Národný park Sequoia

Osídlenie

Územie, ktoré momentálne tvorí národný park Sequoia, bolo pôvodne domovom indiánov Monachee (tiež Západní Mono), ktorí žili predovšetkým v podhorskej časti povodia rieky Kaweah. V letných mesiacoch putovali cez priesmyky a obchodovali s kmeňmi na východnej strane hôr. Dodnes sa dá na niekoľkých miestach parku nájsť skalné maľby, najmä na Hospital Rock a Potwisha. Ďalšími stopami sú priehlbiny v skale, používané pri mletí žaluďov, hlavnej potraviny ľudí kmeňa Monachee.
Už v dobe, keď do oblasti prišli prví európski osadníci, tu boli rozšírené kiahne, ktoré indiánske obyvateľstvo úplne zdecimovali. Prvým európskym osadníkom, ktorý sa tu usídlil, bol Hale Tharp, známy tým, že si svoj dom postavil v dutom kmeni spadnutého sekvojovca v Obrom lese pri Log Meadow. Tharp síce nechal svoj dobytok pásť sa na lúke Log Meadow, ale mal úctu k veľkolepému okolitému lesu a viedol jednu z prvých bitiek proti výrubu sekvojovcov. Tharpa občas navštevoval John Muir, ktorý prespával v Tharpovom drevenom zrube. Tharpov kmeň je dones vidieť na jeho pôvodnom mieste v Obrom lese.
Tharpovo úsilie zachrániť obrie sekvojovce sa najprv stretlo len z obmedzeným úspechom. V 80-tych rokoch 18. storočia založili bieli osadníci túžiaci po utopickej spoločnosti Kaweah Colony, ktorá sa hospodársky orientovala na obchod so sekvojovým drevom. Na rozdiel od príbuzných pobrežných sekvojí vždyzelených, drevo sekvojovcov mamutích sa ukázalo ako náchylné na štiepanie, a tak nevhodné pre obchod. Kým ťažba konečne ustala, padli jej za obeť tisíce stromov.
Správa národných parkov USA (National Park Service, NPS) začlenila Obrí les do národného parku Sequoia v roku jeho založenia (1890) a urýchlene zastavila všetku ťažbu dreva. Počas neskorších rokov bol park niekoľkokrát rozšírený až na jeho súčasnú rozlohu; k jednému z posledných rozšírení došlo v roku 1978, keď hnutie nadšencov vedených Sierra Clubom odrazilo pokusy Walt Disney Corporation odkúpiť bývalé banské zariadenie na juhu od parku a vytvoriť z neho lyžiarske stredisko. Táto oblasť bola pripojená k parku pod názvom Mineral King. Je to najvyššie položená časť parku dostupná po ceste a obľúbený cieľ turistov.

Dostupný terén

Väčšina návštevníkov prichádza do národného parku Sequoia južným vstupom Ash Mountain pri meste Three Rivers v nadmorskej výške 518 m. Nízko položené oblasti okolo Ash Mountain sú príkladom ekosystému kalifornského podhoria (jediným pod ochranou National Park Service). Prevažujú v ňom porasty dubu modrého (Quercus douglasii), podhorské husté kroviny a zakrpatené stromy (chaparral), lúky, juky a strmé riečne údolia. Podhorie je tiež domovom hojnej zveriny: rysov červených, líšok, svišťov, štrkáčov, jelencov ušatých a zriedkavejšie aj samotárskych púm. Dub Kelloggov (tiež „kalifornský čierny dub“, Quercus kelloggii) tvorí prechod medzi chaparralom a vysokohorskými ihličnatými lesmi.
Medzi 1 700 a 2 700 m n. m. prevažuje pásmo horského ihličnatého lesa. Rastie tu borovicu ťažkú (Pinus ponderosa), Jeffreyovu (Pinus jeffreyi), Lambertovu (Pinus lambertiana) a pokrútenú (Pinus contorta), rovnako ako jedľu kalifornskú (Abies concolor) a striebornú (Abies magnifica). Tiež tu rastú mohutné sekvojovce, najväčšie živé organizmy na Zemi. Jarné a letné topenie snehu vytvára medzi stromami miestami svieže lúky. V tejto oblasti návštevníci môžu často stretnúť jelenca ušatého, vevericu Douglasovu a medveďa baribala. Medvede sa dokážu dostať do nestrážených áut, kam ich privedie jedlo zabudnuté návštevníkmi.

Nedostupný terén

Väčšinu parku tvorí divoká príroda bez ciest; na prekvapenie niektorých návštevníkov nepretína Sierru Nevadu na území parku žiadna z ciest. 84 % Sequoie a Kings Canyonu je vyhradených ako divočina, dostupná iba pešo alebo na koni.
Odľahlé čast národného parku Sequoia ponúkajú celú škálu vysokohorských divov. Zahrňujú najvyššie položené časti pohoria až po Mount Whitney na východnej hranici parku, kde sa dá prísť z Obrieho lesa po High Sierra Trail. Táto 56 km dlhá túra vedie najprv 16 km cez vysokohorský les až k horskému stredisku Bearpaw Meadow blízko Veľkého západného rozvodia (Great Western Divide). Na Bearpaw Meadow sú k dispozícii podsadové stany a jedlá varené sezónnymi pracovníkmi parku.
High Sierra Trail pokračuje cez priesmyk Kaweah Gap z povodia Kaweah River (s charakteristickými údoliami v tvare V) do povodia Kern River, kde sa stará zlomová línia spolu s ľadovcami poslednej doby ľadovej postarali o kaňon v tvare U, ktorý sa tiahne takmer bez zákrut v dĺžke približne 30 km. Na dne kaňonu, najmenej dva dni chôdze od najbližšej cesty ležia Kern Hot Springs (horúce pramene), obľúbené odpočinkové miesto pre unavených turistov. Z dna Kern Canyonu chodník opäť stúpa o viac ako 2 400 m k vrcholu Mount Whitney.
Na vrchu Mount Whitney sa High Sierra Trail stretáva s John Muir Trail a tiež s impozantným chodníkom Pacific Crest Trail („tichomorská hrebeňová cesta“), ktorý pokračuje na sever po horskom hrebeni do divočiny národného parku Kings Canyon.

Krasové javy

Aj keď o tom mnohí návštevníci nevedia, v parku bolo objavených viac ako 240 jaskýň a predpokladá sa, že tu môže byť ešte stovka ďalších. Lilburn Cave je vôbec najdlhšou kalifornskou jaskyňou (viac ako 32 km). Sú tu tiež veľkolepé, iba nedávno objavené jaskyne, ktoré zostávajú prístupné iba niekoľkým špecialistom, ktorí ich občas navštevujú a študujú ich geológiu a biológiu. Jedinou jaskyňou otvorenou pre verejnosť je Crystal Cave, druhá najdlhšia v parku (viac ako 5,5 km) a je veľmi dobre zachovaná, ak prihliadneme k množstvu návštevníkov, ktorí do nej počas roka zavítajú. Bola objavená dňa 28. apríla 1918 Alexom Medleym a Cassiusom Websterom. V jaskyni je konštantná teplota 9°C a je prístupná verejnosti len so sprievodcom.
V roku 2003 asociácia Sequoia National History Association vytvorila program Protect Sequoia Caves Program potom, čo vandali poškodili vchod do jaskyne Crystal Cave.
Jaskyne v parku, rovnako ako väčšina jaskýň v kalifornskej Sierra Nevade, vznikli rozpustením mramoru (teda v podstate vápenca, ktorý bol premenený teplom a tlakom pri zdvíhaní batolitu Sierra Nevada asi pred 50 až 10 miliónmi rokov). Rýchle zdvíhanie batolitu počas posledných 10 miliónov rokov viedlo k rýchlej erózii metamorfovaných hornín vo vyšších partiách a k obnaženiu žuly ležiacej pod nimi; väčšina sierrských jaskýň sa preto nachádza v stredných a nižších polohách (pod 2 130 m), aj keď niektoré sa nachádzajú vo výškach až 3 000 m n. m. (napr. jaskyňa White Chief v oblasti Mineral King). Tieto jaskyne sú vymleté v hornine v miestach s hojnými sezónnymi tokmi; cez väčšinu jaskýň v parku pretekajú alebo alebo v minulosti pretekali ponorné potoky a rieky.
Nové jaskyne sú v parku objavované každý rok; len v roku 2003 ich bolo objavených 17. Posledná významná jaskyňa bola objavená v septembri 2006 a dostala názov Ursa Minor. Jaskyne v národnom parku Sequoia sú cenené vedcami aj jaskyniarmi pre svoju panenskú krásu, rozmanitosť a endemické formy života.