Martin Stejskal

Život

Vyštudoval Odbornú školu výtvarnú v  Prahe. V r. 1963 sa spriatelil s básnikom  Karlom Šebkom, ktorý ho zoznámil so surrealistickým okruhom. Od roku 1968 sa podieľa na činnosti Surrealistickej skupiny v Československu a je členom redakčnej rady revue Analogon . Koncom 60. rokov spoznal českého alchymistu a hermetika  Theofana Abbu a spolupracoval s ním až do jeho smrti. Podľa jeho dispozícií vytvoril veľké tarotové karty, ktoré vydal vlastným nákladom i tlačou ako samizdat s názvom 22 arkán Theofana Abby.(Začiatkom 90. rokov vytvoril aj originálne malá tarotová arkána a v posledných rokoch karty koloroval a pripravuje ich na vydanie.) Neskôr spolupracoval na českých prekladoch kníh francúzskeho alchymistu Fulcanelliho. (Tajomstvo katedrál, Příbytky filozofov).
Koncom 60. rokov 20. storočia sa dvakrát zúčastnil spolu s niekoľkými výtvarníkmi zo Surrealistickej skupiny experimentov s kyselinou lysergovou (LSD) a psylocibinom vo Výskumnom ústave psychiatrickom v Prahe-Bohniciach. Zážitky z pokusov natrvalo ovplyvnili jeho tvorbu. Je autorom interpretačných metód konturáže, leptomanie a fázovaných Ilusí, v ktorých vždy metamorfuje niekoľko statických obrazov v cykle následných fáz.
V roku 1976 vydal v Paríži v nakladateľstve  Editions surréalistes  veľkoformátovú knihu-bibliofília 14 vlastných litografií  Maisons  (  Domy ), sprevádzanou básnickými textami francúzskeho surrealisty Vincenta Bounoura. Podľa autorových kresieb litografie zhotovil prestížnej parížsky litografický atelier Babette Pons. Prispel svojím textom do kolektívneho zborníka  La Civilisation Surrealiste  (ed. V. Bounoure, Payot, Francúzsko, 1976).
Začiatkom 90. rokov bol zvolený do prvého predsedníctva obnovenej spoločnosti čs. hermetikov Universalia. Spolupracoval na koncepcii súborné hermetické expozície  Opus Magnum .   (s V. Zadrobílkem a L. Antonínom) v roku 1997 v Dome U kamenného zvonu v Prahe a napísal text pre obsiahly katalóg-knihu, ktorú aj graficky upravil. Podieľal sa tiež na koncepcii výstavy ku 450 letom letohrádku Hviezda v Prahe (s. L. Antonínom a I. Puršem) v roku 2003, ku ktorej spracoval aj interaktívny katalóg na CD. Takisto sa podieľal na výstave o grófovi Šporkovi, ktorú pripravil V. Zadrobílek vo Staromestskej radnici (1999).
Podľa knihy  Labyrintom tajomna  natočila Česká televízia v roku 1993 dvanásťdielny seriál  Magickou krajinou,  ku ktorému napísal námet a scenár: (1.  Biela pani , 2.  Hovoriace kamene , 3 .  Za ukrytými poklady , 4.  Po stopách alchymistov , 5.  Draci v Čechách , 6.  Zázračné studničky , 7.  Diabol a jeho pikle , 8 .  Obyvatelia podzemí , 9.  Golem , 10.  Zjavenie a prízraky , 11.  Čarodějství , 12.  Vládcové krajiny .) Neskôr napísal niekoľko scenárov k televíznemu cyklu Lapidárium (  Príbeh kamenných topánok ,  Príbeh Šemíkova hrobu ,  Príbeh kamennej Luitgardy ).
Prvú samostatnú výstavu  Hra proti hre  mal v Dome umenia mesta Brna v roku 1972,  katalóg k výstave bol zakázaný. Počas normalizácie tu prakticky nevystavoval, mal však samostatnú výstavu v Paríži v galérii  L'envers du miroir  (1972). Po roku 1989 mal mnoho samostatných výstav a zúčastnil sa aj mnohých výstav zahraničných. Z najvýznamnejších to bola výstava  Zadom k nekonečnu I. , v Paláci kultúry v Prahe v roku 1990, a séria výstav k autorovým 60. narodeninám  Zadom k nekonečnu II.  (Remscheid, Cheb, Hradec Králové, České Budějovice, Písek, Nová Paka) v rokoch 2003-2005. K týmto výstavám bola vydaná aj rovnomenná obsiahla monografia.
V 90. rokoch 20. stor. sa začal venovať počítačovej grafike a animácii. Svoje práce prezentoval ako techniku ​​ digitáže . Spolupracoval svojimi 2D a 3D animáciami na filme J. Švankmajera  Otesánek  (2000).
Ilustroval mj. knihy V. Effenbergera (  Polowanie na czarnego Rekina , Wroclav, Poľsko), E. Švankmajerové, F. Dryje a M. Novotného. Tiež knihy F. Tristana v nakladateľstve Paseka (  Hadí pieseň ,  Ateliér stratených snov ), ďalší v nakladateľstvách Dauphin, Host (P. Řezníček:  Zrkadlový pes ), Orbis, Torst a Malvern. Výtvarne odprevadil i knihy M.-D. Massoni a A. Joubert (Francúzsko) a čierny román H. Walpole  Borgen il Otranto  (Vertigo, Švédsko). Pre tieto a ďalšie nakladateľstvo graficky upravoval mnoho ďalších publikácií, rovnako ako v 90. rokoch revue Analogon, Logos a periodikum Divadelné noviny.
V 90. rokoch pôsobil niekoľko rokov ako podpredseda Spoločnosti Karla Teiga. V roku 2011 bol spoluautorom retrospektívnej výstavy  Surrealistická východiská (1948-1989) Odkony-Návraty-Presahy  (so S. Dvorským a F. Dryje) v Pamätníku národného písomníctva konanom v letohrádku Hviezda v Prahe.
Publikoval v mnohých českých a zahraničných periodikách a zborníkoch, najmä v Analogonu, Logosu (Česko), Arsenalu (USA), Phases, SURR .., BLS, Change, Rouge, Coupure, Surrealism (Francúzsko), a mnohých ďalších.
Od roku 1990 je členom Spolku výtvarných umelcov Mánes, kam ho kooptoval Josef Istler.