google/wiki40b huggingface dataset:
Valenciennes

Geografia

Susedné obce: Bruay-sur-l'Escaut, Saint-Saulve, Marly, Aulnoy-lez-Valenciennes, Trith-Saint-Léger, La Sentinelle, Petite-Forêt a Anzin.

Dejiny

Valenciennes bolo prvý raz spomenuté v roku 693 v listine franského kráľa Chlodovika II. V roku 923 prešlo na Lotrinsko a spolu s ním bolo neskôr súčasťou Rímskonemeckej ríše a sídlom markgrófov. V roku 1070 ho získalo grófstvo Hainaut a stalo sa rezidenciou grófov z Hainaut. Postavenie rezidencie mesto stratilo v roku 1295 v prospech Mons. V roku 1433 pripadlo Valenciennes spolu s grófstvom Hainaut Burgundskému Nizozemsku, neskôr Habsburgovcom a nakoniec Španielsku.
V roku 1560 sa mesto stalo centrom kalvinizmu a odporu proti španielskemu panstvu. 17. marca 1677 mesto kapitulovalo po obliehaní vojskami francúzskeho vojvodcu François-Henri de Montmorency-Luxembourg. Po holandskej vojne pripadlo Valenciennes v roku 1678 definitívne Francúzsku a bolo opevnené Vaubanom. Od roku 1824 je sídlom podprefektúry.

Súčasnosť

V súčasnosti je Valenciennes univerzitným mestom a hospodárskym centrom severného Francúzska. 
Mimoriadny význam pre región má kovospracujúci a automobilový priemysel. Spoločný podnik FIAT a PSA tu vyrába Eurovan (Citroën C8, Peugeot 807, Fiat Ulysee a Lancia Phedra). Okrem toho tu PSA vyrába prevodovky a Toyota neďaleko model Yaris.
Od roku 2005 v meste sídli kancelária European Railway Agency – Európska železničná agentúra (ERA).
Ars-en-Ré

Poloha

Obec má rozlohu 10,95 km². Najvyšší bod je položený 15 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 321 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moč

Moč je kvapalný odpad vylučovaný obličkami a po nahromadení sa v močovom mechúre je odvedený z tela procesom zvaným močenie. Vylučovanie moču slúži najčastejšie na vyplavenie odpadných molekúl zobraných z krvi obličkami a pre homeostázu telesných kvapalín, ale mnoho druhov používa moč i pre čuchovú komunikáciu.

Zloženie

Moč je priehľadný roztok s farbou od svetložltej po jantárovú. Je to vedľajší produkt alebo odpadná kvapalina vylučovaná obličkami, transportovaná močovodmi do močového mechúra, kde sa hromadí, až je odvedená močovou trubicou. Moč sa skladá z vodného roztoku metabolických odpadov (napr. močovina – urea CH₄N₂O), rozpustených solí a organických látok. Tekutiny a materiály filtrované obličkami a určené stať sa močom pochádzajú z krvi alebo intersticiálnej (vmedzerenej) tekutiny. Zloženie moču je upravené procesom reabsorpcie, keď esenciálne molekuly nutné pre telo, ako napr. glukóza, sú reabsorbované prenášajúcimi molekulami späť do krvného obehu. Ostávajúca tekutina obsahuje vysoké koncentrácie močoviny a iných nadbytočných alebo potenciálne toxických substancií, ktoré budú odvedené z tela močením. Moč prúdi nasledujúcimi štruktúrami: oblička, močovod, močový mechúr a nakoniec močová trubica. Moč je produkovaný procesom filtrácie, reabsorpcie a tubulárnej sekrécie (trubicovitého vylučovania).
Moč obsahuje veľké množstvo močoviny, výborného zdroja dusíka pre rastliny a je užitočný urýchlovač kompostu. Močovina je 10 000-krát menej toxická než amoniak (čpavok) a je vedľajším produktom deaminácie (2 molekuly NH₃) a bunkových produktov respirácie – dýchania (1 molekula CO₂) v spoločnej kombinácii. Ďalšie komponenty sú rôzne anorganické soli, napr. chlorid sodný.
Ph: 4,5 – 7,8
merná hmotnosť (hustota): 1 002 – 1 035 kg/m3,
denná diuréza: 0,5 – 1,5 l,
oligúria: menej ako 500 ml/deň,
anúria: nulová diuréza,
polyúria viac ako 1 500 ml/deň,
fyziologická proteinúria: 0,2 – 0,3 g/l = 70 mg/ deň
Justičný omyl

Justičný omyl nie je zvláštnym právnym inštitútom, ale obecným pojmom označujúcim omyl, ktorého sa vo svojej rozhodovacej činnosti dopustí súd. Takýto omyl možno samozrejme v právnom štáte riešiť v rámci opravných prostriedkov, ktoré vedú ku zmene alebo ku zrušeniu chybného súdneho rozhodnutia.
Justičný omyl je objektívnou kategóriou, spočívajúcou najmä v chybnom posúdení skutkového stavu, nie však právnych otázok, pretože platí obecná zásada iura novit curia (súd pozná právo). Justičným omylom teda nie je situácia, kedy súd právnu otázku, o ktorú v danom pojednávaní ide, vyloží inak, ako účastník pojednávania. V takomto prípade ide o odlišný právnej interpretácie, ktorá môže byť napr. subjektívne jednou stranou sporu vnímaná ako chybná, objektívne však v danom spore zvíťazil iný právny názor a vyhrala teda druhá strana (pričom nič nebráni strane prvej svoje poňatie obhájiť u sudcu vyššej inštancie).
Le Touvet

Poloha

Obec má rozlohu 11,56 km². Najvyšší bod je položený 1 008 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 009 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grayssas

Poloha

Obec má rozlohu 9,37 km². Najvyšší bod je položený 195 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 128 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Epirský despotát

Epirský despotát alebo Epirské kniežatstvo (gréc. Δεσποτάτο της Ηπείρου) (1204 – 1337/1359) bol jeden zo štátov, ktoré vznikli po dočasnom zániku Byzantskej ríše  v roku 1204 po štvrtej križiackej výprave.
Bol to jeden zo štátov, ktoré sa považovali za legitímnych nástupcov Byzantskej ríše. Despotát sa nachádzal v dnešnom severozápadnom Grécku (Epirus). Označenie despotát je nepresné, pretože prví vládcovia neboli nositeľmi byzantského titulu despota.
Prvým vládcom bol Michael I. Komnenos Dukas, ktorý vládol v rokoch 1204 – 1215. Bol bratrancom byzantských cisárov Izáka II. Angela a Alexia III. Angela a pred pádom Konštantinopolu bol guvernérom themy v Milase. Jeho nástupcom sa stal Theodoros Komnenos Dukas (1215 – 1230) a neskôr Michaelov nemanželský syn Michael II. Komnenos Dukas (1215 – 1230).

Dobytie Solúnskeho kráľovstva

Roku 1224 dobyl Solúnske kráľovstvo (a vládca prijal titul caesar do roku 1242). Roku 1337 bol pričlenený k medzitým obnovenej Byzantskej ríši.
Ingrannes

Poloha

Obec má rozlohu 38,98 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 530 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Longeault

Poloha

Obec má rozlohu 1,24 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 590 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Troo

Poloha

Obec má rozlohu 14,19 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 321 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maisnil

Poloha

Obec má rozlohu 5,14 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pilsko (geomorfologický podcelok)

Vymedzenie

Podcelok Pilsko zaberá strednú časť pohoria. Lemuje štátnu hranicu s Poľskom, na ktorého území sa nachádza Beskid Żywiecki. Východným smerom nadväzuje podcelok Polhoranská vrchovina, západným smerom Oravské Beskydy pokračujú podcelkom Ošust. Južný okraj prechádza do Podbeskydskej brázdy.

Ochrana prírody

Územie patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Yzeures-sur-Creuse

Poloha

Obec má rozlohu 55,42 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 440 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Robert de Sorbonne

Životopis

Pochádzal z vidieckej rodiny. Študoval teológiu v Reims a Paríži a v roku 1250 sa stal doktorom teológie. Zastával miesto kanonika v kostole v Cambrai. Potom, čo získal ohlas svojimi kázňami, ho Ľudovít IX. menoval svojim kaplánom a neskôr spovedníkom.
Robert de Sorbonne sa rozhodol zmenšiť prekážky, ktoré mali žiaci z chudobných rodín, a ktoré on sám zažil počas svojho štúdia, a založil spoločnosť duchovných, ktorí by poskytovali výukové lekcie zadarmo šestnástim študentom teológie. K tejto spoločnosti sa pripojili Guillaume de Bray, arcidekan z Reims, Robert de Douai, kráľovnin kanonik a lekár, Geoffroy de Bar, neskorší kardinál, a Guillaume de Chartres, jeden z kráľových kaplánov.
Výnosom z 21. októbra 1250 kráľovná Blanka Kastílska, ktorá vládla počas siedmej krížovej výpravy, venovala Robertovi de Sorbonne dom a priľahlé stajne, aby tu mohol vyučovať chudobných žiakov. Táto kráľovská dotácia je najstaršou písomnou správou týkajúce sa Sorbonny. Samotná fakulta nazvaná po svojom zakladateľovi College de Sorbonne bola založená v roku 1253 a neskôr sa stala najslávnejšou fakultou Parížskej univerzity. Nadácia bola potvrdená kráľom v roku 1257. Vo februári 1258 a v roku 1263 Robert získal od kráľa ďalšie dva domy.
Robert nariadil, že žiaci jeho fakulty budú prijatí na základe skúšok. Tým neboli vylúčení zo štúdia študenti z bohatých rodín, iba platili fakulte čiastku zodpovedajúcu štipendiu, ktoré dostávali chudobní študenti. Na faktultu mali tiež prístup študenti z iných európskych krajín.
Teologickú fakultu schválil v roku 1259 pápež Alexander IV.. Robert ju v roku 1271 doplnil o ďalšiu fakultu pre humanitné vedy a filozofiu. Budovy fakúlt stáli až do roku 1635, kedy ich dal kardinál Richelieu zbúrať a na ich mieste vybudovať nové, dnes tu stojí baroková kaplnka Sainte-Ursule de la Sorbonne.
Vo svojej poslednej vôli z roku 1270 Robert odkázal všetok svoj majetok fakulte Sorbonne.
Priestor (geometria)

Priestor je geometrický útvar, ktorého rozmer sa rovná priestoru, v ktorom sa nachádza. V prípade trojrozmerného priestoru má teda rozmer rovný 3. Priestor môže obsahovať lineárne, rovinné alebo priestorové útvary, teda geometrické útvary s rozmerom nižším alebo rovným ako je rozmer daného priestoru (napríklad polpriestor má rovnaký rozmer ako priestor, do ktorého patrí).
Vlastnosti a počet rozmerov priestoru ďalej určuje aké priestorové útvary mu môžu patriť a aké medzi nimi môžu byť geometrické vzťahy. V geometrii sa štandardne používa Euklidovský priestor s dvoma alebo troma rozmermi, priestor s dvoma rozmermi sa označuje ako rovina (geometria).

Označovanie

Priestor ako taký sa typicky nezobrazuje, ale priestorové útvary v priestore obsiahnuté sa dajú zobraziť pomocou niektorej z metód geometrického premietania do roviny alebo sa dá transformáciou zobraziť do iného priestoru s rovnakým alebo nižším rozmerom. Zvyčajne sa používa zobrazenie pomocou rovinného rezu.
Mier

Mier je stav bez vojny či bojov, stav absencie konfliktov. Ako mier sa označuje aj dohoda/zmluva o takomto stave. 
Existencia mieru spravidla zabezpečuje optimálne podmienky na rozvoj infraštruktúry, industrializácie, vzdelávania a životnej úrovne obyvateľstva. História dokumentuje fakt, že mier ako absencia konfliktu je produkt intenzívnych negociácií reprezentantov zainteresovaných subjektov a stabilita mieru je podmienená permanentnou kooperáciou.
Realizáciu mieru v praxi kontroluje OSN, EU a ďalšie medzinárodné subjekty.

Meranie a rebríček mierumilovnosti

I keď je mier často vnímaný ako niečo nemerateľné, rôzne organizácie robia pokusy ho kvantifikovať a merať. Globálny mierový index produkovaný Inštitútom pre ekonómiu a mier sa snaží vyhodnotiť mierumilovnosť v krajinách na základe 23 indikátorov. Najnovšie vydanie indexu Indexu hodnotí 158 krajín podľa internej a externej úrovne mieru. Podľa Globálneho mierového indexu z roku 2012 je najmierumilovnejšia krajina Island.
Marnaz

Poloha

Obec má rozlohu 9,02 km². Najvyšší bod je položený 2 098 m n. m. a najnižší bod 464 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 208 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Cyr-l’École (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 5,01 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 17 655 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Ján Bobok

Životopis

Narodil sa v Trnave. Po ukončení štúdia matematiky a fyziky na Vyššej pedagogickej škole v Bratislave pôsobil na základnej škole v Bratislave, na Košickej ulici od 1. septembra 1963 do 30. júna 1970. Venoval sa problematike vyučovania matematiky. Svoje odborné poznatky a didaktické skúsenosti uplatnil ako vedecko-výskumný pracovník a metodik vyučovania matematiky na Výskumnom ústave pedagogickom v Bratislave. Zomrel 27. novembra 1984 v Bratislave.

Prínos

Veľmi aktívne sa podieľal na vypracovaní novej koncepcie vyučovania matematiky na základnej škole, na tvorbe metodických materiálov pre učiteľov, na ich preškoľovaní a ako pracovník VÚP a hlavný autor usmerňoval tvorbu učebníc matematiky. Publikoval v časopisoch Matematika a fyzika ve škole, Matematické obzory, Komenský, a aj takto odovzdával učiteľom svoje pedagogické poznatky a skúsenosti.
Ján Bobok má veľký podiel na skvalitňovaní vyučovania matematiky na základných školách, kde žiak získava základné vedomosti a poznatky na ktoré potom nadväzuje pri ďalšom štúdiu. Jeho prácu ocenila aj Jednota slovenských matematikov a fyzikov udelením Vyznamenania Matematickej sekcie JSMF za zásluhy o rozvoj vyučovania matematiky roku 1978 a v tom istom roku obdržal aj čestné uznanie Jednoty.
Kylarabes

Kylarabes alebo Kylarabés (starogr. Κυλαράβης – Kylarabes/iný prepis Kylarabés, lat. Cylarabes) je v gréckej mytológii syn a nástupca argejského kráľa Sthenela.
Kylarabes bol vládcom Argu v čase, keď bol Argos rozdelený do troch nezávislých kráľovstiev a on pochádzal z kráľovského rodu Anaxagorovcov. Jeho otec Sthenelos bol niekdajším účastníkom výpravy epigonov proti Tébam, kde pomstil smrť svojho otca Kapanea, ktorý padol pod hradbami Téb v tzv. vojne Siedmi proti Tébam.
Vzhľadom na to, že argejský kráľ Kyanippos z kráľovského rodu Biantovcov zomrel bezdetný a kráľ Argu Amfilochos z rodu Melampoudovcov sa z trójskej vojny už domov nevrátil a usadil sa v Ambrakijskom zálive, kde založil mimo iných  aj mesto, ktoré pomenoval po svojom rodisku Argos, stal sa Kylarabes jediným kráľom Argu. Potom však čo aj Kylarabes zomrel bezdetný, jeho následníkom sa stal Orestes, syn mykénskeho kráľa Agamemnóna.
Pausanias v druhom storočí pri svojich cestách po Grécku navštívil na severovýchode Peloponézu aj Argolis, kde videl gymnasion pomenované po kráľovi Kylarabovi, pri ktorom stála aj jeho hrobka, hneď vedľa hrobky kráľa Sthenela.(hrobky boli zaiste symbolické)
Kunštátská obora

Ochrana

Predmetom ochrany sú listnaté porasty okolo zámku Kunštát. Zámocký les je pri východnom okraji Českomoravskej vrchoviny regionálne významnou lokalitou jedinečného kontaktu rôznych spoločenstiev listnatého lesa 3. dubobukového a 4. bukového vegetačného stupňa v prírode blízkom až prirodzenom stave s bohatou synusiou bylín a tráv. Staré duté stromy sú významným hniezdiskom vtáctva.
K najvýznamnejším druhom dovezených drevín patrí dub americký (Quercus L.), lipa strieborná (Tilia argentea), tis červený (Taxus baccata), tuja západná (Thuja occidentalis) a vzácny orgován čínsky (Syringa chinensis).
Les Moussières

Poloha

Obec má rozlohu 16,95 km². Najvyšší bod je položený 1 310 m n. m. a najnižší bod 880 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 195 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bourgougnague

Poloha

Obec má rozlohu 11,73 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 270 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villiers-Saint-Denis

Poloha

Obec má rozlohu 7,57 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 69 m n. m.

Obyvateľstvo

Villiers-Saint-Denis má 1054 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE

Historické objekty

V období neskorej antiky nieslo sídlo latinský názov Vilare.

Nachádza sa tu zámok Villiers-Saint-Denis a v ňom nemocničné zariadenie, ku ktorému patrí rozľahlý park. Zámok bol sídlom Émiliena de Nieuwerkerke, direktora francúzskych múzeí v roku 1849 a neskôr podintendanta pre krásne umenia, veľmi blízkeho cisárovi Napoleonovi III. Zámok bol rekonštruovaný v 18. storočí na základoch románskeho sídla, ktorého prvky sú viditeľné dodnes.
ISO 3166-2:SY

Kódy ISO 3166-2 pre Sýriu identifikujú 14 regiónov. Prvá časť (SY) je medzinárodný kód pre Sýriu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Karel Knittl

Životopis

Karel Knittl sa narodil 4. októbra 1853 v Polnej. Jeho hudobný talent ho čoskoro zaviedol do Prahy na slávnu organovú školu, ktorú absolvoval v roku 1873 a neskôr tu aj vyučoval. Ako hudobný pedagóg vyučoval predovšetkým hudobnú náuku a harmóniu, zaoberal sa melodikou a svoje bádania zverejnil v knihe Nauka o skladbě homofonní. Okrem hudobného talentu mal aj talent literárny. V čase, keď politika zasahovala do všetkých odborov, sa ako hudobný referent Národných listov pridal do tábora Mladočechov. Svoje často polemické kritiky písaval aj do Vlčkovej Osvety.
Stal sa zbormajstrom vo svojej dobe najslávnejšieho a najprestížnejšieho speváckeho spolku v Čechách – pražského Hlaholu (1877 – 1890 a 1897 – 1901). Knittlova éra bola poznamenaná veľkolepými dirigentskými výkonmi. Najviac sa ale preslávil svojím pôsobením na pražskom konzervatóriu, kde sa ešte vyučovalo v dvoch krajinských jazykoch, nemčine a češtine. Riaditeľom pražského konzervatória sa stal roku 1904, ale už predtým za Antonína Dvořáka vykonával funkciu administratívneho riaditeľa. Bol to práve on, kto pripravil reorganizáciu výučby – bol tvorcom podrobne prepracovaných učebných plánov, ktoré s dodatkami a úpravami slúžili niekoľkým generáciám. Zaviedol pre poslucháčov pedagogické cvičenia pre budúcich učiteľov hudby a začal éru výučby historickej hudby, predovšetkým komorných skladieb.
Sám sa venoval tiež skladbe, zložil mnoho piesní, zborov a cirkevných spevov, ale bol pomerne málo vydávaný tlačou. O práci pedagóga najlepšie hovoria úspechy jeho žiakov, medzi ktoré patril Vítězslav Novák, Jaroslav Kocian, Jaroslav Kricka a celý rad úspešných hudobníkov.
Zomrel v Prahe 17. marca 1907 a pochovaný je na Olšanských cintorínoch.
Commarin

Poloha

Obec má rozlohu 6,39 km². Najvyšší bod je položený 541 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 120 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mosadz

Mosadz je zliatina medi so zinkom a prípadne ďalšími prvkami s menším podielom.

Dvojzložkové mosadze

Najvyšší využívaný podiel zinku v mosadziach na tvárnenie je 42 %, pretože pri jeho väčšom podiele kryštalizujú v sústave Cu-Zn krehké fázy. Ak je obsah zinku do 39 %, kryštalizuje iba jedna fáza (α), pri obsahu 39 až 46 % kryštalizujú dve fázy (α + β). Maximum pevnosti mosadze je pri 46 % zinku, maximum ťažnosti pri 30 % zinku.

Viaczložkové mosadze

Prísadou ďalších prvkov sa zlepšujú mechanické a technologické vlastnosti, alebo odolnosť proti korózii.
Prísady hliníka, kremíka a cínu zvyšujú pevnostné vlastnosti (legovanie a zjemnenie zrna) a odolnosť proti korózii (ochranná vrstva oxidov). Ak sú mosadze určené na tvárnenie, majú podiel zložiek obmedzený maximálne na 3 % Al, 3 % Si a 1 % Sn.
Prísady mangánu a niklu spevňujú mosadz a zvyšujú odolnosť proti korózii. Mangán býva zastúpený maximálne do 3 %, pretože zhoršuje tvárnosť, naopak nikel až do 20 %, pretože tvárnosť zlepšuje. Niklové mosadze sa dajú leštiť a sú vhodné na pokovovanie, preto sa používali na výrobu príborov a ozdobných predmetov.
Mosadzné spájky patria medzi tvrdé spájky, sú určené pre mechanicky namáhané spoje. Vhodné sú pre spájanie kovov s teplotou tavenia nad 1000 °C.
Zankl

Definícia

Zanclean zaviedol Giuseppe Seguenza v roku 1868. Je pomenovaný podľa predrímskeho názvu Zancle pre talianske mesto Messàna na Sicílii.
Báza stupňa zanclean leží na hornej časti magnetickej chronozóny Cr3 (asi 100 000 rokov pred subchronozónou Thverou s normálnou polaritou C3n.4n). Báza je tiež blízko k vrstiev s vymiznutím vápnitého nanoplanktónu druhu Triquetrorhabdulus rugosus (báza biozóny CN10b) a na rozhraní prvého výskytu nanoplanktónu Ceratolithus acutus. GSSP (Globálny hraničný stratotyp) pre zanclean je v blízkosti zrúcaniny starého mesta Heraclea Minoa na Sicílii.
Vrchné ohraničenie stupňa zanclean je v spodnej časti magnetickej chronozóny C2An (báza Gausskej chronozóny a v období vyhynutia planktických dierkavcov druhov Globorotalia margaritae a Pulleniatina primalis).

Udalosti v zancleane

V období pred zancleanskou transgresiou v čase 5,96 miliónov rokov BP. Stredozemné more čiastočne alebo úplne vyschlo. Zancleanska transgresia znamenala koniec mesinského stupňa. Ako voda z Atlantického oceánu prúdila cez Gibraltársky prieliv a opäť zaplavila Stredozemné more, ukončila obdobie mesinu.
Na území dnešného Slovenska v období dáku došlo k zlomovej aktivite a výzdvihu viacerých oblastí. V dunajskej panve sedimentovalo kolárovské súvrstvie.
Amathay-Vésigneux

Poloha

Obec má rozlohu 12,13 km². Najvyšší bod je položený 921 m n. m. a najnižší bod 642 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 141 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sudetonemecká strana

Sudetonemecká strana (nem. Sudentendeutsche Partei, SdP) bola fašistická nemecká politická strana v Česko-Slovensku v rokoch 1933–1938.
Založil ju 1. októbra 1933 Konrad Henlein (nar. r. 1898 v nemecko-českej rodine, pôvodne bankový úradník, neskôr učiteľ telesnej výchovy v Aši, funkcionár Turnerverbandu) pod názvom Sudetonemecká vlastenecká fronta (Sudetendeutsche Heimatfront, SHF), neskôr (30. apríla 1935) bola premenovaná na Sudetonemecká strana.
Strana vznikla ako nástupkyňa po Nemeckej národnosocialistickej strane práce (Deutsche nationalsozialistische Arbeiterpartei, DNSAP) a Nemeckej národnej strane (Deutsche Nationalpartei, DNP), ktorým hrozil úradný zákaz. SHF sa hlásila k “nemeckému kultúrnemu a osudovému spoločenstvu”, vystupovala lojálne k ČSR a hlásila sa k dodržiavaniu demokratických pravidiel. Podpredsedom strany bol K. H. Frank.
Od leta 1934 prichádzala finančná podpora pre SHF z Nemecka. Tlačovým orgánom strany bol denník Die Zeit. 6. októbra 1934 K. Henlein v denníku Večer odsúdil fašizmus, nacizmus, bezbrehý liberalizmus, panslavizmus, pangermanizmus, reštauráciu Habsburgovcov a vyslovil sa za jednotu česko-slovenského štátu. 21. októbra na zjazde SHF v Českej Lípe sa Henlein prihlásil k republikánskej štátnej forme, vyslovil sa odmietavo k talianskemu i nemeckému fašizmu a vyhlásil, že SHF nemá záujem o revíziu hraníc.
30. apríla 1935 sa SHF premenovala na Sudetonemecká strana (Sudetendeutsche Partei,SdP), keďže úrady ju pod starým názvom odmietli zaregistrovať do volieb. Členská základňa SdP sa vyvíjala nasledovne: SHF mala v otóbri 1933 9,500 členov, SdP v októbri 1935 384,982 členov a v júni 1938 1,349,180 členov.
Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1935 strana vďaka podpore veľkej väčšiny Sudetských Nemcov a fragmentácii česko-slovenského politického spektra dosiahla strana prvé miesto pred agrárnou stranou. To jej umožnilo nastoliť program autonómnych Sudet, zmenený v auguste 1938 na požiadavku pripojenia sudetonemeckých území k Nemecku.
Po pripojení Sudiet k Nemecku sa 5. novembra 1938 strana zlúčila s nemeckou NSDAP.
Mladý paleolit (v užšom zmysle)

Časové vymedzenie

O vymedzení začiatku pozri stredný paleolit. Vymedzenie konca: 13 000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 2 (=predpredposledná časť würmu), 11 000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 3 (=posledná časť würmu).
Predchádza mu stredný paleolit. Po ňom nasleduje neskorý paleolit.

Geológia

V tomto období pokračovali štvrtohory, štvrtohorné zaľadnenie (presnejšie časť würmu) a mladý pleistocén (0,126 mil. rokov pred Kr. – ca. 9600 pred Kr.).

Antropogenéza

Pre toto obdobie je z hľadiska vývoja človeka charakteristický výskyt typu druhu homo sapiens, ktorý sa nazýva kromaňonec; paralelne do zhruba 28 000/24 000 pred Kr. dožíval ešte aj človek neandertálsky.
Deus sive natura

Deus sive natura je latinský výraz, ktorý znamená: „Boh čiže príroda.“ Vyjadruje sa ním totožnosť boha a prírody v Spinozovej filozofii.