Vojtěch Dyk

Život

Vyrastal v pražských Holešoviciach, kde navštevoval jazykovú školu a ľudovú školu umenia. Od siedmich rokov spieval v zbore Pueri gaudentes a súčasne študoval hru na husle, neskôr aj klavír. 
K divadlu sa dostal v pätnástich rokoch. V tom čase bol už na spievanie v chlapčenskom zbore starý a musel ho opustiť. Oslovila ho režisérka Radka Tesárková a pozvala ho do amatérskeho Divadla Radar. 
Neskôr prešlo z Radaru na DAMU veľa jeho priateľov, vrátane dievčaťa, ktoré mal rád, a tak sa aj napriek prvotnému záujmu o štúdium cudzích jazykov rozhodol po maturite na gymnáziu študovať herectvo s nimi. 
Takmer od začiatku štúdií na DAMU sa objavoval na mnohých divadelných scénach, spieval v niekoľkých kapelách a po malých krôčikoch sa stával úspešnejším. Do povedomia širokej verejnosti sa však oveľa ľahšie a ďaleko výraznejšie zapísal predovšetkým ako spevák. V čase, keď sa stalo veľkým hitom objavovanie talentov pomocou speváckych súťaží, kedy "umelca" začali plodiť reality show a získať si miesto na hudobnom poli bolo ťažšie, mu pomohlo účinkovanie v televíznych seriáloch a neskôr vystupovanie s kapelou Nightwork. 
Značnú časť svojho života prežil na Letnej, ktorú označuje ako hlavná miesto svojho domova. Už ako dieťa veľmi rád športoval a niektorým športom, napríklad futbalu a florbalu, sa venoval závodne. Je veľkým fanúšikom futbalového tímu AC Sparta Praha a verným návštevníkom jedného z najväčších symbolov klubu, štadióna Sparty na Letnej, ku ktorému sa hlási ako k svojmu domovskému štadiónu.  Ako člen a patrón športového tímu Real TOP Praha aktívne podporuje projekty tohto účelového združenia a účasťou na futbalových zápasoch snúbi svoj zápal pre hru s možnosťou zisku finančných prostriedkov pre dobrú vec.

Kariéra

Kariéru začal vo veľmi útlom veku v chlapčenskom zbore Pueri gaudentes, ktorý ho od roku 1992 hudobne vychovával takmer desať rokov. 
V roku 1997 sa na 3. nádvorí Pražského hradu konala spoločne s Brnenskú filharmóniou, Brnianskym filharmonickým zborom, sólistov, jazzovú a rockovú sekcií, Omše Leonarda Bernsteina, v ktorej účinkoval. Tento sólový part sa stal jedným z jeho prvých speváckych úspechov. Jeho talent si všimla režisérka Radka Tesárková, ktorá pripravovala Jurkovičova hru O svätej Dorote a obsadila ho do hlavnej úlohy Dorotky, spievané rola pre chlapcov zo zboru. Jeho subtílne postava a role dievčatka, umocnená vysoko položeným hlasom, vyvolávala u mnohých dojem, že sa skutočne jedná o dievča. Vďaka tejto úlohe sa dostal do detského divadelného súboru Ty-ja-tr a od roku 1999 začal získavať prvé skúsenosti na doskách amatérskeho Divadla Radar. V súbore s názvom "CO ?!" začínal v inscenácii Kytice, neskôr v hre Škola základ života a mnoho ďalších. Bezmála štyri roky pôsobenia v tomto divadelnom súbore ho neskôr veľmi ovplyvnili aj pri výbere ďalšieho vzdelania. Hoci chcel pôvodne študovať nórčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Karlovej v Prahe, rozhodol sa pre Konzervatórium Jaroslava Ježka (odbor: Hudobno dramatické umenie-zameranie: Muzikál) a DAMU (odbor: Herectvo činoherného divadla) a po maturite v roku 2004 na pražskom Gymnáziu arabská, bol prijatý na oba odbory. Aby mohol študovať spev aj herectvo súčasne, študoval spev súkromne pod vedením profesorky Pavly Fendrichové na Konzervatóriu Jaroslava Ježka ak riadnemu prezenčné štúdium dochádzal na divadelné fakultu AMU. Patril do ročníka Evy Salzmannovú a Aloisa Švehlík, z ktorého vzišlo mnoho výrazných divadelných osobností. 
Už počas štúdia prvého ročníka hosťoval na niekoľkých pražských scénach, medzi ktorými bola aj scéna Národného divadla, s ktorou po absolutóriu na pražskej DAMU vo februári roku 2008 uzavrel zmluvný vzťah a vstúpil do stáleho angažmánu. Jeho prvou úlohou na národných doskách bola dvojrola Havrana a dospelého kajá vo Snehové kráľovnej. V roku 2008, kedy skúšal komédii Williama Shakespeara Dvaja vznešení príbuzní, dostal prakticky najvýznamnejší ponuku za celé svoje pôsobenie v Národnom divadle naštudovať so spolužiačkou Pavlou Beretovou hlavnú úlohu v klasickej slovenských rozprávke o štyroch dejstvách Radúz a Mahulena  v réžii Jána Antonína Pitínského. Jeho posledná rolí v stálom angažmáne Národního divadla bola postava Mackieho Messer v Brechtovej Žobrácka opere s hudbou Kurt Weill. 
Od začiatku štúdií na DAMU pôsobil súčasne aj v niekoľkých menších divadlách, ktorými bolo napríklad Divadlo v Dlouhé, Divadlo Ta Fantastika, A Studio Rubín a nakoniec na scéne dnes už multifunkčného holešovického divadla La Fabrika, v ktorom zotrváva dodnes. La Fabrika sa pre neho stala miestom pre realizáciu vlastných projektov a v tandeme so svojím hudobným aj hereckým kolegom Jakubom Prachař, v réžii autorskej dvojice skúter vytvorili improvizačné hru Kultové predstavenie, v ktorej sa snaží o interaktívne prepojenie s divákom a usilujú o vzájomnú spoluprácu na základné myšlienke celého predstavenia, že bude presne také, aké si ho sami urobia.  Spolu s Jakubom Prachař a Jánom Maxian je podpísaný pod hudbou k predstavenie La Putyka a UP'END'DOWN, v ktorých alternovala. Projektom experimentálny divadla sa stala aj gangsterská rozprávka Bláznivý Petříček na motívy rovnomenného filmu JL Godarda, v umeleckej supervíziu režiséra Petra Sergeja Butka. 
Rok 2008 bol pre jeho osobný rast významný aj v oblasti filmovej a seriálovej tvorby. Najmä seriály Letisko a Veľmi krehké vzťahy rozvírili okolo jeho osoby mediálny záujem, ktorý potom ešte umocnil príchodom do v tom čase ešte takmer neznáme hudobné skupiny Nightwork . Objavil sa aj v niekoľkých českých rozprávkach, napríklad vo Troch životoch v réžii Jiřího Stracha . S ním tiež v roku 2009 nakrútil kriminálnej trilógiu Diablova lesť, v ktorej mal úlohe muzikanta Daniela Ferinčáka. 
V roku 2009 začal spolupracovať s Michalom Horáčkom, ktorý si ho vybral pre úlohu Kudykama.  Tento projekt vstúpil na javisko Štátnej opery s hudbou Petra Hapku . Tzv. lyrikál, ktorý vznikol podľa rovnomennej knihy, je veršovanú hrou o ľudskej duši a hľadanie životnej cesty, na ktoré hlavného hrdinu sprevádza jeho vlastné zhmotnená otázka, sprievodca menom Kudykam. Toho istého roku bol za túto rolu nominovaný na cenu Thálie.  
Po nečakanom úspechu s kapelou Nightwork sa jeho meno vyšplhalo do pomyselnej siene slávy. Od čias jeho začiatkov bola jeho spevácka kariéra ľahko diskreditovaný žánrom, na ktorom si kapela postavila svoju image . Napriek tomu sa aj ako frontman kapely a ako jeden z mála hudobníkov bez sólovej dráhy, dokázal presadiť v hudobných anketách i ako sólový spevák a získal hneď niekoľko samostatných ocenení. 
Nezaháľal však ani na filmovom poli a v televíznom filme Rytmus v pätách, ktorý natočila Andrea Sedláčková podľa knižnej predlohy Josefa Škvoreckého s názvom Malá pražská Matahari, stvárnil postavu mladého saxofonistu Dannyho Smiřického . Do povedomia verejnosti vstúpil aj vďaka filmu Ženy v pokušení, v ktorom stvárnil mladého záletníka. K tejto komédii naspieval spoločne so svojou kapelou Nightwork pieseň Slnko v duši, ktorá sa potom objavila aj na ich druhom vydanom albume Tepláky aneb kroky Františka Soukupa . V roku 2013 si zahral Vojtu vo filme Alice Nellis Revival . So vzrastajúcou popularitou išla ruka v ruke aj jeho pracovná vyťaženosť, a preto v auguste 2010 opustil hudobnú formáciu TOP Dream Company, ktorej bol niekoľko rokov členom, aby sa mohol plne venovať kapele Nightwork. Napriek tomu však ešte toho istého roku rozbehol koncertnú šnúru s brnenským orchestrom B-Side Band, takmer v nadväznosti po tom, kedy skončila jeho spolupráca s husľovým virtuózom Pavlom Šporcl na turné s názvom Pocta majstrom, na ktorom vystupoval ako hosť. 
V januári roku 2012 opustil z osobných a časových dôvodov angažmán v Národnom divadle a výrazne obmedzil aj svoju účasť v ďalších projektoch.