lepok neobsahuje, no môže byť kontaminovaný, ak je pestovaný v blízkosti obilnín obsahujúcich lepok.
Gliadín a glutenín predstavujú približne 80 % všetkých proteínov obsiahnutých v pšeničnom zrne. Glutén sa nerozpúšťa vo vode, vďaka čomu sa dá izolovať vyplavením škrobu. Izolovaný lepok, nazývaný aj seitan, sa používa ako samostatná potravina. Lepok je dôležitým zdrojom výživných proteínov a často sa používa ako prímes do potravy s nízkou nutričnou hodnotou.

Intolerancia na lepok

Malý podiel ľudskej populácie vykazuje intoleranciu na lepok. Patria medzi nich aj chorí na celiakiu.
Clemency

Poloha

Obec má rozlohu 14,53 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 311 m n. m.

Dejiny

Od 1 januára 2012, byvalé obce Bascharage a Clemency tvoria obec Käerjeng.

Obyvateľstvo

Clemency má 2180 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 4.73% bolo v Clemency nezamestanosť nižšia o 2.24 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Lonlay-le-Tesson

Poloha

Obec má rozlohu 12,37 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dióxippé (dcéra Danaa)

Dióxippé alebo Dióxippa (starogr. Διωξίππη – Dióxippé) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Dióxippé bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Dióxippe potom za manžela vybrali Aigypta, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Klesajúca funkcia

Klesajúca funkcia je funkcia , pri ktorej pre každé  z definičného oboru funkcie platí .
Quartier de la Goutte-d’Or

Quartier de la Goutte-d'Or (štvrť Zlatá kvapka) je 71. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 18. obvodu.
Má rozlohu 109& ha, z čoho ale 49 ha zaberá Severné nádražie. Jej hranice tvoria ulice Boulevard de la Chapelle na juhu, Boulevard Barbès, Rue des Poissonniers a Avenue de la Porte-des-Poissonniers na západe, Boulevard périphérique na severe a Rue Marx-Dormoy, Rue de la Chapelle a Avenue de la Porte-de-la-Chapelle na východe.

Dejiny

Na tomto území do roku 1860 existovala samostatná obec La Chapelle, ktorá bola toho roku pripojená k Paríži. V oblasti dnešnej štvrte sa do 18. a 19. storočia rozkladali vinohrady. Tiež názov štvrte – „Goutte d'Or“ je odvodený od označenia jedného druhu bieleho vína, ktoré sa tu vyrábalo.
Pretože časom miestne bývanie nevyhovovalo moderným nárokom, bol v roku 1983 prijatý plán na rozsiahlu rekonštrukciu celej štvrte. Bolo postupne zborených viac než 100 budov a na ich mieste vyrástli obytné domy so sociálnymi bytmi. Postupná obnova prebieha doteraz, i keď sa v posledných rokoch značne spomalila.

Obyvateľstvo

Štvrť patrí k oblastiam s najvyšším podielom prisťahovalcov. Od 80. rokov 20. storočia vzrástol podiel imigrantov na 30%, pričom priemer v Paríži je 17,5%. Najviac ľudí je pôvodom z Maghrebu a subsaharskej Afriky.

Štvrť v kultúre

Émile Zola sem umiestnil dej svojho románu Zabijak.
Bystrá (prítok Štiavnice)

Prameň

Vzniká v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, v horskej skupine Ďumbiera, kde vyteká z plesa v ľadovcovom kare na severovýchodnom svahu Krúpovej hole (1 921,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 660 m n. m.
Heldenplatz

Heldenplatz (Námestie hrdinov) je jedno z hlavných viedenských námestí, nachádzajúce sa v areáli Hofburgu.
Vzniklo za vlády Františka Jozefa I. ako súčasť plánovaného Cisárskeho fóra (Kaiserforum), ktoré bolo nakoniec realizované len čiastočne.
Námestie je obklopené budovami Nového hradu (Neue Burg) a Leopoldovho krídla Hofburgu, na juhozápade susedí cez Vonkajšiu hradnú bránu (z roku 1824) s Ringstraße, na severozápade s Volksgarten (Ľudovými sadmi). Stoja tu dva jazdecké pomníky – arcivojvodu Karola Ľudovíta Rakúsko-Tešínskeho (z roku 1860) a princa Eugena Savojského (z roku 1865) – na ktorých odkazuje názov.
Námestie sa stalo v marci 1938 dejiskom vyhlásenia "Anšlusu".