Dassault Ouragan

História

Po druhej svetovej vojne modernizovali svetové mocnosti svoje vzdušné sily zavádzaním prúdových stíhacích lietadiel. Francúzska vláda taktiež zvažovala rôzne možnosti prechodu jej letectva zo zastaraných lietadiel s piestovými motormi na moderné stroje s prúdovým pohonom. V roku 1946 pripravilo velenie francúzskych vzdušných síl plán, ktorý navrhoval niekoľko alternatív. Keďže francúzsky letecký priemysel utrpel počas vojny značné škody a prúdové lietadlá domácej proveniencie neexistovali, zvažoval sa okamžitý nákup amerických F-84 Thunderjet. Ďalšou možnosťou bola licenčná výroba amerických P-80 Shooting Star alebo britských de Havilland Vampire a Gloster Meteor. Niektoré z týchto alternatív sa zrealizovali, Francúzsko však na vývoj vlastného lietadla nerezignovalo.
Francúzsky letecký priemysel sa po vojne rýchlo spamätal a čoskoro bol schopný ponúknuť letectvu dva návrhy prúdových stíhačiek. Firma Sud-Ouest predstavila projekt SO.6020 Espadon a spoločnosť Dassault lietadlo M.D.450 Ouragan. Práce na vývoji Espadonu začali už v roku 1945 a prvý prototyp vzlietol na jeseň roku 1948. Toto lietadlo so šípovitými krídlami bolo poháňané motorom Rolls-Royce Nene. Celkovo boli vyrobené štyri prototypy, na ktorých sa testovali rôzne prúdové motory a rozličné typy prívodov vzduchu. Jednalo sa však o experimentálny projekt, ktorý mal od produkčnej verzie veľmi ďaleko.
K prvým rozhovorom predstaviteľov firmy Dassault s vedením francúzskeho letectva došlo na konci septembra 1947. Spočiatku sa plánovalo vyvinúť stíhačku s dvomi prúdovými motormi, ktorá by sa svojimi technickými parametrami podobala britskému Gloster Meteor. Ale po niekoľkých dňoch navrhli zástupcovia spoločnosti Dassault vytvoriť lietadlo, poháňané len jedným Rolls-Royce Nene. Marcel Dassault pochopil, že by bolo kontraproduktívne, klásť si nerealistické ciele a tak prišiel s veľmi jednoduchým konštrukčným návrhom. Nákresy nového lietadla predložil v októbri 1947 letectvu, ktoré s ním 30. decembra podpísalo zmluvu na výrobu prvých troch prototypov. Dňa 28. februára 1949 sa vzniesol k oblohe prvý prototyp M.D.450-01, pilotovaný Konstantinom Rozanovom. Uspokojivé výsledky testov viedli k tomu, že 31. augusta 1949 si letectvo objednalo 12 predvýrobných lietadiel. Bolo to dostatočné množstvo na vyladenie všetkých prevádzkových aspektov, ako aj otestovanie protilietadlovej a protizemnej výzbroje. V auguste 1950, keď bol Ouragan ešte stále vo vývoji, prijal francúzsky parlament päťročný plán, ktorý zahŕňal aj rozvoj leteckého programu. V dôsledku vojny v Kórei a zhoršujúcej sa medzinárodnej politickej situácie, objednalo Francúzsko 150 kusov stíhačiek Ouragan. Prvým útvarom, prezbrojeným na Ouragany, sa v novembri 1952 stala 12. stíhacia eskadra, dislokovaná v Cambrai.

Konštrukcia

Ouragan bol dolnoplošník s jednoduchým sudovitým trupom. Mierne šípovité krídla mali rozpätie 13,16 m. Predná časť trupu bola otvorená, čím vznikol kruhový prívod vzduchu motora. Prvých 50 strojov Ouragan, ktoré boli vo verzii MD-450A, poháňal motor Rolls-Royce Nene 102 s ťahom 22,48 kN. Pohon verzie MD-450B už zabezpečoval Hispano-Suiza Nene 104B, čo bol na licenciu vyrábaný motor od Rolls-Royce. Ten umožňoval lietadlu dosiahnuť maximálnu rýchlosť 940 km/h a dostup 13 000 m. Stúpavosť stíhačky bola 38 m/s. Motor Ouraganu mal pomerne vysokú spotrebu. Preto boli na koncoch krídel pripevnené slzovité palivové nádrže, ktoré pomohli zvýšiť dolet stroja. Toto bol bežný prístup konštruktérov stíhacími lietadiel z obdobia päťdesiatych rokov 20. storočia.
Hlavnú výzbroj predstavovali štyri kanóny Hispano-Suiza HS.404 kalibru 20 mm a každý z nich mal v zásobníku 125 ks nábojov. Ouragan bol viacúčelovým lietadlom, určeným aj na ničenie pozemných cieľov. Preto bol vyzbrojený aj neriadenými raketami typu vzduch-zem a konvenčnými voľne padajúcimi bombami. Lietadlo mohlo niesť 16 rakiet Brandt T-10 s priemerom 105 mm alebo dva kontajnery Matra s 18 raketami SNEB, ktoré mali priemer 68 mm. V prípade potreby mohli byť rakety nahradené bombami s hmotnosťou 227 kg alebo 454 kg.

Arabsko-izraelské vojny

Dňa 12. apríla 1956 vzlietli dve egyptské stíhačky Vampire zo základne El Arish a prenikli do izraelského vzdušného priestoru. V ten deň mal pohotovosť poručík David Kishon spolu so svojím wingmanom. Obaja piloti boli vyslaní do vzduchu proti narušiteľom. Kishon bol mladý neskúsený pilot, ktorý mal s Ouraganom nalietaných iba niekoľko hodín. Avšak hneď ako sa priblížil k dvojici egyptských pilotov, vypálil na nich z väčšej vzdialenosti dávku zo svojich kanónov. Krídlo jedného z Vampirov sa rozsvietilo a následne vzplanulo celé lietadlo. Bol to prvý zostrel lietadla, ktorý si pripísal izraelský Ouragan. Pilot druhého Vampiru sa pokúsil zavesiť na Kishona, jeho wingman ho však zahnal na útek. Neskôr vyšlo najavo, že pilot druhého Vampiru musel núdzovo pristáť ešte v Izraeli, kde bol následne zajatý.
Dňa 10. októbra 1956 vplával egyptský torpédoborec Ibrahim al Awal do zátoky Haifa. Loď vypálila zo svojich kanónov 220 rán na prístav a priľahlú ropnú rafinériu. Po niekoľkých minútach streľba ustala a torpédoborcu sa podarilo z oblasti uniknúť. Hoci boli za ňou okamžite vyslané dve izraelské lode, dostihnúť sa im ju nepodarilo. Asi 90 minút po útoku ju však identifikovala posádka lietadla Dakota, ktorá na torpédoborec naviedla dvojicu stíhačiek Ouragan. Tie ostreľovali loď neriadenými raketami, čím ju vážne poškodili. Torpédoborec následne obsadili izraelskí námorníci. Neskôr bola opravená a vstúpila do izraelského námorníctva ako I.N.S. Haifa.

Varianty

MD-450A Ouragan: počiatočná produkčná verzia, poháňaná motorom Rolls-Royce Nene 102. Vyrobených 50 kusov.
MD-450B Ouragan: vylepšená verzia, poháňaná motorom Rolls-Royce Nene 104. Vyrobených 300 kusov.
MD-450R Ouragan: prieskumná verzia, z ktorej bol vyrobený iba 1 kus.
Dassault Barougan: Experimentálna verzia s upraveným podvozkom. Vyrobené 4 kusy.
Dassault Toofani: Verzia vyrobená podľa špecifikácii Indie. Vyrobených 71 kusov.