google/wiki40b huggingface dataset:
František Kalesný (architekt)

Životopis

Narodil sa 23. februára 1951 v Bratislave. V rokoch 1969 - 1975 študoval na Stavebnej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej, odbor architektúra. Po úspešnom ukončení vysokoškolského štúdia najskôr pracoval v rokoch 1975 - 1987 v ŠPÚO Brno, neskôr, v rokoch 1987 - 1990 v ŠPTU Bratislava. V januári 1990 založil vlastný architektonický ateliér SUAD Studio. František Kalesný je autorizovaným architektom Slovenskej komory architekov. Od roku 2000 je stálym pedagógom Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave v odbore architektúra. Na škole prednáša a aktívne vedie výučbu architektonických ateliérov. Od roku 2008 je docentom v odbore konštrukcie v architektúre.
Ako aktívny architekt spolupracoval na súťažiach s J. Chovancom, ale aj s J. M. Bahnom, M. Žitňanským či F. Milučkým. Je autorom niekoľkých významných realizácií, najmä obchodných domov. Je nositeľom ceny ZSA.
Kaineus

Kaineus (starogr. Καινεύς – Kaineus, lat. Caeneus) je v gréckej mytológii syn lapithského kráľa Elata.
Kaineus sa narodil ako pekné dievča menom Kainis, do ktorej sa po rokoch zaľúbil boh Poseidón. Keď sa Lapiti chystali na vojenskú výpravu proti Kentaurom, aj ona sa chcela výpravy zúčastniť, požiadala preto boha Poseidóna, aby ju zmenila na muža. Poseidón jej prianiu vyhovel a ako mužovi mu ponechal aj nezraniteľnosť, ktorú mu daroval odmenou za lásku, ešte ako dievčaťu.
V bitke ho potom Kentauri nevedeli zabiť, ale napokon to vyriešili tak, že ho obrovskými balvanmi a polenami zarazili do zeme. Podľa starších mýtov ho zarazili až do podsvetia, kde sa opäť stal dievčaťom, podľa mladšej verzie unikol premenený na vtáka.
Mapuče

Mapuče alebo (po španielsky) Mapuche (predtým tiež Araukánci alebo Araukáni) je domorodý národ v Čile a v Argentíne. Na rozdiel od ostatných indiánskych národov sa národu Mapuče dlhý čas darilo udržať si nezávislosť, v Čile boli podmanení až v 80. rokoch 19. storočia, posledné veľké povstanie Mapuče bolo potlačené v roku 1934.
Anglické národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvách sveta FIFA sa anglickému družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz. Vo svojej prvej kvalifikácii na MS 2008 prehralo všetky 3 zápasy v skupine a skončilo v nej na poslednom štvrtom mieste. V kvalifikácii na MS 2012 muselo hrať predkvalifikačné kolo, v ktorom zvíťazilo nad San Marínom aj Cyprom, ale po prehre s Lotyšskom skončilo na nepostupovom druhom mieste a nedostalo sa do hlavnej kvalifikácie.
Rovnako sa anglické družstvo neprebojovalo ani na majstrovstvá Európy UEFA. Absolvovalo 4 kvalifikácie, prvú až v roku 2005. V prvých dvoch prehralo všetky zápasy a skončilo posledné vo svojich predkvalifikačných skupinách. V kvalifikácii na ME 2010 vyhralo svoj prvý zápas (nad Cyprom), skončilo na druhom mieste v skupine za Kazachstanom a neprebojovalo sa opäť do hlavnej kvalifikácie. V kvalifikácii na ME 2012 dopadlo podobne. Tiež vyhralo iba jeden zápas v predkvalifikačnej skupine a nepostúpilo do hlavnej kvalifikácie. V kvalifikácii na ME 2014 sa mu prvýkrát podarilo prebojovať do hlavnej fázy kvalifikácie, v ktorej ale potom prehralo všetky 3 zápasy.
Casterets

Poloha

Obec má rozlohu 1,86 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František Václav Míča

Životopis

Prvé hudobné vzdelanie získal u svojho otca Mikuláša Ondřeja Míču, organistu v Jaroměřiciach. Stal sa komorníkom grófa Jana Adama Questenberka, s ktorým odcestoval do Viedne. Účinkoval v jeho grófskej kapele a ďalej si doplňoval hudobné vzdelanie. V roku 1723 sa vrátil do Jaroměřic, kde pôsobil ako organizátor zámockých operných predstavení, a zároveň aj ako kapelník a tenorista.
V tom istom roku sa oženil s Terezou, dcérou hajtmana panstva Jana Josefa Stampu. Po jej smrti v roku 1739 sa znovu oženil s Veronikou Noglovou.
Zomrel v Jaroměřiciach 15. februára 1744.

Tvorba

Bol veľmi plodným skladateľom príležitostnej hudby aj keď o mnohých jeho dielach sú len kusé správy a mnoho partitúr sa stratilo. V opernej a kantátovej tvorbe nadväzoval na hudbu talianskych barokových majstrov. Jeho vzormi boli skladatelia ako Giovanni Batista Bassani, Giaccomo Carissimi či Antonio Caldara. Opera „O původu Jaroměřic “ sa považuje za prvú pôvodnú českú operu. Vie sa, že skomponoval celý rad opier, dokonca na české texty, tie sa však nezachovali alebo neboli v doteraz nedostatočne preskúmaných zámockých archívoch objavené.
Podstatne progresívnejšie prvky uplatňoval v symfonickej hudbe. Ešte pred vystúpením mannheimskej školy prispel k rozvoju sonátovej formy. K jeho najznámejším skladbám tohto druhu patrí dodnes často uvádzaná Simfonia in Re.
Táto symfónia sa našla až v roku 1939 s autorom uvedeným ako Mitscha. Vyšla v roku 1946 a vydavateľ ju označil ako dielo F. V. Míču. V poslednom čase sa toto autorstvo spochybňuje, pretože prvá veta je formálne oveľa pokročilejšia než by zodpovedalo dobe, kedy údajne vznikla. Ako pravdepodobnejšie sa skôr javí, že symfóniu skomponoval o niekoľko desiatok rokov neskôr synovec Františka Václava, František Adam Míča.
Hruštiny (Žilina)

Hruštiny je zaniknutá mestská časť Žiliny.
Nachádzala sa pri Váhu, pri starej (dnes zatopenej) ceste do Mojšovej Lúčky, asi 4 km východne od mesta. Dôvodom presídlenia obyvateľov na blízke Rosinky a zánik osady bola výstavba Vodného diela Žilina.
V lokalite Hruštín sa nachádza prístav.
Architektonicko-historická rezervácia Nesebar

Charakteristika

Architektonicko-historická rezervácia Starý Nesebar bola vyhlásená na poloostrove, ktorý tvorí historickú časť Nesebaru a s novšou časťou mesta je spojený úzkym pruhom pevniny. Dĺžka poloostrova je približne 850 metrov a šírka dosahuje okolo 350 metrov.
Rezervácia bola vyhlásená 18. júla 1956 a v roku 1983 bol Starý Nesebar zapísaný aj na zoznam pamiatok svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Riečny kilometer

Riečny kilometer udáva kilometrickú vzdialenosť určitého miesta na vodnom toku od ústia tejto rieky alebo potoka do iného toku alebo vodnej plochy.
Nultý riečny kilometer je situovaný k ústiu rieky a smerom proti prúdu sa kilometre pripočítavajú. Toto obrátené poradie je dané tým, že je väčšinou veľmi ťažké presne určiť začiatok vodného toku, pretože prameň je často zle dohľadateľný, či je časté, že sa prameň s časom pohybuje. Oproti tomu sútok alebo ústie toku sú dobre definovateľné a vo väčšine prípadov pevne dané (výnimku tvoria riečne delty, ktoré vytvárajú rozsiahle plošiny a posúvajú ústie toku).
Chaser (počítačová hra)

Vydania

Titul bol vydaný len pre platformu Microsoft Windows v roku 2003 spoločnosťou JoWooD Productions.
Quartier Sainte-Avoye

Quartier Sainte-Avoye (čtvrť Svatá Avoye) je 12. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 3. obvodu.
Má rozlohu 21,3 ha a je vymedzená ulicou Rue Rambuteau na juhu, Boulevard de Sébastopol na západe, ulicami Rue de Turbigo, Rue des Gravilliers a Rue Pastourelle na severe a Rue des Archives na východe.
Štvrť nesie meno svätej Avoye, pôvodom zo Sicílie z 3. storočia, ktorej bol zasvätený kostol, ktorý tu už nestojí. Dnes je vo štvrti len Passage Saint-Avoye. Táto svätica je dnes uctievaná najmä v Bretónsku a Normandii.
Vikartovce

Polohopis

Obec sa nachádza v juhozápadnej časti okresu, na západnom okraji Vikartovskej priekopy, oddeľujúcej pohoria Kozie chrbty a Nízke Tatry. Severne nad obcou sa vypína 1 255 m n. m. vysoký Kozí kameň, dominanta Kozích chrbtov, južnému obzoru dominuje Predná hoľa s výškou 1 545 m n. m. 
Zo západu preteká Vikartovcami Hornád, ktorý v okolí priberá pravostranný Malý Hornád, Vikartovský potok a Červenec a ľavostranný Polákov s niekoľkými menšími prítokmi.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o osade Villa Wykardi pochádza z roku 1398. Krátko po získaní Vikartoviec kežmarským hradným kapitánom Krištofom Warkotschom v roku 1499 do prenájmu dochádza k ich vyľudneniu. K opätovnému osídleniu pastiermi oviec došlo v roku 1513 a v roku 1581 sa spomína evanjelizácia obyvateľov. Pod správu Jezuitov a Štiavnického opátstva sa obec dostala v roku 1697, no už v roku 1735 ju pre ťažký útlak opustilo 12 rodín. Podľa písomných dokladov sa vo Vikartovciach v roku 1832 hovorí po slovensky a občania vyznávajú katolícku vieru. Súčasný názov nesie obec od roku 1921.
Do prvej svetovej vojny sa zapojili aj desiatky mužov z obce, z ktorých až 33 padlo a ďalších 23 utrpelo zranenie s trvalými následkami. V druhej svetovej vojne a v SNP bojovalo 51 miestnych mužov, z ktorých padlo 15. Na jar roku 1945 bolo 5 miestnych občanov bez akéhokoľvek obvinenia odvlečených do gulagov v ZSSR. Vrátili sa po 3 rokoch s poškodeným zdravím.  Povojnový rozvoj priniesol násilnú kolektivizáciu, ktorá sa ale skončila rozpadom družstva v 60-tych rokoch. Vybudoval sa kultúrny dom v roku 1964, znovuzaložilo miestne JRD v roku 1973 a vybudovala čistička odpadových vôd v roku 1994 s postupným budovaním kanalizácie. V rokoch 1998 - 2000 sa realizovala plynofikácia obce a medzi najnovšie investície patrí vybudovanie Domu smútku a rekonštrukcia kultúrneho domu v rokoch 2004 - 2005.

Ulice

Názvy ulíc sú: Hlavná, Školská, Krížna, Majerská, Nižná, Konečná, Slnečná, Rovná, Nová, Severná, Lesná, Záhradná, Hornádska, Okružná, Lúčna, Riečna a Májová

Doprava

Vikartovce sú dostupné po ceste III. triedy z Hranovnice do Liptovskej Tepličky.
Francheville (Rhône)

Poloha

Obec má rozlohu 8,18 km². Najvyšší bod je položený 312 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 12 633 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chamaloc

Poloha

Obec má rozlohu 21,89 km². Najvyšší bod je položený 1 654 m n. m. a najnižší bod 471 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Waldkirchen

Dejiny

Osada Waldkirchen vznikla ako jedno z odpočívadiel na Zlatej ceste. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1203.
Léaupartie

Poloha

Obec má rozlohu 3,2 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 25 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 77 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Portugalské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Jeho najväčším úspechom je bronzová medaila na majstrovstvách sveta FIFA hneď na svojom prvom turnaji v roku 2000 v Guatemale. V boji o 3. miesto vyhralo 4 : 2 nad Ruskom. Na predchádzajúce podujatia sa mu nepodarilo kvalifikovať. Na MS 2004 sa dostalo do štvrťfinálovej skupiny, z ktorej už ďalej nepostúpilo. V Brazílii v roku 2008 nepostúpilo dokonca ani zo základnej skupiny, v ktorej mali prvé 3 družstvá (Paraguaj, Taliansko a Portugalsko) rovnaký počet bodov a v jeho neprospech rozhodlo nižšie gólové skóre. Na MS 2012 v Thajsku prešlo v osemfinále cez Paraguaj, ale vo štvrťfinále nestačilo po predĺžení na taliansky výber. O štyri roky neskôr v Kolumbii sa prebojovalo až do semifinále, v ktorm nestačilo na Argentínu a v zápase o bronz ani na Irán.
Na prvé majstrovstvá Európy UEFA sa nekvalifikovalo a na ďalších troch nepostúpilo ďalej zo základnej skupiny. V roku 2007 hostilo Portugalsko európsky šampionát, a domáce družstvo na ňom skončilo na 4. mieste, keď v boji o bronz prehralo s Ruskom 2 : 3. Na šampionáte 2010 v Maďarsku zaznamenalo svoj prvý medailový úspech na turnajoch ME ziskom striebornej medaily. Vo finálovom dueli prehralo so susedným Španielskom. V Chorvátsku 2012 vyhralo svoju základnú skupinu, ale vo štvrťfinále podľahlo Taliansku. Na šampionáte v belgických Antverpách v roku 2014 postúpilo do semifinále, ale v oboch nasledujúcich zápasoch o umiestnenie prehralo a skončilo štvrté. Najväčší úspech dosiahlo v roku 2018, keď na turnaji v Slovinsku zvíťazilo vo všetkých zápasoch; v tom finálovom nad obhajcom prvenstva zo Španielska.
Bibliotéka pauperum

Bibliotéka pauperum (iné názvy: bibliotheca pauperum, knižnica chudobných; z lat. bibliotheca – knižnica, od gr. βιβλιοθήκη bibliothéké – knižnica + lat. pauperum, od pauper = chudobný) bola knižnica, požičovňa kníh (spravidla učebníc) pre chudobných žiakov. V rámci školy existovala oddelene od profesorskej a študentskej knižnice.
Gemer (región)

Ekonomika

V súčasnosti patrí územie Gemera medzi najchudobnejšie regióny Slovenska. Nezamestnanosť dosahuje v troch okresoch takmer 25%.
Larroque-sur-l’Osse

Poloha

Obec má rozlohu 15,07 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montmerrei

Poloha

Obec má rozlohu 12,67 km². Najvyšší bod je položený 333 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 523 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Gebel

Životopis

Notár v Banskej Bystrici (1560-1578).
Neuve-Maison

Poloha

Obec má rozlohu 8,42 km². Najvyšší bod je položený 200 m n. m. a najnižší bod 143 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 629 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Uršuľa (svätica)

Legendy

Z chronologického hľadiska nie je o nej veľa poznatkov. Jej život je známy skôr z legiend. Podľa jednej z nich bola dcérou bližšie neznámeho anglického kráľa, ktorá bola zasnúbená s kresťanským šľachticom (jeho meno malo byť Aetherius). Princ sa mal stať pánom rozsiahleho územia (podľa legendy to malo byť Bretónsko), kde plánoval založiť novú vlasť. Uršuľa s nevestami vojakov ho mali nasledovať. Plavidlo so ženami sa dostalo do búrky, ktorá ho vohnala do ústia rieky Rýn až ku Kolínu. Ten bol obsadený v tom čase Hunmi, ktorí výpravu prepadli, dievčatá týrali a povraždili. Uršuľu pred smrťou zachránil iba záujem hunského kráľa, ktorý sa s krásnou ženou chcel oženiť. Uršuľa však odmietla, za čo bola usmrtená šípom. V tejto legende vystupuje počet panien, ktoré Uršuľu sprevádzali a zahynuli, od čísla jedenásť k neuveriteľným jedenásťtisíc. Ten istý počet nachádzame i pri množstve anjelov, ktorí po tragickej udalosti zostúpili z nebies a zahnali hunských bojovníkov. Obyvatelia Kolína potom mali možnosť postaviť nad hrobmi Uršule a jej družiek kostol.
Iná legenda hovorí o plánovanej svadbe Uršule s pohanským vládcom, kedy si vyžiadala trojročný odklad sobáša, ktorý chcela využiť na cestu do Ríma. Cestou ju sprevádzali družky (opäť jedenásťtisíc). Cesta skončila v Kolíne, kde sa odohral už známy príbeh. Uršuľa vraj vtedy vyhlásila, že radšej zomrie ako by sa mala vydať za hunského kráľa, čo sa aj stalo.

Legendy vo svetle faktov

Legenda naberá reálnejšiu podobu po roku 1155, kedy sa v Kolíne podarilo objaviť ľudské kostry, ktoré boli prehlásené za ostatky Uršule a jej panien. Dnes nad miestom tohto strašného činu stojí kostol s relikviárovými výklenkami s inými ľudskými ostatkami, ktoré boli nájdené v roku 1106 pri rozširovaní mestských hradieb. Nad údajným Uršuliným hrobom stojí chrám s Uršulinou schránkou, vzácnym umeleckým artefaktom z 12. storočia. Uršuľa je vytesaná z bieleho alabastru a odpočíva v ležiacej polohe na čiernom mramorovom náhrobku. V tzv. „zlatej komore“ chrámu sa na všetkých stenách nachádzajú relikviárové výklenky pre ostatné mučenice a ich ostatky.

Svätica

Svätá Uršuľa je jednou z najuctievanejších svätíc v kresťanskom náboženstve. Podľa nej bol pomenovaný rád, ktorý v roku 1535 v talianskej Brescii založila Angela Merici. Postava svätej Uršule býva častým námetom umelcov – Tintoretto, P. P. Rubens, Caravaggio, H. Memling a ďalší. Obraz s jej podobizňou visí v takmer každej zo svetových galérií. Ikonograficky býva sv. Uršula zobrazovaná ako ženská postava (v plášti) držiaca anglickú zástavu, šípy (alebo prebodnutá šípom), prípadne plaviaca sa na lodi, či so skupinou svojich družiek. Sviatok sv. Uršule pripadá na 21. október.
Lembach

Poloha

Obec má rozlohu 48,89 km². Najvyšší bod je položený 551 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 733 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bernay-en-Ponthieu

Poloha

Obec má rozlohu 9,97 km². Najvyšší bod je položený 47 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 248 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jean-Pierre Zarader

Život

Jean-Pierre Zarader sa narodil v roku 1945. Je historikom filozofie, odborníkom na estetiku, najmä na Malrauxovu teóriu umenia a na filozofiu filmu.
Pôsobí ako redaktor vo vydavateľstve Ellipses, kde založil a vedie niekoľko filozofických edícií, na ktorých publikačne participujú poprední súčasní intelektuáli a vydané publikácie sú považované za referenciu v danom žánri.
Peyrusse-Massas

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 250 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kostol svätej Alžbety Uhorskej (Paríž)

Kostol svätej Alžbety Uhorskej (franc. Église Sainte-Élisabeth-de-Hongrie) je rímskokatolícky farský kostol v 3. obvode v Paríži, v ulici Rue du Temple. 
Kostol je zasvätený svätej Alžbete Uhorskej a Panne Márii Milosrdnej. Kostol vysvätil v roku 1646 kardinál Jean-François Paul de Gondi. Realizácia barokového kostola bola zverená staviteľovi Michelovi Villedovi (1598 – 1667).
Evolučný emergentizmus

Evolučný emergentizmus alebo teória emergentnej evolúcie (lat. emergere znamená objavovať sa, vynárať sa, vychádzať na povrch) je smer súčasnej filozofie, ktorý sa rozšíril v anglickej a americkej filozofii v prvej tretine 20. storočia. Podľa emergentistov sa vývoj odohráva v logicky nerekonštruovateľných aktoch (náhlych skokoch). Zakladateľom evolučného emergentizmu bol Samuel Alexander.
Veľký prospekt Prahy z Petřína

Veľký prospekt Prahy z Petřína je lept Václava Hollara pozostávajúci z troch listov (dokopy majú rozmery 28 × 113,5 cm), v katalógu Hollarových výtlačkov uvádzaný pod číslom P880(a-c). Lept bol vydaný v Antverpách roku 1649 a vložený bol do Topographie Bohemiae, Moraviae et Silesiae (16. diel Topographia Germaniae), ktorá vyšla v 1650. Vyšiel nedlho po ďalšom Hollarovom veľkom pohľade, v roku 1647 bol vydaný jeho veľký pohľad na Londýn. Na strednom liste nad legendou sa nachádza podpis, kde Hollar uvádza, že lept vznikol na základe kresby, ktorú vydal roku 1636. Roku 1636 sa so svojím novým mecenášom Thomasom Howardom nakrátko vrátil z nemeckých krajín do Prahy a potom sa vydal do Anglicka. Predpokladá sa, že sa kresba dochovala a dnes je v držbe Národnej galérie v Prahe.
Pohľad je zachytený z vyvýšeného miesta na Petříne (Hora sv. Vavřince) a Praha je tu zachytená od Hradčian po Vyšehrad, naľavo je rámcom ruina (s priehľadom na Strahov), napravo potom Hladová zeď. Časti Prahy (Hradčany, Malá Strana, Staré Město a Nové Město) sú popísané a nad nimi sú mestské znaky (na strednom liste je ešte ríšsky a český znak). Vedľa toho sú v oreze niektoré dôležité miesta (budovy) popísané, dvadsať miest označených číslami a v legende popísaných (popisy sú česky, latinsky a nemecky).

Význam

Hollarov pohľad možno porovnať s dvoma veľkými pohľadmi 17. storočia. Sadelerovým prospektom, kde vlastný pohľad kreslil Filip van den Bosche a roku 1606 vydal Aegidius Sadeler a prospektom Folperta van Ouden Allena z roku 1685.
Hollar k problému pristúpil realisticky, zatiaľ čo obidva spomínané prospekty vyšli z vedustickej tradície a zachytili Prahu idealizovane a hlavne z nadhľadu (teda z miesta, kde nemohol umelec byť). Práve Hollarove zachytenie pohľadu zo skutočného miesta si vyžiadalo, posunutie pohľadu na Petřín a zároveň sa mu podarilo zachytiť "reálny obraz mesta s jeho krajinným reliéfom aj jedinečnou atmosférou".
Volavka purpurová

Výskyt a stav na Slovensku

Volavka purpurová hniezdi najmä na Východoslovenskej rovine. Počas migrácie bola zistená v 13,10 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 20 – 60. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny pokles od 20 – 50 %. 
Ekosozologický status v roku 1995 E – ohrozený druh. V roku 1998 EN:B1, EN – ohrozený. V roku 2001 EN - ohrozený. V roku 2014 VU* D - zraniteľný. Dôvodom preradenia do nižšej kategórie môže byť niektorý z nasledujúcich dôvodov: zvýšenie počtu rozmnožujúcich sa jedincov, rastúci trend populácie, zväčšovanie areálu alebo aj možnosti pozitívneho ovplyvnenia populácií z okolitých krajín. Európsky ochranársky status SPEC3 – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V – zraniteľný druh.Stupeň ohrozenia V – zraniteľný druh.
ISO 3166-2:TD

Kódy ISO 3166-2 pre Čad identifikujú 14 prefektúr. Prvá časť (TD) je medzinárodný kód pre Čad, druhá časť pozostáva z dvoch alebo troch písmen identifikujúcich prefektúru.

Zoznam kódov

TD-BA  Batha (Ati)
TD-BET Borkou-Ennedi-Tibesti (Faya-Largeau)
TD-BI  Biltine (Biltine)
TD-CB  Chari-Baguirmi (N'Djamena)
TD-GR  Guéra (Mongo)
TD-KA  Kanem (Mao)
TD-LC  Lac (Bol)
TD-LR  Logone-Oriental (Doba)
TD-LO  Logone-Occidental (Moundou)
TD-MC  Moyen-Chari (Sarh)
TD-MK  Mayo-Kébbi (Bongor)
TD-OD  Ouaddaï (Abéché)
TD-SA  Salamat (Am Timam)
TD-TA  Tandjilé (Laï)
Polyméstor

Polyméstor alebo Polyméstór (starogr. Πολυμήστωρ – Polyméstor; iný prepis:Polyméstór, lat. Polymestor) je v gréckej mytológii kráľ tráckych Bistonov, manžel Iliony – dcéry trójskeho kráľa Priama.
Trójsky kráľ Priamos po vypuknutí trójskej vojny poslal k svojmu zaťovi Polyméstorovi svojho najmladšieho syna Polydora, aby ho ochránil pred útrapami vojny. Len čo sa však vojna skončila, Polyméstor úkladne zabil a zhodil Polydora cez hradby do mora a zmocnil sa jeho pokladov.
Jeho vyplavené telo potom našla na morskom pobreží jeho matka Hekabé a ostatní trojskí zajatci, ktorí pád Tróje prežili. Hekabé následne prichystala Polyméstorovi rovnakú hanebnú smrť, akú on spáchal na jej bezbrannom dieťati.
Za potupnú smrť, ktorú Hekabé schystala tráckemu kráľovi ju bohovia premenili na fenu. Podľa inej verzie ju ukameňovali Trákovia.
Podľa Homérovej Iliady bol Polydoros zabitý v trójskej vojne achájskym hrdinom Achilleom. Homér sa o Polyméstorovi nezmieňuje, jeho postava je výtvorom neskorších antických autorov.
Gabillou

Poloha

Obec má rozlohu 7,91 km². Najvyšší bod je položený 238 m n. m. a najnižší bod 145 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Základná škola (Bratislava, Hlboká cesta 4)

História školy

Budova školy bola postavená v roku 1900 podľa plánov S. Melzera a stala sa sídlom sirotinca Márie Ochrankyne, ktorá je zobrazená nad vstupným portálom. Autor umeleckej farebnej mozaiky je Karl Lotz. Na mozaike je zobrazená Panna Mária - Ochrankyňa so svätožiarou, v dlhom červenom rúchu a plášti tyrkysovej farby, s roztiahnutými rukami. Po oboch stranách sú po tri krčiace sa postavy chudobných. Na páske pri nohách Márie je latinský nápis SUB TUUM PRAESIDUUM CONFULIMUS - Pod tvoju ochranu sa utiekame. Výjav komponovaný  do trojuholníkovej kompozície má zlaté mozaikové pozadie. Architekt Žigmund Melzer postavil budovu  na kopčeku medzi Hlbokou cestou a Sokolskou ulicou. Sirotinec dalo postaviť mesto ako internátne ubytovanie pre siroty. Spravovala ho cirkev a jeho vedením bol poverený rád paulínok. Takýto počin v rámci mesta zo sociálneho hľadiska bol ojedinelý, z čoho vyplýva skutočnosť, že stavba tohto druhu bola ojedinelá aj typologicky. Architekt obložil fasádu od druhého podlažia červenými keramickými neomietanými tehlami v kontraste  k omietnutej ploche prízemia. Budova pôsobí monumentálne, výnimočne a je neprehliadnuteľná. 
V jej vnútri je aj kaplnka Nepoškvrnenej Svätej Panny.
Ako škola sa používa od roku 1945. Predtým šesť triedna ľudová škola, neskôr základná deväťročná škola.