google/wiki40b huggingface dataset:
Chorvátske ústavne referendum 2013

Ústavné referendum sa konalo v Chorvátsku 1. decembra 2013. Navrhovaný dodatok ústavy mal definovať manželstvo ako zväzok muža a ženy. 37.9% oprávnených voličov sa zúčastnilo hlasovania. Po spracovaní výsledkov štátna volebné komisia oznámila, že 65.87% hlasovalo áno, 33.51% nie a 0.57% volebných lístkov bolo označených ako neplatné.
Iniciátori vyzbierali viac ako 700 000 platných podpisov v máji 2013 požadujúcich referendum o dodatku k ústave podľa SUBJ.

Ústavnosť referendovej otázky

Voličom bola položená otázka:
"Ste za to, aby sa do ústavy Chorvátska zaviedol dodatok, podľa ktorého je manželstvo životným zväzkom muža a ženy?"
Potom, čo iniciatíva zhromaždila dostatok podpisov k vyhláseniu referenda, nastali špekulácie, že referendum nebude vyhlásené. Politická vôľa vyhlásiť referendum bola neistá vzhľadom na to, že ľavicová koalícia, ktorá bola proti navrhovanej zmene, mala vtedy väčšinu kresiel.
Avšak počas zasadania konaného 8. novembra parlament zahlasoval za vyhlásenie národného referenda so 104 hlasmi za, 13 proti a 5 sa zdržalo hlasovania. Bývalá premiérka a nezávislá poslankyňa Jadranka Kosor navrhla, aby žiadosť o preskúmanie ústavnosti referenda bola predložená Ústavnému súdu. Najväčšie dve politické strany, HDZ a SDP, návrh neprijali a bol odmietnutý 79 hlasmi proti (návrhu) a 39 v prospech. Jediná politická strana vládnucej koalície, ktorá podporovala preskúmanie ústavným súdom bola HNS.

Výsledky

Po spracovaní všetkých hlasovacích lístkov Štátna volebná komisia oznámila, že 65,87% voličov hlasovalo áno, 33,51% nie a 0.57% hlasovacích lístkov neboli brané na zreteľ ako neplatné. 37,9% oprávnených voličov hlasovalo.
Adiant Venušin

Adiant Venušin (lat. Adiantum capillus-veneris) alebo ľudovo Venušin vlas je papraď z čeľade krídelnicovité (Pteridaceae) alebo (podľa iných názorov) z čeľade adiantovité.
Je to vždyzelená rastlina s plazivým podzemkom a perovitými listami tvaru trojuholníka na čiernej stonke. Pôvodom je zo subtropických a tropických oblastí, väčšinou rastie na vápenatých horninách v blízkosti prameňov. V chladných oblastiach môže rásť okolo termálnych prameňov.
Rastliny pôvodom zo Starého sveta (južná a západná Európa, Afrika, Ázia) majú 60 chromozómov (2n = 60), čiže sú diploidné, severoamerické majú 120 chromozómov (2n = 120), sú tetraploidné.
U nás sa pestuje v skleníkoch, znáša len slabé mrazy. Ako ohrozený a chránený druh je uvedený v Červenej knihe Ukrajiny, chránený je aj vo Švajčiarsku.
Slovenské poľnohospodárske múzeum

Slovenské poľnohospodárske múzeum sídli v Nitre, v mestskej časti Chrenová, úradná adresa je Dlhá 92.

História

Múzeum bolo založené 23. októbra 1922 v Bratislave, no z dôvodu poškodenia počas 2. svetovej vojny bolo presunuté do Nitry. Pod správu štátneho podniku Agrokomplex – Výstavníctvo patrí od 1. januára 1978. Nové expozície sa verejnosti sprístupnili v roku 1992.

Súčasnosť

Expozície Slovenského poľnohospodárske múzea (SPM) sa rozprestierajú na ploche približne 8 900 m². Okrem výstavných priestorov je súčasťou múzea aj skanzen, Nitrianska poľná železnica a knižnica. Celková plocha areálu múzea zaberá rozlohu viac ako 30 hektárov. SPM vlastní vo svojom zbierkovom fonde 28 tisíc zbierkových predmetov z celej oblasti poľnohospodárstva, knižnica obsahuje 43 363 ks knižných jednotiek.

