google/wiki40b huggingface dataset:
Kontagiózne moluskum

Kontagiózne moluskum (iné názvy: kontagiózne bradavice, moluská, nesprávne: molusky ; lat. molluscum contagiosum, "MC" alebo epithelioma molluscum, epithelioma contagiosum) je vírusová infekcia kože alebo výnimočne sliznicových membrán charakteristická tvorbou molúsk (j.č. moluskum), teda bradavicovitých útvarčekov. MC infikuje ľudí, iné primáty a kengury.
Infikujúci vírus je DNA poxivírus nazývaný poxvirus mollusci alebo vírus molluscum contagiosum (angl. skratka je MCV). Existujú 4 typy MCV, MCV-1 až -4. Prevažuje MCV-1 a MCV-2 je sa vyskytuje u dospelých jedincov a je často prenášaný pohlavne. Pravdepodobnosť výskytu infekcií MC u malých detí je približne 17% a vrcholí medzi 2. a 12. rokom. Choroba napadá akúkoľvek oblasť pokožky, ale najčastejšie sa vyskytuje na tele, rukách a nohách. Rozširuje sa priamym kontaktom, slinami alebo spoločne zdieľanými časťami odevu (vrátane uterákov).
U dospelých sú molusky často prenášané pohlavne a napadajú genitálie, spodnú časť brucha, bedrá a vnútorné strany stehien. Vo výnimočných prípadoch sa taktiež vyskytuje na perách a ústach.
Inkubačná doba, t. j. doba od infekcie až do objavenia lézií, môže byť od 1 týždňa do 6 mesiacov.

Symptómy

Lézie Molluscum contagiosum vyzerajú ako malé bradavice, majú červenkastú farbu a oválny tvar. Často majú 1 – 5 millimetrov v priemere, s priehlbinkou v strede. Vo všeobecnosti nie sú bolestivé, ale môžu svrbieť alebo podráždiť pokožku. Ich vytláčanie alebo škriabanie môže viesť k rozšíreniu infekcie alebo k tvorbe jazvičiek. Asi v 10% prípadoch sa v okolí lézií vytvorí ekzém.
U väčšiny pacientov sú jediným symptómom práve lézie. Dodatočné komplikácie môžu vyzniknúť sekundárnou bakteriálnou infekciou.
Centrálna časť lézie obsahuje vírus. V procese nazývanom "samoočkovanie" sa vírus šíri na okolité časti pokožky. Obzvlášť u detí je tento proces najčastejší a teda sa u nich môžu vyvinúť veľké oblasti lézií.
Alois Jedlička

Alois Jedlička (* 20. jún 1912, Brno – † 13. jún 2000) bol český bohemista, profesor českého jazyka na Karlovej univerzite a redaktor časopisu Naše řeč. Zaoberal sa teóriou spisovného jazyka, štylistikou a lexikológiou.
Spolu s Bohuslavom Havránkom je autorom českej mluvnice a pokračovateľom diela Jana Gebauera a Františka Trávníčka.
Hyds

Poloha

Hyds má rozlohu 18,71 km². Najvyšší bod je položený 553 m n. m. a najnižší bod 365 m n. m.

Obyvateľstvo

Hyds má 313 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Villarodin-Bourget

Poloha

Obec má rozlohu 33,08 km². Najvyšší bod je položený 3 418 m n. m. a najnižší bod 1 070 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 476 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Železničná trať Žilina – Košice

Priebeh trate

Trať sa začína v dôležitom dopravnom uzle, kde sa stretáva trať z Bratislavy a Považia, z Ostravska a Sliezska a z východu krajiny. Vedie prevažne východo-západným smerom údoliami riek Váh a Hornád. Od Žiliny prekonáva viacerými tunelmi pohoria Malá Fatra a Veľká Fatra, vedie Liptovskou, Popradskou a Hornádskou kotlinou. Údolím Hornádu prekonáva Slovenský raj a východnú časť Slovenského rudohoria a Košickou kotlinou smeruje už južným smerom ku Košiciam.
Radio i Televizija Crne Gore

Rozhlas

Vôbec prvé vysielanie rozhlasových vĺn z Balkán sa uskutočnilo 3. augusta 1904 z vrchu Volujica blízko mesta Bar. Výstavbu vysielača na tomto mieste financoval Guglielmo Marconi výmenou za jeho desaťročný prenájom.
Prvé pravidelné rozhlasové vysielanie na území dnešnej Čiernej Hory začalo 27. novembra 1944 z juhočiernohorského mesta Cetinje. Radio Cetinje vysielalo denne jednohodinový program v okruhu do 150 km od mesta.
Predchodca dnešného čiernohorského vysielateľa začal vysielať 30. apríla 1949 z hlavného mesta Titograd (dnes Podgorica) pod názvom Radio Titograd svoj niekoľkohodinový program. V roku 1990 došlo k premenovaniu stanice na Radio Crne Gore.

Televízia

Za deň začiatku televízneho vysielania v Čiernej Hore sa považuje 4. máj 1964, kedy sa v centrálnom juhoslovanskom vysielaní odvysielala reportáž z regionálneho štúdia v Titograde. Odvtedy, až do roku 1991, vysielala čiernohorská televízia pod názvom Televizija Titograd. Nasledovala výroba televízneho týždenníka (od roku 1968) a každodenných správ z regiónu ( od roku 1971).
Významným pre čiernohorskú televíziu bol rok 1984, kedy sa presťahovala do svojich nových priestorov. Vďaka priaznivým priestorovým a technickým podmienkam došlo k veľkému kvantitatívnemu aj kvalitatívnemu napredovaniu televízie. Produkovalo sa veľké množstvo inscenácií, programov pre deti a mládež, začalo sa s výrobou filmov.
V roku 1991 došlo k spojeniu štátnej televízie a rozhlasu do jedného celku pod názvom Radio-televizija Crne Gore. Počas rokov vojnového konfliktu v krajinách bývalej Juhoslávie bola televízia nástrojom propagandistického ovplyvňovania verejnej mienky a jej vysielanie nemožno nazvať „štandardným“.
Od roku 1997 televízia začala vysielať v štandardnom režime na dvoch programoch. Od januára 2001 vysiela televízia svoje vysielanie aj prostredníctvom satelitu.
Od roku 2002 získala Radio-televizija Crne Gore štatút verejnoprávneho média.
Pataikos z Dým

Pataikos (starogr. Πάταικος – Pataikos) bol víťaz v preteku klusákov na olympijských hrách v roku 496 pred Kr.
Na 71. olympijských hrách v roku 496 pred Kr. zaviedli preteky klusákov (kalpé). Na rozdiel od iných jazdeckých pretekov, súťažiaci v poslednom kole vedľa zvieraťa bežali, držiac ho pritom za uzdu. Prvým víťazom tejto jazdeckej disciplíny bol Pataikos z Dým. Preteky kalpé boli ale v Olympii na 84. hrách v roku 444 pred Kr. pre nezáujem divákov zrušené.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v čase olympijskej súťaže Pataika, Kleomédes z Astypalaie usmrtil v boxerskom zápase Ikka z Epidaurosu. Keď hellanodikovia následne usúdili, že sa Kleomédes dopustil zločinu a odňali mu právo na víťazstvo, ich rozsudok ho pripravil o rozum.
Panarea

Geológia

Panarea je vlastne časť vynoreného rozsiahlejšieho vulkanického komplexu s centrálnym kráterom umiestneným asi 2 km východne od pobrežia ostrova. Komplex Panarea sa vyvinul v dvoch fázach: staršia efuzívna fáza (vytvorila lávové dómy Basiluzzo, Castello a Secca dei Pesci v súčasnosti pod vodou) a mladšia explozívna. Najmladšie vulkanity sú popolové depozity s vekom 42 000 až 13 000 rokov, tie však môžu pochádzať aj z vulkanických centier iných ostrovov. Jediným prejavom sopečnej činnosti je fumarolická aktivita pod hladinou mora.
Športová medicína (House)

Dej

Bejzbalový hráč, Hank Wiggen, natáča protidrogový klip. Pri nadhode mu ale praskne v ruke kosť. House sa domnieva, že užíval steroidy, a táto teória by vysvetľovala väčšinu príznakov. Začnú ho teda liečiť. Začne však mať dýchacie problémy. Nakoniec sa Hank priznáva, že pred piatimi rokmi steroidy bral. Keďže má poškodené obličky, potrebuje transplantáciu. Cuddyová ho ale odmietne zaradiť do poradovníka. Jeho priateľka sa rozhodne, že mu venuje svoju. Vyšetrenie prebehne úspešne, ale darcom byť nemôže, pretože je tehotná. Pri Hankovi nastávajú zdravotné komplikácie s jeho srdcom. Najprv bije veľmi rýchlo, potom veľmi pomaly. Začne mať halucinácie. House dedukuje, že také problémy môže spôsobiť digitalis. Zistí, že digitalis užíva na svoje choré srdce Hankov tréner a že Hank mu prášky ukradol a pokúsil sa o samovraždu. Ďalším Houseovým predpokladom je otrava kadmiom. Hank sa priznáva, že fajčí marihuanu a nakoniec sa zistí, že práve marihuana, ktorá vyrastala v kontaminovanej zemine bola príčinou všetkého.
Cier-de-Rivière

Poloha

Obec má rozlohu 9,26 km². Najvyšší bod je položený 719 m n. m. a najnižší bod 412 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 256 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Katastrofický handlovský zosuv

Katastrofický handlovský zosuv bol zosuv svahu, ktorý postihol v období medzi 11. decembrom 1960 a 30. májom 1961 juhovýchodnú časť Handlovej. Bol to najkatastrofickejší zosuv dosiaľ zaznamenaný na Slovensku.

Geologická stavba územia

Oblasť Handlovej je výrazne zasiahnutá svahovými deformáciami. Zosuv z rozhrania rokov 1960 a 1961 vznikol reaktiváciou staršieho zosuvu v geologickom prostredí priaznivom pre rozvoj svahových porúch. Podložie spodnej časti tvorili paleogéne ílovce až slienité bridlice hutianskeho a zubereckého súvrstvia, nad ktorými sa nachádzajú ílovité horniny neogénneho kordíckeho súvrstvia. Najvyššiu časť tvorili hrubozrnné piesky a štrky tzv. štrkovej série. Nad týmito sedimentami sa nachádzal vulkanický pokryv hyperstenicko-amfibolických andezitov a aglomerátových tufov, ktoré tvorili sčasti odlučnú oblasť zosuvu a trosky sa vyskytujúce i v nižších polohách svahu.

Rozvoj zosuvu

Pri jeho vývoji zohrala významnú úlohu kladná zrážková anomália trvajúca od júna do decembra 1960. V tomto roku v oblasti spadlo 1045 mm zrážok Zmena podmienok vo svahu bola spôsobená znižujúcou funkčnosťou jeho odvodňovania. Celková dĺžka hlavného zosuvného prúdu bola 1800 m (objem zosunutých hmôt predstavoval okolo 14,5 mil. m³). Prúd na východnom okraji hlavného zosuvu sa začal pohybovať asi o 14 dní neskôr; jeho dĺžka dosiahla 1 km a kubatúra zosunutím postihnutých hornín predstavovala asi 5,7 mil. m³.
Zosuvný pohyb mal najväčšiu intenzitu od 22. decembra 1960 do 20. januára 1961. Rýchlosť pohybu bola až 6,3 m za 24 hodín. Po zastavení pohybu v lete roku 1961 bola ďalšia aktivita zosuvu zaznamenaná v rokoch 1967, 1970 i 1977.

Následky zosuvu

Zosuv postupne zničil 150 domov, poškodil 2 km úsek štátnej cesty I. triedy z Handlovej do Žiaru nad Hronom, úsek vodovodu a niekoľko liniek vysokého napätia.

Sanácia a monitoring

So sanáciou sa začalo ihneď po aktivácii zosuvu (odvodňovanie)‏. Neskôr bola oblasť zalesnená. Veľmi originálnym riešením bola stavba stabilizačného násypu pri päte svahu. Zároveň došlo k regulácií toku Handlovky a jej presmerovaniu do podzemého potrubia, prekrytého násypom. Materiál násypu sa hromadil zo skrývky, pochádzajúcej z banskej činnosti.
V dôsledku potreby monitoringu ďalšieho potenciálneho zosuvu boli na zosuve zamerané geodetické body v 4 rôznych líniách. Rovnako bolo vytvorených 6 inklinometrických vrtov a sústava ďalších piezometrických vrtov. Súčasné merania poukazujú na pokračovanie aktivity v odlúčenej oblasti. Výskum potvrdil význam odvodnenia poškodeného svahu. 
Zosuv bol medzník nielen vo výskume svahových pohybov, ako aj v prístupe spoločnosti k znižovaniu ich nepriaznivých účinkov. Bol varovaním pre spoločnosť, aby zohľadnila zosuvy ako významné geologické riziko na území Slovenska, uvedomila a podnikala preventívne opatrenia na zamedzenie nových prejavov zosuvov.
Ladignac-sur-Rondelles

Poloha

Obec má rozlohu 10,18 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 273 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 446 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Karlov (prírodná rezervácia)

Ochrana

Predmetom ochrany je zmiešaný porast v revíri Horní Hoja.
Joncourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,25 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 324 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
František Xaverský

Mladosť

Vzdelanie získal na univerzite v Paríži, kde sa v roku 1529 stretol s Ignácom z Loyoly a stal sa jedným zo siedmich, ktorý zložili sľub na Montmartri roku 1534 a o tri roky boli vysvätení za kňazov v Benátkach. František v roku 1541 odišiel na misie do Ázie. Preplavil sa do mesta Goa v Indii na pozvanie portugalského kráľa Jána III. aby začal evanjelizovať východnú Indiu. Pápež ho zároveň vymenoval za apoštolského nuncia na Východe.

Misie v Ázii

František začal reformovaním mesta Goa, kde žilo mnoho portugalských katolíkov známych svojou krutosťou voči otrokom, konkubinátom a nezáujmom o chudobu. Svojím príkladom kompenzoval očividnú zradu Krista a Cirkvi, ktorú robili zlí kresťania. Mal obrovský úspech medzi nižšou kastou, ale takmer žiaden u brahmanov.
Pracoval v domorodých kmeňoch Parava v južnej Indii, na Cejlóne, v Malake, na Moluckých ostrovoch a na Malajskom polostrove.
Roku 1549 odišiel do Japonska, preložil kresťanské vyznanie viery. V Kagošime už o rok mal vyše 100 veriacich. Misiu prenechal svojím pomocníkom a išiel do Hirado. Neskôr šiel do Jamaguči, ale tam jeho práca nepriniesla ovocie, nakoniec sa vybral do hlavného mesta Mijako, kde sa potreboval stretnúť s mikádom. K nemu ale potreboval dar, preto sa rozhodol prísť ako predstaviteľ portugalského kráľa a daroval panovníkovi hodiny a hudobnú skrinku. Tým dosiahol ochranu a starý prázdny budhistický kláštor. Keď odchádzal, Japonsko už malo 2 000 veriacich.
V roku 1552 bol opäť v meste Goa a po niekoľkých mesiacoch odchádza do Číny. Cestou ale ochorel a zomrel 3. decembra takmer sám na ostrove Šang-čchuan.

Beatifikácia

Po jeho smrti ho vo februári 1553 previezli do Indie do mesta Goa (kde dorazilo v roku 1554). Telo bolo uložené v kolégiu sv. Pavla, neskôr prenesené do chrámu Bom Jesu, kde bolo po mnohé roky zachované v neporušenom stave ako objekt ľudových pútí. Za blahoslaveného ho vyhlásil pápež Pavol V. 25. októbra 1619. Gregor XV. ho 12. marca 1622 spolu s Ignácom vyhlásil za svätého. Za patróna zámorských misií ho vyhlásil Pius XI. v roku 1927.
Relikviu z jeho tela uchovávajú od roku 1615 aj v chráme Gesù v Ríme.
Zachovala sa jeho mnohozväzková korešpondencia. Jeho pamiatka sa v rímskokatolíckej cirkvi pripomína 3. decembra Jeho meno nesie viacero náboženských misijných kongregácií, mnoho chrámov a škôl v rôznych častiach sveta.

Xavérsky vs. Xaverský

Na Slovensku nie je ustálené písanie dĺžňa v mene tejto osoby. V Banskobystrickej diecéze je zaužívaný tvar Xaverský, čo dokumentujú aj názvy Katedrála sv. Františka Xaverského a Kňazský seminár sv. Františka Xaverského. Časopis banskobystrických seminaristov má titul: Xaver. Tvar Xaverský je použitý aj v Encyclopaedii Beliane.
Knihy z jezuitského vydavateľstva Dobrá kniha, Slovník slovenského jazyka (VI. diel, SAV Bratislava, 1968, s. 150) a Praktická príručka slovenského pravopisu uvádzajú podobu Xavérsky.
3715 Štohl

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhozápadnej časti súhvezdia Lev (Leo), iba 21' severne od jasnej
hviezdy  Leo (Regulus, +1,3 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť
+17,6 mag a bola 18. planétkou objavenou v druhej polovici februára 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1980 DS, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 23. februára 1980. Planétka bola na Kleti pozorovaná aj počas 2 nocí v roku 1987 (24. a 25. februára, 4 pozície). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 12566 vydanom dňa 5. decembra 1987.
Planétka je pomenovaná po Jánovi Štohlovi (1932 – 1993), známom najmä vďaka prácam z oblasti dynamiky meteorov. Bol riaditeľom Astronomického ústavu SAV a v rokoch 1991 – 1993 prezidentom 22. komisie Medzinárodnej astronomickej únie (Meteory a medziplanetárny prach). Meno navrhli pracovníci Astronomického ústavu v Tatranskej Lomnici. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 25976 vydanom dňa 7. novembra 1995 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 346 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 3,52 roku (1287 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 163 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 8 km.

Zaujímavosť

Planétka sa v čase objavu premietala na trpaslíčiu eliptickú galaxiu Leo I.
Nižná Polianka

Polohopis

Obec je umistnená presne v strede medzi Bardejovom a Svidníkom, v severovýchodnej časti Slovenska, blízko pri štátnej hranici s Poľskou republikou.

Vodné toky

Obcou preteká riečka s názvom Ondava.

Vodné plochy

V obci sa nachádza aj prírodné letné kúpalisko.

Kultúra a zaujímavosti

V obci je Dobrovolný hasičský zbor, muži, ženy a dorast, ktorý sa každoročne zúčastňuje okrskových súťaží. Donedávna sa praktizovalo stavanie a pálenie jánskej vatry, tzv. "Sobitky", ktorá sa zapaľovala 6. júla každoročne (pri príležitosti "Jána") vo večerných hodinách.

Stavby

V obci je lyžiarsky vlek so zasnežovaním, motel Villa Makovica, ktorý je momentálne mimo prevádzky, a stanica rýchlej zdravotnej služby.

Pravidelné podujatia

Začiatkom roka sa v obci usporadúvajú dva plesy, jeden usporadúva obec, druhý Poľovnícky zväz.

Školstvo

Základná škola s Materskou školou s ročníkmi od 1-4
Ján Štalmašek

doc. Ján Štalmašek (* 4. máj 1905, Žilina, Slovensko – † 23. marec 1968, Bratislava, Slovensko) bol slovenský matematik.

Vzdelanie

Študoval na reálnom gymnáziu v Žiline,
 
1922– 1927 študoval v Prahe na ČVUT a na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity.
1962 sa stal docentom.

Kariéra

1927– 1928 stredoškolský profesor na gymnáziu v Rožňave,
1928– 1929 v Zlatých Moravciach,
1929– 1930 na meštianskej škole v Žiline,
1930– 1940 na gymnáziu v Kláštore pod Znievom,
1940– 1946 na I. gymnáziu
1946– 1953 na Priemyselnej škole strojníckej v Bratislave, kde súčasne

v r. 1948– 1953 vyučoval aj v stredoškolských a maturitných kurzoch pre pracujúcich.
1953- prednášal na bratislavských vysokých školách: krátko na Pedagogickej fakulte UK,
1953– 1959 na Vyššej pedagogickej škole, neskôr na Pedagogickom inštitúte,
1960– 1968 na Vysokej škole ekonomickej, kde

v r. 1960– 1963 bol vedúcim katredry matematiky.

Bol členom Jednoty československých matematikov a fyzikov.
La Ricamarie

Poloha

Obec má rozlohu 6,95 km². Najvyšší bod je položený 841 m n. m. a najnižší bod 528 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 966 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pammenes z Magnésie

Pammenes (starogr. Παμμένης) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 5.
Pammenes z Magnésie nad Maiandrom si na 196. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Pammena uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Rio de Janeiro

História

Viac ako dve storočia bolo Rio de Janeiro hlavným mestom. Od roku 1763 do 1815 počas portugalskej koloniálnej nadvlády, od 1815 do 1821 ako hlavné mesto Spojeného kráľovstva Portugalska, Brazílie a Algarves a od 1822 do 1960 ako hlavné mesto nezávislého štátu. V roku 1960 štatút hlavného prebralo dokončené nové hlavné mesto Brazília. V roku 2008 bolo hodnotené ako svetové mesto typu beta.

Geografia

Rio de Janeiro leží na pobreží Brazílie s Atlantickým oceánom, neďaleko Obratníku Kozorožca. Pobrežie je orientované na východ-západ. Jadro mesta bolo postavené na západnom brehu zálivu Guanabara.

Súčasnosť

Mesto je známe karnevalmi, sambou, nádhernými plážami s bielym pieskom (najznámejšie sú Copacabana a Ipanema). Ďalej je známe gigantickou sochou Ježiša Krista Vykupiteľa (Cristo Redentor), ktorá je umiestená na vrchu Corcovado a pozerá sa na celé Rio de Janeiro. Ďalšou známou dominantou mesta je Pao de Acúcar (Cukrová homoľa), ktorá ponúka dychberúce výhľady na mesto.
Najväčšia socha Krista na svete, týčiaca sa nad mestom, ktorá
od roku 2013 stráži Svetové dni mládeže (JMJ), ktoré zvoláva pápež Rímskokatolíckej cirkvi. Svetové dni mládeže sa konajú každý rok. Raz sa konajú v niektorom z miest sveta a dvakrát vo Vatikáne. Stretnutia mládeže vo svetových mestách sú jedny z najväčších podujatí ktorých sa zúčastňujú milióny mladých ľudí zo všetkých kontinentov sveta.

Doprava

V meste a jeho blízkosti sa nachádzajú tri civilné letiská, Medzinárodné letisko Galeão, kde hlavnú časť leteckých liniek tvoria všetky zahraničné a väčšina domácich destinácií, Letisko Santos Dumont, ktoré prevádzkuje viacero spojení so Sao Paulom a letov na krátke a stredné vzdialenosti a letisko Jacarepaguá, používané väčšinou pre súkromné lety.

Prístav mesta je tretím najvyťaženejším v krajine.
 
Metro Rio de Janeira má dve linky s celkovou dĺžkou 42 km a 32 staníc. V pokročilom štádiu príprav je rozsiahly projekt ľahkého metra  s piatimi linkami, ktorý má prepojiť centrum mesta s letiskom Santos Dumont, hlavnou autobusovou a železničnou stanicou.
Joensuu

Zaujímavosti

Športová hala v Joensuu (Joensuun Areena) je najväčšou drevenou stavbou Fínska.
Laurel (Maryland)

Laurel je mesto (všeobecne)|mesto v USA, v centrálnom Marylande. Leží v Prince George's County, má rozlohu 9,9 km² a žije tu 19 960 obyvateľov (2005). Mesto leží na pravom brehu rieky Patuxent a je súčasťou veľkej metropolitnej oblasti Washington - Baltimore.
Radvanice a Bartovice

História

Prvá písomná zmienka o týchto bývalých obciach pochádza z roku 1305.
Eukalyptus kráľovský

Eukalyptus kráľovský (Eucalyptus regnans) je typický austrálsky strom z čeľade myrtovitých (Myrtaceae), ktorý dorastá do výšky 100 metrov (najvyšší listnatý strom vôbec). Je to aj najrýchlejšie rastúci strom s veľkým hospodárskym významom.
Po prvýkrát sa s ním Európania stretli v Austrálii a na ostrove Tasmánia pred viac ako 230 rokmi. Priviezli jeho semená a v roku 1777 ich vysiali v Anglicku.
Za najvyššie dnes rastúce eukalypty sú považované dva obrie stromy druhu Eukalyptus kráľovský. Jeden z nich rastie pri vrchu Baw Baw v austrálskom štáte Viktória, je vysoký 106 metrov. Druhý sa nachádza v doline rieky Styx v Tasmánii a dosahuje výšku 98 metrov. Ich vek sa odhaduje na 350 až 400 rokov.
Rebreuviette

Poloha

Obec má rozlohu 8,42 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 267 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Janka Guzová

Životopis

Narodila sa v rodine chudobného baníka a vzdelanie získavala v Levoči a v Spišskej Novej Vsi. Po maturite pracovala ako učiteľka  na umeleckých školách v Kluknave, Drienove, Krásnej nad Hornádom a v Košiciach.
V tomto období začala zbierať ľudové piesne. Neskôr, už ako pracovníčka rozhlasu, pokračovala v tejto aktivite a zozbierala tak viac ako 900 ľudových piesní charakteristických pre kultúru Spiša, Šariša a Zemplína.
Prvé známe verejné vystúpenie tejto speváčky bolo v roku 1942, kedy spievala naživo pre vysielanie prešovského rozhlasu. V živých vystúpeniach pokračovala do roku 1948. V roku 1949 začala pracovať v bratislavskom rozhlase ako redaktorka a speváčka.
V 50. rokoch mala zakázané verejne vystupovať a 150 piesní v jej podaní bolo zmazaných. Zákaz trval do roku 1962, kedy začala opäť účinkovať. V roku 1969 spolu s dcérou a manželom, bývalým dekanom Farmaceutickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, emigrovala do Spojených štátov, kde strávila posledných 24 rokov svojho života a získala americké občianstvo. Posledné roky života prežila na invalidnom vozíku. 
Zomrela 20. februára 1993 v New Yorku. Pochovaná je na Národnom cintoríne v Martine.
Don’t Go Away

B-strany

„Béčka“ singlu Don’t Go Away tvoria piesne Cigarettes & Alcohol (naživo z GMEX, Manchester 1997), Sad Song (nachádza sa na albume Definitely Maybe ako bonusová pieseň) a „Warchild“ verzia piesne Fade Away (nachádza sa na albume The 'HELP' Album zo Septembra 1995 na pomoc deťom z bývalej Juhoslávie).
V poslednom menovanom béčku spieva hlavné vokály Noel Gallagher (+ akustická gitara), bočné vokály Liam Gallagher, Johnny Depp na elektrickej gitare, Kate Moss na tamburínu a Lisa Moorish spieva bočné vokály v závere piesne.
Périssac

Poloha

Obec má rozlohu 12,16 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 078 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bully (Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 19,03 km². Najvyšší bod je položený 733 m n. m. a najnižší bod 281 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 385 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Campagne-lès-Hesdin

Poloha

Obec má rozlohu 15,64 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 781 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE