google/wiki40b huggingface dataset:
Železničná stanica Ľubochňa

Dejiny

V rokoch 1903-1904 bola v obci postavená elektrifikovaná úzkorozchodná železnica, v prevádzke bola do roku 1965. Táto železnica sa na Košicko-bohumínsku pripájala v železničnej stanici Ľubochňa.

Doprava

Stanica má 4 dopravné a jednu manipulačnú koľaj. Na stanici sa nenachádza pokladňa ZSSK. V roku 2016 bola zatvorená čakáreň na stanici, otvorená je na požiadanie výpravcom.
Malá Prašivá

Názov

Pomenovanie "Prašivá" pochádza z predkresťanskej doby, kedy sa do lesov na svahoch hory vyvážali ľudia chorí tzv. Prašivinou.

Poloha

Hora sa nachádza v katastri obce Vyšní Lhoty. Malou Prašivou začína hrebeň, ktorý ďalej pokračuje Prašivou, Čuplom, Lipí, Ropičkou, Príslop, Velkým Lipovým a Ropicou.

Kostol

Takmer na vrchole Malej Prašivej sa nachádza drevený kostol z roku 1640 zasvätený sv. Antonovi Padovskému. Prašivá sa postupne stala významným pútnickým miestom pre Tešínsko aj neďalekú Moravu a Slovensko. Púte sa na Prašivú (ľudovo "Prašivku") konajú doteraz.

Chata

Už od konca 19. storočia sa uvažovalo o tom, že by na Prašivej mala vzniknúť turistická chata. Keď sa 1. septembra 1910 konala ustanovujúca schôdza spolku Beskydskej jednoty sliezskej, jedným z jeho cieľov bola výstavba turistickej chaty na Prašivej. Ich úmysel bol okrem iného motivovaný snahou podporiť turistický ruch Čechov po Beskydách, pretože väčšina vtedajších beskydských turistických ubytovní patrila Nemcom. Beskydská jednota sliezska v roku 1912 odkúpila stavebnú parcelu pri vrchole Prašivej od manželov Velčovských a začala chystať plány na výstavbu. Následkom prvej svetovej vojny však bola stavba chaty odložená a znovu sa o nej začalo uvažovať v roku 1918.
Po sérii príprav sa 11. apríla 1921 začalo s výstavbou chaty podľa projektu místeckého staviteľa Jara Čermáka. Už 2. októbra toho istého roku bola chata oficiálne otvorená. Chata mala tri podlažia. V prvom sa nachádzala jedáleň s výčapom, kuchyňou a verandou, druhé poschodie zaberala obytná časť a tretie poschodie rozhľadňa. Na stavbu chaty prispela séria peňažných ústavov, okolitých obcí i drobnejších darcov vrátane Petra Bezruča a T.G. Masaryka, ktorý dokonca prispel sumou 5000 Kčs, čo bola relatívne vysoká suma vzhľadom k celkovému rozpočtu 273 300 Kčs.
Počas druhej svetovej vojny pripadla chata nemeckému turistickému spolku Beskidenverein a prístup do nej bol zakázaný. Po februári 1948 bola chata znárodnená, po roku 1989 pripadla Klubu českých turistov Frýdek-Místek.
Ivan Droppa

Klubový hokej

Ivan Droppa začínal s hokejom ako šesťročný, v klube MHk 32 Liptovský Mikuláš.  V česko-slovenskej lige debutoval v sezóne 1990/91 v mužstve Košíc. Bol draftovaný v roku 1990 klubom Chicago Blackhawks v 2. kole z 37. miesta. Od sezóny 1992/93 pôsobil päť rokov v zámorí, odohral 19 zápasov za Chicago, predovšetkým však v nižších ligách IHL a AHL.
Po návrate do Európy hrával v slovenskej extralige, nemeckej DEL a českej najvyššej súťaži. V sezóne 2005/06 získal s MsHK Žilina majstrovský titul. Od ročníka 2006/07 bol hráčom HC Košice, kde odohral dva roky.  V druhom sa klub prebojoval do finále extraligy, kde podľahol Slovanu Bratislava. Pred ďalším ročníkom sa stal hráčom Žiliny, v jeho závere prestúpil do klubu Schwenninger Wild Wings z 2. nemeckej ligy. Počas nasledujúcej sezóny hral vo francúzskom Ours de Villard-de-Lans a za MHK Dolný Kubín v 2. SHL. Potom dva roky nehral, v ročníku 2012/13 nastúpil v 7 zápasoch za B-mužstvo Liptovského Mikuláša (2. SHL).

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 69 zápasov, strelil 4 góly. Reprezentoval na Svetovom pohári 1996, ZOH 1998 a majstrovstvách sveta v rokoch 1997, 1998, 1999, 2000 (striebro) a 2001.
ISO obraz

ISO obraz alebo obraz disku je archívny súbor obsahujúci digitálnu kópiu dát na optickom disku. Názov je odvodený od súborového systému ISO 9660, ktorý sa používa na ukladanie dát na CD. Dnes sa označenie používa pre obraz akéhokoľvek optického disku bez ohľadu na súborový systém (napríklad UDF). Súbory ISO obrazu majú obvykle príponu .iso, pri použití na Mac OS X .cdr.
ISO obraz obsahuje okrem dátových súborov aj všetky metadáta súborového systému vrátane Boot sektoru, štruktúr a atribútov, vrátane spúšťacieho kódu, štruktúry a vlastností. Vďaka týmto vlastnostiam je ISO obraz vhodnou alternatívou k fyzickým médiám pre prenos dát.
Rovnako ako pri akomkoľvek inom archíve, ISO obraz obsahuje všetky dáta zo súborov obsiahnutých na archivovaných CD resp. DVD. Sú uložené v nekomprimované podobe. ISO image nepodporuje multi-track, preto nemôže byť použitý pre audio CD, VCD, CD audio a hybridné CD.
ISO image je nezávislý formát súboru, pričom zlučuje niekoľko druhov súborov do jediného súboru v podobe v akej sú uložené na optickom médiu. Najdôležitejším znakom ISO, je to, že sa môže priamo napáliť na DVD / VCD / CD s pomocou napaľovacieho softvéru. Limitom je veľkosť súboru v ISO obraze, maximálna veľkosť jedného súboru je obmedzená na 2 GB.
Voimhaut

Poloha

Obec má rozlohu 4,02 km². Najvyšší bod je položený 302 m n. m. a najnižší bod 221 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 263 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Maur (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 70,31 km². Najvyšší bod je položený 184 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 186 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Querrien

Poloha

Obec má rozlohu 54,01 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 685 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František Bíroš

Životopis

Pochádzal z mnohodetnej roľníckej rodiny. Vyučil sa za čašníka, pracoval v staničnej reštaurácii v Ružomberku. Roku 1939 prešiel ilegálne do Poľska, kde ho spolu s ďalšími prinútili prihlásiť sa do Cudzineckej légie. Výcvik absolvoval v Marseille a v sev. Afrike. Po vypuknutí vojny v čs. jednotke bojoval proti Nemcom, neskôr odtransportovaný do Anglicka. Absolvoval výcvik výsadkárov-spravodajcov, neskôr veliteľ vojenskej spravodajskej skupiny. V noci z 9. na 10. júna 1944 jeho skupinu vysadili na povstalecké územie. Počas prechodu partizánov do hôr skupinu prepadla nem. bezpečnostná polícia, ktorá ich na mieste popravila. Pochovaný v Likavke.
Háčikohlavce

Charakteristika

Sú to endoparazitické červovité živočíchy, vpredu s krátkym chobotom s kutikulárnymi háčikmi a svalovým retraktorom; vďaka nemu je chobot pohyblivý a väčšinou vtiahnute1ný do hlavovej časti. Telo je pokryté tenkou kutikulou, pod ňou je epidermis syncytiálneho charakteru so systémom kanálikov, v ktorých prúdi hemolymfa. Táto sústava zrejme plní vyživovaciu funkciu, lebo tráviaca sústava vrátane úst a anusu úplne zaniká. Vylučovanie zabezpečujú protonefrídie. Háčikohlavce sú gonochoristy. Majú dosť zložité životné cykly so striedaním hostiteľov. Medzihostiteľom je článkonožec, v ňom sa vyvíja ostnatá larva (acanthella). Definitívnym hostiteľom je stavovec, ktorý sa môže nakaziť konzumáciou medzihostiteľa, ale aj iného napadnutého stavovca. Aj u háčikohlavcov pozorujeme eutéliu, hranice buniek však v dospelosti môžu zanikať a vzniká syncýtium (epidermis). Popísaných je asi 500 druhov tohto kmeňa, napr. háčikohlavec veľký (Macracanthorhynchus hirudinaceus), larva žije v larvách zlatoňov (Cetoniinae), dospelé jedince v čreve ošípaných, zriedka u človeka. Polymorphus minutus a Filicollis anatis prekonávajú životný cyklus Gammarus –» kačica alebo hus.
Roucy

Poloha

Roucy má rozlohu 6,96 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 55 m n. m.

Obyvateľstvo

Roucy má 411 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE

osobnosti

Yves Gibeau - spisovateľ 20. storočia
Cena Cecila B. DeMilla

Cena Cecila B. DeMilla (angl. Cecil B. DeMille Award) je udeľovaná každý rok Hollywoodskou asociáciou zahraničných novinárov (angl. The Hollywood Foreign Press Association) za celoživotný prínos v oblasti filmu na ceremónii Zlatých glóbusov.
V roku 1951 rozhodla asociácia o založení pocty pre umelcov, ktorí prispievajú svojou prácou v oblasti filmu. Oslovila amerického producenta a režiséra Cecil B. DeMilla, ktorý s poctou súhlasil a tak sa pomenovala po ňom. Zároveň sa stal jej prvým laureátom.
Brožova skála

Geologická charakteristika

Ide o mrazový zrub s rozmermi 100 x 30 m v leukokrátnych dvojsľudových migmatitoch, ktorý je rozčlenený do troch rovnako vysokých, vo svahu s dĺžkou 200 m vypreparovaných skalných blokov s výškou 20 m. Na úpätí mrazového zrubu je sutinová halda a 30 m široká kryoplanačná terasa, prechádzajúca v balvanový prúd.
Villereversure

Polohopis

Villereversure má rozlohu 17,45 km². Najvyšší bod je položený 480 m n. m. a najnižší bod 279 m n. m.

Obyvateľstvo

Villereversure má 1198 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pacifická netballová séria

Pacifická netballová séria alebo Pacifická séria v netballe je najvyššie oceánske podujatie v netballe žien, ktoré riadi Oceánska netballová federácia (ONF). Prvé podujatie série sa konalo v roku 2009 v Samoe. Najúspešnejším družstvom je Fidži, ktoré dokázalo zvíťaziť 5-krát.
Podujatie tiež slúži ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta, vždy rok pred svetovým šampionátom.
Šútovská dolina

Národná prírodná rezervácia Šútovská dolina

Nachádza sa v katastrálnom území obcí Kraľovany, Párnica a Šútovo v okrese Dolný Kubín a okrese Martin. Susedí s NPR Šrámková. Má rozlohu 526,65 ha. Bola vyhlásená v roku 1967 a posledná novelizácia prebehla Úpravou Ministerstva kultúry SSR z 30. júna 1981.
Predmetom ochrany je významný biologický a krajinnný priestor pohoria Malá Fatra. V tejto časti doliny sa nachádzajú zachovalé karpatské komplexy lesov horského a vysokohorského charakteru.
Sainte-Paule

Poloha

Obec má rozlohu 7,5 km². Najvyšší bod je položený 773 m n. m. a najnižší bod 299 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 297 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Victor (Allier)

Poloha

Saint-Victor má rozlohu 23,22 km². Najvyšší bod je položený 372 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Victor má 2023 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Laizé

Poloha

Obec má rozlohu 10,44 km². Najvyšší bod je položený 319 m n. m. a najnižší bod 191 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 042 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moulines (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 7,41 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 301 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buková (okres Trnava)

Poloha

Obec Buková sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty a je známou rekreačnou oblasťou, vďaka vodnej nádrži Hrudky (rybolov a individuálna rekreácia) a vďaka peknej okolitej prírode. Obec leží severozápadne od mesta Trnavy, vo výške 321 m n. m.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci Buková sa nachádza v listine kráľa Belu IV. z roku  1256, kedy mala názov Byk. Pomenovanie Bygzaad sa objavuje v roku 1394, Biksárd v roku 1773 a Buková od roku 1948. Pri zriadení fary v r. 1787 na pečati bolo meno Bikszárd, alebo foneticky písané Bixard a Bixárd. Cez Bukovú prechádzala známa Česká cesta.
Štefan Kuna

Životopis

Príslušník čs. četníctva, po roku 1939 hlavný dôstojnícky zástupca žandárstva na rozličných miestach Slovenska. Už od začiatku roku 1944 v Martine aktívne spolupracoval s partizánmi. Na udanie Nemcov musel sám zakročiť proti partizánom, ktorých najprv zatkol ale potom ich odviedol na bezpečné miesto a prepustil. Nemcov následne ubezpečil, že je všetko v poriadku. Počas SNP styčný dôstojník Veliteľstva čs. četníctva na Slovensku v Turčianskych Tepliciach s Hlavným štábom partizánskych oddielov. Bojoval v priestore Vrútky – Martin – Banská Bystrica. Po prechode SNP do hôr zajatý pri Pohronskom Bukovci spolu s B. Žingorom a O. Vrbom a popravený. Pochovaný bol v Bystričke.
Saint-Perdoux (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 12,53 km². Najvyšší bod je položený 526 m n. m. a najnižší bod 260 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marast

Poloha

Obec má rozlohu 3,06 km². Najvyšší bod je položený 346 m n. m. a najnižší bod 264 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 42 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ivan Buško

Vzdelanie

Získal všeobecné stredné vzdelanie vo Vynohradove vo všeobecno-vzdelávacej škole č.2. V roku 2005 absolvoval Zakarpatskú štátnu univerzitu. Odbor „Účtovníctvo a audit“.

Politická činnosť

V apríli 2010 sa stal prvým podpredsedom Zakarpatskej oblastnej štátnej správy. Bol zodpovedný za investičnú výstavbu, správu aktív a privatizáciu, priemyselnú politiku a rozvoj infraštruktúry, regionálny rozvoj, mestský rozvoj a architektúru, energetiku, dopravu a komunikáciu, havarijné situácie, radcom predsedu Zakarpatskej oblastnej štátnej správy.
Bol zvolený poslancom Vinohradovskej mestskej rady tretieho zvolania a poslancom Zakarpatskej oblastnej rady štvrtého, piateho a šiesteho zvolania. V oblastnej rade piateho zvolania bol predsedom frakcie Strany regiónov.
Ivan Buško sa zúčastňoval vo voľbách do Najvyššej rady Ukrajiny v októbri 2012 ako kandidát Strany regiónov vo väčšinovom volebnom obvode s jedným mandátom číslo 73 a vyhral. V súvislosti s prechodom do práce v Parlamente prestal pracovať ako prvý podpredseda oblastnej štátnej správy. 12. decembra 2012 sa stal národným poslancom Ukrajiny. Člen Výboru pre rodinu, mládežnícku politiku, šport a cestovný ruch. Vedúci podvýboru pre rozvoj cestovného ruchu, rekreácie a rekreačné aktivity Najvyššej rady Ukrajiny Výbor pre rodinu, mládežnícku politiku, šport a cestovný ruch. Predseda  poslaneckej strany Zakarpattia.
Ako ukrajinský poslanec inicioval legislatívne zmeny v oblasti vidieckeho cestovného ruchu, zmeny ústavy s cieľom zaviesť dvojité občianstvo na Ukrajine, ako aj zmeny týkajúce sa predĺženia obdobia pobytu na Ukrajine automobilov s cudzou číslicou.
Dňa 20. februára 2014 napísal vyhlásenie, že odstúpi zo Strany regiónov kvôli nesúhlasu s postupom vtedajších orgánov, ktoré viedli k občianskej vojne a kolapsu štátu.
Obdobie parlamentnej moci skončilo 27. novembra 2014, v deň prijatia prísahy národnými poslancami zo zvolania VIII.

Verejná aktivita a rusínstvo

Médiá informovali, že počas svojho volebného obdobia sa Ivan Buško postavil proti podpísaniu dohody o pridružení s EÚ, pretože je v rozpore s „pro-prezidentskými sľubmi strany voči každému juhovýchodnému voličovi“. Politik sám však tieto informácie poprel. Byť podporovateľom nepolitického rusínizmu. 13. júla 2013 sa podieľal na práci XII. Svetového kongresu Rusínov v Užhorode, kde vyhlásil svoju pripravenosť osobne nastoliť v Verchovnej rade Ukrajiny otázku uznania Rusínov za národnosť.
Politik požiadal členov Výboru pre ľudské práva, národnostné menšiny a medzinárodné vzťahy, Verchovnej rady Ukrajiny, Štátnym výborom pre národnosti v rámci Ukrajinskej národnej akadémie vied s požiadavkou uznať rusínskeho ľudu za predstaviteľov osobitnej národnosti so zavedením národnosti „Rusínov“ do registra národností Ukrajiny.
S pomocou Ivana Buška vyšli na svet kodifikačné materiály v rusinštine, ktoré vytvoril O. Duchnovič pod Regionálnym vedecko-kultúrnym združením  Zakarpatská.
Jeden zo zakladateľov a predseda verejného charitatívneho fondu „Vinogradov“, ktorý pôsobí v Zakarpatskej oblasti.

Rodina

Ženatý, vychováva dve deti - dcéru a syna.
Bronx Zoo

Bronx Zoo (iné, staršie názvy: Bronx Zoological Park – Bronxský zoologický park, Bronx Zoological Gardens – Bronxské zoologické záhrady) je zoologická záhrada v Bronxe, najsevernejšej štvrti mesta New York v Spojených štátoch. Patrí medzi najväčšie mestské zoologické záhrady vo svete. Žije tu asi 4 000 kusov zvierat zastupujúcich okolo 650 druhov z celého sveta. Zoologická záhrada sa rozprestiera na území parku o rozlohe 107 ha a preteká cez ňu rieka Bronx. Je súčasťou integrovaného systému štyroch zoologických záhrad a jedného akvária manažovaných organizáciou Wildlife Conservation Society. Bola založená v roku 1899.
Glatigny (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 4,99 km². Najvyšší bod je položený 34 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 143 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Spojených štátov

Vlajka Spojených štátov má trinásť vodorovných pruhov (sedem červených a šesť bielych) a modrý kanton (o šírke siedmich pruhov), v ktorom je umiestnených päťdesiat bielych päťramenných hviezd v deviatich radoch (striedavo po šiestich a piatich hviezdach).
Pruhy predstavujú trinásť pôvodných, zakladajúcich štátov severoamerickej Únie, hviezdy dnešný, resp. súčasný počet členských štátov.
Táto zásada platí od roku 1818, ale prvá vlajka s hviezdami a pruhmi (Stars and Stripes) vznikla už v roku 1777, takže dnešná podoba (z roku 1960) je už 27. verzia.
Podľa legendy vyložil jednotlivé prvky vlajky sám George Washington tak, že hviezdy sú zobraté z oblohy, červená farba z Anglicka a biele pruhy predstavujú odlúčenie od materskej zemi.
Prvá americká vlajka s trinástimi pruhmi, tzv. Grand Union Flag, Congress Flag alebo tiež Continental Colours, pochádzajúca z roku 1775, sa stala národnou vlajkou USA roku 1766; vtedy však bol v jej kantone ešte britský Union Jack. Kongresová vlajka bola síce nápadne podobná vlajke Britskej Východoindickej spoločnosti (v amerických vodách dobre známej), ale vznikla z britskej obchodnej vlajky (Red Ensign), na ktorú bolo pridaných šesť bielych pruhov.
Americká vlajka bola vzorom pre vlajku Portorika, Kuby, Libérie, Malajzie, Čile a Uruguaja.
Vztyčuje sa vo všetkých amerických závislých územiach a ďalej spolu s vlajkou OSN a s vlajkou Tichomorských ostrovov USA, by mala viať na týchto ostrovoch.

Podobné vlajky

Vlajka Spojených štátov amerických s hviezdami a pruhmi bola aj vzorom pre vlajky Čile, Kuby, Libérie, Malajzie, Portorika, Uruguaja, Havaja a Toga.
Angeot

Poloha

Obec má rozlohu 6,56 km². Najvyšší bod je položený 417 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Augustín Weis

Životopis

Zememeračský inžinier, v období 1. ČSR hlavný zememeračský radca a staviteľ železníc, pracoval na technicky najnáročnejších úsekoch slov. železničnej siete.
Aztekium

Výskyt

Rod Aztekium je rozšírený v strednom Mexiku v štáte Nuevo León.
Semmering (lyžiarske stredisko)

Semmering je najstaršie lyžiarske stredisko v Európe. Stredisko bolo založené ešte roku 1888 a dnes patrí ku klasickým rakúskym lyžiarskym strediskom, ktoré fungujú v priebehu celého roku. Súčasťou strediska sú zjazdovky, sánkarská dráha aj moderný bicyklový park. Okolie tiež poskytuje možnosť pešej tusitiky po okolitých kopcoch a okolí horských jazier.

Poloha

Semmering sa nachádza na hranici Dolného Rakúska a Štajerska na výške 1 000 m n. m. a je obklopený lesmi. Mesto Semmering leží v okrese Neunkirchen, približne v 100 km od Viedne.

Infraštruktúra

Lyžiarska sezóna sa pravidelne začína v polovici novembra a trvá až do začiatku apríla. Nachádza sa tu 14 km zjazdoviek pre denné lyžovanie (z nich 3 km – pre začiatočníkov, 10 km pre lyžiarov strednej úrovne a 1 km pre náročných lyžiarov). 13 km zjazdoviek je upravených pre možnosti nočného lyžovania. Zjazdovky okolo Semmeringu sú považované za jedny z najlepšie osvetlených vo svete. Rovnako sa tu nachádza 12 km tratí pre bežecké lyžovanie a 3-kilometrová sánkarská dráha s nočným osvetlením.
Nachádza sa tu 19 hotelov,, najstarší z nich Grand Hotel Panhans je významnou historickou pamiatkou. V lete je v okolí k dispozícii 185 km peších chodníkov. Semmerinská železnica je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Pukarua

História

Atol objavil britský moreplavec James Wilson 28. mája 1797 na lodi Duff. Našiel ho neobývaný, ale so známkami nedávnej aktivity ľudí. Nazval ho „Searle Island“. Neskôr v roku 1826 k atolu dorazil aj Frederick Beechey, ktorý našiel atol už obývaný. V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 30 obyvateľov.
V roku 1979 na ňom vybudovali letisko s 900 m asfaltovou dráhou, v roku 2006 predĺženou na 1 180 m.

Administratívne začlenenie

Atol patrí do miestnej komunity, ktorej centrom je susedný atol Reao.

Ekonomika

Lagúna je turisticky vyhľadávané miesto na šnorchlovanie a je výnimočná výskytom množstva veľkých exemplárov lastúrnika Tridacna maxima (Rozďava veľká), v miestnom jazyku pa’ua.
Martinské hole

Turizmus

Ide o najväčšie turistické stredisko v Lúčanskej Fatre. Stredisko zimných športov na Martinských holiach má názov Winter Park Martinky (predtým Lyžiarske stredisko Martinské hole), letné stredisko Summer Park Martinky. V stredisku sa nachádza Chata na Martinských holiach.

Winter Park Martinky

Lyžiarske stredisko sa nachádza v nadmorskej výške 1 150 až 1 456 m n. m. a ponúka 11 lyžiarskych zjazdoviek. V marci 2008 mesto Martin lyžiarske stredisko predalo, na začiatku roku 2009 bola vyhlásená súťaž, ktorej predmetom bolo urbanisticko-architektonické riešenie rekreačného areálu.

Dejiny

Prvá zmienka o Martinských holiach v súvislosti s využívaním miesta na lyžiarske a turistické aktivity je z roku 1921, keď bol založený Klub československých turistov Sokol. Počas druhej svetovej vojny boli všetky chaty a objekty vypálené. Prvý lyžiarsky vlek bol postavený v roku 1957 a sedačková lanovka v roku 1974. Prevádzka sedačkovej lanovky bola ukončená 30. apríla 2005. Úvahy o vybudovaní novej kabínkovej lanovky v stope pôvodnej sedačkovej zatiaľ nenadobudli finálny rozmer.
Franz Marc

Život

Narodil sa 8. februára 1880 v Mníchove do rodiny Wilhelma Marca (ktorý bol profesionálnym krajinkárom). Jeho matka bola striktná kalvinistka. V roku 1900 začal Franz študovať na akadémii umení v Mníchove. Medzi jeho učiteľov patrili Gabriel von Hackl a Wilhelm von Diez.
V rokoch 1903 až 1906 žil v Paríži kde navštevoval múzeá a sledoval práce iných autorov. Nadviazal kontakty s inými umelcami ako boli Sarah Bernhardtová alebo Vincent van Gogh. V tomto období zažíval veľa búrlivých vzťahov, dlhoročný pomer s Anette von Eckardtovou, bol dvakrát ženatý raz s Mariou Franckovou a potom s Mariou Schnurovou.
V roku 1906 odcestoval z bratom za obchodom do Saloniki a na Athos a do iných miest v Grécku.
V roku 1910 nadviazal Franz priateľstvo z Augustom Mackem a spolu z ďalšími založili hnutie Der Blaue Reiter. Svoje práce predstavil na prvej výstave Der Blaue Reiter v Mníchove. Nemecký expresionizmus bol však následne vystavovaný v Kolíne, Berlíne, Frankfurte nad Mohanom a iných mestách.
V roku 1912 stretol Roberta Delaunaya ktorý bol futuristom. Silno zapôsobil na prácu Franza Marca. Ten začal následne tvoriť futuristické a kubistické práce, ktoré boli inšpirované prírodou.
Zomrel počas prvej svetovej vojny pri Verdune v roku 1916. Tesne pred zavelením ústupu ho zabil výstrel z pušky ostreľovača.
Franz Marc povedal: Umenie nie je nič iné ako vyjadrenie nášho sna. Čím viac sa mu poddávame a dostávame sa bližšie do vnútornej pravdy vecí, tým je bližšie život vo sne, náš pravý život, ktorý pokladá otázky ale nie je vidieť.
Perotinus

Perotinus alebo Perotinus Magnus alebo aj Magister Perotinus či Pérotin bol francúzsky skladateľ, najvýznamnejší predstaviteľ tzv. Notredamskej školy a spolu s magistrom Léoninom autor zbierky Magnus liber organi. Pôsobil v Paríži okolo roku 1200 (dátumy narodenia a úmrtia sú neznáme) ako kapelník katedrály Notre Dame. Je známy vďaka spisom hudobných teoretikov Jana z Garlandie a autora, ktorý písal pod menom Anonym IV, ktorí žili v polovici 13. storočia.

Dielo

Perotinus revidoval, skrátil a modernizoval staršiu Léoninovu verziu Magnus liber organi. Prepísal mnoho skladieb do nových foriem, požíval pokročilejšiu rytmiku. Pridaním nových rytmických foriem predznamenal ďalší vývoj hudby. Nesúhlasil navyše s prílišnou rozťahanosťou pasáží bez zmien, čím zdôraznil potrebu priebežného vnútorného vývoja hudobnej skladby, čo je spolu so zdokonalením skladobnej techniky diskantu rozšírením o tretí a štvrtý hlas zásadným prínosom tohto skladateľa. Zdá sa, že Perotinova tvorba bola veľmi rozsiahla, vytvoril do sto skladieb.