Skanzen

Skanzen SPM ponúka 33 objektov dokumentujúcich poľnohospodársku minulosť. Patria sem škola z 19. stor., mliečnica, pálenica lisovne oleja z 18. stor., strojový a voštinársky záboj z 19. stor., valcový mlyn, kamenný mlyn, vinohradnícky hajloch, pekáreň, salaš, zimná maštaľ, čistička osív, stupa na konope – valcová a kladivová, valcha a senníky z 19. stor., včelíny, ranostredoveká roľnícka usadlosť, symbolický cintorín a konzum (obchod), kde sa dajú pripraviť ochutnávky tradičnej meltovej kávy a v pekárni upiecť osúchy.

Nitrianska poľná železnica

V areáli skanzenu sa nachádza aj Nitrianska poľná železnica, ktorá je najdlhšie zachovanou poľnou železnicou na území Slovenska. Unikátna úzkorozchodná poľná železnica, parné rušne, vyhliadkové a kryté vozne, drevené staničky, prednosta stanice, rušňovodiči, výhybkári a sprievodcovia s už historickými štikadlami, sú lákadlom pre malých aj veľkých návštevníkov.
Ján Bohumír Ertel

Životopis

Študoval v Kremnici, v Rimavskej Sobote, v Banskej Bystrici, 1716 – 20 vo Wittenbergu. Roku 1720 – 24 maďarský evanjelický farár v Ožďanoch, 1724 – 1737 evanjelický farár v Banskej Bystrici, 1737 – 1757 nemecký evanjelický farár v Šoprone. Autor latinských dišpút, maďarského katechizmu, latinského diela o vzťahu orientálnych a západných jazykov a latinského spisu o etiópskej teológii a náboženstve. Obohatil evanjelickú náboženskú poéziu pôvodnými a z nemčiny preloženými piesňami. Pôvodné piesne sa vyznačujú barokovým pátosom, naturalistickou expresívnosťou a emociálnymi obrazmi svetskej ľúbostnej poézie (Emmanuel milý, kníže věřícich).
Moutiers-Saint-Jean

Poloha

Obec má rozlohu 4,96 km². Najvyšší bod je položený 338 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Praha 8

Praha 8 je mestská časť Prahy, ktorá vznikla v roku 1990. Hranice obvodu Prahy 8 boli stanovené v roku 1960 a územie mestskej časti Praha 8 zahŕňa 9 katastrálnych území. Štyri celé, a to Bohnice, Kobylisy, Čimice a Karlín a časti ďalších piatich (Libeň, Troja, Střížkov, Nové Město a Žižkov).

Mestský obvod Praha 8

Mestský obvod Praha 8 vznikal postupne. Najstaršie časti mesta sú katastrálne územie Libne, ktoré boli k Prahe pripojené už 12. septembra 1901. Najstaršie mestské predmestie Karlín sa stalo súčasťou Veľkej Prahy spolu s Bohnicemi, Trojou a Kobylismi v roku 1922. Od roku 1960 sú súčasťou obvodu Čimice, od roku 1968 aj Ďáblice a Dolní Chabry a od roku 1974 Březiněves.
Úrad mestskej časti má sídlo v Libeňském zámočku a v tzv. Bielom dome, kde zasadá aj zastupiteľstvo Prahy 8.
Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v seriáli (komédia/muzikál)

Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v seriáli (komédia/muzikál) udeľuje Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov (HFPA) na ceremónii Zlatých glóbusov od roku 1970. Pôvodne existovala kategória Najlepšia herečka v seriáli a do roku 1970 sa nerozlišoval žáner. 
Rekordné štyri ceny (z jedenástich nominácií) získala Carol Burnett. Sarah Jessica Parker vyhrala tiež štyrikrát (zo siedmich nominácií) a to za seriál Sex v meste. Herečka Beatrice Arthur bola nominovaná celkom osemkrát, nevyhrala však ani raz.
Pagney

Poloha

Obec má rozlohu 5,99 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Campet-et-Lamolère

Poloha

Obec má rozlohu 18,97 km². Najvyšší bod je položený 56 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Budkáčik a Dubkáčik

Budkáčik a Dubkáčik je príbeh pre deti od spisovateľa Jozefa Cígera Hronského z roku 1932. Dielo vyniká svojou ľubozvučnosťou, obraznosťou, básnivosťou a hudobnosťou jazyka.

Charakteristika diela

Ide o jednu z Hronského zvieracích rozprávok, ktoré v jeho tvorbe predstavujú osobitý svet. Zjavným postupom pri rozvíjaní satirickosti v príbehu je striedanie prístupov zvieracích "postáv" ku skutočnosti. Na jednej strane je to prístup z pohľadu zvieraťa (prasiatkam Dubkáčikovi a Budkáčikovi, sa prieči vôňa šíriaca sa z fabriky na mydlo; čudujú sa tomu, že sa im chalupa - železničný vozeň - rozbehla). Na druhej strane to je prístup, ktorý na oživenie zábavnosti príbehov využíva zobrazovanie ľudských povolaní a činností zvieracími postavami. Prasací bratia Budkáčik a Dubkáčik sú kominármi, hudobníkmi, krajčírmi. Žijú po celý čas medzi ľudmi, na svojich cestách sa stretávajú s ľudskou civilizáciou a technikou - ľodou, podzemnou dráhou, vlakom, atď. Prasiatka často prirovnávajú svoj prasací život k tomu ľudskému, s tým že stále dospejú k záveru, že ten prasací je pre nich lepší.
Gans

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 189 (2009). Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Matej Koreň

Hudobná kariéra

Spevu sa začal venovať už ako chlapec a počas základnej školy absolvoval niekoľko verejných vystúpení. Ako 10 ročný sa zaujímal o hru na klavír a ako šestnásť ročný sa začal venovať hre na gitaru. A hoci bol prijatý na ZUŠ v Lučenci na odbory gitara a klavír, nikdy ich reálne neabsolvoval. V roku 2003 zložil svoje prvé pesničky. V roku 2005 sa zúčastnil druhej série súťaže Slovensko hľadá Superstar, kde sa vo finále umiestnil na 9. mieste. Po skončení súťaže ho začala zastupovať manažérka Andrea Čurná a nasledovalo vydanie singla „Mohla by si“, ktorého autorom hudby je Robo Grigorov. Ten mal byť nasledovaný debutovým albumom, ktorý sa však nevydal. Druhý singel „Hľadá sa Láska“ (2007) pochádzal kompletne z jeho autorského pera. V tom istom roku sa tiež objavil v šou Hit storočia vysielanej Slovenskou televíziou, kde súťažil s piesňami „Nečakaj ma už nikdy“ vo verzii Františka Krištofa Veselého a tiež „Učiteľka tanca“ od Pavla Hamela. V roku 2008 vystupoval so svojou doprovodnou kapelou Comeback ako predskokan na slovenskej časti turné českej kapely Olympic. V istom roku mal premiéru pôvodný slovenský muzikál Fontána pre Zuzanu v Divadle Nová Scéna, kde po boku Mirky Partlovej (Zuzana) stvárnil hlavnú mužskú postavu (Olino) a debutoval tak ako muzikálový herec. V roku 2010 sa zúčastnil národného kola súťaže Eurovision Song Contest s piesňou „Kocka Pána Rubika“. V tom istom roku sa stal spevákom a lídrom eventovej kapely Replay Band, v ktorej pôsobil až do roku 2017. V roku 2010 tiež prepožičal hlas hlavnému hrdinovi (Flynn) v piesňach v slovenskej verzii rozprávky Na vlásku (Tangled) od Walt Disneyho. V roku 2013 sa opäť ukázal ako muzikálový herec, bol členom company v slovenskej adaptácii broadwayského muzikálu Rent v Divadle Aréna. V roku 2015 vyšiel jeho text „Daruj mi kľúč“ na albume Dych od Roba Grigorova.

Osobný život

Matej Koreň sa narodil v Lučenci a vyrastal v neďalekej obci Mučín. Od malička sa venoval umeniu rôzneho druhu. Prvý stupeň základnej školy absolvoval na ZŠ Mučín (1993 – 1997). Druhý stupeň na ZŠ Vajanského v Lučenci (1997 – 2002). Na strednú školu chodil na Gymnázium B. S. Timravy (2002 – 2006). V tomto období (2003) mu diagnostikovali cukrovku I. typu. Po strednej škole bol prijatý na Fakultu architektúry STU v Bratislave (2006) a o rok neskôr (2007) na Fakultu masmediálnej komunikácie UCM v Trnave. Ani jedno z vysokoškolských štúdií však kvôli zaneprázdnenosti v hudobnej oblasti nedokončil. Okrem hudby má niekoľko ďalších tvorivých dispozícií. Vo voľnom čase kreslí, maľuje, píše poéziu a prózu. Číta hlavne náučné, psychologické a motivačné knihy, venuje sa skúmaniu alternatívnej liečby najmä v oblasti diabetu. Vyznáva učenie feng-šuej, karmu a tvrdí, že v živote je potrebná predovšetkým rovnováha. Momentálne žije v Bratislave, je slobodný a bezdetný.
Plavno (potok)

Plavno je potok na Hornom Pohroní, na území okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 4,2 km a je tokom III. rádu.
Vasilij Grigorievič Lazarev

Mladosť a výcvik

Už na základnej škole sa rozhodol, že bude pilotom. Neskôr sa prihlásil na Sverdlovskú špecializovanú školu vojenského letectva, ale pretože sa na túto školu spolu s ním nedostal jeho najväčší kamarát, zvolil si Sverdlovský lekársky inštitút. V treťom ročníku volil špecializáciu na chirurgiu. V roku 1951 nastúpil na základnú vojenskú službu, dostal sa na vojenskú fakultu saratovského lekárskeho inštitútu. Po štátnici bol vymenovaný za vojenského náčelníka nemocnice. Zostal len krátko, pretože využil ponuku a pokračoval v štúdiu na čugujevskom leteckom učilišti.
Potom si osvojil profesiu skúšobného pilota. Skúšal rôzne záchranné prostriedky, výškové obleky a dostal sa aj na skúšku výškového stratostatu, laboratória Volga. Potom sa dostal aj ku skúškam zariadení pre kozmické lety a nakoniec aj ako všestranný a skúsený výskumník na štart kozmickej lode Sojuz. V tíme kozmonautov bol vedený od roku 1966.
Dejiny esperanta

Vznik esperanta

Zamenhof sa narodil v Białystoku, národnostne veľmi zmiešanom meste. Obyvatelia žili v neustálom nepriateľstve, spoločenské a národnostné roztržky boli na dennom poriadku. To priviedlo Zamenhofa na myšlienku, že ak by si ľudia rozumeli tak by sa stýkali priateľsky a v mieri. Už ako študent gymnázia sa zaoberal myšlienkou vytvoriť medzinárodný jazyk pre dobro ľudstva a ku koncu svojho štúdia v roku 1878 bol jeho projekt Lingwe uniwersala prakticky hotový. Zamenhofov otec, učiteľ jazykov, považoval túto prácu za márnu a utopistickú a teda zničil rukopis, ktorý mu jeho syn zveril. Počas svojho štúdia zdravovedy v Moskve a Varšave v rokoch 1879 – 1885 opäť začal pracovať na svojom jazykovom projekte. Počas šiestich rokov ho skúšal na praktických záležitostiach, napríklad na prekladoch literatúry, opravoval a vylepšoval až ho nakoniec v roku 1887 vydal pod pseudonymom dr. Esperanto (Dr. Dúfajúci) v knihe Lingvo Internacia (Medzinárodný jazyk). Neskôr používatelia tohto jazyka tento jazyk premenovali podľa tohto pseudonymu.

Prvé opravy

Od používateľov jazyka dostal Zamenhof stovky nadšených a súhlasných listov ale aj rady a návrhy na zmeny. Zamenhof si tieto návrhy zaznamenával a v roku 1894 ich začal uverejňovať v prvom esperantskom časopise Esperantisto, ktorý vychádzal už od 1889 v Norimbergu. Vydávanie časopisu umožnil L. Einstein, nemecký novinár, jeden z najoddanejších a idealistických spolupracovníkov dr. Zamenhofa. Einstein svojimi brožúrami a článkami položil základ esperantského hnutia v Nemecku. Z ďalších finančných problémov zachránil časopis H. Trompeter, nemecký zememerač, ktorý zabezpečil všetky výdavky s vydávaním časopisu. V tomto časopise dal Zamenhof dvakrát hlasovať o návrhoch na zmeny v jazyku, väčšina však hlasovala proti zmenám a priala si aby jazyk ostal bez zmien. Po hlasovaní skončili všetky jazykové otázky, s nimi aj neplodná doba a začala doba voľného rozvoja.

Rozvoj esperanta

Roku 1912 sa dr. Zamenhof počas ôsmeho Svetového kongresu esperanta vzdal svojej oficiálnej úlohy v esperantskom hnutí. Desiaty kongres sa mal uskutočniť roku 1914 v Paríži, prihlásilo sa naň skoro 4 000 ľudí, ale začínajúca sa svetová vojna ho znemožnila a Zamenhof sa do svojej vlasti dostal len okľukou cez Škandináviu.

Po prvej svetovej vojne

Po prvej svetovej vojne vzbudila túžba po miery nové nádeje a esperanto sa pozoruhodne šírilo. Prví povojnový kongres sa konal v Haagu v roku 1920. V roku 1921 sa konal 13. svetový kongres v Prahe s účasťou skoro 3 000 ľudí z 35 krajín. V roku 1929 bolo v novom viedenskom hrade otvorené Esperantské múzeum ako súčasť Rakúskej národnej knižnice. Jeho zakladateľom a vtedajším riaditeľom bol H. Stefner.
Édon

Poloha

Obec má rozlohu 16,49 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 256 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marek Čulen

Životopis

Pochádzal z chudobnej roľníckej rodiny. Pred prvou svetovou vojnou dvakrát dlhodobo pracovne pobýval v USA. Odišiel tam v roku 1906 a v Chicagu sa angažoval v robotníckych spolkoch.
V januári 1921 patril medzi hlavných aktérov zjazdu sociálno demokratickej ľavice v Ľubochni a Ružomberku, kde kryštalizovala budúca komunistická strana na Slovensku a Podkarpatskej Rusi. Na ustanovujúcom zjazde KSČ potom bol zvolený za náhradníka ÚV KSČ. V rokoch 1922–1923 bol krajským tajomníkom strany v Bratislave. Z tejto funkcie odišiel a bol obvodným dôverníkom v rodnom meste Brodské. V tom istom roku po vzniku takzvanej Roľníckej internacionály sa stal hlavným organizátorom komunistov medzi maloroľníkmi. Počas frakčných sporov v 1. polovici 20. rokov vo vnútri KSČ predstavoval ľavicové krídlo, ktoré v roku 1924 kritizovalo centristickú politiku funkcionárov ako bol Bohumír Šmeral.
V parlamentných voľbách v roku 1925 sa stal poslancom Národného zhromaždenia. V roku 1929 ale v súvislosti s frakčným bojom vo vnútri KSČ (nástup skupiny mladých, radikálnych komunistov: takzvaní „Karlínští kluci“, ktorí do vedenia KSČ sprevádzali Klementa Gottwalda) bol zo strany vylúčený a v júni 1929 sa stal členom nového poslaneckého klubu nazvaného Komunistická strana Česko-Slovenska (leninovci). Profesiou bol podľa údajov z roku 1925 maloroľníkom v Brodskom.
Po sebakritike mu v roku 1932 členstvo v KSČ vrátili a bol dosadený na post predsedu Svazu malorolníků a domkářů. Počas druhej svetovej vojny pôsobil v zahraničnom politbyre KSČ v Moskve (KSČ ho do sovietskeho exilu vyslala roku 1939, bol členom predsedníctva Všeslovanského výboru). V septembri 1944 priletel na Slovensko, kde sa zapojil do akcií domáceho odboja v rámci Slovenského národného povstania.
Po oslobodení bol v marci 1945 kooptovaný do Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. V rokoch 1950–1955 bol členom predsedníctva ÚV KSS. IX. zjazd KSČ ho zvolil za člena ÚV KSČ. V roku 1955 a 1957 získal Rad republiky. Zastával aj početné ďalšie funkcie. Vo februári 1948 sa stal predsedom Jednotného zväzu slovenských roľníkov. Funkciu si podržal do roku 1952. V rokoch 1951–1953 zasadal v slovenskom Zbore povereníkov ako povereník poľnohospodárstva.
V auguste 1945 bol delegátmi národných výborov zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady. Zasadal tu do roku 1946. V rokoch 1945 –1946 bol aj poslancom československého Prozatímního Národního shromáždění a v rokoch 1946–1948 Ústavodárného Národního shromáždění. V rokoch 1948–1957 zasadal v Národním shromáždění. Po jeho smrti ho v poslaneckom kresle nahradil Michal Chudík.
K roku 1954 sa profesne uvádza ako predseda JRD v obci Brodské.
Zomrel v decembri 1957 po dlhej a ťažkej chorobe.
V parku vedľa Úradu vlády v Bratislave (medzi Leškovou a Námestím Slobody) mu v roku 1978 odhalili bronzový pomník v nadživotnej veľkosti. Autormi sú akademický sochár Môťovský a architekt Ďurkovič. Pomníky s bustami mal odhalené aj v Brodskom a Senici. Tie ale boli po roku 1989 odstránené.
Emre Toraman

Kuriozita

V marci 2009 si v zápase tureckej ligy Eskişehirspor - Bursaspor (1:2) strelil dva vlastné góly.
Klokočovská ikona Bohorodičky

Klokočovská ikona Bohorodičky je divotvorná ikona z obce Klokočov.
V roku 1670 sa v Klokočovskom chráme modlil pred ikonou Bohorodičky zhromaždený ľud keď pred Michalovcami stálo heretické vojsko. Letopisec uvádza, že počas bohoslužby sa obraz zatemnil a z očí Bohorodičky začali padať slzy. Tento zázrak videli nielen miestni obyvatelia ale aj heretické vojsko, ktoré prišlo až sem. Heretici strhli ikonu z ikonostasu, tvár Bohorodičky prerezali nožom a ikonu prebodli kopijou. Obraz však namiesto slzenia začal silno plakať. V noci heretici cerkev zapálili. Ikona však bola zachránená a odnesená do Prešova.
Ikona sa potom dostala do Mukačeva, neskôr na nejaký čas do Turecka, napokon bola odnesená do Viedne. Prešovský magistrát žiadal jej navrátenie, ale nebolo mu vyhovené. Bola však vyhotovená jej kópia, ktorá bola privezená do Prešova. Z nej boli v Prešove vytvorené ešte dve kópie. Jedna z nich je dnes v Užhorode, druhá v Klokočovskej gréckokatolíckej cerkvi.
Arbori

Poloha

Obec má rozlohu 20,03 km². Najvyšší bod je položený 882 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ortenau (krajinský okres)

Geografia

Západná časť okresu Ortenau leží v údolí rieky horný Rýn, východnú časť tvorí pohorie Schwarzwald (Čierny les). Najvyššie vyvýšenie okresu je vrch Hornisgrinde (1 164 m), ktorý sa nachádza na severovýchode okresu. Najnižší bod (124,3 m) je v údolí rieky Rýn na severe.
Koloman Peťko

Životopis

Základnú školu navštevoval v Slovenskej Ľupči, gymnázium v Banskej Bystrici (1892-1896). Štúdium na Právnickej fakulte v Budapešti nedokončil, roku 1902 získal notársky diplom.
Pracoval v štátnej správe, pracovník i podpredseda ONV vo Zvolene. Prívrženec Československej sociálnej demokratickej strany, neskôr KSS. Účastník zjednocovacieho zjazdu KSS a soc. demokracie v Banskej Bystrici. Autor príručiek a článkov o štátnej a samosprávnej administratíve. Redigoval Novohradský hlas. Majiteľ zbierky 1 254 pečatí prevažne z konca 19. a začiatku 20. storočia, ktorá je uložená v Štátnom okresnom archíve na Ostrej Lúke.
Mercury-Atlas 6

Priebeh letu

Misia Mercury 6 odštartovala 20. februára 1962 po neuveriteľných desiatich odkladoch. Štartovacia zostava pozostávala z nosnej rakety Atlas, ktorá na svojom vrchole niesla kužeľovitú vesmírnu loď pomenovanú Friendship 7. Po štarte bola loď navedená na eliptickú obežnú dráhu vo výške 161 až 261 km so sklonom k rovníku 32,54°. Jeden obeh okolo Zeme jej trval 88,47 minúty. Po navedení na obežnú dráhu Glenn ohlásil, že let znáša vcelku dobre, až na zvýšenú teplotu v kabíne. Hlavným cieľom letu bolo otestovanie novej vesmírnej lode na obežnej dráhe. Program letu pôvodne počítal s fotografovaním v infračervenej a ultrafialovej oblasti spektra. Astronaut mal tiež zaznamenať množstvo pozorovaní voľným okom. Z tohto plánu však nebolo praktizované takmer nič, pretože už pri prvom oblete sa ohlásili prvé vážne problémy. V riadiacom stredisku zaznamenali telemetrický signál hlásiaci uvoľnenie tepelného štítu. Tepelný štít je nevyhnutný pre ochranu lode pri prechode riedkymi vrstvami atmosféry počas pristávania. Jeho strata ešte vo vesmíre by znamenala pre Glenna istú smrť. Našťastie, štít bol ešte stále k lodi pridržiavaný trojicou lán, ktoré pridržiavali na svojom mieste aj brzdiace rakety. Po bleskových rozhovoroch medzi riadiacim strediskom, leteckou továrňou v St. Louis (ktorá kabínu vyrobila) a ústredím NASA vo Virgínii sa napokon podarilo nájsť riešenie: tým, že sa neodhodia rakety, zostanú na lodi aj laná, ktoré tam tepelný štít držia. Pôvodne však bolo v pláne odhodiť rakety ešte pred vstupom do atmosféry. Nikto nevedel s istotou povedať, aké následky bude mať ponechanie rakiet na lodi počas pristávacieho manévru.
Problém s tepelným štítom však nebol jedinou závadou. Teplota vo vnútri lode sa zvyšovala až na 41 °C. Pokazilo sa zariadenie zabezpečujúce automatickú stabilizáciu kabíny a Glenn musel prejsť na ručné riadenie.
Po troch obehoch Zeme sa Friendship 7 vrátila späť do zemskej atmosféry. Krátko pred začatím brzdiaceho manévru riadiace stredisko odporučilo Glennovi, aby neodhadzoval brzdiace rakety. Rakety sa počas zostupu rozpadli a zhoreli, samotný tepelný štít však zostup vydržal. Loď dosadla na hladinu Atlantického oceánu v rovnaký deň, ako odštartovala, o 19:43:02 svetového času. Glenn bol hneď po pristátí povýšený a stal sa národným hrdinom. V roku 1964 odišiel z NASA do politiky, ale do vesmíru sa ešte raz pozrel, a to v roku 1998 ako člen posádky letu STS-95 raketoplánu Discovery.
Saint-Hilaire-la-Forêt

Poloha

Obec má rozlohu 10,88 km². Najvyšší bod je položený 38 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 611 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE