google/wiki40b huggingface dataset:
Boris Valábik

Hráčska kariéra

Valábik je odchovancom Nitry. V roku 2004 bol draftovaný klubom Atlanta Thrashers. Nasledujúce tri sezóny hrával za tím Kitchener Rangers (OHL). Sezónu 2006/07 odohral za farmársky klub Atlanty, Chicago Wolves. V NHL debutoval v sezóne 2007/08. Za Atlantu v NHL odohral 80 stretnutí, v ktorých mal sedem asistencií a 210 trestných minút. V súčasnosti je hráčom klubu Wilkes Barre Scranton Penguins v AHL. V sezóne 2011/2012 na farme Pittsburghu odohral kvôli zraneniu kolena a ruky len 3 zápasy. Pred ročníkom 2012/2013 sa rozhodol pre návrat do Európy a s českým klubom HC Kometa Brno sa dohodol na ročnej zmluve. Po 29 zápasoch odohraných v Českej extralige sa vrátil späť za oceán, kde sa dohodol na spolupráci s tímom Portland Pirates (AHL).  V sezóne 2013/2014 obliekal dres slovenského extraligového klubu ŠHK 37 Piešťany, v 18 zápasoch zaznamenal 5 bodov (1+4). Pred sezónou 2014/2015 bol na skúške v kazašskom klube Saryarka Karaganda, kde napokon neuspel. Následne sa dohodol na zmluve s tímom kazašskej najvyššej súťaže Arystan Temirtau. Po tom, čo mal jeho klub existenčné problémy sa upísal do konca sezóny Arlanu Kokšetau. V drese Arlanu nastúpil vrátane play-off na 33 zápasov, v ktorých získal 20 bodov (3+17). Po sezóne strávenej v Kazachstane sa upísal anglického mužstvu Coventry Blaze (EIHL). V Coventry sa stal v sezóne 2015/16 surevénne najtrestanejším hráčom ligy s 339 trestnými minútami. Jeho posledným kariérnym pôsobiskom sa stalo v sezóne 2016/17 EHC Lustenau hrajúce v Alpskej Hokejovej Lige. V klube hral do Vianoc, po nich sa rozhodol s hokejom skončiť vo veku 30 rokov a začal sa venovať štúdiu na policajnej akadémii.

Reprezentácia

Bol nominovaný trénerom Jánom Filcom na Majstrovstvá sveta 2009 vo Švajčiarsku.
Ozoir-le-Breuil

Poloha

Obec má rozlohu 22,3 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 453 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Foliácia (geológia)

Foliácia v geológii je popisné (negenetické) označenie rovnobežných štruktúrnych plôch, ktoré prestupujú celou horninou (sú penetratívne). Zahŕňajú viacero typov nehomogenít spôsobených prednostnou orientáciou minerálov, väčšinou fylosilikátov.

Typy

Týmto termínom môžu byť opisované aj primárne foliované horniny ako sú ílovité bridlice, preto sa obyčajne označuje ako bridličnatosť (angl. slaty cleavage). Ich foliácia vznikla po usadení alebo zväčša pri diagenéze (najviac vo fácii zelených bridlíc).
Sekundárna foliácia, väčšinou označovaná ako kliváž, vzniká pri metamorfóze (tzv. S-tektonity). Najčastejšie sa vyskytuje v regionálne premenených horninách ako sú fylity, svory, je bežná v orogénnych pásmach. Metamorfná foliácia sa vzťahuje na hrubozrnnejšie horniny, kde sú minerály viditeľné voľným okom.
Martin Longa

Životopis

Povolaním bol roľníkom. Podľa údajov z roku 1935 žil v Kežmarku.
V parlamentných voľbách v roku 1935 získal mandát v Národnom zhromaždení za Autonomistický blok, ktorý iniciovala Hlinkova slovenská ľudová strana. Poslanecké kreslo si oficiálne udržal až do zrušenia parlamentu v roku 1939.
Za tzv. slovenského štátu bol vládny komisár v Kežmarku. Jeho súčasníci zmieňovali, že pomáhal niektorým miestnym židovským rodinám. 14. novembra 1939, vydal povolenie pre Lazara Gerhardta z Tarnova, aby sa mohol prisťahovať za chorou matkou do Kežmarku. V roku 1941 pomohol zadĺženému Hermanovi Bergmanovi tým, že si u neho mesto objednalo zákazky. Denník Karpathen-Post, jeho činy kritizoval v roku 1941, a verejne ho označoval ako priateľa Židov. Longa neskôr odvolali z funkcie.
Charly-sur-Marne

Poloha

Obec má rozlohu 20,52 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 741 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
RVZ-6

RVZ-6 (rus. РВЗ-6) je typ sovietskej električky vyrábanej medzi rokmi 1960 a 1990 v závode Rižskij vagonostrojitelnyj zavod.
Ide o električku klasickej koncepcie, štvornápravovú, vychádzajúcu z koncepcie PCC a česko-slovenskej električky Tatra T2. Jej výroba začala v čase, keď už T2 boli nahradzované typom Tatra T3 a do ZSSR sa tak už nedodávali.
Prvé vozidlá boli dodané do Moskvy a Ufy, do roku 1963 ich bolo vyrobených celkom 400 a do roku 1966 okolo 900. Ďalšie série boli modernizované, objavili sa ako RVZ-6M (1966 až 1974, vyrobených 1988 kusov) a RVZ-6M2 (1974 až 1990, vyrobených 3110 kusov). Ešte dnes sú v prevádzke v mnohých ruských električkových prevádzkach.
Staničné zabezpečovacie zariadenie

Staničné zabezpečovacie zariadenie je zabezpečovacie zariadenie zabezpečujúce chod, prechod a posun vlakov v železničnej stanici.
Má za účel zabezpečiť vlakovú cestu tak, aby boli pre jazdu vlaku správne postavené výhybky a výkoľajky, v odbočnom smere postavené odvratné výhybky a výkoľajky a tieto zaistené proti nesprávnej a náhodnej manipulácii, aby všetky návestidlá, ktoré by dovoľovali jazdu inému vlaku alebo posunu, zakazovali túto jazdu. Staršie typy zariadení ešte nezabezpečili aj volnosť vlakovej cesty, ale novšie už zabezpečujú aj volnosť tejto cesty a kontrolu správnej činnosti zabezpečovacieho zariadenia. Takisto zabezpečujú aj správnosť postavenia posunovej cesty.
Železničná stanica, ďalej len stanica, je ohraničená vchodovými návestidlami, ktoré sú umiestnené na okrajoch stanice, podľa množstva koľají, ktoré sa v stanici zbiehajú. Ďalšou dôležitou súčasťou stanice sú výhybky. Zabezpečujú presmerovanie vlaku na potrebnú koľaj v stanici. Pre odchod vlaku sú zriadené odchodové návestidlá, ktoré dovoľujú odchod vlaku zo stanice. Pre zvýšenie bezpečnosti sú v niektorých staniciach zriadené aj koľajové obvody, ktoré priamo zisťujú prítomnosť vlaku na danej koľaji. V dopravnej kancelárii, prípadne na danom stavadle sa to zobrazí na ovládacom paneli ako obsadená koľaj, ktorá je signalizovaná červeným svetlom v signalizácii pre danú koľaj. Závislosti medzi týmito vonkajšími zariadeniami sú riešené zabezpečovacím zariadením. Poznáme zariadenia elektronické, elektrické, mechanické. Zariadenia vylučujú možnosť stretnutia vlakov na jednej koľaji, vzájomné križovanie vlakov medzi koľajami, signalizujú možnú maximálnu rýchlosť pre daný chod vlaku. Pri elektronických zabezpečovacích zariadeniach je to riešené základným terminálom na princípe PC, v ktorom sú závislosti riešené programovým vybavením a ovládacia časť je zabezpečená pomocou relé. Vybavenie elektrických zariadení pozostáva z malorozmerových relé kde sú jednotlivé podmienky riešené samotným zapojením relé. Pri mechanických zabezpečovacích zariadeniach sú závislosti riešené mechanicky v riadiacom a stavadlovom prístroji prípadne ručným ovládaním pracovníka.

Mnemotechnická pomôcka

Pre lepšie pamätanie si úkonov pre postavenie cesty existuje vzorec : PC = J.D.Z.V.N
J - Voľnosť koľají
D - Správna poloha výhybiek
Z - Uzamknutie výhybiek
V - Vylúčenie ohrozujúcej cesty
N - Správna návesť
Kysacký hrad

Poloha

Zvyšky zrúcanín hradu ležia severozápadne od obce Kysak, v časti Hrad, v nadmorskej výške 501 m v katastrálnom území obce Kysak, nad údolím rieky Hornád.

Prístup

Na hrad sa je možné dostať z Kysaku od miestneho cintorína alebo od budovy polície.

História hradu

Prvá písomná zmienka je z roku 1423. Postaviť si ho dali drienovskí páni. Kysacký hrad zanikol na prelome 15. a 16. storočia.

Súčasný stav

Dnešné ruiny Kysackého hradu sú pozostatkom obrannej pevnosti. Na hrade ešte nebol vykonaný komplexný archeologický výskum.
Parcé-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 40,58 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 074 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Topoľ osikový

Rozšírenie

Je to hojne rozšírený druh. Vyskytuje sa vo väčšine Európy od Škandinávie, po Severnú Afriku a v Ázii až po Čínu a Japonsko.

Opis

Má stredne veľkú veľkosť, dorastá do 20 m (iný zdroj 30 m). Má rovný kmeň, riedku a širokú korunu. Rastie rýchlo. Je to dvojdomý opadavý strom, kvitne v marci. Rastie od nížin až do stredných horských polôh. Často tvorí porasty s inými drevinami. Jeho drevo je ľahké, málo pevné, rýchlo schne a podlieha hnilobe.
Jeho kôra je sivá, hladká a miestami trhaná. Listy sú oválne a po okraji zúbkovité, zospodu svetlejšie. Patrí medzi pionierske druhy.
Airbus A350

Varianty

Airbus A350 je vyrábaný vo verziách A350-900 a A350-1000, vývoj typu A350-800 bol v roku 2014 pozastavený.
Turkestan

Turkestan (zastarano zriedkavo: Turkestán, Turkistan; po perzsky ترکستان - v iránskej perzštine: Torkestán/v ranej novoperzštine: Turkistán; v turkických jazykoch Türkistan; doslova: Krajina Turkov) je oblasť v Strednej Ázii, ktorá sa rozprestiera od východného pobrežia Kaspického mora až k vrcholom Hindúkuša, Pamíru a Ťanšanu.
Eduard Bass

Životopis

V roku 1910 vystúpil ako recitátor a spevák v kabarete Bílá labuť. Bass bol spolutvorcom kabaretu Červená sedma. Spolupracoval so satirickými časopismi a spolu s niekoľkými karikaturistami vydával Letáky. V rokoch 1921 – 1942 pôsobil ako fejtonista, reportér, súdničkár a divadelný kritik. Vydával kabaretné texty v edícii Syrinx a satirický časopis Šibeničky. Neskôr bol riaditeľom v pražských kabaretoch Červená sedma a Rokoko. V rokoch 1921 – 1933 pôsobil ako redaktor Lidových novin. Od roku 1933 bol ich šéfredaktorom až do roku 1942. S obdobím po roku 1939 je spojený nútený odchod židov z Lidových novin. Bass s tým pravdepodobne nesúhlasil, ale nepostavil sa proti tomu ani nerezignoval na svoju funkciu. Niektorí kritici Lidových novin tohto obdobia naznačujú, že aktivita prepúšťania bola väčšia, ako bolo potrebné – čo Bass ako šéfredaktor mohol ovplyvniť, iní sa domnievajú, že Bass robil čo bolo v jeho silách.
Bures (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 9,64 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 174 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bailly-aux-Forges

Poloha

Obec má rozlohu 10,51 km². Najvyšší bod je položený 211 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 132 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Corme-Écluse

Poloha

Obec má rozlohu 17,49 km². Najvyšší bod je položený 33 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 028 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tanconville

Poloha

Obec má rozlohu 4,09 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 288 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 94 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Teofil Bohumír Vozárik

Životopis

Študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave. V roku 1938 získal titul JUDr. V rokoch 1940-1941 pracoval ako osobný tajomník Jána Ursínyho vo Zväze roľníckych pokladníc, neskôr bol právnym úradníkom Sedliackej banky. Zúčastnil sa SNP ako pobočník generála Jána Goliana. Po ústupe do hôr žil pod cudzím menom na rozličných miestach. Po oslobodení pracoval na Povereníctve pre pôdohospodársku a pozemkovú reformu. Od roku 1948 žil v emigrácii, od 1950 v USA. Bol redaktorom česko-slovenského oddelenia Hlasu Ameriky vo Washingtone a autorom rozhlasových programov.
Židovský exodus z arabských krajín

Židovský exodus z arabských krajín odkazuje na vyhnanie a masový odchod Židov, prevažne Sefardov a Mizrachi, z arabských a islamských krajín. Táto migrácia začala koncom 19. storočia, ale masovejšie rozmery dosiahla po Vojne o nezávislosť v roku 1948. Podľa štatistik žilo v roku 1939 v arabských krajinách približne 1,7 miliónov Židov. Podľa oficiálnych arabských štatistik opustilo svoje domovy od roku 1948 do začiatku 70. rokov okolo 856 000 Židov. Zhruba 680 000 týchto Židov sa usadilo v Izraeli. Ich potomkovia a potomkovia iránskych a tureckých Židov tvoria populáciu v počte 3,06 miliónov obyvateľov z celkovej židovskej populácie 5,3 miliónov. Rozloha pozemkov, ktoré boli v týchto krajinách židovským majetkom, sa odhaduje na 100 tisíc km² (štvornásobok rozlohy Štátu Izrael). Židia, ktorí opustili arabské krajiny, boli veľakrát súčasťou komunít, ktoré v daných krajinách pobývali po tisícročia. Po vyhlásení nezávislosti Izraela sa v týchto krajinách stala pre Židov situácia neznesiteľná. Židia boli perzekvovaní a v mnohých štátoch prebiehali protižidovské búrky. V Iraku bol dokonca sionizmus prehlásený za hrdelný zločin.

Dôvody k emigrácii

Násilie a diskriminácia Židov sa v arabských krajinách rozrastali už pred rokom 1948, ale roku 1948 sa začali výrazne rozmáhať a to navzdory faktu, že Židia boli domorodí obyvatelia a väčšina z nich mala občianstvo daného štátu. Veľakrát boli tieto protižidovské akcie podporované a schvaľované štátom, inokedy zas boli dôsledkom protižidovských nálad ne-Židov. Nasledovalo prenasledovanie, týranie, perzekúcie a zabavovanie majetku. V reakcii na toto zaobchádzanie zo strany arabských štátov vyzývali sionisti na židovskú imigráciu z arabských krajín do Izraela. Veľká väčšina Židov žijúcich v arabských štátoch nakoniec emigrovala do novo vzniknutého Štátu Izrael.
Tento proces sa výrazne urýchlil, keď arabské krajiny, predtým pod francúzskou, britskou a talianskou koloniálnou nadvládou, získali nezávislosť. Protižidovské nálady sa v arabských štátoch výrazne zhoršili vďaka arabsko-izraelským vojnám. Niekoľko rokov po Šesťdňovej vojne z roku 1967 ostal v arabských krajinách len nepatrný zlomok predchádzajúcej židovskej populácie. Židovská populácia bola v arabských krajinách zredukovaná z takmer milióna v roku 1948 na zhruba 16 tisíc v roku 1991. Niektorí ľudia vidia medzi židovským exodom z arabských krajín historickú paralelu medzi palestínskym exodom počas Vojny o nezávislosť. Iní toto porovnanie odmietajú ako príliš zjednodušujúce.
Meslay (Calvados)

Poloha

Obec má rozlohu 5,69 km². Najvyšší bod je položený 242 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mignéville

Poloha

Obec má rozlohu 6,44 km². Najvyšší bod je položený 307 m n. m. a najnižší bod 252 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Satelitná galaxia

Satelitná galaxia je galaxia, ktorá obieha väčšiu galaxiu vďaka gravitačnej príťažlivosti. Aj napriek tomu je tento typ galaxie tvorený množstvom objektom (hviezdy, planéty, hmloviny), ktoré nie sú navzájom prepojené. Galaxia má svoje ťažisko, ktoré reprezentuje vážený priemer (podľa hmotnosti) z pozície každého jednotlivého objektu. Tento systém sa dá prirovnať k telesám, ktoré sa skladajú z jednotlivých atómov, a majú svoje ťažisko.
V páre objehajúcich galaxií, ak je jedna porovnateľne väčšia ako druhá, sa väčšia označuje ako primárna a menšia je satelitom. Ak sú obidve galaxie približne rovnakej veľkosti, tak hovoríme o binárnom systéme.
Galaxie, ktoré sa stretnú, sa môžu zraziť, spojiť, oddeliť časť z tej druhej alebo presunúť niektoré z objektov. Príkladom takejto gravitačne pozmenenej galaxie je trpasličia galaxia Strelec, satelit Mliečnej cesty, ktorého Mliečna cesta gravitačne deformuje a časom zrejme úplne pohltí. V týchto prípadoch je niekedy ťažké zistiť, kde jedna galaxia končí a druhá začína. Kolízie medzi galaxiami nemusia nutne znamenať aj kolízie medzi jednotlivými objektami, pretože galaxie sú väčšinou tvorené prázdnym priestorom.
Eliáš Ladiver

Životopis

Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získal v Levoči, Bratislave a Sárospataku (Blatnom Potoku, Maďarsko), kde sa jeho učiteľom stal Jan Amos Komenský, a na nemeckých univerzitách vo Wittenbergu a Erfurte. V roku 1655 sa stal rektorom školy v Žiline, v roku 1661 prešiel na bardejovské gymnázium. Krátko pôsobil ako evanjelický farár, neskôr odišiel na evanjelické kolégium do Prešova, kde pôsobil ako profesor logiky. Po zatvorení kolégia bol opäť v roku 1672 krátko farárom v Tisovci. Bol významným pedagógom, jeho zásluhou bardejovská škola a prešovské kolégium mali vynikajúcu úroveň. Popri starých scholastických metódach vyučovania uplatňoval aj niektoré Komenského zásady, usiloval sa priblížiť školské vyučovanie praktickým potrebám.
Ako exulant žil v Toruni, Gdansku, Kráľovci (územie dnešného Ruska, tiež Kaliningrad), Lešne (Poľsko) a Jene (Nemecko). V rokoch 1678 – 81 bol rektorom školy v Sedmohradsku. Neskôr sa vrátil do Prešova na znovuzriadené kolégium.

Tvorba a myslenie

Bol prívržencom aristotelovskej filozofie a protestantský scholastik. Písal filozofické rozpravy a školské divadelné hry, ktoré majú polemický charakter. Venoval sa tiež otázkam logiky, etiky, rétoriky a metafyziky. Tieto tendencie sledoval aj vo svojich dielach.
Sainte-Magnance

Poloha

Obec má rozlohu 19,37 km². Najvyšší bod je položený 379 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 424 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Willard Gibbs

Ocenenia

Willard Gibbs zomrel v roku 1903 – dva roky po tom, ako sa začala udeľovať Nobelovej ceny a pravdepodobne len preto ju nezískal. V roku 1901 sa však stal laureátom Copleyovej medaily, v tej dobe jedného z najprestížnejších ocenení vo vede.
Fleurville

Poloha

Obec má rozlohu 3,91 km². Najvyšší bod je položený 205 m n. m. a najnižší bod 168 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 485 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
NHL 1924/1925

WCHL 1924/1925

Po skončení sezóny 1923/1924 zanikla Pacific Coast Hockey Association (PCHA) a v nasledujúcej sezóne o Stanley Cup bojovali už iba víťazi NHL a WCHL. Dvaja účastníci zaniknutej PCHA Victoria Cougars a Vancouver Maroons sa stali novými účastníkmi WCHL.
Van Allenove radiačné pásy

Van Allenove radiačné pásy alebo len radiačné pásy sú oblasti v okolí planéty, v ktorých je zachytené korpuskulárne žiarenie (energetické ióny a elektróny). Ide o častice slnečného vetra zachytené v magnetickom poli planéty, preto je ich existencia možná len u planét s magnetosférou. Radiačné pásy Zeme sa nazývajú Van Allenove pásy podľa objaviteľa vnútorného pásu, profesora Van Allena, ktorý ho objavil v roku 1958 na základe meraní prvej americkej družice Explorer 1. Poznáme vonkajší a vnútorný Van Allenov pás. Vonkajší objavil profesor Vernov a jeho spolupracovníci na základe údajov zo sovietskej sondy Luna 1.

Charakteristika

Van Allenove pásy sa rozprestierajú od výšky zhruba 400 km nad zemským povrchom do vzdialenosti asi 50 000 km. Vnútorný radiačný pás tvorí zhustenie častíc vo výške asi 3 000 km, čo je okolo 0,1 až 1,5 zemských polomerov. Vyššia oblasť zhustenia vo výške zhruba 15 000 (2 – 10 zemských polomerov) je vonkajší pás. Vo vnútornom páse prevládajú energetické protóny s veľkou energiou. Je oveľa stabilnejší kvôli vyššej magnetickej energii ako vonkajší pás. Ten tvoria menej energetické elektróny s energiami merateľnými v kiloelektrónvoltoch. Oba pásy obklopujú Zem symetricky okolo jej magnetickej osi. Na priereze majú pásy polmesiacovitý tvar, čo je zapríčinené topológiou kriviek geomagnetického poľa. Zahusťujúce sa krivky majú efekt magnetického zrkadla, preto nimi väčšina nabitých častíc nemôže preniknúť až k pólu. Častice sa preto odrážajú späť a putujú k druhému zrkadlu nad druhým pólom, ktoré ich opäť odrazí. Týmto spôsobom sú častice v radiačnom páse dlhodobo uväznené. Pokiaľ majú častice vhodný uhol letu vzhľadom na siločiary a vhodné energie, môžu v oblastiach zrkadiel prenikať až do atmosféry, kde môžu spôsobiť polárnu žiaru. Pravdepodobnosť ich vysypávania do atmosféry je tým väčšia, čím väčší príkon častíc od Slnka pozorujeme, najväčšia preto býva v čase geomagnetických búrok.
Nabité častice vo Van Allenových pásoch sú ovládané Lorentzovou silou. Vykonávajú tri rôzne pohyby: obeh okolo svojej siločiary s periódou niekoľko mikrosekúnd až milisekúnd, špirálový pohyb pozdĺž siločiar a pohyb častíc kolmý na rovinu magnetického poludníka. Častice strácajú svoju energiu pri zrážkach s časticami atmosféry. Neustále však pribúdajú nové častice vznikajúce rozpadom sekundárneho kozmického žiarenia, zo slnečného vetra a z ionosféry. Van Allenove pásy majú všetky planéty s magnetosférou. Najmohutnejšie v slnečnej sústave ich má Jupiter, keďže má zo všetkých planét najsilnejšie magnetické pole. Jupiterove pásy sú silne ovplyvňované mesiacom Io, ktoré dodávajú pásom ióny síry a sodíka.
Zvýšená radiácia najmä vo vnútornom páse spôsobuje problémy družiciam, ktorých obežná dráha pretína túto oblasť. Jednou z nich je aj Hubblov vesmírny ďalekohľad, ktorý je pri prelete Van Allenovými radiačnými pásmi vypínaný.
Predseda Snemovne reprezentantov Spojených štátov

Dejiny

Prvým predsedom Snemovne reprezentantov Kongresu USA bol Frederick Muhlenberg, ktorý bol do tejto funkcie zvolený 1. apríla 1789 na 2-ročné funkčné obdobie.
4. januára 2007, na ustanovujúcom zasadnutí 110. Kongresu USA sa prvou ženou na čele Snemovne reprezentantov stala demokratka Nancy Pelosiová.

Funkcia

Predseda Snemovne reprezentantov je ceremoniálne najvyššie postaveným predstaviteľom legislatívnej vetvy vlády USA. V prípade smrti prezidenta a viceprezidenta USA sa prezidentom stáva práve predseda Snemovne reprezentantov. K naplneniu tejto línie nástupníctva ustanovenej zákonom z roku 1947 však nikdy v dejinách nedošlo.
Rodné číslo

Prechod na iný systém

Podľa informácií z júna 2019 Ministerstvo vnútra navrhuje, že sa miesto rodného čísla bude používať bezvýznamový identifikátor fyzických osôb, tzv. BIFO. Bude obsahovať desať náhodne pridelených číslic bez súvislosti s dátumom narodenia a malo by sa zaviesť počas desiatich rokov.
Edward Lawrie Tatum

Životopis

Tatum navštevoval fakultu na univerzite v Chicagu a získal doktorát v biochémii na univerzite vo Wisconsine v roku 1934. Od roku 1937 pracoval na Standfordskej univerzite, kde začala je spolupráca s Beadleom. V roku 1945 prešiel na Yalskú univerzitu, kde učil Lederberga. V roku 1948 sa vrátil na Standford a od roku 1957 pracoval na fakulte Rockefellerovej univerzity.

Dielo

Beadleho a Tatumove experimenty zahrňovali vystavenie chlebovej kvasinky Neurospora crassa lúčom röntgenového žiarenia, čo spôsobilo mutácie. V sérii pokusov dokázali, že tieto mutácie spôsobili zmeny v špecifických enzýmoch. To malo za následok zmeny v metabolických cestách. Tieto experimenty, zverejnené v roku 1941, ich viedli k myšlienke priameho spojenia medzi génmi a reakciami enzýmov, známej ako hypotéza „jeden gén, jeden enzým“.
Tatum pokračoval v štúdiu genetiky na baktériách. Spolu so svojim študentom Joshuom Lederbergom dokázali, že baktéria Escherichia coli môže šíriť genetickú informáciu uloženú v rekombinantnej DNA.
Jadžurvéda

Jadžurvéda alebo Jadžurvédah (sanskritský kmeň: यजुर्वेद - Jadžurvéda; sanskritský nominatív: Jadžurvédah; význam: učenie o obetiach) alebo Jadžuvéd (-podľa hindskej výslovnosti sanskritského slova) je súbor posvätných textov hinduizmu, jedna zo štyroch véd.
Obsahuje texty zamerané na vykonávanie rituálov, obetí a obetné formulky (mantry), ktoré musel védsky kňaz (adhvarju) ovládať. Jadžurvéd bol zostavený okolo 10. storočia pred Kr. Dochovali sa dve zbierky (sanhity): Biela Jadžurvéda (Šukla Jadžurvéda) a Čierna Jadžurvéda (Krišna Jadžurvéda), každý vo viacerých verziách. Na rozdiel od ostatných véd sú v Jadžurvéde neskoršie komentáre (brahmany) spojené s textom védu.
Bussière-Dunoise

Poloha

Obec má rozlohu 41,13 km². Najvyšší bod je položený 615 m n. m. a najnižší bod 324 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 088 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE