google/wiki40b huggingface dataset:
Mandorla

Mandorla (mandľa po taliansky) - typická stredoveká ozdoba, najmä v románskom slohu, oválna alebo elipsovitá svätožiara okolo Kristovho majestátu (Krista - vládcu sveta) v tvare mandle. Svätožiara v tvare mandle obopínajúce telo celého božstva.
Tvar mandorly je odvodený od mandle a mandľovníka, ktorý je symbolom stromu večného života. V kresťanskej ikonografii mandorla bola prisúdená tróniacemu Ježišovi Kristovi pri Poslednom súde, alebo Márii.
Mandorla je druhotná a sekundárna funkcia cesty (symbolu lona už v praveku) symbolizujúca pôvodný význam brány života, t. j. rodidiel.
V kresťanskej ikonografii znamená prevtelenie Krista, a keď Kristus je zobrazený v mandorle ako sudca ľudstva, má význam znovuzrodenia. Zobrazenie Márie v mandorle symbolizuje predstavu, že Kristus bol počatý v panenskom Mariinom období, ako sa rodí mandľové jadro vo svojom nedotknutom puzdre. V maliarstve je mandorla zobrazovaná zlatou alebo žltou farbou, často ale tiež v dúhových farbách s odkazom k dúhe, kedy modrá, červená, žlta a zelena farba symbolizujú vzťah k vesmíru.
Spálenec

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1720. Obživou obyvateľov rozptýlenej horskej dediny bolo drevárstvo, pastierstvo, ľanárstvo a domácke remeslá. V rokoch 1886 - 1889 sa odtiaľ 50 osôb vysťahovalo do Štajerska. V roku 1910 tam stálo 99 domov s 546 obyvateľmi (všetci nemeckej národnosti). V rokoch 1918 - 1919 bola pozdĺž Blanice vystavaná úzkorozchodná Arnoštovská lesná železnica a v Spálenci bolo prekladisko. Po vysídlení Nemcov zostalo veľa domov neobývaných (v roku 1950 tam žilo iba 47 obyvateľov) a postupne došlo k ich demolácii.

Súčasnosť

V súčasnosti tam stojí 19 roztrúsených domov a obnovená kaplnka.
Theodore William Richards

Životopis

Narodil sa v Pensylvánii. Jeho rodičia boli William T. Richards, maliar, a Anna Matlack, spisovateľka.
Vzdelanie získal od svojej matky, neskôr odišiel do Anglicka a Francúzska. V roku 1883 začal študovať naHaverford College v Pensylvánii. V roku 1885 začal navštevovať Harvardovu univerzita. Po získaní titulu PhD. v roku 1888 odišiel do Nemecka, kde strávil rok pod vedením Victora Meyera. Vrátil sa na Harvard, stal sa asistentom chémie, neskôr inštruktorom, asistentom profesora a v roku 1901 nakoniec aj profesorom. V roku 1903 sa stal riaditeľom Oddelenia chémie na Harvarde a v roku 1912 bol menovaný riaditeľom Wolcott Gibbs laboratórií.
Oženil sa a mal dve dcéry a syna. Je obľúbené hobby bol golf, kreslenie a plachtenie.

Práca

Asi polovica jeho diel sa týka výskumu atómových hmotností, v roku 1886 začal pracovať s kyslíkom a meďou. Vynašiel nefelometer a v roku 1912 vypočítal, alebo spresnil atómové hmotnosti 30 prvkov.
Zhruba polovicu svojej kariéry sa venoval výskumu atómových hmotností. Podľa G. B. Forbesa do roku 1932 Richards a jeho študenti preskúmali 55 prvkov. Bol prvý, kto pomocou chemickej analýzy ukázal, že prvok môže mať viac atómových hmotností, čím podporil myšlienku izotopov.
Svrčiak riečny

Opis

Svrčiak riečny meria 13,5 – 14 cm a váži 15 – 23 g. Samec i samička majú chrbtovú stranu sivohnedú s olivovým nádychom, spodnú časť tela bledú. Nad okom majú nenápadný svetlý pásik. Hrdlo a hrvoľ sú pozdĺžne pásikavé, chvost je okrúhly s veľmi dlhými podchvostovými krovkami so svetlými polmesiačikovitými okrajmi, nohy ružovohnedé a zobák hnedý. Mláďatá nemajú olivový nádych a pásiky na hrdle a hrvole majú menej ostré.
Výrazne čiarkovaný hrvoľ a sivohnedý chrbát bez čiarok je dôležitý odlišovací znak od svrčiaka slávikovitého a svrčiaka zelenkavého.

Hlas

Žije skryto v húštine bylín pod stromami a preto je spev najhlavnejší poznávací znak. Spev je dvojčlenný, mechanicky znejúci súvislý zvuk, pripomínajúci kombajn so zreteľne odlíšiteľnými slabikami "ce ce ce ce". Rýchlosť spevu je nižšia a spieva vyššie ako svrčiak slávikovitý. Spieva z vyšších miest ako svrčiak zelenkavý, často zo spodných konárov kríkov v tieni vyšších stromov najčastejšie 2 - 5 m.

Výskyt a stav na Slovensku

Na Slovensku hniezdi skoro na celom území, hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné na 84,4 % mapovacích kvadrátov od nížiny pod 600 - 700 m n. m., vzácne i vyššie (1 600 m n. m. júl 1996, Nízke Tatry, záver Vajskovskej doliny). Prenikanie do vyšších nadmorských výšok, z nížin do dolín hôr, začalo od roku 1965. Zo zimovísk prilieta v apríli a začiatkom mája. Najskoršie pozorovania sú zo 7. apríla 2013, močiar pri osade Béter, z 11. apríla 2015, lúky južne od obce Senné a z 15. apríla 2017, rieka Torysa, Šarišské Michaľany 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 000 - 15 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%.  Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 NT* A2bc - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Biotop

Na Slovensku hniezdi hlavne v lužných lesoch s krovinami a bylinami, vyhľadáva porasty pŕhľavy, kde dosahuje maximálne hustotu 12 párov / 10 ha (lužný les pri Novom Meste nad Váhom, mapoval Kaňuščák a lužný les v  NPR Botiansky luh, staršie Latorický luh, publikoval Mošanský). Maximálna zaznamenaná lokálna hustota bola 5 párov / 1 ha (taktiež lužný les rieky Váh, skúmali Kaňuščák a Mutkovič). Okrem lužných lesov obýva aj brehové porasty vodných tokov (zistená hustota 0,9 - 6,0 spievajúcich samcov / 1 km, potoky Ublianka, Pčolinka a Cirocha, mapoval Pčola) a stojacích vôd (s hustotou napríklad 1 - 3 páry / 1 ha, Trnavské rybníky, zistil Trnka).

Hniezdenie

Svrčiak riečny hniezdi jedenkrát za rok v mesiacoch máj a júl. Hniezdo stavia pri zemi v bylinách alebo pri kríkoch a býva postavené z listov, machov, vnútro je jemnejšie. Znáška sa skladá zo 4 – 5 (6) žltkavých vajíčok so sivými podkladovými škvrnami a hnedými vrchnými škvrnkami. Sedenie na vajíčkach trvá 13 dní.

Potrava

Svrčiak riečny sa živý hmyzom v rôznych štádiách vývoja a pavúkmi, zbiera ich z rastlín v hustých podrastoch.
Dlouhý vrch (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany sú spoločenstvá sutinového lesa (lipová javorina, kyslá a kvetnatá bučina) s typickými druhmi rastlín v podraste.
FEFCO

FEFCO (Fédération Européenne des Fabricants de Carton Ondulé - Európska federácia výrobcov vlnitej lepenky) je organizácia založená v roku 1952 so sídlom v Bruseli. Jej cieľom je zastupovať záujmy výrobcov kartónov z vlnitej lepenky v celej Európe a zastrešovať technické a ekonomické otázky výrobného procesu.

Kódy kartónov

FEFCO definovala všeobecne uznávanú klasifikáciu tried vlnitej lepenky (podľa ktorej sa vlnitá lepenka delí na dvoj-, troj-, päť- a sedemvrstvovú), a zároveň do výrobného procesu zaviedla množstvo jednoduchých a logických skratiek a číselných označení, ktoré úrýchlili medzinárodnú komunikáciu i samotný proces kartonážnej výroby. FEFCO rozdeľuje kartónové obaly na základe technológie výroby a konštrukčných detailov do 8 skupín a na označenie využíva štvormiestny číselný kód (napr. 0201). Prvé dvojčíslo kódu predstavuje názov skupiny konštrukcie (napr. klopová krabica, krabica s vekom, vnútorné obalové prvky a pod.), druhé dvojčíslo označuje špecifikáciu konštrukcie (napr. klopová krabica s priliehajúcimi vonkajšími klopami, krabica s vekom bez spojovacích záložiek atď.). S rozvojom priemyslu však už základné kódy v mnohých prípadoch pri označovaní nestačia, a preto sa často možno stretnúť s ich rôznymi kombináciami.
Jánoshalmiansky obvod

Jánoshalmiansky obvod (maď. Jánoshalmai kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Jánoshalma. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Avricourt (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Týneček

Týneček (nem. Teiniczek) je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa na severe mesta. V roku 2011 tu žilo 472 obyvateľov v 147 domoch.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1263.
Obec je súčasťou Olomouca od 1. mája 1974.
Poistka (elektrotechnika)

Poistka alebo elektrická poistka alebo tavná poistka, v schéme označovaná ako F (z angl. Fuse) je elektrická súčiastka, ktorej úlohou je chrániť elektrický obvod pred prúdom vyšším ako je nominálny (tzv. nadprúd), alebo skratom. Poistka predstavuje zámerné vytvorenie najslabšieho miesta v obvode. Pri preťažení sa pretaví tavný vodič v poistke, čím sa obvod preruší.

Činnosť poistky

Je založený na prerušení chráneného obvodu pretavením tavného vodiča vo vnútri poistky. Pri veľkom nadprúde alebo skrate sa tavný vodič pretaví v celej dĺžke. Elektrický oblúk, ktorý horí medzi koncami roztaveného vodiča, zaniká pôsobením prudkého nárastu odporu, ktorý vytvára odparený kov. Pôsobením elektrodynamických síl sa z roztopeného kovu tvoria perličky, ktoré oblúk trieštia. Súčasne so zvyšovaním teploty horiaceho oblúka narastá v pomerne malom priestore aj tlak pár. Kovové pary ďalej expandujú medzi zrnká kremičitého piesku, ktorý sa v poistke nachádza okolo tavného vodiča. Pary v piesku začnú kondenzovať, tým sa teplota oblúka rapídne znižuje a klesá množstvo ionizovaných častíc, ktoré sú schopné viesť elektrický prúd. Celý tento proces sa uskutoční veľmi rýchlo. Poistky sú schopné prerušiť obvod skôr, ako skratový prúd dosiahne kritickú veľkosť poškodzujúcu chránený obvod.
Z bezpečnostných dôvodov sa poistka nesmie opravovať, je potrebné ju vymeniť. Poistky sú najúčinnejšie pri veľkých nadprúdoch resp. skratoch, ktoré veľmi rýchlo pretavia tavný vodič. Pri malých nadprúdoch sú pomerne nespoľahlivé, preto sa používajú hlavne na istenie vedení proti skratom. Na istenie elektromotorov, ktoré sú citlivé na preťaženie nie sú vhodné. V súčasnosti sa poistky nahradzujú ističmi.
Rýchlosť reakcie poistky určuje hlavne jej konštrukcia. Rýchle poistky obsahujú zvyčajne len voľný tavný drôt, pri pomalých poistkách je patróna poistky vyplnená jemným kremičitým pieskom, ktorý čiastočne odvádza teplo z tavného drôtu.
Alfa Muscae

Alfa Muscae (α Mus/ α Muscae/ Alpha Muscae) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Mucha. Má magnitúdu 2,69. Je to horúci obor alebo podobor spektrálneho typu B2 asi osemkrát hmotnejší než Slnko a 4,7-krát taký veľký. Pod oblúkovej minúty od tejto hviezdy sa nachádza slabučký sprievodca 13. magnitúdy, o ktorom nie je známe, či je fyzický alebo iba zdanlivý.
Rovníkové súradnice hviezdy sú pre ekvinokcium 2000,0: rektascenzia 12h 37′ 11″, deklinácia -69° 08′ 08″ Keď na alfa Muscae namierime triéder, v tom istom zornom poli uvidíme aj bielu hviezdu lambda Muscae a intenzívne červenú mí Muscae.
Marcigny-sous-Thil

Poloha

Obec má rozlohu 4,97 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 306 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
White Star Line

Oceanic Steam Navigation Company alebo White Star Line of Boston Packets známa skôr ako White Star Line bola významná britská lodiarska spoločnosť sídliaca v Liverpoole. Prevádzkovala sieť lodných liniek medzi Európou a USA, Austráliou a Novým Zélandom.
Spoločnosť White Star Line sa stala známou najmä kvôli potopeniu lode Titanic.
V roku 1934 sa White Star Line zlúčila s jej hlavným konkurentom Cunard Line, ktorá operovala až do roku 2005 a teraz je súčasťou spoločnosti Carnival Corporation & PLC.
Basly

Poloha

Obec má rozlohu 3,92 km². Najvyšší bod je položený 62 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 989 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marek Blahuš

Život

Narodil v slováckom Kyjove v okrese Hodonín. Neskôr študoval gymnázium v Uherskom Hradišti. V roku 2004 získal v celonárodnom kole SOČ druhé miesto s prácou Identifikace jazyka textu statistickými charakteristikami.
V roku 2011 absolvoval Fakultu informatiky Masarykovej univerzity v Brne v programe aplikovaná informatika s lingvistickou diplomovou prácou Extending Czech WordNet Using a Bilingual Dictionary. Svoj ďalší život venoval práci pre univerzitu a zaslúžil sa o úzku spätosť univerzity s Wikipédiou, za čo sa v roku 2015 stal čestným členom Spolku absolventov a priateľov Masarykovej univerzity. 
Po absolvovaní školy pracoval pre Centrum jazykového vzdělávání Masarykovy univerzity (2011 – 2017). Dnes je lingvistom v startupe Lexical Computing CZ (od 2017). Marek Blahuš je ženatý a má dve deti.

Esperantista

V početných rozhovoroch pre média uvádza vrelý vzťah k esperantu. V umelom jazyku sa pohybuje už od štúdia na gymnáziu, počas vysokej školy zakladal v roku 2005 občianske združenie Českú esperantskú mládež. Od vzniku pôsobil tri roky ako predseda združenia, neskôr podpredseda. V lete roku 2009 spoluorganizoval 65. Medzinárodný kongres esperantskej mládeže, ktorý se konal v Liberci. Dnes je stále aktívnym lektorom esperanta.

Wikipedista

Pod prezývkou Blahma píše v českej a esperantskej verzii Wikipédie už od roku 2004. Neskôr sa stal správcom Wikipédie s vyššími oprávneniami, a navyše prispieva nástrojmi pre samotný beh online encyklopédie. V roku 2014 bol hlavným organizátorom a rečníkom výročnej Wikikonferencie, ktorá sa uskutočnila v Brne. 
Je tiež aktívnym členom združenia Wikimedia Česká republika, už od roku 2016. 
Vďaka štatútu tzv. Wikipedistu rezidenta pri Masarykovej univerzite sa Marek Blahuš staral o informácie týkajúce sa univerzity na stránkach encyklopédie, a to hlavne v rokoch 2015 a 2016. Celý tím Wikipedistov pod jeho vedením pracoval na systematickom doplňovaní a rozširovaní informácii o v tej dobe takmer 100ročnej univerzite, jej fakultách, oboroch, osobnostiach, absolventoch, projektoch atď. Nad ich činnosťov prevzal záštitu rektor univerzity Mikuláš Bek. V tomto období sa Markovi Blahušovi podarilo presadiť napr. používanie slobodnej licencie Creative Commons ako hlavného licenčného ujednania zamestnancov univerzity na ich zamestnanecké diela smerom k verejnosti. Prvé príklady takéhoto licencovania na svojich článkoch realizoval tlačový odbor univerzity.

Genealóg

Venuje sa hľadaniu vlastných predkov a príbuzných ako genealóg. Z písomných prameňov o sebe uvádza predkov až z roku 1592, ktorý bývali v Ostrožskej Lhotě, kde patria Blahušovi k najstaršiemu rodu. V nedávnej dobe sa spoločne s Martinom Kotačkom angažuje v genetickej genealógii.
Jeremiáš Tamkius

Životopis

Diakon (1640), hlavný farár v Banskej Bystrici (1646-1647).
Bagneux (Indre)

Poloha

Bagneux má rozlohu 25,3 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Bagneux má 192 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Courtesoult-et-Gatey

Poloha

Obec má rozlohu 10,17 km². Najvyšší bod je položený 309 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ernest King

Život

Narodil sa v meste Lorain v štáte Ohio. Námornú akadémiu v Annapolise absolvoval v roku 1901 (4/67). Zúčastnil sa španielsko-americkej vojny ako člen posádky lode USS San Francisco.
Pred prvou svetovou vojnou zastával rôzne funkcie v hladinovom loďstve, no od roku 1919 začal plniť úlohy v rámci ponorkového loďstva.
V roku 1926, bol poverený velením záložnej lietadlovej lode USS Wright, pričom plnil ďalšie funkcie pobočníka na štábe námorných leteckých síl Atlantickej flotily. V januári 1927 začal letecký kurz. Neskôr od mája 1927 pokračoval vo velení lodi Wright. V roku 1929 bol poverený velením leteckej základne v Norfolku v štáte Virgínia. Od júna 1930 bol kapitánom lode USS Lexington a na tomto poste zotrval 2 roky. Medzi rokmi 1932 navštevoval vojenskú univerzitu na Rhode Islande 1933, po jej absolvovaní bol povýšený na kontradmirála a ako propagátor letectva poverený vedením zvláštnej komisie pre letectvo. Medzi rokmi 1936 a 1940 velil viacerým leteckým jednotkám. V roku 1938 získal hodnosť viceadmirála.
Vo februári 1941 bol povýšený do hodnosti admirála a poverený velením Atlantickej flotily. 30. decembra 1941 po japonskom útoku na Pearl Harbor sa stal veliteľom celého amerického vojenského loďstva. Od 18. marca 1942 nahradil admirála Starka vo funkcii veliteľa námorných operácií.
Na začiatku amerického angažovania v druhej svetovej vojne, bol proti angažovaniu amerického námorníctva na ochrane konvojov smerujúcich do Veľkej Británie. Túto úlohu podľa neho malo zabezpečovať britské námorníctvo. Rovnako bol i proti zavedeniu taktiky námorných konvojov, čo spoločne s neefektívnou činnosťou americkej pobrežnej stráže, ktorá mala bojovať proti nemeckým ponorkám spôsobilo ťažké straty na dopravných lodiach. Po tom čo však boli konvoje v máji zavedené, straty amerických lodí sa rapídne znížili. 
Napriek tomu, že bol Ernest King veľmi inteligentný a schopný veliteľ mnohé jeho rozhodnutia, ktoré počas vojny vydal boli mnohými považované za nesprávne, či kontroverzné. 
Po japonskej porážke v bitke o Midway, viedol spor so štábom pre koordináciu spojeneckých vojsk, ktorý presadzoval sústrediť tlak na nacistické Nemecko, King s týmito názormi nesúhlasil a presadzoval útok na Guadalcanal. Jeho argumenty nakoniec kompetentní uznali a operácia sa nakoniec rozbehla, pričom vyústila do veľkej japonskej porážky, v ktorej Japonské cisárstvo prvýkrát za celú vojnu stratilo nejaké územie.
17. decembra 1944 spolu s admirálmi Leahym a Nimitzom dosiahol najvyššiu námornícku hodnosť v amerických námorných silách: päťhviezdičkový (flotilový) admirál (angl. Fleet Admiral). Do výslužby odišiel 15. decembra 1945.
Zomrel v námornej nemocnici v Portsmouthe.
Veľká Bránica

Národná prírodná rezervácia

Veľká Bránica bola vyhlásená za chránenú oblasť v roku 1967. Novelizovaná bola výnosom Ministerstva kultúry SSR č. 1160/1988-32 z 30. júna 1988. Nachádza sa v katastrálnom území obcí Terchová a Belá v rovnomennej doline a susedí s dolinou Malá Bránica. Výmera chráneného územia je 332,09 ha.
Predmetom ochrany je zachovalý komplex bučín na vápnitých horninách. Je ukážkou pôvodných lesov, ktoré siahali až na hornú hranicu lesa. Napriek tomu, že je pásmo kosodreviny a smreka umelo odstránené, sú lesy rezervácie Veľká Bránica cennou ukážkou zachovalej štruktúry lesov. Dolinou preteká potok Bránica, ktorý v závere doliny preteká skalnatými útvarmi a vytvára vodopády.
Veľká Bránica je súčasťou Chráneného vtáčieho územia Malá Fatra.
Pouillon (Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 2,78 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 111 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 475 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fleurat

Poloha

Obec má rozlohu 12,3 km². Najvyšší bod je položený 539 m n. m. a najnižší bod 349 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 276 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dosches

Poloha

Obec má rozlohu 20,64 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 114 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 294 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nossage-et-Bénévent

Poloha

Nossage-et-Bénévent má rozlohu 4,31 km². Najvyšší bod je položený 1 352 m n. m. a najnižší bod 610 m n. m.

Obyvateľstvo

Nossage-et-Bénévent má 12 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
František Jurga

Začiatky

Maturoval s vyznamenaním na gymnáziu v Žiline a študoval potom matematiku a deskriptívnu geometriu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Prvé pôsobisko prof. Jurgu ako stredoškolského profesora bolo gymnázium a neskôr reálka v Košiciach. Po obsadení Košíc v roku 1938 odišiel do Bratislavy ako gymnaziálny profesor. Ešte v čase pôsobenia na strednej škole dostal ponuku prednášať na Slovenskú vysokú školu technickú v Bratislave ako honorovaný docent pre aplikovanú matematiku. V roku 1943 bol promovaný na doktora prírodných vied (RNDr.) na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave.

Kariéra

V Košiciach vznikla v roku 1947 Vysoká škola poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva, na ktorej prof. Jurga viedol Katedru matematiky a deskriptívnej geometrie až do roku 1952. Neskôr sa stal riadnym profesorom a viedol ako dekan Lesnícku a drevársku fakultu spomenutej vysokej školy. V tej istej dobe pracoval ako externý dekan Pedagogickej fakulty v Košiciach. V roku 1952 bola v Košiciach zriadená Vysoká škola technická s fakultami strojníckou, hutníckou a baníckou. Prof. Jurga sa stal prvým dekanom Strojníckej fakulty a zakladateľom a vedúcim Katedry matematiky a deskriptívnej geometrie. Koncom päťdesiatych rokov pôsobil ako prorektor VŠT pre mimoriadne formy štúdia. 
Prof. Jurga sa zaslúžil o odborné organizovanie matematikov a fyzikov. Počas mnohých rokov zastával funkciu predsedu miestnej a neskoršie krajskej pobočky Jednoty českoslovensých matematikov a fyzikov v Košiciach. V roku 1962 získal za túto prácu titul Zaslúžilého člena. Začiatkom päťdesiatych rokov 20. storočia zastával funkciu predsedu oblastného výboru MO v Košiciach.

Prínos

I pri veľkom rozsahu organizačnej a pedagogickej práce bol prof. Jurga i aktívnym vedeckým pracovníkom. Významná je jeho práca Nomografia a iné grafické metódy. Vydalo ju Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry v Bratislave v dvoch vydaniach (1958 a 1963). Okrem toho zverejnil v odborných časopisoch a zborníkoch 15 vedeckých pojednaní. Prof. Jurga sa vo svojich vedeckých prácach zaoberal problémami nomogramov s priesvitkami, nomogramami s kruhovými indexmi, zobrazovaním funkcií komplexnej premennej, nomogramami na riešenie algebraických rovníc a diferenciálnych rovníc. Súčasťou vedeckovýskumnej práce prof. Jurgu bolo i vedenie ašpirantov.
Saint-Quintin-sur-Sioule

Poloha

Obec má rozlohu 14,32 km². Najvyšší bod je položený 504 m n. m. a najnižší bod 306 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 329 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tralaigues

Poloha

Obec má rozlohu 5,11 km². Najvyšší bod je položený 717 m n. m. a najnižší bod 635 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Židia v Eritrei

Eritrejská židovská komunita bola pravdepodobne založená jemenskými Židmi, ktorých zaujali nové finančné možnosti, ktoré sa naskytli po talianskej koloniálnej expanzii ku koncu 19. storočia.
Počas britskej vlády bola Eritrea často miestom exilu pre izraelské židovské guerrilly. Medzi tými uväznenými bol budúci izraelský ministerský predseda Jicchak Šamir a Haim Corfu, zakladateľ futbalového klubu FC Beitar Jerusalem.
Potom čo bola v roku 1961 Eritrea anektovaná Etiópiou, a začala Eritrejská vojna za nezávislosť, začali ju Židia opúšťať. V 70. rokoch emigrácia ešte vzrástla vplyvom stupňujúceho sa násilia medzi Eritreou a Etiópiou.
V roku 1993 získala Eritrea oficiálnu nezávislosť a dnes v tejto krajine žije len jediný rodilý Žid Sami Kohen, ktorý navštevuje Asmarskú synagógu a cintorín.
Judaizmus nie je v Eritrei jedným zo štyroch vládou uznávaných náboženstiev.
Spochybnenie pristátia na Mesiaci

Pôvod a história

Andrew Chaikin vo svojej knihe A Man on the Moon z roku 1994, tvrdí, že od čias misie Apollo 8 v decembri 1968 už existovali takéto konšpiračné teórie.
Charles K. Johnson, prezident spoločnosti International Flat Earth Research Society vyslovil tvrdenie, že pristátia boli sfalšované v hollywoodskych filmových štúdiách, pričom scenár napísal sci-fi autor Arthur Charles Clarke.
Prvá kniha, ktorá sa venovala tejto téme, bola kniha Billa Kaysinga pod názvom We Never Went to the Moon: America's Thirty Billion Dollar Swindle (Nikdy sme neboli na Mesiaci: Americký tridsať-miliardový podvod) vydaná v roku 1974, dva roky po skončení programu letov ľudí na Mesiac.
Kemecsský okres

Kemecsský okres (maď. Kemecsei járás) je okres v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom je mesto Kemecse.
Chainaz-les-Frasses

Poloha

Obec má rozlohu 5,57 km². Najvyšší bod je položený 725 m n. m. a najnižší bod 420 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 612 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE