google/wiki40b huggingface dataset:
Peleta

Výroba

Pelety sa vyrábajú lisovaním vstupného materiálu na tvarovacích lisoch. Ten je pod vysokým tlakom pretláčaný cez malé kruhové otvory oceľovej matrice, pričom sa zahrieva na teplotu okolo 100 °C. Celulóza, ktorá sa nachádza v dreve vplyvom teploty mäkne a stáva sa lepivou. To umožní lisovať drevené piliny do tvaru pelety bez pridávania akýchkoľvek prísad. Po vychladnutí sú pelety pevné a zachovávajú si svoj valcovitý tvar.
Hoci sa v minulosti experimentovalo s rôznymi alternatívami ohľadom materiálu na výrobu peliet (pelety vyrobené zo slamy či kukurice) ako najvhodnejší materiál sa osvedčilo drevo z ihličnanov (pre nízky objem nečistôt, pojivosť materiálu a pod.) Preto väčšina výrobcov vyžaduje ako palivo pre ich zariadenia výhradne drevné pelety z ihličnatého dreva.

Použitie

Pelety sa používajú ako náhrada fosílnych palív v kotloch, domácich pieckach, krboch a kachliach. Keďže sú sypké, môžu sa používať v kotolniach s automatickou prevádzkou. Pomocou dopravníka je možné presne a plynule regulovať prísun paliva a tým regulovať tepelný výkon kotla. Pri takomto vykurovaní sa komfort približuje k vykurovaniu zemným plynom. Vykurovanie týmto palivom je značne rozšírené v škandinávskych krajinách a v Taliansku.

Agropelety

Agropelety alebo tiež alternatívne pelety sú vyrábané z prebytkov poľnohospodárskej produkcie ako je slama, seno, odpady vznikajúce pri čistení obilia, olejnín a strukovín. Oproti dreveným peletám majú vyšší obsah popola (5%). Agropelety sú významným zdrojom obnoviteľnej energie a predstavujú značný potenciál pre ekonomický rozvoj vidieka.
Evanjelický a.v. chrám Svätej Trojice

Oltár

Dominanta chrámu pochádza z roku 1865, je zhotovený z dreva v klasicistickom slohu staviteľom Janom Maršalkom podľa plánov staviteľov Bélu Gerstera a Freya. Pôvodný bol odstránený jezuitmi v r. 1673.

Na oltári sa nachádza obraz s biblickým námetom  Ježiš so Samaritánkou (Ján 4, 1-30) od Karola Brockého. Namaľoval ho na žiadosť evanjelického farára  Mórica Kolbenheyera, s ktorým boli priatelia. Namaľoval ho v rokoch 1845 – 1846. Z Londýna bol dopravený cez Hamburg, Viedeň a Šopron do Prešova. Obraz spôsobil potrebu nového oltára, do ktorého bol zasa potrebné domaľovať oblúkovitú časť na vyplnenia oblúka oltára. Nový oltár bol potom vysvätený v januári 1865.

Požiar v 1913 roku ho zničil, hovorilo sa ale aj o možnom odcudzení obrazu a zamaskovaní tohoto požiarom. Oltár opravil roku 1914 a namiesto obrazu bolo vložené plátno s čiernym krížom. Bolo rozhodnuté namaľovať rovnaký obraz, na čo sa podujali v roku 1922 maliari Mikuláš Jordán (1892 – 1972) a Ernest Rákoši (1881 – 1973). Toto urobili podľa fotografie. Farebné zladenie dosiahli podľa staršej kópie, ktorú urobil košický umelec Vojtech Klimkovič. Roku 1924 bol obraz dokončený a vsadený do oltárneho rámu. Oltár posvätil senior Matej Slabej.

V hornej časti oltára v kruhovom medailóne sa nachádza baránok, ležiaci na čiernej knihe, z ktorej vychádzajú zlaté lúče, symbolizujúci nevinnosť Ježiša Krista, kniha a lúče jeho učenie. Na vrchole je biely kríž.

Sakristia

Nachádza sa naľavo od oltára a vstup má vedľa kazateľnice. Uzatvárajú ju vzácne renesančné dvere zo 16. storočia s pôvodným kovaním a kľúčom.

Hneď vedľa kazateľnice je aj pamätná tabuľa evanjelickému farárovi Matejovi Bahylovi, ktorej text znie: V tomto zbore pracoval a trpel pre kráľovstvo Božie v r. 1734-1746 Matej Bahyl *24.II.1706 +24.XII.1761. Neboj sa toho, čo máš trpieť. Zjav. 3,10

Krypta

Krypta je opradená tajomstvom, nakoľko prístup do nej nachádzajúci sa pod kazateľnicou v časti predoltárneho priestoru nechali evanjelici zatvoriť. 

Krypta bola upravená za obdobia jezuitov a rozšírená nimi v roku 1754. Nachádzajú sa v nej pochovaní jezuiti. Najvýznamnejší medzi nimi sú superior Juraj Postek a František Perger, ktorý viedol stavbu Kalvárie. K uzavretiu krypty došlo na základe rozhodnutia nerušiť pokoj svojich odporcov a ukončiť ďalšie pochovávanie v krypte.

Prístup do krypty teda nie je možný, došlo však k vniknutiu vandalov cez zamrežované okno zvonka a legálne dvakrát v 20 storočí počas rekonštrukcií, naposledy 8. decembra 2003 počas izolácie základov.
Houtaud

Poloha

Obec má rozlohu 7,89 km². Najvyšší bod je položený 901 m n. m. a najnižší bod 807 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 926 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chrám Svätej Trojice (Asenovgrad)

Charakteristika

Výstavba chrámu, ktorá sa začala v 50. rokoch 19. storočia, je spojená s druhým pokusom Bulharov v meste, mať chrám, kde by boli liturgie slúžené v ich rodnom jazyku. Napriek mnohým problémom a nedostatku financií bol dokončený v roku 1865, ale ostal v rukách Gréckej pravoslávnej cirkvi až do začiatku 20. storočia, kedy ho prevzala pod svoju správu Bulharská pravoslávna cirkev. Stenomaľbami a ikonami bol vyzdobený v roku 1866. Z architektonického hľadiska je budova postavená ako trojkorábna, trojkupolová bazilika s jednou apsidou. Samotná budova bola postavená na základe plánu budovy chrámu svätého Juraja v miestnej časti Ambelino. Pri chráme sa nachádza kaplnka svätej Míny. Zvonica bola pristavená k západnému vchodu budovy v roku 1938. Chrám je dôležitý z hľadiska dejín mesta Asenovgrad aj z toho dôvodu, že na jeho dvore fungovala prvá bulharská škola v meste.
Tetrely

Mnemotechnická pomôcka v češtine

Copak Si Gertruda Snědla Plombu?
Ústavný súd Českej republiky

Ústavný súd Českej republiky (čes. Ústavní soud České republiky) je špecializovaná česká súdna inštitúcia, ktorá stojí mimo systém všeobecného súdnictva a ktorej základným poslaním je garantovať ústavnosť právneho poriadku a poskytovať ochranu základných ľudských práv fyzických a právnických osôb na základe ústavného poriadku Českej republiky, a to aj proti rozhodnutiam všeobecných súdov, ktoré by neboli v súlade s ústavným poriadkom.
Sídlom Ústavného súdu Českej republiky je v zmysle § 26 zákona 182/1993 Zb. (Zákon o Ústavnom súde) mesto Brno, súd je umiestnený v budove bývalej moravskej Zemskej snemovne, v ktorej od roku 1991 sídlil tiež Ústavný súd Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V zmysle § 25 Zákona o Ústavnom súde sú v okruhu 100 metrov od budov Ústavného súdu alebo od miest, kde Ústavný súd rokuje zakázané zhromaždenia.
Bol ustanovený od 1. januára 1993 a personálne aj názorovo do značenej miery nadviazal na Federálny ústavný súd.
Jeho súčasný predseda je JUDr. Pavel Rychetský, podpredsedovia sú: JUDr. Milada Tomková a prof. JUDr. Jaroslav Fenyk, Ph.D., DSc. Univ. Priv. Prof.

Organizačné usporiadanie

Traja z 15 sudcov Ústavného súdu sú priamo pri menovaní prezidentom republiky určení ako funkcionári Ústavného súdu, tj. jeden predseda a dvaja podpredsedovia. Vnútorné predpisy Ústavného súdu rozlišujú dvoch podpredsedov ako „podpredsedu“ a „podpredsedníčku“.
Ostatných 12 sudcov je dlhodobo rozdelených do štyroch trojčlenných senátov, ktoré sú označované rímskymi číslami I až IV. Predsedovia senátov sú predsedom Ústavného súdu vymenovávaní spravidla na dobu jedného kalendárneho roku, pričom žiadny sudca nesmie byť predsedom senátu dva roky po sebe. Predseda a podpredsedovia Ústavného súdu nesmú byť stálymi členmi ani jedného zo senátov. Neprítomného člena senátu zastupuje sudca určený pre ten-ktorý senát podľa rozvrhu práce, zastupujúcim členom senátu nesmú byť predseda a podpredsedovia Ústavného súdu.
Pôvodne bolo obsadenie senátov stabilné, k zmenám dochádzalo len v dôsledku zániku mandátu sudcu Ústavného súdu, od januára 2016 bol však zvolený systém rotácie – každý druhý rok prechádza dovtedajší predseda senátu k senátu s vyšším číslom (a zo štvrtého k prvému).

Rozhodovanie

V stanovených závažných alebo sporných prípadoch rozhoduje Ústavný súd v pléne (hlasujú všetci ústavní sudcovia). Pre bežnú agendu (tzv. senátne veci) sú ústavní sudcovia dlhodobo rozdelení do jednotlivých senátov, ktoré rozhodujú samostatne. Vo veci samej rozhoduje Ústavný súd nálezom, ktorý sa vždy vyhlási verejne, a v ostatných veciach uznesením. Okrem toho, že všetky rozhodnutia sú prístupné na internetových stránkach súdu sa všetky nálezy a niektoré zásadné uznesenia vydávajú v Zbierke nálezov a uznesení Ústavného súdu (čes. Sbírka nálezů a usnesení Ústavního soudu). Najdôležitejšie nálezy, napríklad o zrušení zákonov, sa vyhlasujú tiež v Zbierke zákonov.
Peter Pavol Roy

Životopis

Pochádzal z rodiny patriacej k zemianskemu stavu (otec Ján Roy a matka Karolína rod. Vodičková) ktorej predkovia, francúzski hugenoti, podľa rodinnej tradície prišli na Slovensko pred náboženským prenasledovaním z Francúzska. Po absolvovaní štúdia teológie v Bratislave, Lipsku, Erlande a vo Viedni pôsobil v Starej Turej, Púchove a v rokoch 1874 – 1904 v Kochanovciach, kde je aj pochovaný. Bol zaťom J. M. Hurbana a otcom básnika Vladimíra Roya. V rokoch 1884 – 1904 bol konseniorom Trenčianskeho seniorátu. V rokoch 1904 – 1909 žil na dôchodku v Melčiciach.
Patrí medzi zakladateľov slovenskej národnej bibliografie. Bol obľúbeným rečníkom, zanieteným národovcom a ľudovýchovným pracovníkom. Publikoval články z oblasti histórie, národného a náboženského života. Bol členom Muzeálnej slovenskej spoločnosti a účastinárom Kníhtlačiarenského spolku v Martine, členom Matice slovenskej.
Habánske múzeum

O múzeu

V roku 1970 reštaurovali Izserov dom, v ktorom sa zriadilo Múzeum habánskych remesiel. V roku 1981 bolo Habánský dvor spoločne aj s Habánskym múzeom vyhlásený za pamiatkovú rezerváciu ľudovej architektúry. Múzeum fungovalo do roku 1989. Pripisuje sa k exponáciám Záhorského múzea v Skalici. Múzeum si prešlo aj rekonštrukciami, ktoré však na jeho vzhľade nespôsobili veľké zmeny. Múzeum poukazuje na históriu tunajšej habánskej komunity, špecifiká ich spoločenského, rodinného a hospodárskeho života, ich tradičné remeslá a náčrt histórie obce Veľké Leváre.
Dračia hlava

Topografia

Dračí hrebeň je od Vysokej oddelený plochým Dračím sedlom. V hrebeni nasleduje od severu Veľká Dračia hlava (2 254,5 m), Štrbina Dračej hlavy, Malá Dračia hlava (2 200 m), Zlomisková bránka a napokon Zlomisková veža (2 137,5 m). JZ stenou spadá do Dračej dolinky, SV stenou do Kotlinky pod Dračím sedlom, všetko odnože doliny Zlomísk.
Cyclone3

Cyclone3 XULadmin

Cyclone3 XULadmin je užívateľské rozhranie pre Cyclone3 Framework. S pomocou XULadminu bežní používatelia, ako napríklad redaktori, môžu ľahko meniť a aktualizovať obsah www stránky. XULadmin je komplexný nástroj na prácu s článkami, obrázkami, anketami, súbormi, site-user management, sitemap, direct mail a ďalšími.
Cyclone3 XULadmin pracuje ako rozšírenie prehliadača Mozilla Firefox. Používa technológiu Web 2.0 ako XUL (XML user-interface language) pre front-end a AJAX pre komunikáciu s back-end (server). XULadmin frontend bol vyvinutý Petrom Nemšákom a Michalom Ondrovičom.
Aktuálne je vo vývoji nové rozhranie (označované ako Windstorm) za použitia technológie Angular.

História

Program bol pôvodne napísaný Romanom Fordinálom v rokoch 2000/2001 ako komerčné CMS. Počas 3 rokov (2003 – 2006) bol Cyclone3 používaný v TV Markíza. Markíza následne používala rôzne CMS systémy vrátane Joomla a k Cyclone3 sa vrátila začiatkom roku 2008.
Pribudlo mnoho nových funkcií, ktoré časom viedli k vytvoreniu aplikácií framework. Všetky aplikácie Cyclone3 sú založené na otvorených štandardoch a technológiách ako XUL, DocBook, XML-RPC, SOAP, OpenDocument a ďalších.

Technológie

Cyclone3 využíva Perl, C/C++, XUL, JavaScript.
Scudetto

Scudetto (dosl. „malý štít“) je dekorácia nosená na dresoch talianskych klubov, ktoré zvíťazili v poslednej hranej sezóne najvyššej súťaže v danom športovom odvetví. Scudetto bolo vytvorené v 20. rokoch 20. storočia na počesť víťaza národnej talianskej futbalovej ligy. Prvým klubom, ktorý scudetto nosil na svojich dresoch bol v roku 1924 Janov CFC. Postupom času si tento zvyk osvojili aj niektoré iné športové odvetvia. Neskôr sa zvyk nosiť znak scudetto na dresoch rozšíril aj do ostatných športov.

Pôvod

Vynálezcom Scudetto bol pravdepodobne taliansky básnik a autor divadelných hier Gabriele D'Annunzio. V mladosti bol D'Annunzio nadšeným priaznivcom futbalu a v roku 1887 si kúpil v Londýne koženú loptu od rovnakého výrobcu, ktorý zásoboval English Football League (EFL) .
Neskôr, v roku 1920, bolo anektované vtedajšie rakúsko-uhorské mesto Fiume (dnešná Rijeka v Chorvátsku) a pripojené k Taliansku. D'Annunzio navrhol, aby miestny klub na svojom drese nosil malý štít s talianskou trikolórou ako symbol talianskej zvrchovanosti nad mestom .
V roku 1924 Talianska futbalová federácia (FIGC) schválila rozhodnutie oceniť víťaza ligy tým, že mu umožní nosiť znak Scudetto na svojich dresoch. Od tej doby sa scudetto stalo symbolom úradujúceho šampióna ktorejkoľvek talianskej ligovej súťaže.
Paracetamol

Paracetamol je liečivá látka s analgetickými a antipyretickými účinkami. Z chemického hľadiska ide o derivát anilínu.

Mechanizmus účinku

Paracetamol je centrálne pôsobiaca látka, inhibuje COX-2 (cyklooxygenázu 2) v hypotalame (antipyretický účinok) a nepriamo pôsobí na sérotonínové 5-HT₃-receptory v mieche (analgetický účinok). Nástup účinku je do 30 minút od požitia.

Nežiaduce účinky

Paracetamol je vo vyšších dávkach (už 10 – 15 g) hepatotoxický a vyvoláva zlyhanie pečene, ktoré môže skončiť smrťou. V bežných dávkach sa môže niekedy objaviť aj alergická kožná reakcia, ďalším nežiaducim účinkom je aj spavosť. Jeho protilátkou je acetylcysteín.

Dávkovanie

Dospelým a mladistvým sa podáva 500 – 1 000 mg paracetamolu v časovom odstupe najmenej 4 hodín. Maximálna jednorazová dávka 1 000 mg paracetamolu, maximálna denná dávka 4 000 mg paracetamolu (pri dlhodobej liečbe, nad 10 dní, nesmie denná dávka prekročiť 2 500 mg).
Deťom sa podáva 250 – 500 mg paracetamolu v časovom odstupe najmenej 6 hodín. Pri predávkovaní hrozí zlyhanie pečene.
RIVA TNT

nVidia Riva TNT je grafická karta s pracovným označením NV4. Slovo RIVA je skratka pre Real-time Interactive Video and Animation accelerator a prípona TNT vyjadruje, že grafika dokáže pracovať na dvoch texeloch súčasne (TwiN Texel). Je to 3D akcelerátor aj s 2D jadrom, určený širokému segmentu trhu počítačov. Uvedenie sa datuje na rok 1998 a nVidia sa naďalej snažila upevniť svoje postavenie. Nasledovník Rivy 128, RIVA TNT 1 bola priamou odpoveďou na grafickú kartu 3dfx Voodoo 2. Nanešťastie Voodoo 2 taktiež disponuje 32-bitovými farbami (true color) a formátom pixelu s 24-bitovym Z-buferom v 3D móde. Pokrok TNT oproti RIVE 128 je dramatický vo vylepšení kvality zobrazovania a v systéme filtrovania textúr. Je to karta s jedným čipom a pamäťou rozšírenou na 16 MB SDRAM.
Vauclerc

Poloha

Obec má rozlohu 6,09 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 106 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 473 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pedofóbia

Strach z detí

Ku strachu alebo odporu k malým deťom, môže dôjsť z rôznych príčin. Niekedy je pedofóbia popisovaná aj ako strach z bábik a iných neživých objektov reprezentujúcich cítiace bytosti. Pedofóbia je často výsledkom našich vlastných zážitkov z detstva, a preto sa tento strach dá len veľmi ťažko prekonať. Nadmerná úzkosť sa vyskytuje vtedy, keď má pedofobik pracovať s deťmi alebo byť v ich prítomnosti. Tento strach možno považovať za iracionálny. Deti málokedy predstavujú akékoľvek nebezpečenstvo pre dospelých. Je však možné, že ich správanie môže vyvolať pedofóbiu u niektorých ľudí.

Hlučné deti môžu byť príčinou

Niektorí ľudia sú podráždení a nervózni, keď sa nachádzajú pri deťoch, ktoré sú hlučné, alebo sa zle správajú. Akékoľvek stretnutie s dieťaťom alebo hlučným dieťaťom, ktoré narušuje pokojné prostredie pôsobí stresovo na pedofobika. Pedofobici by sa najradšej dištancovali od detí pretože ich vnímajú ako rušivé, nepredvídateľné a nepríjemné.

Psychologické príčiny tejto fóbie

Príčiny môžu byť rôzne, prečo sa človek bojí detí. Môžu mať nejaké traumatické spomienky ktoré sa objavia, keď sledujú deti ako sa hrajú. Ak niekto bol bitý ako dieťa, môže vnímať detstvo ako zlé a kruté a preto môže mať z detí strach. Môžu trpieť postraumatickou stresovou poruchou, ktorá vyvoláva bolestivé spomienky z detstva na ktoré by pedofobik najradšej zabudol.
Ak niekto prešiel cez ťažké detstvo a nedostalo sa mu veľa lásky a tiež sa o neho dobre nestarali, môže toto v človeku vyvolať žiarlivosť, pokiaľ vidí ako sú malé deti závislé na svojich rodičoch, ako sú rozmaznávaní, ako sa o nich starajú s láskou a nehou. Pre ľudí ktorí nedostali toľko pozornosti to môže byť zničujúce a môžu sa veľmi zle cítiť.

Príznaky strachu z detí

Ľudia trpiaci touto fóbiou sa zdráhajú zdržiavať v prítomností detí. Cítia paniku okolo detí. Ľudia s týmto strachom môžu byť trochu chladný a držia si odstup od detí. Nechcú sa s nimi hrať, alebo s nimi hovoriť. U niektorých ľudí sa prejavujú príznaky paniky, keď sú v blízkosti detí. Cítia nervozitu, úzkosť, majú zrýchlený tep a strach. Môžu trpieť závratmi alebo nevoľnosťou a hľadajú najrýchlejší spôsob ako sa vyhnúť deťom.

Liečba pedofóbie

Najlepšia je návšteva vyškoleného psychológa, ktorý vám môže pomôcť rozlúštiť záhadu, prečo sa bojíte detí. Za pedofóbiou môžu stáť spomienky z minulosti, ktoré by ste mali prediskutovať s odborníkom. Terapeutické sedenie zaistí, že sa zmierite s tým, čo vás blokuje v tom aby ste sa nebáli detí. Má to samozrejme veľký význam, ak ste rodič alebo robíte opatrovateľa alebo chcete byť rodič.
Fleury-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 6,75 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4014 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fournet-Blancheroche

Poloha

Obec má rozlohu 13,08 km². Najvyšší bod je položený 1 031 m n. m. a najnižší bod 574 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 337 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Giovanni Legrenzi

Život

Narodil sa v Clusone neďaleko Bergama v Lombardii. V rokoch 1645 až 1656 pôsobil ako organista v chráme Santa Maria Maggiore v Bergame. Roku 1656 odišiel do Ferrary, kde sa stal majstrom kapelníkom (maestro di cappella) v Akadémii svätého Ducha (Accademia dello Spirito Santo) a zotrval tam do roku 1665.
O jeho živote v nasledujúcich piatich rokoch sa nič podstatné nevie. Uchádzal sa o zamestnanie v mnohých európskych mestách, ale nikde sa natrvalo neuchytil. V roku 1670 sa stal zbormajstrom v sirotinci Ospedale dei Derelitti. Vo vtedajšom zmysle slova šlo o zariadenie medzi internátnou školou a konzervatóriom. Okrem sirôt a opustených detí sa tam na náklady mesta vychovávali aj nadané deti z riadnych rodín. Okrem toho bol od roku 1671 kapelníkom v kostole Congregazione dei Filippini. O desať rokov neskôr vystriedal Antonia Sartoria vo funkcii zástupcu kapelníka chrámu sv. Marka v Benátkach, aby sa v roku 1685 stal v tomto chráme kapelníkom.
Najplodnejšie obdobie jeho opernej tvorby je okolo roku 1861, kedy komponoval minimálne dve opery ročne. Keď sa stal v chráme sv. Marka hlavným kapelníkom, sústredil sa skôr na chrámovú hudbu. K povinnostiam vtedajšieho „maestro di cappella“ patrila aj starostlivosť o ďalšie hudobné vzdelanie členov súboru. Medzi jeho študentov v tom čase patrili napr. aj Francesco Gasparini, Antonio Lotti alebo Giovanni Varischino.

Význam

Legrenzi bol aktívny vo väčšine žánrov barokovej hudby severného Talianska vrátane opery, vokálnej chrámovej hudby a inštrumentálnej hudby.
Legrenzovo dielo upadlo neprávom do zabudnutia. Zatienili ho mená jeho žiakov (Antonio Vivaldi, Antonio Caldara), ktorí doviedli do dokonalosti myšlienky Giovanniho Legrenza. Zaslúžil sa okrem iného o rozvoj sonátovej formy, ktorej dal pevný rád. Dbal na zreteľné kontrasty medzi jednotlivými vetami a predpisoval aj tempá jednotlivých častí, čo nebolo dovtedy zvykom. V jeho sonátach pre dva nástroje (sonatas a due) a triových sonátach (sonatas a tre) boli party jednotlivých nástrojov prakticky rovnocenné. Podobne jeho kantáty po formálnej stránke významne ovplyvnili dielo Alessandra Scarlattiho.
UAZ 469

UAZ 469 je sovietsky dvojnápravový osobný terénny automobil so zvýšenou priechodnosťou, ktorý vyrábala automobilka UAZ. Je určený na prepravu osôb a nákladu po pozemných komunikáciách a v teréne. Bol používaný predovšetkým v armáde bývalého ZSSR. V Rusku a krajinách bývalého Východného bloku slúži dodnes.

Druhy prevedenia

Verzia UAZ 469 má redukcie v kolesách, vyšší stupeň odrušenia elektrického vybavenia a hľadací svetlomet. Verzia 469 B je bez redukcií v kolesách, bez vyššieho stupňa odrušenia elektrického vybavenia a hľadacieho svetlometu (používa sa tiež ako civilná verzia). Model 469 BI je bez redukcií v kolesách, s vyšším stupňom odrušenia a s hľadacím svetlometom. Existujú tiež špeciálne nadstavby. Chemický prieskumný automobil UAZ 469 CH je vybavený prístrojmi pre radiačný a chemický prieskum, spojovacími prostriedkami a zariadením na vytyčovanie zamoreného priestoru. Vozidlo je vybavené ďalším akumulátorom pre zaistenie prevádzky tohoto vybavenia. Vnútorné usporiadanie je upravené pre 4 osoby. Technická pozorovateľňa UAZ 469 TEP je určená na technické pozorovanie bojiska, vyhľadávanie poškodenej techniky a na organizovanie odsunu a opráv. Vozidlo je vybavené spojovacími prostriedkami a je určené pre 5 osôb.
Protestantizmus

Protestantské cirkvi

Najdôležitejšie sú:

Dejiny pomenovania

Pomenovanie nevzniklo z dôvodu „protestovania voči niečomu“ ale odkazuje na podanie protestu (právnický termín označujúci odvolanie) voči záverom Špajerského ríšskeho snemu.
Roku 1529 sa na podnet cisára (Svätej rímskej ríše nemeckého národa) Karla V. zišiel v Špajeri (Speyer v Nemecku) ríšsky snem. Cisár vzniesol rezolútne požiadavky na skončenie politiky ústupkov voči luteránom, predovšetkým zrušenie pravidla Cuius regio, eius religio (Čie panstvo, toho náboženstvo) a dôsledné presadenie wormského ediktu (o. i. fyzická likvidácia Martina Luthera a jeho nasledovníkov). Reakciou bol rovnako silný protest 6 ríšskych kniežat (vrátane Jana Saského, Juraja Brandenbursko-Ansbachského a Filipa Hesenského „Veľkolepého“) a 14 ríšskych miest. Týmto protestom bol legitimizovaný odpor voči cisárskej autorite ako takej.
Tento príklad slúži na ilustráciu dôležitosti prepojenia svetskej a duchovnej moci počas reformácie.
Jacques de Vaucanson

Životopis

Narodil sa ako Jacques Vaucanson, časticu ´de´ do jeho mena dodala francúzska Académie des sciences. Bol synom výrobcu rukavičiek, vyrastal v chudobe, chcel sa stať hodinárom. Od chirurga Le Cata získal vedomosti o anatómii. Tieto následne využil pri zostrojení mechanických zariadení napodobňujúcich vitálne funkcie ako je cirkulácia, respirácia a trávenie.
Svoj prvý automat zostavil v roku 1737, bol to hráč na flaute. V tom istom roku predstavil aj ďalšie automaty, hráča na tamburíne a kačku. Ako sa neskôr vyjadril, čoskoro ho tieto jeho výtvory začali nudiť a v roku 1743 ich predal. Automaty sa nezachovali, boli zničené počas revolúcie.
Jeho vynálezy zaujali pruského kráľa Fridricha II., ktorý ho chcel mať vo svojich službách, Vaucanson to však odmietol, prial si slúžiť vlastnej krajine.
Stal sa inšpektorom manufaktúry na hodváb, do funkcie ho vymenoval kardinál Fleury. V tom čase tento priemysel vo Francúzsku zaostával za anglickým a škótskym. Vaucanson presadzoval zmeny a automatizáciu. V roku 1745 vytvoril prvé kompletne automatizované krosná. Niektoré jeho vynálezy obsahovali prvú aplikáciu diernych štítkov. Preto je niekedy považovaný za otca moderného počítačového programovania. Jeho vynálezy sa však nestretali s pochopením u pracovníkov v továrňach na hodváb a boli vo veľkej miere ignorované.
V roku 1746 sa stal členom Académie des sciences. Zomrel v Paríži v roku 1782.