Thor (raketa)

Thor bola prvá americká operačná balistická raketa. Bola vybavená termonukleárnymi hlavicami a v rokoch 1959 až 1963 rozmiestnená v Spojenom kráľovstve. Stala sa základom pre vývoj nosných rakiet. Jej súčasným následníkom je rodina nosných rakiet Delta.

Dôvody pre vývoj

Z obáv, že Sovietsky zväz vyvinie medzikontinentálne balistické rakety skôr ako Spojené štáty, americké vojenské letectvo v roku 1956 začalo vývoj rakety Thor, 2 400 km balistickej rakety stredného doletu. Program Thor sa rozbehol závratnou rýchlosťou a už o tri roky bola prvá flotila rakiet rozmiestnená v Spojenom kráľovstve. Jedným z cieľov vývoja bolo, na rozdiel od balistickej rakety Jupiter, že raketa Thor musí byť schopná prevozu v nákladných lietadlách amerického letectva, čo umožnilo podstatne urýchliť rozmiestnenie, aj keď na druhej strane odpaľovacie rampy neboli mobilné a museli byť vybudované na mieste. Bolo to len dočasné riešenie. Hneď ako bola vyvinutá prvá generácia amerických medzikontinentálnych balistických rakiet, raketa Thor sa stala nepotrebnou. Posledná bola stiahnutá z výzbroje v roku 1963.

Odpaľovacia rampa

Testovacie lety rakety Thor sa uskutočňovali z LC17 na Cape Canaveral Air Force Station. Plán vývoja bol taký nahustený, že rátal aj s využitím odpaľovacej rampy rakety Atlas. Nakoniec však rampa bola pripravená na prvý testovací let práve včas.

Rozmiestnenie

Rakety Thor boli rozmiestnené v Spojenom kráľovstve v auguste 1958, a to dvadsať letiek pod velením Royal Air Force. Prvá aktívna jednotka bola No. 77 Squadron RAF v RAF Feltwell v roku 1958, ku ktorej sa ostatné jednotky pripojili v roku 1959. Všetky jednotky boli deaktivované v septembri 1963.
Všetkých šesťdesiat rakiet Thor rozmiestnených v Spojenom kráľovstve bolo na pozemných odpaľovacích rampách. Rakety boli skladované v horizontálnej polohe na dopravníku chránenom stiahnuteľným krytom. Pred odpálením rakety posádka stiahla kryt a použitím hydraulického zdvihadla vztýčila raketu do vertikálnej polohy. V tejto polohe do rakety natankovali palivo a odpálili. Celá príprava trvala 15 minút. Hlavný motor horel skoro 2,5 minúty a urýchlil raketu na rýchlosť 4,4 km/s. Desať minút po štarte raketa dosiahla výšku 450 km, blízku apogeu svojej eliptickej dráhy. V tomto bode sa oddelil návratový modul a začal zostupnú dráhu k cieľu. Celý let od štartu po dopad trval okolo 18. minút.

Thor ako nosná raketa

Raketa Thor bola už od začiatku označovaná ako dobrý základ pre nosné rakety. Prvý vesmírny let rakety Thor bol testovací let pre návratový rakety Atlas. Kvôli trom testovacím letom bol na základný stupeň rakety pripojený druhý stupeň Able s motormi Aerojet AJ-10-40 z druhého stupňa rakety Vanguard. Prvý takýto let, 116, sa skončil neúspechom kvôli zlyhaniu turbopumpy hlavného motora.
Raketa Thor 127 bola trojstupňová Thor-Able-Star. Na vylepšený stupeň Able z testu návratového modulu rakety Atlas (Able I) bol pripevnený tretí stupeň s motorom Altair X-248 na pevné palivo. Úlohou bolo vyniesť 38 kg kozmickú sondu Pioneer na lunárnu orbitu, kde by TV kamerou fotografovala povrch. Misia skončila neúspechom 77 sekúnd po štarte kvôli zlyhaniu turbopumpy.

Program Corona

Raketa Thor slúžila ako základ nosnej rakety Thor-Agena, ktorá vyniesla prvý americký špionážny satelit ako súčasť programu Corona z kozmodrómu Vandenberg AFB.

Delta

Štvrtá modifikácia rakety Thor pre kozmické ciele sa ukázala ako najdlhšie trvajúca odvodená nosná raketa. Thor-Delta alebo Delta vynáša družice a kozmické sondy dodnes.

Thrust Augmented Thor

Raketa Thrust Augmented Thor alebo TAT bola vyvinutá aby vyniesla čoraz ťažšie družice typu Corona. K základnému stupňu boli pridané tri nosiče Castor na tuhé palivo—každý s ťahom 236 kN. Rakety boli zapálené pri štarte a po dohorení odhodené.

Long Tank Thor

Kužeľovité nádrže zmenené na valcovité a spolu so základným stupňom predĺžené (základný stupeň o 4,3 m). Do rakety je možné natankovať o 22 000 kg paliva viac.