Parasympatický nervový systém

Parasympatický nervový systém (iné názvy parasympatická nervová sústava, parasympatikus, parasympatické nervstvo, kraniosakrálny autonómny systém; lat. pars parasympathica systemis autonomici) je jedna z dvoch zložiek vegetatívneho nervového systému.
Možno ho označiť ako "nerv pokoja", keďže slúži metabolizmu, regenerácii a tvorbe telových rezerv. Stará sa o pokoj, oddych a šetrenie sa. Vegetatívny systém ovláda bez vplyvu vedomia väčšinu vnútorných orgánov a krvný obeh.
Protihráč parasympatiku je sympatický nervový systém (SNS, sympatikus), ktorý spôsobí zvýšenie výkonu organizmu a je aktívny pri útočnom, únikovom správaní alebo výnimočnej námahe. Vďaka protichodným účinkom oboch systémov je možné jemné ovládanie orgánov.

Všeobecná stavba

Vegetatívne centrá parasympatiku ležia v oblasti mozgového kmeňa (pars cephalica) a v krížovej oblasti miechy (pars sacralis). Pars cephalica inervuje oko, slzné a slinné žľazy a orgány zabezpečené blúdivým nervom (nervus vagus). Pars sacralis naopak ovplyvňuje dolnú časť hrubého čreva, močový mechúr a genitálie
Kvôli anatomickej polohe neurónov je Parasympatikus niekedy označovaný Kraniosakrálny systém (z lat. cranium = lebka, os sacrum = krížová kosť). Naproti tomu sympatikus býva označovaný ako torakolumbálny systém keďže má neuróny umiestnené v mieche hrudnej a bedrovej časti (lat. thorax = hruď, lumbus = bedrá).

Gangliá

V gangliách (zhluky tiel neurónov) sú prepojené pregangliové nervové vlákna na neuróny, ktorých nervové vlákna (postgangliové) vedú k cieľovému orgánu. Na rozdiel od sympatiku ležia gangliá zvyčajne v blízkosti, ba dokonca vnútri cieľového orgánu. Prepojenie sprostredkujú chemické synapsy prenosom neurotransmiterov.

Neurotransmiter

Prenosová chemická zlúčenina (neurotransmiter) parasympatického nervového systému je u pregangliových aj postgangliových neurónov acetylcholín. Acetylcholín je ester kyseliny octovej a aminoalkoholu cholínu.
Acetylcholín je syntetizovaný v presynaptickom zakončení neurónu pomocou enzýmu acetylcholíntransferáza z cholínu a acetyl-CoA (vyslov Acetyl-koenzým A).
Po uvoľnení do synaptickej štrbiny a väzbe na receptory je acetylcholín štiepený na cholín a kyselinu octovú a tým stráca schopnosť účinkovať ako neurotransmiter.

Receptory

Parasympatický systém disponuje dvoma typmi cholinergných receptorov, teda receptorov, ktoré sú vnímavé na acetylcholín. Takzvané nikotínové receptory (N receptory) sú aktivované okrem acetylcholínu nikotínom, muskarínové receptory (M receptory) sú okrem acetylcholínu aktivované muskarínom (jedom muchotrávky). Nikotínové receptory sa ďalej delia na NM receptory, ktoré sa vyskytujú na nervovosvalovej platničke (synapse medzi nervom a inervovaným svalom), NN receptory sú lokalizované v gangliách vegetatívneho systému. Muskarínové receptory sa delia na podtyp M₁ až M₅. M₁ sa vyskytuje vo vegetatívnych gangliách, M₂ v srdci, M₃ v hladkom svalstve, najmä v tráviacej sústave. Receptory M₄ a M₅ sa vyskytujú v mozgu, ich funkcia je zatiaľ však málo objasnená.

Nikotínové receptory

Nikotínové receptory nervovosvalovej platničky a vegetatívnych ganglií sa líšia iba v stavbe, vo funkcii sú identické.
Ide o jónové kanály v bunkovej membráne, ktoré sa stanú po kontakte s acetylcholínom priepustné pre katióny (napr. Na⁺ a Ca²⁺). Preto patrí nikotínový receptor k jonotropným receptorom.
Po naviazaní dvoch molekúl acetylcholínu sa otvorí kanál a vytvorí prúd Na⁺ a Ca²⁺ (pozri difúzia). Tento vyvolá skorý excitujúci synaptický potenciál, tzn. depolarizuje membránu. Ak je depolarizácia dosť silná je vyvolaný akčný potenciál.
Nikotínové receptory vďačia za svoj názov faktu, že môžu byť aktivované aj nikotínom, ďalej môžu byť aktivované napríklad karbacholom. NM receptory sú blokované napríklad tubokurarínom, NN receptory napríklad hexametóniom.

Muskarínové receptory

Muskarínové receptory patria k skupine G-proteín viažúcich receptorov. Po väzbe acetylcholínu sú aktivované ďalšie molekuly, tzv. druhí (sekundárni) poslovia, ktorí potom spôsobia zmeny v bunke. Preto sú tiež radené do skupiny metabolotropných receptorov.
Pri M₁, M₃, M₄ a M₅ receptore vyvolá väzba acetylcholínu prostredníctvom proteínu Gq aktiváciu Fosfolipázy Cβ (PLCβ). Fosfolipáza štiepi fosfatidilinozitol-4,5-bifosfát (PIPP alebo PIP₂, fosfolipid) na inozitoltrifosfát (IP₃) a diacylglycerol (DAG). DAG ostane v membráne, ale IP₃ spôsobí uvoľnenie vápnika z endoplazmatického retikula. Tento vyvolá buď neskorý excitujúci synaptický potenciál, alebo alebo v prípade M₃ receptoru kontrakciu hladkého svalu.
M₂ receptory majú ako druhého posla Gᵢ proteín (i ako inhibičný, brzdiaci). Tento v sínusovom a AV uzle srdca otvorí vybrané draslíkové kanály. Dôsledkom je negatívny chronotropný (pokles frekvencie) a dromotropný (spomalenie šírenia impulzu) účinok. Navyše je inhibovaná adenylátcykláza, čo spôsobí pokles vnútrobunkového cAMP. Tento sa prejaví negatívne na sile prúdu vpúšťaného vápnika, čo má negatívny inotropný účinok (zníženie kontrakcie) na srdce.
Muskarínové receptory sú inhibované atropínom, jedom prítomným okrem iných aj v Ľuľkovci zlmocnom (Atropa bella-donna).

Pars cephalica

Jadrá pars cephalica ležia v jadrách nervus occulomtorius (hlavový nerv III), nervus facialis (VII), nervus glossopharyngeus (IX) a nervus vagus (X).

Nervus vagus

Pregangliové parasympatické vlákna nervus vagus (blúdivý nerv) vychádzajú z nucleus dorsalis nervi vagi v predĺženej mieche. Nervus vagus opúšťa lebku cez foramen jugulare a sleduje Arteria carrotis communis a vena jugularis interna v krku smerom k telu. Tam inervuje srdce, bronchy, tráviaci systém a močovody.

Pars sacralis

Krížová časť parasympatiku vychádza z nucleus intermediomedialis a nucleus intermediolateralis v segmentoch miechy S2 až S4 (druhý až štvrtý krížový segment). Prebiehajú v nervus pudendus a oddeľujú sa od neho ako nervi pelvici do plexus hypogastricus inferior. Prepojenie na postgangliové neuróny prebieha buď v plexe alebo v malých gangliách inervovaných orgánov.
Pars sacralis inervuje časť hrubého čreva, močový mechúr a genitálie.

Genitálie

V genitáliách vyvolá parasympatikus vozodilatáciu (rozšírenie ciev) ktorá má za následok erekciu.

Účinok nervus vagus na vnútorné orgány

Parasympatická inervácia vnútorných orgánov je zabezpečená blúdivým nervom (n. vagus). Zasahuje do orgánov ako srdce, bronchy, žalúdok, črevo (až po druhú časť hrubého čreva inervovanú Pars sacralis), žlčník, pečeň, pankreas a močovody.

Klinický význam

Účonok parasympatiku môže byť ovplyvnený liekmi. Vytýčený účinok sa orientuje podľa príslušného účinku parasympatiku na orgán a jeho zmeny pri použití liekov. Rozoznávame parasympatolytiká, ktoré účinok parasympatiku inhibujú a parasympatomimetiká, ktoré parasympatikus podporujú.

Parasympatolytiká

Parasympatolytické látky ako atropín pôsobia ako kompetitívni inhibítori acetylcholínu. Po ich podaní dôsledkom inhibície parasympatiku prevláda sympatikus.
Používajú sa napríklad na rozšírenie zreničiek (mydriáza) pre terapeutické a diagnostické účely, liečbu kŕčov v oblasti žalúdka, čiev, močových ciest, ale aj dýchacích ciest (bronchospazmus). Parasympatolytiká sa dajú tiež použiť pri prudkom poklese srdcovej frekvencie (akútna bradykardia).

Parasympatomimetiká

Rozlišujeme priamo a nepriamo pôsobiace parasympatomimetiká. K priamo pôsobiacim, ktoré pôsobia podobne acetylcholínu patrí pilokarpín. Nepriamo pôsobiace parasympatomimetiká ako fyzostigmín sú reverzibilné (vratné) alebo ireverzibilné (nevratné) inhibítory cholínesterázy. Cholínesteráza zabezpečuje rozklad acetylcholínu, jej blokádou sa preto predlžuje účinok tohoto transmitera.
Príkladom využitia parasympatomimetík je napríklad terapia glaukómu.