google/wiki40b huggingface dataset:
Pravé hláskové písmo

Pravé hláskové písmo (iné názvy: úplné hláskové písmo, hláskové písmo, fonémické písmo, fonematické písmo, fonémické/fonematické abecedné písmo, fonémické/fonematické alfabetické písmo, fonémická/fonematická abeceda, monofonémické písmo/monofonematické písmo, abecedné písmo, alfabetické písmo, abeceda, zastarano alfabeta, písmenovo-zvukové písmo, alfabeticko-fonetická abeceda, úplné abecedné písmo, úplné alfabetické písmo, úplná abeceda, segmentálne abecedné písmo, segmentálne alfabetické písmo, segmentálna abeceda, fonografické písmo, fonografia) je písmo, v ktorom niektoré znaky reprezentujú spoluhlásky, iné znaky zas samohlásky, a celkovo sú teda reprezentované znakmi všetky hlásky. Inými slovami je to písmo, ktorého znak reprezentuje fonému (alebo v prípade IPA fónu) alebo alofónu alebo ktorúkoľvek fonému v rozsahu niektorej skupiny akusticky zhodných zvukov. Treba dodať, že niekedy je však jedna fonéma vyjadrená skupinou znakov (napríklad v slovenskom písme ch vyjadruje [x]).
V širšom zmysle pod pravé hláskové písmo patrí aj tzv. rozšírené abecedné písmo (iné názvy: rozšírené alfabetické písmo, rozšírená abeceda), t.j. pravé hláskové písmo, ktoré obsahuje aj slabičné znaky, napr. koptské písmo.
Gelb pod pravé hláskové písmo (on to volá "abeceda") zaraďoval aj spoluhláskové písma, ak sú vokalizované (čiže napr. arabské písmo, ak sa zapisuje so všetkými diakritickými znamienkami) a abugidu.
Pravé hláskové písmo máva obyčajne okolo 30 znakov.

Výskyt

Typické príklady sú grécke písmo a písma z neho odvodené, teda napr. etruské písmo, latinské písmo (a tým aj slovenské písmo), koptské písmo, gótske písmo, germánske runy, ogam, hlaholské písmo, cyrilské písmo (azbuka).
Ďalej sem patrí napr. arménske písmo, gruzínske písmo, n'ko a kórejské písmo.
Chenon

Poloha

Obec má rozlohu 10,48 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 154 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mauregny-en-Haye

Poloha

Obec má rozlohu 10,46 km². Najvyšší bod je položený 200 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 426 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lasbordes (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 14,74 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 131 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 839 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Bruffière

Poloha

Obec má rozlohu 40,42 km². Najvyšší bod je položený 103 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 563 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Donnenheim

Poloha

Obec má rozlohu 3,76 km². Najvyšší bod je položený 189 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Estézargues

Poloha

Obec má rozlohu 11,59 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 466 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haraiki

Geografia atolu

Atol má približne trojuholníkový tvar, v najdlhšom rozmere meria iba 7,5 km a na šírku 5 km. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva cez jediný, pomerne široký (250 m) prieplav, ústiaci smerom na juh.
Plytká lagúna má celkovú rozlohu 10,4 km². Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej 295 m pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna meria na výšku 2 465 m a vek sa odhaduje na 49,9 až 50,6 mil. rokov.

Dejiny

Prvú návštevu atolu vykonal francúzsky moreplavec a objaviteľ Louis Antoine de Bougainville v roku 1768. 30. októbra 1772 to bol španielsky moreplavec Domingo de Boenechea, ktorý atol pomenoval ako „San Quintín“ a neskôr sa na neho vrátil aj 2. novembra 1774. Atol 6. marca 1826 navštívil aj britský kapitán Frederick William Beechey, ktorý mu dal názov Crocker, a napokon 30. marca 1837 aj cestovateľ Edward Belcher.

Súčasnosť

Atol je dnes oficiálne uvádzaný ako neobývaný, ale satelitné snímky Google Earth aj iné zdroje ukazujú, že v severnej časti atolu je zachovalé zoskupenie budov a pristávacie móla na vonkajšej aj vnútornej časti atolu. Je preto zrejmé, že na atole žije niekoľko ľudí/rodín, ktorí sa venujú najmä ťažbe kopry. Zo snímkov je tiež zrejmé, že prakticky celá súš atolu je pokrytá udržiavanými kokosovníkovými plantážami v dobrej kondícii, čo naznačuje, že sa o ne niekto pravidelne stará.
Prístup na ostrov je voľný, ale v dôsledku zložitosti miestnych prúdov a navigácie sa vstup do vôd atolu a na súš odporúča len za prítomnosti skúsených domorodých obyvateľov, ktorí poznajú miestne pomery a podmienky.

Administratívne a geografické členenie

Geograficky patrí atol Haraiki k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Nihiru, Makemo, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Taenga, Marutea Nord, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka.
Administratívne patrí atol do komunity Makemo, do ktorej patria okrem rovnomenného atolu ešte atoly Marutea Nord, Taenga, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Nihiru.
Anton Gavel

Kariéra

189 cm vysoký a 87 kg vážiaci basketbalista hral vo svojej mladosti pre BK Chemosvit. V roku 2000 prestúpil do nemeckého BG Karlsruhe. V Karlsruhe absolvoval v roku 2004 aj svoju maturitu. Získal ocenenie Rookie of the year nemeckej basketbalovej ligy v sezóne 2005/2006.
Po krátkom pôsobení v Španielsku a Grécku získal krátkodobý kontrakt ako náhrada za Johna Goldsberryho v Bambergu. S týmto klubom získal svoje najväčšie úspechy – v rokoch 2010, 2011 a 2012 vyhral trikrát po sebe národný double (výhra domácej ligy a národného pohára). V nemeckej lige BBL v sezóne 2011/2012 bol vyznamenaný ako najlepší obranca. V nasledujúcej sezóne získal toto ocenenie opäť a bol zvolený do prvého teamu All-BBL.
Smoľnyj Voskresenija Christova sobor

Smoľnyj Voskresenija Christova sobor alebo Smoľnyj sobor je sobor v Rusku, súčasť komplexu bývalého ženského monastiera Smoľnyj.
V priestoroch bývalého monastiera sa nachádzajú rôzne agentúry a fakulty Petrohradskej univerzity. Komplex bývalého monastiera stojí na ľavom brehu rieky Neva. Monastier bol vybudovaný v rokoch 1744 až 1764. Celý komplex je ukážkou majstrovskej syntézy tradičnej ruskej architektúry a baroka.

Dejiny

Sobor (chrám) sa začal budovať v roku 1751 podľa návrhov talianskeho architekta Rastrelliho, ktorý navrhol množstvo stavieb v Petrohrade. Stavba bola prerušená pre nedostatok financií, pretože Rusko v tom čase viedlo vojnu s Pruskom. Dokončený a vysvätený bol v roku 1835. Hlavná veža chrámu dosahuje výšku 93,7 m. Do chrámu sa zmestí takmer 6000 ľudí. Po nástupe komunistov k moci bol monastier i chrám pravoslávnej cirkvi odobratý.

Súčasnosť

Na rozdiel od iných pravoslávnych chrámov nebol Smoľnyj vrátený pravoslávnej cirkvi a naďalej sa využíva ako múzeum a koncertná sála.
Gymnázium, Spišská Nová Ves, Javorová 16

Gymnázium, Javorová 16 je osemročné a štvorročné gymnázium v Spišskej Novej Vsi zamerané na všeobecné vzdelávanie s rozšíreným počtom hodín cudzích jazykov alebo informatiky. Gymnázium ponúka aj päťročné bilingválne štúdium v anglickom jazyku. V oboch študijných odboroch sa štúdium ukončuje maturitnou skúškou a absolvent získava vyššie sekundárne vzdelanie.

História

Gymnázium vzniklo transformáciou zo základnej školy 1. septembra 1992. V prvom roku boli otvorené dve triedy osemročného a jedna trieda štvorročného štúdia so zameraním na cudzie jazyky. Neskôr bola ponuka zameraní rozšírená o informatiku.
Armádny generál

Armádny generál  bola v bývalom Československu najvyššia vojenská hodnosť. Najvýznamnejším nositeľom tejto vojenskej hodnosti v Československu bol Prezident ČSSR, armádny generál Ludvík Svoboda. Po vzniku Armády Slovenskej republiky boli od 1. januára 1993 prevzaté vojenské hodnosti, ktoré sa v Československej ľudovej armáde používali od roku 1961 a následne aj v Československej armáde v rokoch 1990 – 1992.  Hodnosť armádny generál pretrvala až do 31. decembra 2002. Najznámejší nositeľ tejto hodnosti slovenskej národnosti bol československý minister národnej obrany armádny generál Ing. Martin Dzúr. Armádny generál bol štvorhviezdičkový generál. V súčasnej dobe mu na Slovensku zodpovedá hodnosť generál. 
 Hodnosť armádny generál sa ešte používa napríklad v Armáde Českej republiky. V ruskej armáde je to pod názvom general armii (rus. Генерал армии).
Bogside

Bogside (ír. Taobh an Bhogaigh) je štvrť pri mestských hradbách v meste Derry v Severnom Írsku. Populárnymi turistickými atrakciami v Bogside sú Free Derry Corner, veľké nástenné maľby od Bogsideských umelcov a Gasyard Féile čo je každoročný hudobný a výtvarný festival. Bogside je hlavne katolícka štvrť a zdieľa hranicu s protestantskou štvrťou.

Problémy

Oblasť bola hlavným bodom pre mnoho udalostí Problémov. V roku 1969 to boli divoké trojdňové boje proti RUC a protestantom známe ako Bitka o Bogside čo bola začiatočná udalosť Problémov. V rokoch 1969 až 1972 bola oblasť spolu s Creggan a ďalšími katolíckymi oblasťami sa stala no-go zóna pre britskú armádu a RUC. Oblasť strážila Oficiálna írska republikánska armáda aj Dočasná írska republikánska armáda a miestni obyvatelia im často za to platili. 30. januára 1972 Severoírske združenie pre občianske práva organizovalo pochod proti internácií ktorí sa zmenil na krviprelievanie. Britský výsadkový regiment zastrelil 14 neozbrojených demonštrantov a ďalších 14 zranil. Táto udalosť je známa ako Krvavá nedeľa. To viedlo k veľkému prílevu nových členov do oboch krídiel IRA v meste. Po operácií Motorman a konci Free Derry a ďalších no-go zón v Severnom Írsku Bogside spolu s väčšinou mesta zažíval časté pouličné nepokoje a náboženský konflikt trvajúci až do začiatku 90-tych rokov. V roku 1974 Oficiálna IRA vyhlásila koniec svojej ozbrojenej kampane. V dôsledku toho, Seamus Costello a ďalší socialistickí bojovníci vytvorili Írske republikánske socialistické hnutie (IRSM). Súčasťou tohto huntia bola aj Írska národná oslobodzovacia armáda (INLA) čo bolo polovojenské krídlo IRSM. Derry a najmä Bogside sa stalo jednou z hlavných bášt INLA. Prakticky všetci jej traja dobrovoľníci ktorí zomreli počas hladovky írskych väzňov v roku 1981 boli z Derry alebo z grófstva Londonderry. Írska ľudová oslobodzovacia organizácia (IPLO) čo bola odtrhnutá skupina od INLA urobila malú ale účinnú prítomnosť v Derry keď sa dostala do sváru s INLA v meste a ďalších oblastiach Írska od roku 1987 do roku 1992. Spor skončil keď sa do neho zapojila Dočasná IRA a vyvraždila hlavné vedenie IPLO v Belfaste a následne nechala rozpustiť celú skupinu. Po zvyšok 90-tych rokov sa Bogside stalo pomerne pokojnou štvrťou v porovnaní s ostatnými oblasťami Severného Írska ako bol v tej dobe napríklad Belfast aj keď pouličné nepokoje boli čoraz častejšie.

Následná história

Dnes zažíva Bogside veľké zmeny. Je vidieť veľkú prestavbu štvrte v porovnaní s ostatnými oblasťami v meste. Oblasť je tiež miestom pre disidentskú republikánsku aktivitu. Oblasť bola po Belfastskej dohode vždy známa častými pouličnými nepokojmi ale najväčšie od roku 1998 boli Severoírske nepokoje v roku 2011. Nepokoje sa odohrávali aj v iných častiach Severného Írska ale v Derry boli väčšinou v Bogside. Skupina Republikánsky boj proti drogám (RAAD) vytvroená v roku 2008 má veľmi silnú prítomnosť v Bogside. Cieľom tejto skupiny je bolestne veľmi postreliť či dokonca zabiť kohokoľvek kto môže byť alebo je drogový díler.
Chéroy

Poloha

Obec má rozlohu 10,52 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 600 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dž

Dž je digraf považovaný za samostatné písmeno DŽ a dž (v UNICODE ako Ǆ, ǆ)  v poradí 10. písmeno slovenskej abecedy. Označuje spoluhlásku /d͡ʒ/.
Znak (Ǆ, ǆ) sa v slovenskej znakovej sade nenachádza.
Biberach (krajinský okres)

Geografia

Okres leží v kopcovitej krajine medzi riekami Dunaj a Iller. Dunaj križuje okres v jeho najzápadnejšej časti a tečie smerom z juhu na sever. Iller tvorí východnú hranicu okresu. Ďalšou riekou je Riß, pravý prítok Dunaja, križuje okres z juhu na severu.
Federsee je jazierko na juhozápade okresu. Jeho rozloha je len 1,4 km², ale je známe pre neolitické nálezy a vzácne vtáctvo.
Sámkhja-joga

Sámkhja-joga je jedna z koncepcií vyložených v staroindickom epose Mahábhárata, ktorej základom je idea najvyššieho intuitívneho poznania o duši človeka (pozri: sánkhja).
Fonyódsky obvod

Fonyódsky obvod (maď. Fonyódi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Šomodskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Fonyód.
Dommartin-le-Coq

Poloha

Obec má rozlohu 6,34 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 65 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Potáplicotvaré

Potáplicotvaré alebo potáplice (Gaviiformes) je rad letcov s jediným recentným rodom potáplica.
Charakteristiku pozri pod potáplica.
Saint-Manvieu-Norrey

Poloha

Obec má rozlohu 8,28 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1725 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Historizmus (filozofia)

Historizmus alebo historicizmus je tendencia chápať všetko historicky, t. j. ako produkt vývoja, alebo geneticky, čiže ako to čo sa udialo (nastalo, stalo sa). S historizmom sa často spája sklon utiekať sa do minulosti a ospravedlňovanie existujúcich pomerov ich kauzálnym odvodzovaním z predchádzajúceho. Vo filozofii vystupuje historizmus ako historický relativizmus. Historizmus zdôrazňuje vývojovú procesuálnosť.
Podľa Gála/Marcelliho historizmus vyžadoval usporiadanie udalostí do diachronických radov, prichádzal s nárokom, že jedine odhalením cesty vznikania pochopíme podstatu skúmaného predmetu.

Historizmus v moderne

Moderna prijala historizmus ako univerzálnu metódu prisvojovania si skutočnosti, vyzdvihla ho ako prvú podmienku inteligibility, ba samej reality a zviazala s ním svoju vlastnú povahu, vyhlásenú za historickú.
Saint-Julien-sur-Reyssouze

Polohopis

Saint-Julien-sur-Reyssouze má rozlohu 7,52 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Julien-sur-Reyssouze má 627 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
SA-5

Ciele misie

Úlohou misie bolo otestovať letové vlastnosti a spoľahlivosť rakety Saturn I Block II. Prevedenie Block II sa líšilo od predchádzajúcej verzie hlavne pridaním plne funkčného druhého stupňa, predĺženými nádržami prvého stupňa a novým navádzacím systémom. Koncepcia zväzku motorov spaľujúcich kvapalný vodík, ktorá je využitá na druhom stupni, mala byť preverená o niekoľko rokov skôr na raketovom stupni Centaur. Projekt mal však dvojročný sklz a prvý štart sa konal mesiac pred SA-5 a koncepcia teda nebola riadne vyskúšaná. Prvý stupeň mal vylepšené motory a predĺžené nádrže, mohol preto byť prvýkrát natankovaný na plánovanú kapacitu 340 000 kg paliva. Navádzací systém bol prvýkrát umiestnený na vrchu druhého stupňa. Prvýkrát boli tiež použité kýlové plochy na zvýšenie stability počas letu.

Prípravy pred štartom

Druhý stupeň bol na Cape Canaveral dopravený v septembri 1963 z testovacieho zariadenia firmy Douglas v Sacramente pomocou upraveného lietadla Boeing 377, ktorý bol kvôli rozšírenému trupu nazývaný Pregnant Guppy. Kvôli komplexnosti nového stupňa a navigačnej jednotky trvali prípravy na štart až do januára 1964. Počas príprav sa vyskytli problémy s výťahmi na deväťdesiat metrovej podpornej konštrukcii komplexu LC 34, čo spomaľovalo prácu.

Priebeh letu

Štart bol plánovaný na 27. januára 1964, ale kvôli úniku kvapalného kyslíka bol o dva dni odložený. Ďalší pokus už prebehol bez problémov a raketa úspešne odštartovala. Počas letu bolo do pozemného strediska odoslaných 1183 meraní a raketu sledovalo šesť teleskopov. Do výšky 1000 metrov bola raketa natáčaná kamerami, ktoré sledovali každý jej pohyb. Oddeľovanie druhého stupňa prebehlo bez problémov, spätné rakety spomalili prvý stupeň a ten dopadol do Atlantického oceánu 800 km od miesta štartu. Separácia bola filmovaná z kamerových podvesov na prvom stupni a po dopade bol získaný materiál vyzdvihnutý z mora. Zážih druhého stupňa prebehol taktiež bez problémov. Pomocné rakety mu udelili prvotný impulz a všetkých šesť motorov bolo zažihnutých. Zážih pomocných rakiet bol potrebný, pretože v beztiažovom stave môže kvapalné palivo „stratiť kontakt“ s hrdlom palivového vedenia a do motora by tak neprúdilo palivo. Malé zrýchlenie tak vďaka zotrvačnosti spôsobí natlačenie paliva k nasávaniu motora. 
Zážih druhého stupňa trval osem minút. Druhý stupeň vstúpil na eliptickú orbitu a svojou hmotnosťou takmer 17 ton vytvoril rekord v hmotnosti umelého telesa na obežnej dráhe. Celková hmotnosť sa skladala zo samotného druhého stupňa (6 500 kg), prístrojovej sekcie, aerodynamických prvkov (1 150 kg) a 9,5 tonového modelu kabíny vyplneného vlhkým pieskom na simuláciu užitočného zaťaženia.
ISO 3166-2:CG

Kódy ISO 3166-2 pre Kongo identifikujú 10 regiónov a hlavné mesto. Prvá časť (CG) je medzinárodný kód pre Kongo, druhá časť pozostáva z jedného alebo dvoch čísel alebo troch písmen identifikujúcich región alebo hlavné mesto.

Zoznam kódov

CG-2   Lékoumou (Sibiti)
CG-5   Kouilou (Pointe-Noire)
CG-7   Likouala (Impfondo)
CG-8   Cuvette (Owando)
CG-9   Niari (Dolisie)
CG-11  Bouenza (Madingou)
CG-12  Pool (Kinkala)
CG-13  Sangha (Ouesso)
CG-14  Plateaux (Djambala)
CG-15  Cuvette-Ouest (Ewo)
CG-BZV Brazzaville (Brazzaville)
Imrich Točka

Život

Vzdelanie získal na Základnej škole v Chrenovej (1946 – 1955), potom na Jedenásťročnej strednej škole (JSŠ) v Nitre (1955 – 1958) a neskôr na Vysokej škole poľnohospodárskej v Nitre (1958 – 1963).
V roku 1963 sa zamestnal na Vysokej škole poľnohospodárskej v Nitre (od roku 1996 Slovenská poľnohospodárska univerzita), kde pôsobil až do svojho odchodu na dôchodok v roku 2009. Ako pedagogický a vedecký pracovník pracoval na Agronomickej fakulte a špecializoval sa na poľovníctvo, šľachtiteľstvo a chov malých hospodárskych a kožušinových zvierat. Prezident Rudolf Schuster ho vymenoval za univerzitného profesora v roku 2001.
Vo svojej výskumnej oblasti bol autorom, resp. sa autorsky spolupodieľal, na tridsiatich odborných publikáciách a ďalších desiatkach článkov v odborných periodikách. Po odchode do dôchodku je aktuálne (2019) autorom dvadsiatich vedecko populárnych knižných diel z oblasti regionálnej histórie, kampanológie a numizmatiky, z ktorých veľkú časť vydal vo vlastnej réžii.
V roku 2011 pri príležitosti svojho životného jubilea daroval svoju celoživotnú zbierku medailí Ponitrianskemu múzeu v Nitre. V tom istom roku objavil v lapidáriu Kňazského seminára sv. Gorazda v Nitre stratenú najstaršiu kultúrnu pamiatku z nitrianskej Chrenovej – sochu Krista Trpiteľa z roku 1770. Tá bola ukradnutá a premiestnená na neznáme miesto na začiatku 70. rokov dvadsiateho storočia. Stalo sa tak pri búraní chrenovskej zvonice, v ktorej bola dovtedy umiestnená. Ďalší významný objav sa mu podaril v roku 2012. Pri kampanologickom výskume vo farskom Kostole sv. Urbana na Zobore, v priestoroch kostolnej veže objavil na podlahe odložený, v zlom stave v tej dobe už nepoužívaný 32-kilogramový zvon. Ten následne identifikoval ako Zvon zasvätený sv. Jánovi Nepomuckému, ktorý je dokázateľne najstarším zachovaným zvonom na území mesta Nitry. Zvon odlial bratislavský zvonolejár Ján Ernest Christelli v roku 1743.
V roku 2013 sa stal zakladajúcim členom Zoborského skrášľovacieho spolku, ktorý sa stará o zachovanie miestneho kultúrneho dedičstva, hlavne o zoborský kláštor. V roku 2016 sa spolu s kolegami z tohto občianskeho združenia postaral o navrátenie sochy sv. Jána Nepomuckého do prícestnej kaplnky na Chmeľovej doline v nitrianskej mestskej časti Zobor. Pôvodnú sochu tohto svätca ukradli zlodeji niekedy v 70. rokoch 20. storočia.
S manželkou Ildikó Lalákovou (1945 – 2013) má dcéru a syna.
Železničné priecestie

Železničné priecestie je úrovňové kríženie pozemnej komunikácie so železničnou traťou.

Bezpečnosť

Kolízia cestného vozidla či chodca s vlakom má často fatálne následky. Riziko kolízie závisí od frekvencie cestnej i železničnej dopravy. Pre informovanie vodičov a chodcov o prichádzajúcom vlaku či zabránenie ich vstupu na priecestie sa inštalujú priecestné zabezpečovacie zariadenia; hovoríme o zabezpečenom priecestí.
Priecestia bez zabezpečovacieho zariadenia (nezabezpečené priecestia) sa vyskytujú na tratiach s nízkou intenzitou dopravy (malým dopravným momentom).

Na ceste

Na železničné priecestie upozorňuje chodcov a vodičov automobilov niekoľko dopravných značiek:
Návestné tabule sa umiestňujú 240, 160 a 80 m pred priecestím (počet pruhov × 80 m = vzdialenosť). Zobrazené návestné tabule sú pre pravú stranu vozovky, na ľavú sa umiestňujú značky A 27a, A 28a a A 29a.
Dagen H

Dagen H znamená v švédčine deň vpravo, pričom sa skratka H vzťahuje na švédske slovo höger – vpravo, pravý, a označuje deň, keď Švédsko prešlo z ľavostrannej na pravostrannú dopravu. Táto zmena nastala v nedeľu 3. septembra 1967 o 5. hodine ráno.

História

Vľavo sa vo Švédsku jazdilo oficiálne od roku 1734. V 20. storočí však narástla automobilová doprava a obyvatelia tiež stále viac cestovali do susedných krajín; v Nórsku, Dánsku a Fínsku, sa už dávno jazdilo vpravo. Pretože po pravej strane sa jazdilo aj vo väčšine európskych krajín, sa začalo vo Švédsku premýšľať o zavedení pravostrannej dopravy.
V roku 1955 došlo k referendu, pri ktorom však väčšina národa, konkrétne 82,9 %, hlasovala proti zavedeniu pravostrannej dopravy. Už roku 1954 bolo však rozhodnuté, že sa má pravostranná doprava definitívne zaviesť. V roku 1961 boli vypočítané náklady na túto zmenu. Gösta Hall ich vyčíslil na 2,7 miliónov švédskych korún. O tri roky neskôr, 10. mája 1963, bol stanovený dátum preloženia dopravy na 3. september 1967.

Prevedenie

V noci z 2. na 3. septembra 1967 bola všetká súkromná doprava zakázaná. Jednotlivé mestá si sami stanovili konkrétne časy. Štokholm zakázal súkromné cesty autom medzi 10. hod. druhého septembra do 15. hod. tretieho septembra. V Göteborgu začal zákaz v sobotu o 15. hod. do nedele 15. hod. Pre Borås platil zákaz jazdy od 16. do 12. hod. a Karlstad si ho ustanovil od 16. do 6. hod.
O 4:45 sa všetká doprava musela zastaviť, o 5:00 prešli vozidlá na druhú stranu a o 5:15 mohli pokračovať v ceste – už po pravej strane cesty. V hodine prechodu sa po uliciach nachádzalo mnoho ľudí, ktorí chceli byť svedkami tejto historickej udalosti. Uskutočnil sa i prenos cez satelit do Ameriky.
Pri cestách boli vztýčené šesťhranné dopravné značky s písmenom H, aby vodiči pamätali, že sa teraz majú držať na pravej strane.
Prechod prebehol celkom hladko a z neskorších prieskumov vyplynulo, že počet dopravných nehôd od zavedenia pravostrannej dopravy značne klesol.

Električková doprava vo Švédsku

Preloženie dopravy na pravú stranu znamenalo v mnohých švédskych mestách koniec električkovej dopravy. Dnes prevádzkujú električky už len tri mestá, a to Göteborg, Norrköping a teraz aj Štokholm, kde sa v roku 1991 znovu sprevádzkovala linka 7 (Djurgårdslinjen).
Saint-Vincent-la-Châtre

Poloha

Obec má rozlohu 21,18 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 579 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE