google/wiki40b huggingface dataset:
Abugida

Názvy

Názov "abugida" pre tento typ písma navrhol T. Daniels v roku 1990 , odvtedy sa pomerne dobre presadil. Názov "neosylabické písmo" navrhol James-Germain Février v roku 1948. Názov "pseudoabeceda" navrhol Fred Householder v roku 1959.

Charakteristika

Každá graféma abugidy označuje spoluhlásku so štandardnou samohláskou (najčastejšie samohláskou a alebo šva). Modifikáciou tejto grafémy (vrátanie v niektorých písmach pridania diakritického znamienka) sa mení samohlásková časť znaku a jedna z modifikácií slúži na vyjadrenie toho, že za spoluhláskou sa nevysloví žiadna samohláska. V abugide teda, na rozdiel od typického slabičného písma, existuje systematická grafická podoba medzi foneticky príbuznými slabikami: Všetky grafémy so spoločnou spoluhláskou sa navzájom podobajú a všetky grafémy so spoločnou samohláskou (alebo bez samohlásky) majú rovnakú samohláskovú značku (samozrejme okrem štandardnej samohlásky, ktorá sa osobitne neoznačuje).
Príklad: Ak by sme slovenčinu zapisovali abugidou, písmeno C by sa štandardne čítalo [ca]. Ak by sme chceli zapísať len samostatnú spoluhlásku [c], museli by sme pridať povedzme značku _, takže by sme dostali C. Pridávaním iných znamienok (´ˇ¸^) by sme dostali čítanie napríklad [ci](Ć), [cu] (Č), [ce] (Ç) a [co](Ĉ).
Modifikácia grafémy sa môže uskutočniť aj len otočením celej grafémy (napríklad v kríjskom písme, t.j. písme kmeňa Cree), takýto druh písma sa však zvykne klasifikovať aj ako typicky slabičné písmo.

Výskyt

Abugidy sú najviac rozšírené na indickom subkontinente a v juhovýchodnej Ázii. Tieto písma sa nazývajú aj indické písma. Odvodené sú z písma brahmí, ktoré vzniklo v rokoch 500–300 pred Kr. a stalo sa predchodcom okolo 40 moderných indických písiem. Patrí sem napríklad bengálske písmo, dévanágarí, gudžarátske písmo, sinhalské písmo, tibetské písmo a veľa ďalších.
Písmom založenom na princípe abugidy je aj etiópske písmo používané na zápis jazyka ge'ez, amharského jazyka a jazyka tigriňa, ktorými sa hovorí v Etiópii a Eritrei.
Písma etiópske písmo, zjednotené kanadské aborigénne slabičné písmo (t.j. najmä kríjske písmo) a pahawh hmong sa zvyknú zaraďovať aj ako slabičné písma (a nie abugidy). Ak sa pod abugidy nezaradí etiópske písmo, môže byť v istom zmysle označenie "abugida" problematické, lebo tento termín pochádza z etiópskeho názvu etiópskeho písma.
Jozef Feranec

Životopis

Narodil sa 14. marca 1910 v Pobedime. Gymnázium navštevoval v Novom Meste nad Váhom, Trnave a Banskej Bystrici. Teológiu študoval v rokoch 1928 – 1932 v Banskej Bystrici. Za kňaza ho 18. decembra 1932 vysvätil banskobystrický biskup Marián Blaha. Po kaplánskych rokoch v Detvianskej Hute, Lovčici-Trubíne, Hriňovej a vo Zvolene sa stal farárom vo Zvolene. Od roku 1938 vo Zvolene vyučoval na zvolenskom gymnáziu náboženstvo a latinčinu. od Roku 1946 do roku 1948 spravoval farnosť Koš, následne sa vrátil do Zvolena, kde pôsobil ako dekan. Po internácii v Močenku v rokoch 1950 – 1952 pôsobil ako farár v Partizánskom, Slovenskom Pravne a Kláštore pod Znievom. V rokoch 1970 – 1973 bol farárom a dekanom v Martine.
Za diecézneho biskupa banskobystrickej diecézy ho menoval pápež Pavol VI. 19. februára 1973. Vysvätený bol 3. marca 1973 v Nitre spolu s Júliusom Gábrišom a Jánom Pásztorom. Hlavným svätiteľom bol neskorší kardinál Agostino Casaroli, architekt východnej politiky Svätej stolice za pontifikátu Jána XXIII. a Pavla VI. Spolusvätiteľmi boli vtedajší apoštolský administrátor pražský František Tomášek a litoměřický biskup Štěpán Trochta, ktorého menovanie za kardinála bolo zverejnené o dva dni neskôr. Bola to prvá úradne povolená biskupská vysviacka od roku 1949, pričom v tom čase nebol na Slovensku ani jeden verejne pôsobiaci biskup.
V roku 1973 sa stal predsedom Zboru ordinárov Slovenska. Bol aktívnym členom kolaborantského Združenia katolíckych duchovných Pacem in terris až do jeho zániku po novembri 1989, a to aj napriek zákazu združenia Svätou stolicou v roku 1982. Za jeho činnosť v Pacem in terris ho prezident ČSSR Gustáv Husák v roku 1985 vyznamenal jedným z najvyšších štátnych vyznamenaní – Radom republiky.Ako poslušný kolaborant s komunistickým režimom vystúpil v Československej televízii proti účasti veriacich na sviečkovej demonštrácii, ktorá sa uskutočnila 25. marca 1988 v Bratislave.
Jeho rezignáciu z dôvodu dovŕšenia kánonického veku prijal pápež Ján Pavol II. 14. februára 1990 a stal sa emeritným biskupom. Zomrel 3. mája 2003 v Banskej Bystrici, pochovaný je vo svojom rodisku v Pobedime.
Begnécourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,57 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 171 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chambéry

Poloha

Mesto leží vo výške 270 metrov nad morov na úpätí Savojských Álp, v blízkosti regionálnych národných parkov "Massif des Bauges a La Chartreuse". Na juhu hraničí s vinicami Coteaux de la Combe de Savoie, na severe s jazerom Lac du Bourget, najväčším prírodným jazerom vo Francúzsku.

Dejiny

Už Rimania tu mali osadu Lemencum. Od roku 1232 bolo mesto 1536 sídlom savojských vojvodov.
V roku 2006 bolo Chambery vyhlásené za Alpské mesto roka.

Šport

Hádzanársky klub Chambéry Savoie HB patrí k špičke francúzskej 1. ligy.
Matej Huťka

Životopis

Vychodil ľudovú školu v Medzibrode, 1915-1923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1923-1928 na Právnickej fak. UK v Bratislave. Súdny čakateľ, 1930-1939 advokát a 1939-1945 verejný notár v Michalovciach. V roku 1926-1945 člen HSĽS, ako poslanec krajinského zastupiteľstva za okr. Michalovce podporoval slov. autonomizmus, predstaviteľ radikálneho krídla HSĽS, spolupracoval s velením HG, člen protižidovskej deportačnej komisie v Michalovciach. Prispieval do Slováka a Slov. pravdy, podporoval kult. podujatia, najmä kat. zamerania, ale aj založenie slov. divadla v Prešove, funkcionár MS ap., člen správnych rád slov. peňazných ústavov a podnikov.
Antarktický zmluvný systém

Antarktický zmluvný systém (angl. Antarctic Treaty System, skrátene ATS), je označenie pre Antarktickú zmluvu (1959) a súvisiace a nádväzné dohody a zmluvy, regulujúce vzťahy medzi štátmi v oblasti Antarktídy.
Na účely ATS je Antarktída definovaná ako územie južne od 60. rovnobežky.
Siklóssky obvod

Siklóssky obvod (maď. Siklósi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Siklós. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Majstrovstvá sveta v biatlone 2020

Výber hostiteľa

Dňa 4. septembra 2016 Anterselva vyhrala hlasovanie (30 hlasov) počas 12. kongresu IBU, ktorý sa konal v Kišiňove, hlavom meste Moldavska. Neúspešní kandidáti boli slovinská Pokljuka (12 hlasov) a nemecký Oberhof (4 hlasy). Ešte pred začatím hlasovania svoju kandidatúru stiahlo Nové Mesto na Morave. Biatlonové majstrovstvá sa v Antholze budú konať po šiestykrát v histórii.
Nanteuil-sur-Marne

Poloha

Obec má rozlohu 1,25 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 468 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diova socha v Olympii

Diova socha v Olympii bola 13 m vysoká socha, ktorú v roku 433 pred Kr. vytvoril grécky sochár Feidias. Stála v chráme boha Dia v Olympii.
Tvorcom kolosálnej sochy bol najslávnejší starogrécky sochár Feidias, ktorý kvôli jej vytvoreniu žil dlhší čas v Olympii. Socha stála v oltárnom priestore chrámu, ktorý bol dlhý 64 metrov a široký 28 metrov. Výška sochy sa odhaduje v rozpätí 9 až 13 metrov. Diovo telo bolo vyrobené z dreva, pričom ho pokrývali lupienky zo slonoviny, ktoré imitovali kožu. Vlasy a brada boli zo zlata a oči boli vytvorené z drahocenných drahokamov. Zeus bol do pol pása nahý, nohy mu prekrývala rúcho a cez ľavé rameno mal prehodený pozlátený plášť. Ľavou rukou sa opieral o vladársku berlu, zakončenú sochou sediaceho posvätného orla, v pravej ruke držal pozlátenú sošku Níké - bohyne víťazstva. Zeus sedel na tróne z cédrového dreva, ktorý bol zdobený slonovinovými basreliéfmi s výjavmi bohov, ozdobenými zlatom, ebenom a drahokamami. Vo vlasoch mal umiestnený veniec olympijského víťaza. 
Sochu Dia v roku 394 n. l. odviezli do Konštantinopolu, kde ju pri požiari paláca cisára Theodosia zničil oheň.
Mineola

Mineola (lat. Mineola Tangelo) je druh tropického citrusového ovocia. Nazýva sa tiež "Medový zvonček" a to pre svoju charakteristickú stopku, pripomínajúcu zvonček . Pochádza zo Severnej Ameriky, z Floridy, kde sa aj pestuje. Ide o vyšľachtený hybrid medzi Grapefruitom Duncan a Mandarínky Dance. Vznikla krížením v roku 1897 a 1898  a do praxe sa dostala v roku 1931  čoskoro sa tešila obrovskej popularite pre svoju chuť a nízky obsah jadierok. Jej príbuzným druhom je Tangelo, pochádzajúce z Číny, kde sa pestuje už 3500 rokov. Mineola je vyšľachtená odroda citrusu Tangelo a taktiež sa jedná o hybrid kríženia mandarínky a pomela.

Podmienky a účinky

Mineola sa pestuje predovšetkým na severnej pologuli, kde dozrieva od decembra do januára. Úrodu znášajú každý druhý rok. Znášajú vysoké teploty a málo vlahy, ale nie sú chladu vzdorné. Opeľovaná býva inými druhmi citrusmi, aby zniesla väčšiu úrodu.
Mineola je známa vysokým obsahom vitamínu C a draslíka. Neobsahuje žiadne tuky ani cholesterol. Pomáha pri horúčkach a rôznych účinných ochoreniach, má tiež protirakovinové účinky.
Ar-Rub’ al-Chálí

Ar-Rub’ al-Chálí alebo menej presne Rub al-Chálí (arabským písmom الربع الخالي - ar-rub’ al-chálí - doslova: prázdna štvrtina) je najväčšia súvislá piesočná púšť (erg) na svete. Leží na juhu Arabského polostrova. Nachádza sa na území arabských štátov Saudská Arábia, Spojené arabské emiráty, Omán a Jemen. Púšť pokrýva plochu až 650 000 km².

Poloha a povrch

Ide o najväčšiu oblasť nepretržitého piesku na svete. Zaberá viac ako jednu štvrtinu Saudskej Arábie. Na západe nadmorská výška dosahuje až 610 m s jemným pieskom, zatiaľ čo na východe klesá na 180 m s piesočnými dunami. Piesok je červeno-oranžovej farby v dôsledku prítomnosti živca.

Podmienky na život

Púšť Ar-Rub al-Chálí sa považuje za jednu z najsuchších oblastí na svete, prakticky je neobývaná a ani celkom preskúmaná. Priemerný počet zrážok za rok je menej ako 3 cm. Denná maximálna teplota môže byť od 47 °C do 56 °C. Počas noci teplota klesne. Na vrcholkoch hôr (nad 3000 m. n. m.) je teplota nižšia, len okolo 19 °C. Prehánky tu môžu spadnúť niekedy až raz za 10 rokov. Najúrodnejšie obdobie je od mája do októbra, kedy monzúnové dažde prinesú dostatok vlahy pre rastliny. Vďaka týmto podmienkam tu žijú iba zvieratá prispôsobené týmto podmienkam: škorpióny, hlodavce, oryxy, hyeny, šakaly, medojedy a púštne gazely. Z rastlinstva hlavne kry a palmy, ale aj opuncie a mliečne rastliny.

Obyvatelia

Po niekoľko storočí sem prichádzali beduíni, ktorý mali ako jediní schopnosť prežiť v tejto vyprahnutej oblasti. V súčasnosti sa niektorí beduíni usadili v mestách, kým iní stále udržujú tradičný nomádsky život v stanoch. Beduíni v Saudskej Arábií žijú z mäsa a mlieka z nimi vypestovaných domácich zvierat - ovce, kozy a ťavy. Na dopravu používajú mulice, miešancov koní a oslov.

Nerastné suroviny

V roku 1948 objavili obrovské nálezisko ropné pole v Saudskej Arábii pod názvom Al-Gawar. Na severovýchode púšte sa nachádza ďalšie ropné pole Šejba.
Alexander Pope

Alexander Pope v literatúre

Alexander Pope bol spomenutý v románe da Vinciho kód a aj vo filme Da Vinciho kód. Alexander Pope vystrojil pohreb sirovi Isaacovi Newtonovi. Údajne bol členom tajného spoločenstva, ktoré malo za úlohu ochrániť žijúcich potomkov Ježiša Krista a Márie Magdalény.
Espès-Undurein

Poloha

Obec má rozlohu 9,78 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 497 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tichomorský bezpečnostný pakt

História

Zmluva ANZUS nadväzuje na blízku spoluprácu Spojených štátov, Nového Zélandu a Austrálie počas druhej svetovej vojny, keď bola Austrália prvý raz počas svojej existencie ohrozená útokom inej krajiny - Japonskom. V roku 1951 Spojené štáty usilovali zlepšiť vzťahy s Japonskom, najmä pre blízkosť dejiska kórejskej vojny k Japonsku. So zapojením sa Číny a možným zapojením Sovietskeho zväzu do diania v Kórei, sa mohla studená vojna premeniť na svetový konflikt. Avšak, vlády Austrálie a Nového Zélandu odmietali podpísať mierovú dohodu s Japonskom, ktorá by umožňovala znovuvyzbrojenie Japonska. Obe krajiny súhlasili až po prijatí ich návrhu na trilaterálne spojenectvo Spojenými štátmi.
Výsledná zmluva bola podpísaná v San Franciscu 1. septembra 1951 a účinnou sa stala počnúc 29. aprílom 1952. Zmluva zaväzovala signatárov uznať, že vojenský útok na kohokoľvek z nich v tichooceánskej oblasti ohrozuje mier a bezpečnosť ostatných.
Zmluva bola pôvodne úplný trojstranný pakt, ale po spore medzi Spojenými štátmi a Novým Zélandom v roku 1984 pre právo kotvenia pre americké lode vyzbrojené jadrovými zbraňami alebo poháňané jadrovou energiou v novozélandských prístavoch, je obmedzená na dva vzťahy - medzi Austráliou a Novým Zélandom a medzi Austráliou a Spojenými štátmi.
Austrálsko-americká aliancia zostáva v plnej platnosti podľa zmluvy ANZUS. Šéfovia obrany oboch krajín sa často zúčastňujú každoročných ministerských zasadaní. Každoročné stretnutia ministra obrany USA a austrálskeho ministra zahraničných vecí sú známe pod skratkou AUSMIN. Stretnutie AUSMIN pre rok 2011 bolo San Franciscu, v roku 2012 sa konalo v Perthe. Na rozdiel od Severoatlantickej aliancie, ANZUS nemá vlastné integrované obranné jednotky. Jednako, Austrália a Spojené štáty organizujú množstvo spoločných cvičení.
20. júna 2012 Spojené štáty zrušili zákaz kotvenia novozélandských lodí na amerických základniach po celom svete.
Kamčatka

Kamčatka je 1 250 km dlhý polostrov na Ruskom ďalekom východe, s rozlohou 472 300 km². Najsevernejší bod dosahuje 65° severnej šírky, najjužnejší je mys Lopatka (50°59'). Pobrežná čiara má približne 5 500 km. Nachádza sa medzi Tichým oceánom a Ochotským morom. Pacifickú pobrežnú líniu lemuje Kurilská priekopa. Kamčatka patrí do kamčatskej oblasti, vrátane Komandorských ostrovov, Karaginského ostrova a časti kontinentálneho Ruska.

Geografia

Polostrov má pretiahnutý tvar (dĺžka približne 1 700 km, šírka 470 km). Najvyšší bod je Kľučevskaja (4 835 m), stredom polostrova sa od severu k juhu tiahne po celej dĺžke horský chrbát. Tento sa v spodnej časti rozdeľuje na dva chrbáty – Východný chrbát a Stredný chrbát. Medzi nimi sa nachádza veľké údolie, ktorým preteká rieka s rovnakým názvom Kamčatka. Prakticky všetky vrcholy Stredného chrbta sú sopky, niektoré aktívne, no oveľa viac ich je už vyhasnutých. Pre tak veľký výskyt vulkanizmu na relatívne malej ploche sú kamčatské vulkány zaradené do svetového dedičstva UNESCO. Kamčatka ja taktiež jediná lokalita v Eurázii (ak nerátame Island), kde sa vyskytujú gejzíry – Údolie gejzírov.

Podnebie

Kamčatka, vďaka svojej rozľahlosti, je miestom viacerých klimatických pásiem. Od miernej klímy európskeho vnútrozemia na juhu po subarktické podnebie na severe. Z východu je podnebie silno ovplyvňované oceánom. Letné mesiace sú pomerne teplé, zima je dlhá s veľkými snehovými nádielkami. Priemerná hodnota ročných zrážok je 2 700 mm na m², čo je jedna z najvyšších hodnôt v Rusku. Centrálna časť Kamčatky má klasické vnútrozemské podnebie s malými zrážkami a omnoho väčšími výkyvmi teplôt.

Fauna a flóra

Kamčatka je domovom viacerých druhov zvierat. Vďaka riedkemu osídleniu sa tu dobre darí medveďom (približne 4 kusy na sto štvorcových kilometrov).

Obyvateľstvo

Celkovo na polostrove žije viac ako 400 000 ľudí, väčšina Rusov. Významná menšina sú Koriaci (približne 13 000), ktorí žijú v severnej časti polostrova v Koriackom autonómnom okruhu. Najväčším a zároveň aj správnym mestom oblasti je Petropavlovsk-Kamčatskij.
Étrelles-et-la-Montbleuse

Poloha

Obec má rozlohu 6,26 km². Najvyšší bod je položený 282 m n. m. a najnižší bod 233 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 82 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courtefontaine (Jura)

Poloha

Obec má rozlohu 13,64 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alúzia

Alúzia (lat. alludere - hrať sa, žartovať) alebo narážka je nepriamy odkaz na iný text alebo realitu, najmä ako rečnícky prostriedok.
Autor alúziou nepriamo vyjadruje vlastnosť osoby alebo veci tým, že ju postaví do protikladu, napr. Trečín nie je Praha, žiak ešte zďaleka nie je profesor, krv nie je voda ..., alebo pri rečníckych prejavoch rečník vyjadrí dôveru svojmu poslucháčovi frázami typu: Načo vám to vysvetľovať, veď všetci dobre vieme, ako sa žilo za vojny... Alúzia sa môže zaradiť k názorným ako aj k stimulatívnym prostriedkom. 
V literárnom kontexte funguje ako básnický tróp, je to jeden z princípov medzitextového nadväzovania.
Maison-Feyne

Poloha

Obec má rozlohu 13,27 km². Najvyšší bod je položený 368 m n. m. a najnižší bod 208 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 300 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vernor Vinge

Profil

Narodil sa vo Waukeshi vo Wisconsine. Preslávil sa prednáškou Singularity (1993), v ktorej sa zaoberal perspektívami singularity a jej dopadmi na ľudskú civilizáciu. V poviedke True Names (1981) popísal základné rysy kyberpriestoru a virtuálnej reality.

Dielo

Vernor Vinge je autorom následovných kníh a poviedok Apartness (1965), True Names (1981), Marooned in Realtime (1987), A Fire Upon the Deep (1993), Deepenes in the Sky (2000), Fast Times at Fairmont High (2002).

Predpoveď

Keďže prvé tri možnosti závisia na zdokonalení hardware Vinge predpokladá, že k vytvoreniu inteligencie vyššej než je ľudská dôjde v priebehu nasledujúcich tridsiatich rokov. Vinge tvrdí, že bude prekvapený, ak sa to stane pred rokom 2005 alebo po roku 2030.
Deke Slayton

Životopis

Narodil sa na osamelej farme neďaleko mestečka Sparta v štáte Wisconsin v USA. Ako osemnásťročný sa prihlásil k vojenskému letectvu. Po vojne študoval na Minnesotskej univerzite a po ukončení štúdia pracoval v Seattle u leteckej firmy Boeing.
Po čase sa stal jedným zo skúšobných pilotov NACA na vojenskej leteckej základni Edwards Air Force Base. V septembri 1961 ho vybrali za pilota druhej vesmírnej lode Mercury, avšak začiatkom roku 1962 mu oznámili, namiesto neho poletí do vesmíru Malcolm Scott Carpenter. Slayton sa stal riaditeľom výcviku letových posádok a jeho úlohou bolo vyberať astronautov na lety do vesmíru. Neustále trénoval s ostatnými a napokon predsa len letel v medzinárodnom spoločnom lete Apollo-Sojuz, na palube kozmickej lode Apollo. Štart sa uskutočnil 15. júla 1975, obe lode sa stretli 17. júla o 17. hod. 9. min SEČ. Po návrate Apolla na Zem sa Slayton stal zástupcom riaditeľa pre letové skúšky raketoplánov v Johnsonovom kozmickom stredisku v Houstone.
Zomrel 13. júna 1993 v League City na rakovinu mozgu.
Ján Dutschke

Životopis

Farár nem. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1634-1651).
Hry s hracími kockami

Hry s hracími kockami sú hry v ktorých sa hracia kocka alebo viacero kociek používa na určenie ťahu s figúrkami po hracom poli, alebo to môžu byť hry, v ktorých jediným hracím materiálom sú kocky.Poznáme viacej druhov hracích kociek najmä RPG hry ako sú D&D , WoW a podobne. Používajú sa hracie kocky 4,6,8,10,12,20,30,100 stenné ,a % kocka.
Rammersmatt

Poloha

Obec má rozlohu 5,47 km². Najvyšší bod je položený 883 m n. m. a najnižší bod 414 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 220 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nemecký spolkový snem

Charakteristika

Ako ústavný orgán má Spolkový snem rad funkcií. Okrem zákonodarnej funkcie (vytvára spolkové právo a mení ústavu) schvaľuje medzinárodné zmluvy so štátmi i organizáciami a prijíma spolkový rozpočet. V rámci svojej kreatívnej funkcie menuje spolkového kancelára a podieľa sa na voľbe spolkového prezidenta, spolkových sudcov a členov ďalších spolkových orgánov. Vykonáva parlamentnú kontrolu vlády a spolkovej exekutívy a kontroluje nasadenie Bundeswehru a tajných služieb. Politicky je tiež významná verejnoprávna funkcia podľa ktorej má Spolkový snem za úlohu vyjadrovať priania obyvateľstva a tiež informovať obyvateľstvo.
Jan Hammer

Život

Jan sa narodil v Prahe, jeho matka bola známa džezová speváčka Vlasta Průchová a jeho otec Jan Hammer starší bol lekár a džezový hudobník. Po detstve plnom hudby vstúpil na pražskú akadémiu múzických umení. Keď Sovietsky zväz napadol Česko-Slovensko v roku 1968, prerušil štúdia na akadémii a presťahoval sa do Spojených štátov, po prijatí štipendiá Berkleeho vysokej škole hudby v Bostone. Ešte pred svojím odchodom však ako sedemnásťročný zložil hudbu a piesne k celovečernému rozprávkovému filmu Šialene smutná princezná.
Po dokončení bostonských štúdií sa presunul na Lower Manhattan, kde sa v roku 1971 pripojil k novo vznikajúcej skupine Johna McLaughlina Mahavishnu Orchestra. Za dva roky skupina predala cez dva milióny nosičov. Rozpustila sa v roku 1973. Značnú sumu zo svojich úspor potom investoval do stavby svojho vlastného nahrávacieho komplexu Red Gate Studio v New Yorku, ktorý pomohol jeho sólovej dráhe. Pokračoval v nahrávaní s mnohými uznávanými hudobníkmi onej doby, oi. Joni Mitchellovou, Mickom Jaggerom a Stevom Lukatherom.
V roku 1984 producenti televíznej série Miami Vice Hammera požiadali o skomponovanie hudby ku každej epizóde toho seriálu. Jan súhlasil a v roku 1985 jeho tematická pieseň pre seriál dosiahla prvé miesto v hitparáde Billboard Hot 100. Skladba „Miami Vice Theme“ zostala na vrchole amerických hitparád po 12 týždňov, zaslúžila sa o štvornásobnú platinovú platňu a dve ceny Grammy.
V roku 1989 vydal album Snapshots, ktoré obsahovalo aj pieseň „Too Much to Lose“. K piesni bol natočený videoklip, v ktorom hrajú, mimo Hammera, i David Gilmour zo skupiny Pink Floyd, Ringo Starr a Jeff Beck.
Fudžisan

Geológia

Eruptívna história mala niekoľko fáz. Prvá, Sen-komitake vytvorila andezitové jadro. Po nej nasledovala fáza Komitake, tvorená bazaltovými vrstvami, neskôr prekrytá fázou Old Fudži (pred 100 000 rokmi). Posledná fáza bola New Fudži, ktorá vyformovala súčasný vrchol hory a začala pred 10 000 rokmi.
Sopka je v súčasnosti klasifikovaná ako aktívna, ale s veľmi malou pravdepodobnosťou erupcie.
Arno Puškáš

Arno Puškáš (* 4. február 1925 – † 9. jún 2001) bol popredný slovenský horolezec, publicista, chatár, člen Horskej služby.

Lezenie a písanie

Vyše dvesto prvovýstupov v Tatrách, kde roky chatárčil pod Rysmi. Júlske Alpy, Mt. Blanc, Grossglockner. Pyreneje, Atlas, Olymp. V r. 1969 a 1971 účastník prvých dvoch expedícií na Nanga Parbat. Na tej druhej výstup na Čongru (predvrchol) a JV vrchol Nanga Parbatu (7530 m). Romsdal, Ahhagar, trikrát Fanské vrchy, Pamír 1979 - Kullai Ismoili Somonij.
Náš najvýznamnejší horolezecký publicista - 18 kníh, 2 poviedky, asi 1200 článkov s horolezeckou tématikou. Polyglot, fotograf, grafik. Jeho "Opus Magnum" je podrobný desaťdielny Horolezecký sprievodca Vysoké Tatry, ktorého písal a vydával 32 rokov.
Peter Grolmus

Peter Grolmus (* 16. február 1955 – † 1996) bol najstarší zo slovenskej súrodeneckej trojice známych kulturistov. Jeho mladšími bratmi sú Pavel (1959-1996) a Jozef (*1961).
Vyučil sa za sústružníka, odmlada sa venoval kulturistike. Neskôr pracoval vo vtedajšej Verejnej bezpečnosti, po emigrácii najmladšieho brata ho však prepustili.
V roku 1988 sa stal majstrom Česko-Slovenska v kulturistike. Po Nežnej revolúcii pôsobil päť rokov v Cudzineckej légii (Francúzska Guyana).
Po návrate na Slovensko sa venoval vymáhaniu pohľadávok. 22. mája 1996 bol videný naposledy, spolu so svojím bratom Pavlom sa stal obeťou vraždy. Ich telá boli objavené až po desiatich rokoch - v máji 2006 neďaleko Brezna.
Saint-Agnan (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 13,22 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 914 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE