google/wiki40b huggingface dataset:
Kábul

Prírodné podmienky

Kábul leží v údolí rieky Kábul uprostred pohoria Asmai a Šir-Davaza. Mesto leží v nadmorskej výške okolo 1 760 m, najnižší bod je vo výške 1 720 m n. m., najvyšší vo výške 1 850 m n. m. V júli sa priemerná teplota pohybuje okolo 25 °C, v januári klesá tesne pod bod mrazu. Najviac zrážok spadne v apríli, v tomto mesiaci činí úhrn 100 mm. Naproti tomu v júli spadne priemerne iba 5 mm zrážok.

Dejiny mesta

Kábul bol založený v 1. tisícročí pred Kr. na dôležitej obchodnej ceste do Indie. Prvé zmienky o meste možno nájsť vo védách, svätých knihách indických Árjov, ktoré vznikali v období od roku 1500 pred Kr. do roku 400 pred Kr. Nazývajú ho Kubhá Kóphén. Geograf Strabón ho na začiatku nášho letopočtu označil ako Kóphés, v polovici 2. storočia ho Ptolemaios nazýva Kóa. V roku 1221 bol Kábul vyplienený Džingischánom, v roku 1504 ho ovládol Bábur, potomok Tamerlána a urobil z neho hlavné mesto svojej ríše Veľkých Mogulov (Mughalov). Mogulovia (Mughalovia) sa tu pri moci udržali až do roku 1738, kedy ich vyhnal perzský vládca šáh Nadir. V roku 1747 sa Kábul dostal pod nadvládu afganského štátu založeného Ahmadšáhom. V roku 1773 Timuršáh, syn Ahmadšáha, učinil z Kábulu hlavné mesto ríše (na úkor Kandaháru). Neskôr sa ríša rozpadla na štyri kniežatstvá, jedno z nich bolo kábulské. V rokoch 1839-41, 1842 a 1880 bolo mesto obsadené britskými vojskami. Po tretej afganskej vojne v roku 1919 získal Afganistan ako kráľovstvo plnú nezávislosť a Kábul sa stal jeho hlavným mestom.

Dnešné mesto

Mesto Kábul sa delí na dve časti: na starý Kábul a nové mesto. Starý Kábul sa nachádza na pravom brehu rieky, nové mesto na ľavom. Najstaršia časť celého mesta leží na úpätí horského chrbta Šir-Davaza. Uchovali sa tu i ruiny starovekých hradieb s pevnosťou Bala Hišar. Neďaleko tejto pevnosti stojí stĺp oslobodenia. Čím ďalej ležia mestské časti od tejto oblasti, tým vyzerajú modernejšie. V meste môžeme nájsť bývalý Kráľovský palác a rezidenciu veľvyslanectva, ďalej je zachovaných niekoľko pomníkov na pamiatku boja afganských obyvateľov za nezávislosť. Historické múzeum založené v roku 1918 má veľkú a bohatú zbierku mincí z obdobia pred príchodom islamu. Väčšina pamiatok však bola v priebehu histórie (už od obdobia prvej anglickej okupácie) zničená.
Marant

Poloha

Obec má rozlohu 3,88 km². Najvyšší bod je položený 96 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 66 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Damme

Obyvateľstvo

Mesto má približne 10 839 obyvateľov (2010).
Chania

Chania (grécky: Χανιά, turecky: نيه - Hanya, staršia forma názvu: Chanea) je prístavné mesto ležiace na severozápadnom pobreží gréckeho ostrova Kréta.
V meste žije 55 000 obyvateľov a je tak po Iraklione druhým najľudnatejším mestom ostrova.
Už v roku 2000 pred Kr. bola Chania jedným z centier Minojskej kultúry, neskôr sa tu striedali kultúry Ríma, Byzancie, Benátok, Osmanskej ríše a Grécka. Chania bola do roku 1972 hlavným mestom ostrova, dnes je centrom rovnomennej krajskej jednotky.
Prosačov

História

Obec je doložená z roku 1363 ako Prozach, neskôr ako Prozachov (1410), Prosaczow (1773), Prossacz (1786), Prosáčov (1920), Prosačov (1927); po maďarsky Proszács, Porszács.
Patrila panstvu Čičava, od 17. storočia Szulyovszkovcom. V roku 1715 mala 7 opustených a 11 obývaných domácností, v roku 1787 mala obec 20 domov a 160 obyvateľov, v roku 1828 mala 20 domov a 156 obyvateľov. 
Chovali dobytok, pálili uhlie, v rokoch 1850 - 1880 sa mnohí vysťahovali. Obec si dodnes zachovala poľnohospodársky ráz. JRD bolo založené v roku 1958. Časť obyvateľov pracovala v priemyselných podnikoch v Prešove.

Príroda

Prosačov leží na južnom úpätí Nízkych Beskýd v doline pravostranného prítoku Voľanského potoka. Nadmorská výška v strede obce je 190 m n. m. a v chotári 180-419 m n. m. Mierne zvlnený povrch chotára tvoria horniny bradlového pásma a treťohorný flyš. Nesúvislý les je iba v severnej časti (hrab, borovica).
Grainville-Ymauville

Poloha

Obec má rozlohu 6,29 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 411 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zóny odolnosti

Zóny odolnosti rastlín (z anglického hardiness zone) sú zóny, ktoré určujú geografické regióny, v ktorých je schopný daný rastlinný druh existovať. Definované sú teplotnou odolnosťou rastliny a minimálnou teplotou, ktorú je druh schopný prežiť.
Zóny boli po prvýkrát vytvorené United States Department of Agriculture (USDA) a následne boli prevzaté aj pre ostatné regióny sveta. Určené sú minimálnou teplotou nameranou počas zimy (definované ako priemerná minimálna ročná teplota). Takže ak 5 po sebe idúcich zím je minimálna zimná teplota −14 °C, −12 °C, −8 °C, −16 °C, a −13 °C znamená to, že výsledna minimálna teplota je −12.6 °C, a územie patrí do zóny 7.
Väčšina územia Slovenska a Česka patrí do zóny 6, najvyššie polohy do zóny 5.

Výhody a nevýhody

Zóny odolnosti sú užitočné v mnohých prípadoch, pretože extrémne (najnižšie) zimné teploty sú hlavným faktorom ovplyvňujúcim prežívanie rastlín a rozhodujú o tom, či sa dá druh pestovať vonku vo voľnej pôde na danom mieste alebo nie. Najväčšou nevýhodou je, že v tejto škále nie sú započítavané letné teploty. Takto miesta, ktoré môžu mať rovnakú minimálnu zimnú teplotu, ale výrazne rozdielne letné teploty, budú spadať do rovnakej zóny. Preto napríklad Shetlandy a južná Alabama, obe sú v zóne 8 a 9 a majú rovnaké zimné minimá, ale ich klíma je veľmi rozdielna. V lete kontinentálna klíma Alabamy je o 20 °C teplejšia ako oceánická klíma Shetland, a preto len malé množstvo rastlín sa dá pestovať na oboch miestach. Shetlandy majú 1 až 8 dní v roku teplotu nad 30 °C, zatiaľ čo Alabama 61 až 150. V praxi to znamená, že druh, ktorý sa dá pestovať v USA a bez problémov jeho semená dozrievajú, sa na Shetlandich pestovať nedá, pretože mu nikdy nedozrejú semená.
Austrália, hoci je obklopená oceánom, je suchšia než Európa alebo USA. Čísla stupnice odolnosti v Austrálii sú iné ako pre USA, ale obe stupnice sú vzájomne prevoditeľné.
Odolnosť rastlín znamená schopnosť prežívania rastlín v podmienkach určitého miesta, vrátane odolnosti voči teplu, pôdnej vlhkosti, zrážkam a pod. Mapy odolnosti vyjadrujú iba odolnosť voči nízkym teplotám, a sú veľmi zjednodušené (neberú do úvahy mikroklimatické rozdiely). Napríklad sú rastliny zasiahnuté viac jednou extrémne nízkou nočnou teplotou alebo počet mrazových dní (teda dĺžka zimy) je dôležitejšia? V skutočnosti oba faktory sú dôležité. Ďalší aspekt je, že rastlina môže nejaký čas prežiť v danom území ale jeden zriedkavý mrazový deň ju môže zabiť.
Nízka teplota nie je jediný faktor ovplyvňujúci prežitie rastlín. Rovnako dôležitá je aj vysoká letná teplota, zrážky, pôdna reakcia, pôdna teplota. Taktiež mnohé rastliny aby kvitli a teda mohli vytvoriť semená a v danom území tak dlhodobo prežívať potrebujú, potrebujú určitý pomer dňa a noci.
Bourg (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 10,54 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 169 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Steven Alan Hawley

Mladosť a výcvik

Narodil sa v kansaskom meste Ottawa, ale za svoje rodné mesto uvádza Salinu. Vysokoškolské vzdelanie inžiniera astronomickej fyziky získal na univerzite v Kansase roku 1973. Na kalifornskej univerzite v Santa Cruz roku 1971 obhájil doktorát astrónomie. Do strediska výcviku kozmonautov v NASA bol vybraný v roku 1978 ešte slobodný ako astronaut, špecialista na astronómiu. Oženil sa Eileen M. Keeganovou z Redondo Beach.

Po rokoch

V NASA zostal v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone, v roku 1993 tam pracoval ako člen vedenia.
Vaľkovský potok

Vaľkovský potok je potok na rozhraní regiónov Novohrad a Gemer, vo východnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Suchej, meria 3 km a je tokom IV. rádu.

Prameň

Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, západne od kóty Ceriny (506,7 m n. m.), v lokalite Líščie diery v nadmorskej výške približne 480 m n. m.
Stenay (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,16 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 755 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Český lev

Český lev je české filmové ocenenie, ktoré udeľuje Česká filmová a televízna akadémia od roku 1993. Vlastnú cenu tvorí krišťáľová socha leva.
Elektrón

Elektrón je elementárna častica v obale atómu s jednotkovým záporným nábojom. Je 1 836-krát ľahší ako protón a približne 1 839-krát ľahší ako neutrón. Hmotnosť elektrónu je 9,1093826×10⁻³¹ kg.

Úvod

Slovo elektrón bolo prvýkrát použité v roku 1891 írskym fyzikom Georgeom Johnstonom Stoneym a je odvodené zo spojenia elektrická sila. Pôvodom pochádza z gréckeho slova ηλεκτρόνιο znamenajúceho jantár. Joseph John Thomson sa považuje za prvého fyzika, ktorý určil pomer jeho náboja a hmotnosti a považuje sa za objaviteľa elektrónu.
Vnútri atómu elektróny obklopujú v elektrónovej konfigurácii jadro pozostávajúce z protónov a neutrónov. Zmeny v elektrickom poli spôsobené rozdielnym počtom elektrónov a ich rozdielnou konfiguráciou určujú chemické vlastnosti prvkov. Tieto polia hrajú základnú úlohu v chemických väzbách v chémii.
Elektróny v pohybe vytvárajú elektrický prúd a magnetické pole. Niektoré druhy elektrických prúdov nazývame elektrina.
Naše chápanie v správaní sa elektrónov bolo značne upravené počas minulého storočia, pričom najväčšie pokroky sa dosiahli rozvinutím kvantovej mechaniky, ktorá priniesla myšlienku vlnovo-časticovej povahy, teda javu, pri ktorom elektróny vykazujú tak vlnové, ako aj časticové vlastnosti. Nemenej dôležité boli pokroky v poznatkoch, ako elektróny interagujú s inými časticami v fyzike častíc.

Klasifikácia

Elektrón patrí do jednej triedy subatómových častíc nazývaných leptóny, o ktorých si myslíme, že sú základné (čiže sa nedajú rozbiť do menších častíc).
Podobne ako ostatné častice, aj elektróny sa môžu správať ako vlny. Tento jav nazývame vlnovo-časticová dualita (alebo komplementarita podľa Nielsa Bohra), ktorý môžeme demonštrovať na dvojštrbinovom experimente.
Antičastica elektrónu sa nazýva pozitrón a má rovnakú hmotnosť, ale kladný elektrický náboj. Objaviteľ pozitrónu Carl David Anderson navrhol premenovať štandardný elektrón na negatrón a slovom elektrón nazvať obidve častice, s kladným i záporným nábojom. Táto myšlienka sa však nikdy neuchytila.
Hetéra

Hetéra (starogr. ἑταῖραι – hetairai) bola v starovekom Grécku slobodná žena s voľným spôsobom života, žena oddávajúca sa prostitúcii.
Výraz hetéra bol starovekom Grécku eufemizmom pre ženu podnikajúcu v oblasti sexu. Hetéry boli dostupné ako na uliciach, tak v nevestincoch alebo ako uznávané kurtizány. Mali slobodnejší život než iné ženy a mohli vlastniť majetok. Museli však platiť dane (boli zrejme vyššie tak ako aj u iných profesiách s nadpriemernou mzdou) a v mnohých mestských štátoch mali i legálnych telesných strážcov. V archaickom období (v časoch Homéra) alebo v Sparte boli neznáme. Väčšinu informácii o nich máme z 5. – 3. stor. pred Kr. (hlavne z Atén).
Mnohé hetéry pochádzali z vysokých vrstiev. Tie si väčšinou (i vzdelaní) muži najímali na hostiny a večierky (na tzv. symposia, kde sa muži niekedy oddávali aj erotickým hrám). Hetéry boli často vysoko uznávané, pestované a vzdelané ženy, schopné diskutovať o politike, poézii či filozofii. Ovládali umenie tanca, spevu i hudby, ale mužom sa (takmer vždy) oddávali za peniaze. Tieto hetéry (kultivované spoločníčky) však stáli v obchode s láskou na najvyššom stupni.
Hetéra sa mohla stať i milenkou muža, takou bola napr. aj Aspasia, milenka aténskeho politika Perikla. Aténska hetéra Thais, milenka Alexandra Veľkého sa po jeho smrti (323 pred Kr.) presunula ku stratégovi Ptolemaiovi a po jeho boku sa dostala na egyptský trón. Zostarnuté hetéry mohli spravovať nevestince.
Prostitúciu vykonávali aj posvätné chrámové otrokyne (hieroduloi hetairai - chrámové hetéry), hlavne v chrámoch bohyne Afrodity. Ich pôvod siaha zrejme na Blízky východ.
Mravec hôrny

Opis

Robotnice sú dvojfarebné, červené a tmavo hnedé až čierne. Na chrbte hlavy a promesonotumu majú čiernu škvrnu, ktorej veľkosť sa môže líšiť. Oči majú pokryté zopár mikroskopickými chĺpkami. Zvyšok tela až na záhlavie a nohy majú sporadicky pokrytý dlhými, vzpriamenými chĺpkami. Tento druh mravca je polymorfický, veľkosť robotníc sa pohybuje medzi 4,5 – 9 mm a kráľovnej medzi 12 – 15 mm.

Opis kolónie

Hniezda týchto mravcov sú veľké, nápadné kopulovité kopy, pozostávajúce z trávy, vetvičiek alebo ihličia, často postavené pri práchnivejúcom pni, zvyčajne umiestnené na lesných čistinkách, kde na ne môžu dosiahnuť slnečné lúče. Veľké kolónie môžu mať 100 000 až 400 000 robotníc a 100 kráľovien. F. rufa je vysoko polygénny a často prijíma mladé oplodnené kráľovné z vlastnej materskej kolónie, čo vedie k starým, viackráľovnovým hniezdam, ktoré môžu obsahovať viac ako sto kráľovien produkujúcich vajíčka. Tieto hniezda môžu často merať niekoľko metrov do výšky a šírky. F. rufa je veľmi agresívne teritoriálna a často napadá a zabíja iné druhy mravcov v oblasti. "Svadobné lety" (lety počas, ktorých sa plodné samice a samce pária vo vzduchu,) sa uskutočňujú počas jari a často sú sprevádzané veľmými bojmi medzi susednými kolóniami, vrámci obnovy teritoriálnych hraníc. Nové kolónie vznikajú delením už existujúcich kolónií alebo spôsobom dočasného sociálneho parazitizmu, pričom hostiteľmi sú druhy skupiny F. fusca, najmä F. fusca a F. lemani. Počiatočné  kolónie F. rufa  boli tiež zaznamenané v hniezdach F. glebaria, F. cunnicularia a podobných druhov vrátane rodu Lasius. Kráľovná F. rufa vyženie existujúcu kráľovnú hniezda, nakladie vajíčka a existujúce robotnice sa starajú o jej potomstvo, až kým potomstvo úplne nepreberie hniezdo.

Potrava

Primárna potrava F.rufa je sladký sekrét vošiek, ale lovia aj na bezstavovce, ako je hmyz a pavúky, ale vo veľkých množstvách konzumujú aj mŕtve rastliny či živočíchy. Tiež bolo pozorované kŕmenie sa živicou a inými rastlinnými tekutinami. Prispievajú aj k rozširovaniu rastlín ako sú paprade a iné rastliny, ktoré majú olejnaté semienka, ktorých pach ich priťahuje. Tento druh mravcov požiera len mastnú časť semienka, zvyšok vynášajú von z hniezda a odhadzujú. Trasy na ktorých hľadajú potravu, môžu byť až 100 metrov dlhé. Väčšie robotnice boli pozorované, zbierať potravu ďalej od hniezda. F. rufa sa bežne používa v lesníctve a často sa nasádza do oblasti ako forma ochrany proti škodcom.
Arborétum

Arborétum je špeciálna botanická záhrada, ktorá obsahuje dreviny (stromy a kríky) pre študijné a výskumné účely.
Arborétum môže byť špecializované na jednotlivé rody (čeľade, a podobne), napríklad arborétum v ktorom rastú borovicorasty sa nazýva Pinetum. Okrem vedeckovýskumného charakteru slúžia aj ako záhrady a turistické miesta. Kladú dôraz na záhradnú architektúru.
Žirafa núbijská núbijská

Opis

Žirafa núbijská núbijská má hnedé škvrny obdĺžnikovitého tvaru so sivastým podkladom. Škvrny chýbajú na spodných častiach končatín, ktoré sú krémovej farby.

Výskyt

Údaje o počtoch vo voľnej prírode sa rôznia, od 650 do 2350 jedincov. Obýva východnú časť južného Sudánu, Kamerun, Čad a Kongo.
9969 Braille

Objav a pomenovanie

9969 Braille bol objavený 27. mája 1992 astronómami E. F. Helinom a K. J. Lawrencem pracujúcimi v observatóriu Palomar. Získal dočasné označenie 1992 KD až kým bol pomenovaný. Neskôr bol premenovaný na Braille na počesť Louisa Brailleho.

Obežná dráha

Braille má nezvyčajnú inklináciu obežnej dráhy, ktorá patrí do vzácnej skupiny asteroidov nazývaných Mars križujúce asteroidy. Simulácia týchto obežných dráh vedcami projektu Deep Space 1 potvrdzuje ich neskorší vývin na blízkozemské planétky niekedy okolo roku 6000. Ich eliptická obežná dráha zahŕňa viac ako polovicu vzdialenosti od Slnka k Jupiteru.

Fyzikálna charakteristika

Braille je planétka typu Q zložená väčšinou z olivínu a pyroxénu. Skoršie pozemské pozorovania predpokladali, že by to mohla byť planétka typu V so zložením podobných oveľa väčšiemu 4 Vesta. Ide o nepravidelný asteroid s rozmermi 2,1 km x 1 km x 1 km.

Prieskum

Podrobné informácie o Braille prichádzajú hlavne zo sondy Deep Space 1, ktorá preletela okolo tohto asteroidu vo vzdialenosti 26 km 29. júla 1999 a z rozsiahlych pozemských pozorovaní uskutočnených počas konjunkcie s touto misiou. V čase keď sa Deep Space 1 priblížil k Braille, zlyhal jeho ultrafialový spektrometer, ale odoslal dva CCD obrázky s priemerných rozlíšením a tri obrázky infračerveného spektra počas preletu. Aj keď sa sonda priblížila k asteroidu na vzdialenosť 26 km, tieto fotky boli urobené zo vzdialenosti 14 000 km kvôli problémom so sledovacím systémom.
Hlavným cieľom misie Deep Space 1 bolo testovanie technológie, ale stretnutie s 9969 Braille malo veľkú výskumnú hodnotu. Braille bol prvý malý osamelý asteroid pozorovaný z tak malej vzdialenosti.
Pilot

Pilot (iné názvy: letecký pilot, letec) je osoba riadiaca alebo majúca povolenie na riadenie lietadla, prípadne aj kozmickej lode, alebo len veliteľ lietadla. Podrobnejšie o definícii pozri nižšie.

Charakteristika

Civilní piloti lietajú pre rekreačné účely, alebo profesionálne pre aerolínie a iné letecké spoločnosti. Piloti, ktorí chcú lietať pre aerolínie na to musia mať kvalifikáciu. Piloti začlenení do posádky majú pozíciu kapitána (alebo veliteľa), prvého dôstojníka, druhého dôstojníka a môžu aj získať kvalifikáciu a lietať ako letoví inžinieri.
Vojenskí piloti sú trénovaní na letecké súboje, útoky na pozemné ciele, nebojové operácie, podporné operácie a v niektorých prípadoch aj na záchranné operácie.
Niektorí vojenskí piloti sú súčasne aj civilnými pilotmi, hoci certifikáty a licencie v civilnom a vo vojenskom letectve nemajú rovnaké predpisy. V niektorých krajinách má veľa, či dokonca väčšina, pilotov civilných letov vojenskú minulosť. No vo väčšine krajín zamestnávajú aerolínie civilných pilotov, i keď sú ich zamestnancami aj bývalí vojenskí piloti.
V prípade pilotovaných vesmírnych letov je pilotom osoba, ktorá priamo riadi vesmírne plavidlo (raketoplán, raketu) a nachádza sa v ňom. Veliteľ daného plavidla nesie za plavidlo priamu zodpovednosť.
K 31. decembru 2005 bolo v Spojených štátoch podľa odhadov Federálneho leteckého úradu (Federal Aviation Administration) 609 737 aktívnych pilotov s licenciou. Z tohto počtu bolo 6 percent (36 584) žien. V štáte Aljaška je najväčší počet pilotov na obyvateľa, 1:78; z celkového počtu 663 661 obyvateľov je 8 550 pilotov.
Laborec

Názov

Pomenovanie rieky má základ lab, ktorého pôvod je v indoeurópskom albh, s významom biely. To znamená bielu, svetlú rieku, podobne ako napríklad Labe. To dosvedčuje prastaré slovanské osídlenie. 
Podľa Melicha je názov Laborec odvodený z turecko-bulharského Albars, z čoho by podľa neho bolo v bulharsko-slovenskom bolo Lobors alebo Labors, z neho staromaďarsky Laborzsu alebo Laborszu, potom Laborc, s obmenami Laborc, Labruc, Labrac. Z maďarčiny podľa neho prešlo meno do slovenčiny a ukrajinčiny vo forme Laborca. Jeho význam by teda bol „hrdinský pardál“.
Podľa povesti (autor Anonymova kronika) je rieka pomenovaná po slovanskom (bielo-chorvátskom, rusínskom) veľmožovi Laborcovi, ktorý vládol v 9. storočí Užhorodu.

Tok

 Laborec pramení v Nízkych Beskydách na území Slovenska v nadmorskej výške 682 m n. m. a je dlhý 129 km. Priberá prevažne ľavostranné, pomerne rozvinuté prítoky Výravu, Udavu a Cirochu, s ktorými nad Humenným spolu vytvárajú vejár tokov. Ďalej rieka obteká pohorie Vihorlat a prechádza do nížiny, kde zmierňuje svoj sklon. Po dlhšom bezprítokovom úseku sa zlieva s veľkým ľavostranným prítokom Uhom, ktorého väčšia časť povodia sa nachádza v Zakarpatskej Ukrajine (1 613 km², čo je 61%). 
Zaujímavý je aj historicky zdokumentovaný posun toku rieky zo smeru, ktorý tvorili obce postavené popri rieke pod Strážským, ako Pusté Čemerné a Lesné. Tok rieky sa presunul po stáročia o niekoľko kilometrov na východ do súčasnej podoby.

Povodie

Plocha povodia Laborca je 4 522,5 km², pričom na ľavostranné povodie pripadá 4 076,7 km² a na pravostranné 445,8 km². Je to podmienené morfológiou povodia a tým, že prijíma väčší ľavostranný prítok Uh, ktorý svojou plochou podstatne zväčšuje ľavostranné povodie. Ďalej aj tým, že na pravej strane Laborca si vytvoril koryto skoro rovnobežne tečúci tok Ondava.Laborec od Stražského až do svojho ústia je celoročne splavný vhodný na nenáročnú vodnú turistiku. Úsek z Radvane nad Laborcom do Humenného a ďalej do Strážskeho je vodácky zaujímavejší. Na jeho splavenie je potrebných aspoň 80 cm na vodočte v Koškovciach. Na splav z Humenného je potrebných aspoň 125 cm na vodočte v Humennom. V blízkosti rieky pôsobí požičovňa lodí, ktorá organizuje výlety na rieke Laborec a na blízkej rieke Ondava.
Wangen (Bas-Rhin)

Poloha

Obec má rozlohu 3,87 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 720 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barmčina

Klasifikácia

Barmčina je súčasťou tibetsko-barmskej vetvy sinotibetskej jazykovej rodiny. Je to jazyk so starou literárnou tradíciou.

Dialekty

V súčasnej barmčine rozlišujeme tri dialekty: centrálny, arakánsky a tavojský. Z nich je najpoužívanejší centrálny dialekt, na ktorom je založený aj spisovný jazyk. Arkánsky dialekt je rozšírený v západnom Mjanmarsku, zatiaľ čo tavojský v južnom. Rozdiely medzi jednotlivými dialektmi nie sú veľmi výrazné.

Tóny

Barmčina je tónový jazyk. Každú slabiku charakterizuje istý tón, ktorý má schopnosť rozlišovať význam. V súčasnej barmčine poznáme tri tóny: vysoký rovný, stredný rovný a nízky klesavý. Zvykne sa k nim uvádzať aj štvrtý – neutrálny tón, ktorým sa vyslovuje neprízvučná slabika vo viacslabičnom slove.

Štruktúra slabiky

Pre slabiku v barmčine platí presná štruktúra: na začiatku môže stáť len spoluhláska, na druhom mieste polosamohláska, na treťom monoftong alebo diftong a na konci je nosovka alebo ráz. Nevyhnutnou zložkou slabiky je slabikotvorná samohláska (monoftong).

Písmo

Barmské písmo bolo prevzaté od Monov, ktorí používali istý druh juhoindického písma. Monské písmo pochádza z písma pallava, odvodeného od písma bráhmí. Najstaršia písomná pamiatka je z roku 1074.

Gramatika

Väčšina lingvistov pokladá barmčinu za monosylabický jazyk. Napriek tomu, že pôvodné jednoslabičné slová sa využívajú na tvorenie viacslabičných výrazov, má viacslabičnosť barmčiny iný charakter ako v indoeurópskych jazykoch. Viacslabičné výrazy sa tvoria afixáciou aglutinačného typu, čiže pripájaním jednoznačných, zreteľne oddeliteľných prípon k nezmenenému koreňu.
Slovesá sa v jednotlivých osobách nečasujú. To, o ako osobu ide, vyplýva z kontextu. Pre barmčinu je bežný slovosled podmet – predmet – prísudok. Prísudok stojí vždy na konci vety.

Slovná zásoba

Veľká časť slov z oblasti náboženstva, kultúry a vedy pochádza z jazyka páli. Mnoho slov je vypožičaných z mončiny, menej zo sanskritu. V dôsledku britskej nadvlády v Mjanmarsku (1824 – 1948) mala na barmčinu výrazný vplyv aj angličtina. Ide najmä o výrazy z politiky, ekonomiky, vedy a techniky.
Nové slová vznikajú spravidla afixáciou (pridaním predpony alebo prípony) a kompozíciou (skladaním).
Saint-Martin-d’Entraunes

Poloha

Obec má rozlohu 40,05 km². Najvyšší bod je položený 2 742 m n. m. a najnižší bod 968 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 93 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medeyrolles

Poloha

Obec má rozlohu 17,12 km². Najvyšší bod je položený 1 191 m n. m. a najnižší bod 755 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 113 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE