google/wiki40b huggingface dataset:
Hedmark

Fylke Hedmark je územnosprávna jednotka v juhovýchodnej časti Nórska. Správnym centrom územia je mesto Hamar, správcom je Fylkesmann i Hedmark. V kraji je 22 obcí a počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 188 376. Rozloha kraja je 27 388 km².
Hedmark hraničí s krajmi Akershus na juhu, Oppland na západe a Sør-Trøndelag na severe. Na východe sa nachádzajú švédske provincie Värmland a Dalarna.
V kraji sú dobre známe mestá Hamar, Kongsvinger, Elverum a Tynset. Hedmark je jedným z najmenej urbanizovaných krajov v Nórsku a viac ako polovica obyvateľov žije na vidieku. Osídlenie je sústredené predovšetkým do poľnohospodárskych oblastí priliehajúcich k jazeru Mjøsa.

Dejiny

V ranom vikingskom období pred Haraldom Krásnovlasým bol Hedmark malým kráľovstvom.
Szekszárdsky okres

Szekszárdsky okres (maď. Szekszárdi járás) je okres v Maďarsku v župe Tolna. Jeho správnym centrom je mesto Szekszárd.
Academia (české vydavateľstvo)

Názov

Vydavateľstvo nieslo v rokoch 1955 – 1965 názov Nakladatelství Československé akademie věd, skrátene Nakladatelství ČSAV a skratkou NČAV. V roku 1966 získalo súčasný názov Academia, ktorý bol v rokoch 1966 – 1992 zapisovaný aj ako Academia, nakladatelství Československé akademie věd resp. skrátene Academia, nakladatelství ČSAV. Po rozdelení ČSAV na Slovenskú akadémiu vied a AV ČR v roku 1992 došlo k zmene v zapisovaní uvedeného dlhšieho názvu na Academia, nakladatelství Akademie věd České republiky resp. skrátene Academia, nakladatelství AV ČR. Na odlíšenie vydavateľstva od kníhkupectva sa používajú názvy Nakladatelství Academia a Knihkupectví Academia.

Sídlo

Sídlom nakladateľstva je Wiehlov dom na Václavskom námestí v Prahe 1. Pamätná tabuľa v kníhkupectve pripomína, že dom odkázal architekt Antonín Wiehl Českej akadémii vied a umení

Zameranie

Nakladateľstvo Academia sa špecializuje najmä na pôvodné vedecké monografie a práce českých vedcov a preklady významných zahraničných autorov. Vydáva tiež encyklopédie, slovníky, jazykové učebnice a vysokoškolské učebnice, ale nevyhýba sa ani kvalitnej beletrii.
Knihy vychádzajú predovšetkým v edíciách 21. století, Atlasy a Průvodce, Paměť, Historie, Šťastné zítřky, Gerstner, Galileo a ďalšie. Nakladateľstvo vydáva aj populárno-náučný časopis Živa a prevádzkuje svoju sieť kníhkupectiev Academia v Prahe, Brne a Kultúrno-literárne centrum v Ostrave a najnovšie tiež v Českých Budějoviciach. V nich tiež pravidelne organizuje rôzne kultúrne podujatia.
Cieľovou skupinou zákazníkov nakladateľstva je prevažne odborná verejnosť, pedagógovia a vysokoškolskí študenti.
Zajjánovci

Zajjánovci (arab. زيانيون‎) alebo Abdalwádovci (arab. بنو عبد الواد‎) bola arabsko-berberská dynastia, ktorá v období 1235 – 1554 vládla v severnej Afrike feudálnej monarchii s hlavným mestom Tilimsán (Tlemcen). Najväčšiu moc mala táto dynastia v 14. storočí, v druhej polovici 16. storočia bolo ich územie pripojené k Osmanskej ríši.
Momy

Poloha

Obec má rozlohu 6 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 127 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dirka

Použitie

Niektoré druhy možno použiť ako okrasné rastliny. Má zbierkový význam.
Hypotetický imperatív

Hypotetický imperatív podľa Kanta je imperatív, ktorý nadraďuje príkazu nejaký účel, prinajmenšom ako možný alebo žiadúci: premieňa tak príkaz na číry prostriedok, závislý trebárs od spôsobilosti alebo opatrnosti (Ak chceš mier, chystaj vojnu.).
BSG Chemie Leipzig

História

Pred druhou svetovou vojnou bolo v Lipsku viacero futbalových klubov. V roku 1919 vznikol klub Britannia Leipzig. V roku 1919 sa tento klub zlúčil s ďalším miestnym klubom FC Hertha 05 Leipzig, čím vznikol nový klub s menom Leipziger Sportverein 1899. V roku 1938 došlo k zlúčeniu s klubom SV Tura a vznikol klub KSG Tura/SpVgg Leipzig. Po vojne došlo k zrušeniu existujúcich klubov a spolkov. V roku 1946 tak vznikol v Lipsku nový klub s názvom SG Leipzig-Leutzsch ako pokračovateľ tradície bývalého klubu TuRa. V roku 1949 došlo k zlúčeniu klubu s viacerými miestnymi klubmi, čím vznikol väčší klub ZSG Industrie Leipzig. V roku 1950 došlo k premenovaniu nového klubu na BSG Chemie Leipzig, čo je zároveň považované na vznik nového klubu. V sezóne 1950/51 sa klubu podarilo získať svoj prvý ligový titul. V roku 1954 došlo k zrušeniu klubu a dovtedajší hráči prešli ku konkurenčnému Lokomotive Leipzig. V roku 1963 došlo k zlúčeniu Lokomotive s klubom SC Rotation Leipzig, čím vznikol klub SC Leipzig. Súčasne došlo k opätovnému vytvoreniu pôvodného klubu BSG Chemie Leipzig. Klub už s pôvodným názvom hneď vyhral svoj druhý ligový titul, keď triumfoval v sezóne 1963/64. Klubu sa od tejto sezóny už veľmi nedarilo a začal sa pohybovať striedavo medzi prvou a druhou ligou.

Zánik a znovuzaloženie

Po zjednotení Nemecka v roku 1990 došlo k premenovaniu BSG Chemie na FC Grün-Weiß Leipzig. Nové meno však veľmi nepomohlo a klub sa spojil s klubom SV Chemie Böhlen z neďalekého mesta Böhlen, tým vznikol úplne nový klub FC Sachsen Leipzig. To znamenalo zánik klubu BSG Chemie. Fanúšikovia pôvodného klubu však v roku 1997 znovuzaložili svoj obľúbený klub, ktorý dostal rovnaký názov, ako pôvodný tím a to BSG Chemie Leipzig. Nový klub hrá štvrtú najvyššiu nemeckú súťaž.

Štadión

BSG Chemie hrával svoje domáce stretnutia na štadióne Alfred-Kunze-Sportpark. Tento bol otvorený v roku 1920. V čase, kedy ešte klub aktívne pôsobil mal štadión kapacitu 10 889 miest. V súčasnosti hrá na štadióne nástupca pôvodného klubu BSG Chemie Leipzig. Nová kapacita štadióna je 4 999 miest.

Farby a znak klubu

Klubovými farbami boli zelená a biela, hráči hrali zápasy v zelených alebo čiernych dresoch.
Havešová

Národná prírodná rezervácia

Rezervácia bola vyhlásená v roku 1964. Rozprestiera sa na ploche 1 713 200 m². Predmetom ochrany NPR sú vzácne zachovalé porasty pralesa s výskytom unikátnych exemplárov listnatých stromov (javor, jaseň, brest) na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.

Podnebie

Nachádza sa v nadmorskej výške od 440 do 741 m n. m. Priemerná ročná teplota v pralese je 6,0 až 6,5 °C, vegetačné obdobie trvá 145 – 150 dní v roku. Priemer ročných zrážok je 800 – 850 mm a sneh pokrýva územie 140 – 145 dní v roku.

Geológia

Geologický podklad tvorí pieskovec, zlepenec a ílovec z paleocénu. Pôda je typická pre bukové lesy na území Slovenska.

Fauna a flóra

Porasty tvoria najmä masívne buky (Fagus sylvatica) ostatné druhy ako javor horský (Acer pseudoplatanus), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior) a brest horský (Ulmus glabra) tvoria približne 5 %. Dominantné karpatské druhy sú kostihoj srdcovitolistý (Symphytum cordatum), veronika horská (Veronica montana), čerkáč hájny (Lysimachia nemorum) a ostatné. Územie obýva fuzáč alpský (Rosalia alpina), ktorému vyhovujú odumierajúce stromy pralesa. Hniezdia tu holub plúžik (Columba oenas), ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos), muchárik červenohrdlý (Ficedula parva), slávik červienka (Erithacus rubecula), sýkorka uhliarka (Parus ater) a brhlík lesný (Sitta europaea).

UNESCO

28. júna 2007 Konferencia Výboru Svetového dedičstva UNESCO na zasadnutí v novozélandskom Christchurchu rozhodla o zápise pralesa Havešová spolu s pralesmi Rožok a Stužica – Bukovské vrchy v Poloninách, Vihorlatským pralesom v pohorí Vihorlatské vrchy a šiestimi ukrajinskými pralesmi do zoznamu Svetového prírodného dedičstva UNESCO, ktorý bol v roku 2011 rozšírený o päť starých lesov Nemecka pod spoločným názvom Karpatské bukové pralesy a staré bukové lesy Nemecka. Havešová sa tak zaradila do zoznamu medzi významné prírodné pamiatky ako Yellowstonský národný park a Grand Canyon v USA, Sagarmáthá v Himalájach či Kilimandžáro v Afrike.
Po zapísaní do Svetového dedičstva získala NPR aj ochranné pásmo s rozlohou 63,99 ha.
Novobanská kotlina

Polohopis

Kotlina sa nachádza na južnom okraji pohoria Vtáčnik, v podcelku Župkovská brázda. Leží v širšom okolí mesta Nová Baňa, na oboch brehoch Novobanského potoka. Severným a východným smerom pokračuje krajinný celok časťou Župkovská vrchovina a podcelkom Raj, južný okraj klesá do údolia Hrona, kde leží Breznické podolie, geomorfologická časť Štiavnických vrchov. Na západe susedí Pohronský Inovec podcelkami Veľký Inovec a Vojšín. 
Zo severu na juh k Hronu preteká územím kotliny Novobanský potok, ktorý tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Starohutský, Zajačí, Kyzový či Suchý potok.

Doprava

Údolím Hrona vedú dôležité komunikácie nadregionálneho významu, rýchlostná cesta R1, cesta I/65 a železničná trať Nové Zámky – Zvolen. Z hlavných ciest odbočuje cesta III. triedy, obsluhujúca rozľahlé mesto a jeho laznícke usadlosti. Z centra Novej Bane vedie cesta III/2512 západným smerom cez osadu Stará Huta do obce Veľká Lehota, cesta III/2513 pokračuje severnou časťou Novobanskej kotliny a pripája sa na II/512 (Žarnovica – Oslany).

Turizmus

Táto časť Vtáčnika patrí medzi menej turisticky navštevované lokality a často slúži ako východisko do blízkych lokalít. Návštevníkov regiónu lákajú najmä historické pamiatky  starého baníckeho mesta, vrátane vodných diel, tzv. tajchov. Západne od kotliny leží prírodná rezervácia Bujakov vrch a národná prírodná pamiatka Starohutiansky vodopád. Cyklotrasy na území kotliny a v jej okolí vyhľadávajú priaznivci cyklistiky.
Saint-Ouen-de-Sécherouvre

Poloha

Obec má rozlohu 10,15 km². Najvyšší bod je položený 257 m n. m. a najnižší bod 173 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 185 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Anóda

Anóda ( ἄνοδος (anodos), „výstup“) je elektróda, odvádzajúca z priestoru záporné častice elektrického náboja.
Ktorá z elektród konkrétnej súčiastky predstavuje v danom momente anódu a ktorá katódu, závisí od typu súčiastky a prevádzkového režimu. V elektrochémii predstavuje anóda elektródu, na ktorej prebieha oxidácia. V prípade priloženia dostatočne veľkého vonkajšieho napätia na elektródy nastáva elektrolýza, pri ktorej je anódou elektróda s kladným nábojom. Príkladom je nabíjanie akumulátora. Naopak, pri vybíjaní elektrochemického zdroja, kedy prúd tečie opačným smerom, než pri nabíjaní, je anódou elektróda so záporným nábojom.
V elektronike sa s týmto názvom môžeme stretnúť pri súčiastkach ako sú dióda alebo elektrónka, kde anóda zvyčajne (nie vždy) predstavuje elektródu s kladným napätím. Pri polovodičových diódach je anóda polovodič typu P a v priepustnom smere je pripojená ku kladnému napätiu. Špeciálnym prípadom je fotodióda. Ide o diódu, ktorá pri osvetlení pracuje ako zdroj elektrickej energie. Polovodič typu P je v takomto prípade kladným pólom zdroja, prúd z neho vystupuje, prechádza elektrickým obvodom a vstupuje do zápornej svorky - polovodiča typu N, ktorý tvorí anódou.
Teloméra

Teloméra (telos – koniec, meros – časť) je koncová časť eukaryotických chromozómov. Keďže eukaryotické chromozómy sú na rozdiel od prokaryotických lineárne a nie uzavreté do kruhu, existujú na nich koncové časti s niekoľkými špecifickými vlastnosťami.
Na rozdiel od dvojvláknového zlomu v DNA telomérické konce chromozómov neumožňujú vzájomné spájanie týchto častí chromozómov. Teloméry sa zúčastňujú na udržaní polohy chromozómov v bunkovom jadre a na správnom spárovaní homologických chromozómov počas redukčného delenia – meiózy. Niekedy obsahujú špeciálne proteíny, ktoré sa na iných miestach chromatínu nevyskytujú. DNA v telomérach patrí k nekódujúcej DNA (neobsahuje gény) a tvorí ju motív s dĺžkou 6 – 10 bázových párov, ktorý má rôzny počet opakovaní (u človeka niekoľko sto až tisíc). V ľudských bunkách je táto opakujúca sa sekvencia TTAGGG.
Na úplnom konci teloméry vzniká previs jedného vlákna dvojzávitnice DNA a to na jej 5´ konci. Táto prevísajúca DNA môže vytvárať tzv. vlásenkový ohyb.
Počas replikácie DNA nastáva problém s replikáciou telomér. Pri každom bunkovom delení sa teloméry skracujú. Predĺžiť na pôvodnú dĺžku ich dokáže enzým telomeráza, ktorá má vlastnosti reverznej transkriptázy.
Quai de Bourbon

Poloha

Nábrežie vedie po severnom okraji ostrova pozdĺž Seiny medzi mostami Marie a Saint-Louis. Uprostred nábrežia sa nachádza ešte most Louisa-Philippa. Nábrežie začína pri križovatke s ulicou Rue des Deux-Ponts, kde nadväzuje na Quai d’Anjou, a končí na západnom okraji ostrova na križovatke s Rue Jean-du-Bellay.

Dejiny

Nábrežie bolo postavené v rokoch 1614 – 1646 a bolo pomenované podľa francúzskej vládnucej dynastie Bourbonovcov. Len v rokoch 1792 – 1814 bolo premenované na Quai de la République.
Marcillé-Robert

Poloha

Obec má rozlohu 20,3 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 929 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Polemón z Petry

Polemón (starogr. Πολέμων – Polemón) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 21.
Polemón, pravdepodobne z macedónskej Petry, zvíťazil na 200. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Polemón dal ako víťaz v behu na jedno stadion 200. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády.
Olympijské víťazstvo Polemóna je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Michael Gernhardt

Životopis

Vo svojom rodnom meste Mansfeld absolvoval základnú i strednú školu. V roku 1974 začal vysokoškolského štúdia v odbore fyzika na Vanderbildtovej univerzite. Zakončil ich roku 1978. V rokoch 1974 až 1984 pracoval na niekoľkých projektoch výskumu ropných polí v oceánoch a tiež pokračoval v štúdiu na univerzite v Pensylvánii. Tu roku 1991 získal titul doktora. V rokoch 1984 až 1992 bol vedúcim pracovníkom organizácií zaoberajúcich sa výskumami oceánov. Roku 1992 sa dostal do NASA, Houstonu, kde absolvoval potrebný výcvik astronautov a roku 1993 bol do ich zostavy zaradený. V rokoch 1995 až 2001 letel štyrikrát do vesmíru. Zostal slobodný.

Lety do vesmíru

Dr. Gernhart prvýkrát letel v raketopláne Endeavour na desaťdňovú misiu STS-89, podľa COSPAR 1995-048A ako člen päťčlennej posádky. Počas letu na krátku dobu vypustili a zas zachytili družice Spartan 03 a WSF. Štart aj pristátie boli na Floride, na myse Canaveral.
Po necelých dvoch rokoch letel v raketopláne Columbia - misia STS-83, v katalogizácii COSPAR 1997-013A. Posádka bola sedemčlenná, so sebou mali laboratórium Spacelab. Kvôli chybnému palivovému článku bol let skrátený na 4 dni a nesplnená časť experimentov bola presunutá do misie STS-94. I tentoraz boli štart aj pristátie na floridskom myse Canaveral.
Tri mesiace po predchádzajúcom letu letel znova v rovnakom raketopláne a s rovnakým zložením posádky. Mali za úlohu dokončiť úlohy z misie STS-83. Misia označená ako STS-94, v COSPAR 1997-032A bola 15 denná, veľmi úspešná, s množstvom prenosov na svetové televízne stanice a zakončená tiež na Floride.
Vo svojich 45 rokoch letel na orbitálnu dráhu okolo Zeme štvrtýkrát. Išlo o misiu STS-104 v raketopláne Atlantis, podľa COSPAR 2001-028A, smerovanú na ISS, teda Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Na palube mali Spacelab a univerzálny prechodový modul Quest, ktorý pripojili k ISS a tiež v ňom vyskúšali nové postupy pri použití skafandru na EVA. Aj tentokrát bol štart aj pristátie na KSC.
Montigny-lès-Condé

Poloha

Obec má rozlohu 4,77 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 81 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 74 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jelšovec (potok)

Prameň

Preteká Turčianskou kotlinou, pramení v podcelku Mošovská pahorkatina severoseverozápadne od obce Blatnica v nadmorskej výške približne 474 m n. m., v blízkosti cesty III. triedy z Karlovej do Blatnice.
Podbielsky Cickov

Prameň

Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, na juhovýchodnom svahu Budína II. (1 184,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 950 m n. m.

Opis toku

Od prameňa tečie na krátkom úseku sprvu na juh, priberá tri krátke prítoky v lokalite Za Pavlovou a stáča sa viac na juhojuhozápad. Vstupuje do Oravskej vrchoviny, z pravej strany priberá prítok z juhovýchodného svahu Šubovky (1 127,5 m n. m.), zľava prítok z juhozápadného svahu Petrovky (942 m n. m.) a následne sprava svoj najvýznamnejší prítok, Čiernu mláku. Potom sa potok stáča juhovýchodným smerom a z oboch strán priberá niekoľko prítokov. Z ľavej strany priberá prítok z juhozápadného svahu Čížikovej (925,2 m n. m.), prítok (621,3 m n. m.) z južného svahu Čížikovej; z pravej strany postupne prítok z východného svahu Prípora (1 105,8 m n. m.), z oblasti Horného ovadova, z východného svahu Búčia (894,0 m n. m.) a napokon dva prítoky zo severného svahu Vysokého grúňa (848,7 m n. m.). Po pribratí posledného prítoku sa oblúkom stáča na východ, podteká železničnú trať č. 181 a južne od obce Podbiel ústi v nadmorskej výške približne 545 m n. m. do Oravy.
Dolinou potoka vedie spevnená cesta z Podbiela až do lokality Pod Magurou a tiež lyžiarska turistická trasa Podbiel - údolie Podbielskeho Cickova - Petrovka.
Soccia

Poloha

Obec má rozlohu 28,27 km². Najvyšší bod je položený 2 100 m n. m. a najnižší bod 409 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 152 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karol Mičieta

Život

Karol Mičieta sa narodil v roku 1952 v Žiline. V roku 1976 absolvoval magisterské štúdium botaniky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.  V roku 1978 získal titul RNDr., roku 1980 absolvoval internú ašpirantúru a od roku 1981 pôsobí na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Od roku 1995 zastáva funkciu vedúceho katedry botaniky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského. V roku 1998 získal titul docent v odbore botanika. Jeho vedecká činnosť je zameraná na ekológiu rastlín, cytológiu a experimentálnu ekogenotoxikológiu. Je členom viacerých odborných slovenských i zahraničných spoločností. Podieľal sa, alebo bol zodpovedným riešiteľom viacerých domácich (VEGA) aj zahraničných vedeckých projektov. Dlhé roky pôsobil ako vedecko-výskumný pracovník.
V roku 2007 získal titul profesor v odbore všeobecná ekológia, ekológia jedinca a populácii. 
Od decembra 2002 do januára 2011 bol predsedom akademického senátu Univerzity Komenského. 
Od 1. februára 2011 pôsobí na pozícii rektora Univerzity Komenského v Bratislave. Dňa 31. januára 2019 vo svojej funkcii končí.

Osobný život

Je ženatý, jeho manželkou je geografka Eva Mičietová.
Hlucháň hôrny

Opis

Hlucháň hôrny je najväčší z čeľade bažantovité, dospelý samec meria až 60 cm a váži 1 až 1,5 kilogramov, farba operenia je tmavá s nevýrazne sfarbenou hlavou a svetlým zobákom. Jeho výrazný chvost má široké oblé zakončenie. Samica je asi o 10 cm menšia a je sfarbená hrdzavo-hnedo.

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 500 - 700, zimujúcich jedincov 1 100 - 2 000. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 26,80 % a zimovanie v 24,90 % mapovacích kvadrátoch. Veľkosť populácie vykazuje výrazný pokles viac ako o 50%. Veľkosť územia, na ktorom sa vyskytuje, vykazuje mierny pokles od 20% - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 V - zraniteľný. V roku 1998 VU:A1cd,B2acd - zraniteľný. V roku 2001 VU - zraniteľný. V roku 2014 EN A2ac; C2a(i) - silne ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status. 
Za posledných asi 30 rokov hlucháňov u nás ubúda (údaj 1983), v období mapovania v rokoch 1980 - 1999 preživali už len miestne malé populácie v nasledujúcich pohoriach: Belianske Tatry, Vysoké Tatry, Západné Tatry, Nízke Tatry, Malá Fatra, Veľká Fatra, Kremnické vrchy a Slovenské rudohorie.

Spôsob života, biotop a potrava

Po väčšine roka žije tetrov skryto a samotársky v miestach kde nie je rušený prítomnosťou človeka; potrebuje vhodný životný priestor o rozlohe až 30 kilometrov štvorcových. Obýva slnečné zmiešané a ihličnaté lesy alebo rašeliniská, kde si opatruje potravu zberom a hrabaním. Živí sa bobuľami, travinami, ihličím a mravcami. 
K jeho prirodzeným predátorom patria kuna lesná a líška obyčajná, vajcia z hniezd vyberajú straky a vrany.

Hniezdenie

Na jar začína tokať ešte za tmy v korunách stromov a tok dokončuje na zemi. Samica znáša a zahrieva 5(6) až 10(12) vajec, kuriatka sa liahnu po 28 dňoch o ktoré sa sama stará. V prvom roku života v priemere prežije len asi desať percent mláďat.

Iné

Tetrov hlucháň a tetrov skalný sa niekedy v prírode krížia. Kríženec pripomína vzhľadom i veľkosťou viac hlucháňa. Poľovníci mu hovoria tetrovec.
JetAge

História

Obchodná spoločnosť s ručením obmedzeným bola založená dňa 15. augusta 2013 ako ProfiPilot Services, s.r.o. V januári 2014 bola obchodná spoločnosť premenovaná na súčasný názov JetAge, s.r.o. Sídlo spoločnosti bolo presťahované do Bratislavy.
Letecká spoločnosť JetAge bola založená piatimi pilotmi a leteckými inštruktormi, ktorí v minulosti pracovali pre viaceré renomované letecké spoločnosti, ako Danube Wings, VR Jet a Opera Jet.
Milan Mazanovský, Radovan Kapsa a Ivan Macko sa spoznali ako spolužiaci a absolventi Katedry leteckej dopravy Žilinskej univerzity. Milan Mazanovský a Radovan Kapsa spolu založili a neskôr aj dva roky viedli leteckú školu Opera Jet (Opera Jet-FTO), ktorá bola prvou leteckou školou v Bratislave.
Bratia Rizmanovci sú bývalí piloti lietadla ATR 72 leteckej spoločnosti Danube Wings. Juraj Rizman pracoval ako manažér bezpečnosti v Danube Wings.
Cieľom spolupráce týchto piatich ľudí bolo založiť profesionálnu leteckú spoločnosť v Bratislave, ktorá bude schopná poskytovať široké spektrum leteckých služieb, primárne však letecký výcvik, aerotaxi, manažment lietadiel a mnohé ďalšie.

Letecká škola

V októbri 2014 vydal Dopravný úrad spoločnosti JetAge osvedčenie leteckej školy, ktorej pomenovanie je v regióne EASA známy ako Approved Training Organization. Letecká škola JetAge je držiteľom osvedčenia vydaného v súlade s Časťou ORA s referenčným číslom SK.ATO.010. Letecká škola SK.ATO.010 je oprávnená poskytovať letecký výcvik v súlade s Nariadením 1178/2011 (Časť FCL) vrátane kurzu pre odbornosť dopravný pilot - Frozen ATPL(A).
JetAge je jedna z troch leteckých škôl na Slovensku, ktorá je oprávnená poskytovať výcvik na získanie prístrojovej kvalifikácie (lietanie podľa pravidiel IFR).
Letecká škola však poskytuje aj výcviky pre rekreačných pilotov, tzv. súkromný pilot, letecký výcvik pre nočné lety VFR a taktiež aj nadstavbové výcviky pre leteckých inštruktorov.

Testovacie centrum – letecká angličtina

V decembri 2014 vydal Dopravný úrad spoločnosti JetAge osvedčenie Testing service provider v súlade s požiadavkami ICAO a Časti FCL kladené na preskúšanie jazykovej spôsobilosti (angličtiny) leteckého personálu. Osvedčenie testovacieho centra (TSP) s referenčným číslom 001/2014 umožňuje spoločnosti JetAge vykonávať školenie a preskúšanie zo znalostí leteckej angličtiny pre letecký personál.

Ostatné služby

JetAge je oficiálnym partnerom pre distribúciu a predaj lietadiel výrobcu Diamond Aircraft Industries na území Slovenska.
Houville-la-Branche

Poloha

Obec má rozlohu 13,88 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 476 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bod (geometria)

Bod je bezrozmerný základný geometrický útvar.

Označenie

Graficky sa bod znázorňuje krížikom, označuje sa veľkým tlačeným písmenom.
Znázornenie:

Algebrický zápis

Algebrický je každý bod pevne určený  súradnicami, kde  je rozmer priestoru, v ktorom sa nachádza. Napríklad v trojrozmernom priestore je bod pevne daný troma súradnicami, v dvojrozmernom priestore je bod určený dvoma súradnicami.

Vlastnosti

Všetky geometrické útvary sú definované ako množina bodov.
Bod môžeme tiež považovať za úsečku s nulovou dĺžkou.
Saint-Mars-la-Réorthe

Poloha

Obec má rozlohu 9,28 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 101 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 928 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE