google/wiki40b huggingface dataset:
Iva Bittová

Životopis

Vyštudovala hudobno-dramatický odbor na konzervatóriu v Brne, spev a husľovú hru. Okrem toho spolupracovala ako speváčka s Brnianskym rozhlasovým orchestrom ľudových nástrojov. Od roku 1978 bola členkou Divadla na provázku (dnes Divadlo Husa na provázku), kde na seba upozornila rolou Eržiky v hre Balada pro banditu. Od roku 1984 vystupovala ako speváčka a huslistka s vlastnými piesňami na ľudové texty, tiež so známou brnianskou formáciou Dunaj a neskôr so Škampovým kvartetom. V spolupráci zo skladateľom a bubeníkom Pavlom Fajtom dosiahla mnoho úspechov na európskych scénach progresívnej hudby. Rozsah jej aktivít je pozoruhodný – v hudbe od vlastných interpretácií ľudových piesní cez experimentálny jazz, rock až po husľové aplikácie skladieb vážnej hudby a operný spev. V roku 2004 účinkovala v newyorskej Carnegie Hall v roli Elvíry v Mozartovej opere Don Giovanni. Na túto spoluprácu potom nadviazala niekoľkými koncertmi s tamojšou formáciou Bang On A Can All Stars, ktoré vyvrcholili vydaním albumu Elida. Zúčastňuje sa tiež najrôznejších projektov performatívneho zamerania, programov pre deti, atď.
V rokoch 2012 – 2015 absolvovala bakalárske štúdium na na Ústave hudobnej vedy Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity v Brne. Bakalársku prácu obhájila 17. júla 2015 a získala titul bakalár. V rokoch 2015 – 2018 na fakulte pokračovala v nadväzujúcom magisterskom štúdiu hudobnej vedy a 7. februára 2018 úspešne obhájila diplomovú prácu a získala titul magister.
Citrónovník obrovský

Citrónovník obrovský  (iné názvy: pumelovník , pumelo , šedok , pompel , citrónovník najväčší ; lat. Citrus maxima alebo Citrus grandis) je druh citrónovníka, stálezelený strom. Jeho plod sa nazýva pumelo , šedok  alebo pomelo .
Baukis z Troizény

Baukis (starogr. Βαύκις – Baukis) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 400 pred Kr.
Baukis z Troizény bol na 95. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení. Zápasenie (palé) zaviedli v Olympii na 18. hrách v roku 708 pred Kr.
Socha olympionika Baukida stála kedysi na posvätnej pôde Olympie. Ešte neporušenú ju v druhom storočí videl cestovateľ Pausanias. Vztýčili ju v juhovýchodnej časti Altidy a Pausanias zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Naukyda z Argosu.
Prokroustes

Prokroustes iné názvy: Prokrústés, Prokrustés, Prokrustes; (starogr. Προκρούστης – Prokroustes, iné prepisy: Prokrústés/Prokrustés/Prokrustes, lat. Procrustes), vlastným menom Damastes je v gréckej mytológii preslávený lupič z Atiky, žil v údolí rieky Kéfis.
Tento zločinec mal veľmi zvláštne spôsoby, ktoré uplatňoval na mierumilovných pocestných. Číhal na nich, každého zastavil a zdvorilo ich pozval do svojho obydlia k odpočinku. Neskôr ich prehovoril, alebo prinútil ľahnúť si na jeho lôžko. Ak im nohy prečnievali, odsekol ich. Ak nedosahovali až k okraju, naťahoval ich nemilosrdne bez ohľadu na kĺby alebo kosti. Preto je aj jeho prezývka Prokroustes, ktorá znamená "napínač".
Jeho neľudským činom urobil však rázny koniec mladý Théseus. Vo svojich šestnástich rokoch putoval od svojho deda, troizenského kráľa Pitthea k svojmu nevlastnému otcovi Aigeovi, kráľovi Atén. Svoju cestu si krátil tým, že sa nevyhýbal žiadnym nebezpečenstvám, aby získal skúsenosti, ohlas a slávu.
Keď ho potom zastavil Prokrustes a pozval ho do svojej chyže, Théseus odhadol situáciu, prinútil lotra ľahnúť si do jeho postele a prečnievajúcu hlavu mu odťal.
A to bolo posledné Théseovo zastavenie a vybavenie si účtov so zločincami, ktorí terorizovali rozsiahly kraj pred jeho príchodom do Atén. Medzi zločincov, ktorých Théseus cestou zabil, patril aj Prokroustov syn Sinis, ktorý sa otcovi nezaprel. Sinis svoju živnosť lupiča vykonával pri Istme, neďaleko mesta Korint.
Róbert Lačík

Róbert Lačík (* 14. február 1902, Hulín, okres Příbram, Česko, vtedy Rakúsko-Uhorsko - † ??) – menej známy, ale významný entomológ českého pôvodu, ktorý pracoval a  pôsobil na Slovensku, kde prevádzal i väčšinu svojich zberov hmyzu.

Biografia

Robert Lačík sa narodil v Čechách v Hulíne, okres Příbram. Pracoval ako štátny zamestnanec - úradník mestského národného výboru. Dlhšiu časť svojho života pôsobil na území Slovenska.

Entomologické aktivity

Počas svojho života sa zaoberal zberom a štúdiom chrobákov a motýľov. Zbery prevádzal na území stredného Slovenska, hlavne v oblasti a okolí Banskej Bystrice. Druhá najväčšia zbierka Stredoslovenského múzea je práve zbierka Róberta Lačíka „Motýle stredného Slovenska“, ktorá zahrňuje cca 14 968 exemplárov motýľov (okolo 5 000 denných a 10 000 nočných druhov). Do múzea bola zakúpená postupne v rokoch 1960, 1961, 1962 a 1970. Väčšinu motýľov zozbieral Róbert Lačík, ale na zbierke sa podieľali aj ďalší zberatelia, ako napr.: J. Šuška, J. Procházka, Adolf Rudolf, J. Obermajer, V. Skala, F. Cedivoda, Šterba a Turček. Jednotlivé druhy motýľov boli zozbierané v rokoch 1947 – 1970. V zbierke sa nachádzajú druhy, ktoré charakterizujú nasledovné lokality: Banská Bystrica, Urpín, Mičinská dolina, Laskomerská dolina, Medzihorská dolina, Môlča, Uľanka, Šalková, Sebechleby, Hrochoť, Kordíky, Špania Dolina, Donovaly, Sliač, Zvolen, Banská Štiavnica, Kremnica, Malá Fatra, Krížna, Lučenec, Fiľakovo, Levice, Ladzany, Feledince, Modrý Kameň, Nitra – Zobor, Bratislava. Niekoľko exemplárov pochádza dokonca z Česka, Rakúska, Španielska, Číny a Japonska. Keďže v dnešnej dobe sa už mnohé z motýľov stali ohrozenými druhmi, zbierka slúži ako dokladový materiál ich výskytu na konkrétnych lokalitách stredného Slovenska. Zozbieral i zbierku cca 6 000 kusov chrobákov.
Bol aj členom Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV v Bratislave. Faunistické údaje o svojich nálezoch významných chrobákov (Coleoptera) z čeľade bystruškovitých (Carabidae) poskytol RNDr. Janovi Pulpánovi pre jeho "Prodromus Carabidů Československa".
La Trinité (Alpes-Maritimes)

Poloha

Obec má rozlohu 14,9 km². Najvyšší bod je položený 700 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 230 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Katedrálny chrám svätých Cyrila a Metoda (Burgas)

Charakteristika

Chrám svätých Cyrila a Metoda leží v centrálnej časti Burgasu na rovnomennom námestí.
Budova je postavená ako trojloďová katedrálna bazilika s centrálnou apsidou, orientovaná zo západu na východ. Celková zastavaná plocha budovy dosahuje až 516 m².
Materál použitý na výstavbu boli prevážne kamenné bloky zhotovené z čierno-zeleného ajtoského andezitu.  Ďalej bol použitý aj mramor a tehly.
Vo vnútri chrámu sa nachádza päť dvojíc nosných mramorových arkádových stĺpov. Hlavná kupola je posadená na vysokom dvanásťstennom podstavci s oknami. Na západnej strane chrámu sa nachádzajú dve zvonice dostupné po točitom schodisku. Z vonkajšej strany budovu obopínajú tri rímsy. Na vitrážovej výzdobe na prednom priečelí chrámu sú vyobrazení solúnski bratia Cyril a Metod.
Fresky v interiéri budovy sú dielom významných umelcov, profesorov Giudženova a Kožuharova, ktorí vyzdobili freskami aj chrám svätého Alexandra Nevského v Sofii. V chráme sa nachádzajú hodnotné ikony a ikonostas. Ikonostas pochádza z roku 1930 a je dieľom Kruma Košarevského. Drevorezby na ikonostase boli zhotovené v roku 1947 a sú dielom majstrov Atanasa Kavrăkova a Slivena a Kruma Košarevských zo Sofie.
Budova je najväčším chrámom v Burgase.
Vedením výstavby bol poverený talianský architekt Ricardo Toscani, ale podieľali sa na nej aj architekti A. Karamalakov, G. Kozarov, D. Majstorov, S. Slavov, H. Stanišev a iní. Kameníci boli takisto pozvaní z Talianska.
Chrámový sviatok sa slávi 11. augusta.

Dejiny

Na mieste dnešného chrámu stál už predtým malý drevený chrám. Tento bol postavený priamo miestnym duchovným Georgim Stojanovom vedľa jeho vlastného domu, aby mohol slúžiť bohoslužby pre miestnych občanov. Tento pop, ktorý bol aj významným bojovníkom za samostatnú bulharskú pravoslávnu cirkev, neskôr svoj pozemok ponúkol na výstavbu nového chrámu.
Po oslobodení Bulharska v roku 1894 sa začala diskúzia o postavení nového chrámu a cirkevné autority výstavbu v roku 1895 odobrili. Odobrujúci protokol bol oficiálne vystavený 23. júla 1895 a v tom istom roku bol položený základný kameň budovy. Samotná výstavba prebiehala na prelome 19. a 20. storočia v rokoch 1896 - 1907 pod vedením talianského architekta Ricarda Toscaniho. Financovanie stavby prebiehalo čiastočne aj z darov miestnych občanov. Veľkú pomoc pri stavbe znamenala aj podpora vtedajšieho starostu Burgasu Dimităr Brakalov.
Drevorezbárska interiérová výzdoba bola zhotovená v roku 1947.
V roku 1953 postihol chrám požiar, ktorý vážne poškodil veľkú časť ikon a fresiek v chráme.
Na prelome 20. a 21. storočia prešla budova reštauráciou a bola osvetlená. Samotná reštaurácia sa začala v roku 1994 a trvala štrnásť rokov. Po reštaurácii bol chrám slávnostne znovuotvorený v deň chrámového sviatku 11. mája 2008. Od roku 2011 je interiér chrámu z dôvodu nestability základov pre turistov zatvorený, napriek tomu však budova patrí k najnavštevovanejším pamiatkam mesta.
Sainte-Geneviève-des-Bois (Essonne)

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 90 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 34 771 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE

Dejiny

V 20. rokoch 20. storočia sa stala obec centrom ruskej emigrácie vo Francúzsku. Emigranti sem prišli po porážke bielych síl v ruskej občianskej vojne. Nachádza sa tu veľký ruský cintorín a mesto je dodnes centrom ruskej kultúry vo Francúzsku.
Panský lom

Ochrana

Dôvodom ochrany je puklinová jaskyňa "Hanychovská" v dolomitickom vápenci bývalého lomu, významné zimovisko netopierov. Zimuje tu napríklad kriticky ohrozený netopier veľký (Myotis myotis) s rovnako vzácnym podkovárom krpatým (Rhinolophus hipposideros), veľmi ohrozeným netopierom Brandtovým (Myotis brandtii) či vôbec najvzácnejším netopierom severnej Európy, netopierom pobrežným (Myotis dasycneme).
Výskyt ohrozených druhov rastlín a živočíchov.
Unicode

Vývoj štandardu

Vznik jednotného kódu znakov podmienila existencia množstva znakových sád. Znakové sady sa líšili nielen pre jednotlivé krajiny, ale i v rámci jednej z krajín existovalo viacero znakových sád. Všetky znakové sady boli navrhnuté na základe americkej normy ASCII, ktorá pevne určovala prvých 128 znakov sady a zvyšných 128 sa líšilo v závislosti od krajiny. Na Slovensku sa najčastejšie používali (a ešte stále používajú) kódy ISO 8859-2, známy tiež ako Latin-2 alebo CP 852, ktorý definovala medzinárodná organizácia ISO, ďalej kód ANSI 1250, známy tiež ako Windows 1250, definovaný americkou organizáciou, ale najčastejšie používaný bol kód Kamenických, známy tiež ako CP 895, ktorý nebol štandardizovaný. Podobné to bolo i v iných krajinách. Celý problém bol v tom, že kód ASCII bol navrhnutý tak, že jednému znaku zodpovedal jeden bajt. Takéto kódovanie umožňovalo vytvárať sady s 256 znakmi. Kódovanie Unicode je navrhnuté pomocou dvoj-bajtového a troj-bajtového kódovania znakov, čo umožňuje kódovať oveľa viac znakov. Štandard je navrhnutý tak, že všetky možné znaky rozdeľuje do sedemnástich dvoj-bajtových rovín s poradovými číslami od 0 po 16 (hexadecimálne od 00 po 10). Každá z týchto rovín teda kóduje 2¹⁶ = 65 536 znakov. Takéto rozdelenie umožňuje definovať až  17 × 2¹⁶ = 1 114 112 znakov. Poradové čísla znakov sa v Unicode označujú hexadecimálne U+hhhhhh, kde prvá hodnota "hh" značí rovinu a druhá hodnota "hhhh" značí poradie v príslušnej rovine. Limit 17 rovín bol zvolený kvôli UTF-16 kódovaniu Unicode, keďže to dokáže kódovať iba 2²⁰ znakov (16 rovín) + nultú rovinu, zatiaľco UTF-8 aj s obmedzením na 4 bajty dokáže kódovať 2²¹ znakov (až 32 rovín). Roviny sú následne rozdelené do tzv. blokov, logicky usporiadaných celkov (znakových sád), ktoré na rozdiel od rovín nemajú pevnú veľkosť. Prvá verzia štandardu – Unicode 1.0.0 – vznikla v októbri 1991, súčasná verzia štandardu je už Unicode 10.0 z roku 2017. Táto definuje viac ako 136 tisíc znakov, čo je približne iba 12 % zo všetkých možných. Unicode 10.0 obsahuje 280 blokov (rozprestrených cez niektoré roviny) pokrývajúcich až 25% adresného priestoru pre 1 114 112 znakov (bloky tak nemajú priradené a vyčerpané všetky pozície). Najmenšie bloky majú iba 16 znakov (v Unicode 10.0 je takých až 13 blokov) a najväčšie bloky obsahujú 65 536 znakov, sú to celé roviny s poradovými číslami 15 a 16.
Loubeyrat

Poloha

Obec má rozlohu 23,93 km². Najvyšší bod je položený 869 m n. m. a najnižší bod 440 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 157 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vernou-la-Celle-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 22,42 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 671 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Beaumont-de-Pertuis

Poloha

Obec má rozlohu 56,07 km². Najvyšší bod je položený 602 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 031 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Minyas (mytológia)

Minyas alebo Minyás (starogr. Μινύας – Minyas/iný prepis Minyás, lat. Minyas) je v gréckej mytológii kráľ boiótskeho Orchomenu, praotec kmeňa Minyovcov.
O pôvode Minya nie je v mýtoch zhody. Jeho otcom je najčastejšie uvádzaný boh Poseidón, podľa iných antických zdrojov, Chryses, alebo Aiolos a jeho matkou Eurynassa. Minyas založil v Boiótii mesto Orchomenos a stal sa jeho prvým panovníkom. Bol bohatší než všetci pred ním a pre svoje poklady si dal vybudovať podzemnú kupolovitú pokladnicu.
Mýty uvádzajú o ňom ešte toľko, že bol otcom syna Orchomena, ktorý sa stal jeho následníkom a niekoľkých dcér, ktoré pohŕdali bohom Dionýzom. Tri z nich Alkathoé, Arsippé a Leukippé boli Dionýzom za trest premenené na netopiere. Tomuto osudu unikla len Eteoklyména, ktorá sa vydala za Aisóna a mala s ním syna Iásona, slávneho vodcu výpravy Argonautov.
Pokladnica kráľa Minya v Orchomene existuje dodnes. V druhom storočí ju na svojich cestách po Boiótii videl a opísal Pausanias. Výskum nemeckých archeológov Heinricha Schliemanna a Wilhelma Dörpfelda v devätnástom storočí preukázal, že bola hrobkou dávnych orchomenských kráľov. Hrobka leží v Orchomene pri niekdajšom Kopajskom jazere, rozmermi a svojou koncepciou sa takmer zhoduje s mykénskou "pokladnicou kráľa Atrea", bola postavená okolo roku 1400 pred Kr. Podľa Pausania bol v nej pochovaný slávny boiótsky rodák, básnik Hesiodos.
Pre stredne heladské obdobie je charakteristická minyjská keramika, ktorá bola pomenovaná po legendárnom kráľovi Minyovi.
Ödön von Horváth

Rodina

Otec, Dr. Edmund Josef von Horváth (1874 – 1950) bol úradníkom uhorského ministerstva obchodu, v roku 1909 povýšený do šľachtického stavu, matka Mária Hermína, rod. Prehnalová (1882 – 1959).

Životopis

Od roku 1908 navštevoval základnú školu v Budapešti, neskôr arcibiskupský internát „Rakoczianum“, kde bol vyučovací jazyk maďarský. V roku 1909 jeho otec dostal šľachtický titul a bol preložený do Mníchova, syna však so sebou nevzal. Vo vzdelávaní pokračoval na vyššej reálke v Bratislave, Budapešti a stredoškolské vzdelanie ukončil v r. 1919 vo Viedni. V Mníchove navštevoval prednášky z germanistiky a filozofie. V roku 1920 uverejnil svoje prvé práce. Od roku 1923 býval hlavne v Berlíne, Salzburgu a Murnau v Hornom Bavorsku.
Horváth nepatril do žiadnej politickej strany, ale sympatizoval s ľavicou. V roku 1933, po tom čo SA prehľadala jeho byt v Murnau, rozhodol sa opustiť Nemecko a presťahovať sa do Viedne. V roku 1938, v roku anšlusu Rakúska, emigroval do Paríža. Zahynul 1. júna 1938, keď naňho spadla na Champs-Elysées, v priebehu búrky, vetva stromu.
Vo svojich prácach sa zameriava na spoločensko-politické témy a kritiku malomeštiakov, v neskorších prácach sa objavujú témy vzniku fašizmu. Od 70. rokov 20. storočia jeho tvorba prežíva v Nemecku renesanciu. Na Slovensku zostáva Horváth naopak stále málo známym aj ako spisovateľ, aj ako dramatik.
Magický festival 1985

Magický festival, dvojdielny záznamu Gala programu Magicfestivalu Bratislava 1985 v Parku kultúry a oddychu Bratislava.
V prvej časti programu Magický festival I. účinkujú umelci z Venezuely, NDR, Poľska a Česko-Slovenska. V druhej časti programu Magický festival II. účinkujú umelci z Nórska, Rakúska, NDR a Talianska.

Magický festival 1985 I.

Stopáž: 00:48:23 h.

Magický festival 1985 II.

Stopáž: 00:45:50 h.
Kristián Kudroč

Kristián Kudroč (* 21. máj 1981, Michalovce) je slovenský hokejový obranca, v sezóne 2010/11 pôsobiaci vo fínskom klube Ässät Pori. Pred príchodom do tohto klubu pôsobil v niekoľkých kluboch vo Švédsku a vo Fínsku, ako aj v zámorí, kde hrával tiež v NHL za Tampa Bay Lightning a Florida Panthers. Draftoval ho v roku 1999 tím New York Islanders v 1. kole ako 28. v poradí.

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 21 zápasov, strelil 2 góly.
Kevin Girardi

Charakteristika

Kevin je najstarší. Jeho súrodenci sú Joan a Luke. Študoval na Jefferson High School a bol tam známy basketbalista (mal už isté štipendium na univerzitu v Arizone). Po jednom večierku 7.11. 2002 nechal šoférovať značne opitého kamoša Andyho Bakera (Riley Smith). Ten stratil kontrolu nad vozidlom a nabúrali. Odvtedy je jeho spodná časť tela ochrnutá a chodí na rehabilitácie. Po tejto tragédii sa rodina presťahovala do Arkádie. Po čase Andy žaluje Kevina (i rodinu), za to, že utrpel emocionálnu ujmu. Takto musí celá rodina opäť prežívať túto tragédiu, pred ktorou utiekli. Najmú si obhajcu Chucka Kronera a veria vo víťaztvo. Andy sa obhajuje, že si nemôže nájsť zamestnanie, že máva nočné mory... ale v tom mu peniaze nepomôžu.
Kevin sa nedokáže zaradiť. Po zásahu od Boha (prostredníctvom Joan) získa auto s ručným riadením a spraví si vodičský preukaz. Začne s ocom stavať loď a hľadať si zamestnanie. Teraz pracuje v novinách Arcadia Herald ako „overovač údajov“, neskôr ako žurnalista. Neskôr aj hrať golf. Otec ho zoznámi s Barry „Medveďom“ Caldwellom (Mitch Longley), ktorý hrá basketbal pre vozíčkárov. Odvtedy aj on hrá. Vo voľnom čase i fajčí. V ocovej práci mu pošeplo jedno médium, ktoré vypomáhalo s prípadom, že na svojej svadbe bude tancovať. No to médium sa zmýlilo a nebyť Willovho prešetrovania v databáze, obeť by sa nenašla.

Priateľky

Na bývalej škole Jefferson High School ho baby zbožňovali. Chodil s Bety Reinhartovou (Kimberly McCullough), ktorá bola krásna. Bolo to ešte pred nehodou. Raz ho príde navštíviť a Kevin sa dozvedá pravdu, aký bol slepý. Povie mu, že za ním po jeho nehode stále chodila, ale keď sa prebral, odišla a on si myslel, že ho odsúdila, pre to, čo sa mu stalo. Skúsil s ňou opäť chodiť, no skončilo to priateľstvom.
V redakcí novín Arcadia Herald stretáva svoju nadriadenú Rebeku (Sydney Tamiia Poitier) a začnú spolu chodiť, až kým sa nepobozká s objektom jeho interview. Ten bozk bola chyba, ale pripomenulo mu to časy, kedy bol obletovaný.
Potom sa zapozerá do Lily, matkinej sprievodníčky Cirkvou. Začne to spoločným fajčením a vychádzkami.
Billy-sur-Ourcq

Polohopis

Billy-sur-Ourcq má rozlohu 10,17 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Billy-sur-Ourcq má 215 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Michel-en-Beaumont

Poloha

Obec má rozlohu 8,04 km². Najvyšší bod je položený 2 020 m n. m. a najnižší bod 958 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 36 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Futbalista roka 2003 (Slovensko)

Futbalista roka 2003 bol 11. ročník ankety Futbalista roka. Vyhlásenie sa konalo 21. decembra 2004 v bratislavskom hoteli Carlton SAS. Vyhral Vladimír Janočko s počtom bodov 343. Pred druhým Szilárdom Némethom mal náskok 26 bodov. Tretí skončil Marek Mintál.
Carbonne (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 26,59 km². Najvyšší bod je položený 332 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 185 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Big Brother & the Holding Company (album)

Pozadie

V lete roku 1966 prišli Big Brother & the Holding Company do Chicaga odohrať mesačný angažmán v nočnom klube Mother Blues v Old Town, ktorý pozostával zo štyroch až piatich setov odohraných za noc. Podľa slov gitaristu Sama Andrewa to bolo najviac, čo skupina mohla zahrať počas jedného sústredeného obdobia. Skupina sa podľa gitaristu tiež počas pravidelného hrania stávala lepšou a pociťovala väčšiu spätosť. Peter Albin namaľoval na pódium veľkú očnú buľvu s nápisom: ,,Veľký brat ťa sleduje." Stredozápad však ešte nebol navyknutý na subkultúru hipíkov, ktorá prišla zo západného pobrežia. Počas niekoľkých nocí skupina zaujala piatich či desiatich ľudí v sále s kapacitou niekoľkých stovák. Istý recenzent o skupine napísal, ako o ,,najškaredšej skupine, akú kedy videl". Rovnaký novinár sa tiež zmienil, že skupina nepríjemne smrdí. Išlo o olej patchouli, ktorý na stredozápade taktiež nebol rozšírený.

Po krátkom čase prišiel klub rýchlo o peniaze a kapelu odmietol vyplatiť podľa dohody. V tomto čase narazili Big Brother & the Holding Company na majiteľa Mainstream Records, Boba Shada.

Shad sa zjari roku 1966 vybral do San Francisca vypočuť si pár hippie kapiel, pričom na Big Brother narazil v starom sídle Spreckels na Buena Vista v štvrti Haight-Ashbury. Hneď po vystúpení bola skupina oslovená za účelom nahratia albumu, ich vtedajší manažér Chet Helms poriadajúci koncerty v tančiarni Avalon Ballroom však odmietol. Tento krok zapríčinil rozchod skupiny so starým manažérom.

V čase keď mala za sebou zlomená skupina nevydarený angažmán v Chicagu sa Bob Shad opäť ozval s ponukou nahrávacieho kontraktu. Skupina si po dohode so Shadom zohnala právnika na prekontrolovanie zmluvy a ponuku následne na to prijala. Časť materiálu bola neskôr nahrávaná v United Studios v Los Angeles. Nahrávanie v Chicagu však malo pre skupinu špeciálny význam. Mainstream Records bol dlhoročný jazzový label tzv. starej školy, ktorý v zlých časoch upadol. Janis Joplin mala na stretnutiach dobrú náladu. Novinkou pre ňu bolo dvojstopové nahrávanie v skladbe „Bye, Bye Baby“, s ktorého výsledkom bola skupina spokojná. Zvuk gitár sa pohyboval striktne mimo 50. rokov, podľa slov Sama Andrewa však skupina nevedela ako požiadať o radu pri realizácii vlastných predstáv. Technici v Mainstream Records navyše neskúšali žiadne nové, pionierské techniky. Vo vzťahu k skupine boli nedôverčiví. Boli navyknutí nahrávať jazz, akustické nástroje a čierne ženské vokály. Podľa slov Sama Andrewa Big Brother už nemohli byť odlišnejší: „stále nám vraveli, že máme držať spiatočku“. Pre skupinu nebolo prekvapením ani to, že výsledná nahrávka neznela tak, ako skupina očakávala. Situáciu po celý čas komplikoval aj Bob Shad, ktorý urobiac zo seba producenta, odmietol skupinu pripustiť do štúdia počas záverečného mixovania. Skupine tiež neposkytol ani zálohu, či spiatočné letenky do San Francisca. V čase keď Big Brother & the Holding Company opúšťali Chicago nemali v ruke ešte stále žiadne peniaze.