google/wiki40b huggingface dataset:
Peyrins

Poloha

Obec má rozlohu 25,16 km². Najvyšší bod je položený 434 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 416 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rivière-Pilote

Polohopis

Rivière-Pilote má rozlohu 35,78 km².

Obyvateľstvo

Rivière-Pilote má 13468 obyvateľov (2009).
Saint-Griède

Poloha

Obec má rozlohu 7,52 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 133 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Komutátorový striedavý stroj

Komutátorový striedavý stroj je druh točivého elektrického stroja na striedavý prúd, ktorý má na rotore jednosmerné vinutie vyvedené na lamely komutátora.
Ide o hybrid asynchrónneho a jednosmerného stroja, pričom je napájaný zo striedavej siete.

Konštrukcia

Stator je rovnaký ako stator asynchrónneho stroja, u menších strojov môže mať vyjadrené póly. Rotor je rovnaký ako rotor jednosmerného stroja, rozdiel je len v počte a rozložení komutátorových kief.

Princíp činnosti

Ide o veľmi špecifickú súčinnosť poľa statora a rotora.

Regulácia

Najväčšou výhodou tohoto typu elektrických točivých strojov je regulácia napätím v striedavej sieti. Otáčky je možné regulovať aj v podsynchrónnej aj v nadsynchrónnej oblasti.

Použitie

Striedavé komutátorové stroje pracujú výhradne v motorickej prevádzke. Jednofázový sériový komutátorový motor sa používa v domácich spotrebičoch (mixér, vysávač, ...), trojfázový komutátorový motor sa využíva len na špeciálne účely, keď je nevyhnutné napätím regulovať trojfázový motor.
Potenciálny člen frazémy

Potenciálny člen frazémy je slovo zo zvyčajného kontextu frazémy, ktoré naznačuje tendenciu rozšíriť doterajšie zloženie frazémy a stať sa obligátnou zložkou frazémy. Takúto platnosť majú adjektíva pri menných zložkách frazémy a príslovky pri slovesných zložkách frazémy, napr. ani malíčkom nepohnúť – ani len malíčkom nepohnúť, z prvej ruky – mať niečo z prvej ruky.
Vústra

Etymológia

Na starších mapách sa uvádza "V ústře" a dodnes sa názov lokality píše s "ú" namiesto "ů". Miestnymi obyvateľmi je používaný tiež tvar "Vústří". Podľa ústnej tradície je názov odvodený zo slovného spojenia "v ústrety" (naproti). Ponúka sa tiež odvodenie od slova "Ostrý" resp. "Ostrá", ako bol označovaný kopec na juhozápadnej strane údolia. Tretím možným vysvetlením je hojný výskyt ostrice.

Príroda

Slatinnú lúku s malým svahovým prameniskom a rybníček obklopujú lesy s prevažne smrekovým porastom. Pod hrádzou je z časti zachovaná údolná jelšina. Údolie je ohraničené pieskovcovými skalnými vežami. Na severe na vrchu Kozlov sú pozostatky skalného hradu Chlum-Kozlov.
V mokradi sa nachádza vzácne společenstvo mokraďových druhov. Rastie tu páperník úzkolistý, fialka močiarna alebo ostrica Davallova. Na tieto porasty nadväzuje pichliačová lúka na ktorej sa vyskytujú žltohlav najvyšší alebo vstavačovec májový. Lúka sa pravidelne kosí.
Celkom bolo na území Vústry napočítaných cez tridsať stavovcov. Oblasť obývajú predovšetkým vtáky (volavka popolavá, rybárik riečny). V rybníku žije množstvo obojživelníkov (ropucha bradavičnatá, skokan hnedý, mlok bodkovaný alebo mlok horský). V rybníčku sa pestujú ryby.
Gouvy

Obyvateľstvo

Obec má približne 4 922 obyvateľov (2010).
Chaussan

Poloha

Obec má rozlohu 7,89 km². Najvyšší bod je položený 753 m n. m. a najnižší bod 378 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 966 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Byblos

Dejiny

Najstaršie sídliskové vrstvy pochádzajú z 5. tisícročia pred Kr., v 3. tisícročí sa zmenil na významné prístavné mesto, ktoré ťažilo z obchodu s cédrovým drevom, ktoré sa vyvážalo do Egypta. Okolo roku 2800 pred Kr. boli okolo mesta vybudované mohutné hradby. Obchod s Egyptom spôsoboval v prechodných obdobiach určitú závislosť na Egypte, inak sa vytvorila v Byble oligarchická vláda predstaviteľov významných obchodných rodín. Byblos súperil o obchodné postavenie s mestom Ugarit (Ras Šamra), ktoré ležalo na severe dnešnej Sýrie. Okolo roku 1200 pred Kr. bolo mesto zničené, ale čoskoro bolo opäť obnovené. Od 9. storočia pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv asýrskych vládcov, kráľ Šepatbaal platil dane asýrskemu kráľovi Tiglat-pilesarovi III.
V 7. a 6. storočí pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv Babylonskej a Perzskej ríše, ale udržiavalo si postavenie významného obchodného mesta, ktoré sa spolu s ďalšími fenickými mestami podieľalo na kolonizácii severného pobrežia Afriky.
Alexander Veľký si mesto podmanil s ostatnými fenickými mestami, po jeho smrti sa Byblos dostal do záujmovej sféry ríše Seleukovcov. Po dobytí Sýrie sa Byblos stal súčasťou Rímskej ríše. Bolo prebudované podľa rímskeho vzoru, zachovali sa mnohé mozaiky, stĺporadia, divadlo, nymfeum, luxusné súkromné domy.
V stredoveku sa Byblos dostal pod arabskú nadvládu, v čase križiackych vojen sa pod názvom Gibelet (alebo Giblet) stal sídlom biskupa a významným sídlom križiakov, ktorí tu vybudovali mohutný hrad. V roku 1187 mesto dobyl Saladin, potom ho znovu dobyli križiaci a v roku 1266 Baibars. Od roku 1516 sa dostal Byblos pod osmanskú nadvládu.

Archeológia

Významnými stavebnými pamiatkami mesta je Chrám s obeliskami (asi 1900 – 1600 pred Kr.), v ktorom sa našli mnohé bronzové obetné sošky, mnohé vylúpené hrobky vládcov mesta (okolo 1800 pred Kr.), Ahiramova hrobka s jeho zdobeným sarkofágom, a rímske divadlo.
V roku 1985 bolo mesto zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Talit

Talit (hebr. טלית) alebo tales (výslovnosť v jidiš) je židovský modlitebný plášť. Židia ho nosia počas rannej modlitby (šachrit), počas čítania Tóry a na Jom kipur. Má rozmery od 120 x 45 cm až do 200 x 120 cm. Na jeho okraji sa nachádzajú strapce, ktoré sa volajú cicit. Talitu sa niekedy hovorí aj arba kanfot (hebr. ארבע כנפות), čiže štyri krídla (v narážke na jeho štyri rohy).
Židia zaobchádzajú s talitom veľmi opatrne, chránia ho a opatrujú – často im slúži dlhé roky. Za život vymení veriaci žid len veľmi málo talitov.
Nakoľko je nosenie talitu v určitých situáciach pre žida povinné, v synagóge sú spravidla pripravené tality pre návštevníkov, hostí, alebo pre tých, ktorí si so sebou zabudli priniesť svoj vlastný. Tality, ktoré sú k dispozícii v synagógach, sú väčšinou jednoduché, ale postačujú na splnenie prikázania. Hoci sa od nežidovských návštevníkov synagógy očakáva, že prídu s pokrývkou hlavy (kipa), vzbudilo by nevôľu, ak by si nežid navliekol talit, pokiaľ sa nepripravuje na konverziu na judaizmus. Talit je totiž výrazom prijatia jarma Tóry a jej prikázaní.
Lantheuil

Poloha

Obec má rozlohu 4,42 km². Najvyšší bod je položený 61 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 655 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Damas-aux-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 29,46 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 279 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Korytnická dolina

Korytnická dolina sa nachádza v západnej časti Nízkych Tatier.
Preteká ňou potok Korytnica a prechádza ňou cesta I/59. V jej hornej časti sa nachádzajú kúpele Korytnica a pramení známa minerálna voda.
Loué (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 15,85 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 162 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Toporský potok

Prameň

Pramení v Spišskej Magure na západnom svahu Špiciaka (1 050,7 m n. m.) v lokalite Predná poľana, v nadmorskej výške približne 885 m n. m.

Smer toku

Od prameňa tečie na krátkom úseku sprvu na západ, potom na juhozápad, v lokalite Kotol sa ďalej stáča a pokračuje severojužným smerom.  Po pribratí Pustovca tečie juhovýchodným smerom do obce Toporec, kde na krátkom úseku tečie na juh. Pod obcou už pokračuje k ústiu juhojuhovýchodným smerom.

Ústie

Do Popradu sa vlieva severoseverozápadne od obce Holumnica v nadmorskej výške cca 569,5 m n. m.
Fayence (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 27,68 km². Najvyšší bod je položený 665 m n. m. a najnižší bod 184 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 285 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Schránkovce

Tráviaca sústava

Tráviaca sústava sa začína ústami s radulou, strúhadlovitým jazýčkom. Radula môže druhotne zaniknúť (Bivalvia), alebo je spolu s rohovinovou subradulárnou platničkou premenená na útvar podobný zobáku papagája (Cephalopoda). V ústnej dutine sú slinné žľazy, s často veľmi kyslým sekrétom, ktorý môže obsahovať aj H₂SO₄. U dravých druhov, ktoré sa živia inými mäkkýšmi, slúži na rozpustenie ich schránok. Nasleduje hltan (pharynx), pažerák (oesophagus), endodermálny žalúdok (ventriculus) a črevo (ileum), ktoré kľukato prebieha telom – u ulitníkov vstupuje i do ulity. Vnútornú plochu čreva zväčšuje tzv. záves – typhlosolis. Anus v dôsledku dorsálnej flexie nemá už nikdy terminálnu polohu (výnimkou je veľmi starobylá a nepočetná skupina Monoplacophora). Súčasťou tráviacej sústavy je aj hepatopankreas. Okrem sekrécie pôsobí ako zásobný orgán (ukladajú sa v ňom tuky a glykogén) a prebieha v ňom aj resorbcia strávenej potravy. U niektorých bylinožravých druhov sa pri žalúdku nachádza zvláštna žľaza – tzv. bielkovinový kryštáľ, je to bielkovinová tyčinka v žľaznatom vačku. Produkuje tráviace enzýmy.

Nervová sústava

Nervová sústava je veľmi špecializovaná rebríčková, nazývame ju už gangliová. Niekedy je veľmi rozvinutá (Cephalopoda). Okrem hlavného cerebrálneho ganglia v tele vznikajú 2 – 5 párov periférnych ganglií, ktoré inervujú nohu, žiabre a ďalšie orgány (Gastropoda a Bivalvia). Schránkovce už majú širšiu škálu receptorov – statocystu (v nohe), 1 – 2 páry tykadiel a oči, ktoré môžu byť ploché, jamkové, ale i komorové. U vodných skupín pozorujeme lupeňovité senzorické prívesky – osphradiá (stavbou sa podobajú žiabram). Lastúrniky môžu mať na okraji plášťa aj senzorické tykadielka – rhopálie.

Obehová sústava

Obehová sústava je otvorená, u hlavonožcov už polouzavretá. Hemolymfa obsahuje hemoglobín alebo hemocyanín (obsahuje meď). Väčšia časť dýchacích plynov je však v hemolymfe transportovaná obyčajným fyzikálnym rozpustením. Dýchacími orgánmi sú lupienkovité až vláskovité žiabre (nazývané ktenídiá), umiestnené v blízkosti anusu alebo po bokoch plášťa. U lastúrnikov žiabrové lupienky druhotne strácajú dýchaciu funkciu a menia sa na filtračný aparát na získavanie planktónnej potravy. Dýchaciu funkciu preberá prekrvený plášť. U pľúcnatých ulitníkov na dýchanie slúži prekrvená výstelka pľúcneho vaku, ktorý vzniká z časti plášťovej dutiny. Na dýchaní sa vždy významne podieľa aj povrch tela, ktorý je vďaka slizovým žľazám stále vlhký.
Kuna skalná

Vzhľad

Oproti kune lesnej (Martes martes) je kratšia, má okolo 45 cm, ale je robustnejšia, dosahuje hmotnosť až do 2 kg. Srsť má sivobielu, hrdelná škvrna je biela alebo len slabo žltavá, dolu sa vidlicovito rozdvojuje a siaha až na vnútornú stranu predných nôh. Okraje uší má biele, špičku ňucháča ružovo sfarbenú. Chvost je menší menej osrstený, na konci mierne zahrotený a tmavší. Tlapky na nohách sú osrstené len slabo, takže v stope vynikajú aj brušká chodidiel. Ostré pazúry na prstoch jej umožňujú šplhanie sa aj po zdanlivo hladkých skalách.

Výskyt

Je teplomilnejšie než kuna lesná a jej rozšírenie zasahuje viac na juh.  Žije v južnej a strednej Európe, v európskej časti Ruska, v Strednej Ázii, v severnej Indii, Tibete a Nepále. Kuna skalná obýva okraje lesov, skalnatý terén, staré  zrúcaniny budov, kôlne. Je to typický samotár, úkryt môže mať aj v skalnej štrbine, stromovej dutine alebo v nore po nejakom hlodavcovi. V Európe žije obvykle v blízkosti ľudských stavieb, a to aj v centrách veľkých miest. V mestách vyhľadáva povaly, opustené budovy, šachty a podobné objekty. Živí sa tu potkanmi, holubami aj odpadkami. Známa je tiež návštevami chát a chalúp, v ktorých ničí izoláciu, zanecháva trus i zvyšky potravy, ľuďom môžu vadiť tiež hlučné aktivity kún v období párenia. Občas sa vyskytuje aj v lese a šplhá po stromoch, avšak ide o zriedkavé prípady, lebo tu sa darí jej príbuznej kune lesnej.

Rozšírenie na Slovensku

Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 205 (47,6 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 16, 3,7 %) v nadmorských výškach 100 (Leles) – 1 600 m n. m. (Tále).

Potrava

Jej hlavnou potravou sú myši a zvlášť obľubuje vajcia vtákov. Loví aj potkany, zajace a domácu hydinu. Rada navštevuje ovocné sady. Požiera hmyz, dážďovky, obojživelníky i plazy. Často vyhrabáva zo zeme larvy a kukly čmeľov a ôs.

Rozmnožovanie

Samčeky a samičky sú spolu len počas párenia v letnom období. Vtedy sa ozývajú pri ľúbostných hrách typickým prskavým škrekotom a pišťaním. Samica je gravidná 9 mesiacov. Sedem mesiacov trvá skrytá, takzvaná predĺžená brezivosť a až potom sa zárodok implantuje – uhniezdi v maternici a okamžite sa vyvíja. Samičky rodia od februára v priebehu apríla až mája 2 až 6 slepých mláďat, o ktoré sa starajú obaja rodičia. Osamostatňujú sa na jeseň, keď ich vodí len matka. Pohlavne dospievajú v 3 rokoch. Kuna sa dožíva približne 10 rokov.
Edmund I.

Životopis

Bol synom kráľa Eduarda I. Staršieho a jeho tretej manželky Edgivy (Eadgifu) z Kentu. Bol tiež nevlastným bratom kráľa Athelstana, ktorého vystriedal na tróne.
Už ako šestnásťročný sa po boku svojho nevlastného brata Athelstana aktívne zúčastnil bitky pri Brunanburhe (937), v ktorej spoločne porazili spojené vojská Vikingov a Škótov. 27. októbra 939 zomrel kráľ Aethelstan a Edmund sa stal jeho nástupcom. Hneď na začiatku vlády bol vystavený útoku Olafa Guthfrithsona, ktorý vpadol z Írska do Northumbrie, ktorú aj s mestom York obsadil, a následne vpadol do stredného Anglicka. Tu sa podarilo Edmundovi obkľúčiť Olafa v Leicesteri. Za pomoci canterburského arcibiskupa Oda a arcibiskupa Wulfstana z Yorku bola dosiahnutá mierová dohoda, podľa ktorej bola krajina rozdelená na dve časti. Hranicu tvorila Watling Street, územia na juh od nej patrili Edmundovi, na sever od nej zase Olafovi.
Po Olafovej smrti († 941) napadol v nasledujúcom roku Edmund jeho nástupcu Olafa Sigtryggsona a dobyl späť územia v strednom Anglicku. Roku 944 bol už Edmund dostatočne silný na to, aby dobyl Northumbriu a vyhnal Olafa Sigtryggsona, ktorý odišiel do Írska. Roku 945 Edmund dobyl kráľovstvo Strathclyde, ktoré potom odovzdal škótskemu kráľovi Malcolmovi I., čím uznal Northumbriu za severnú hranica anglosaského Anglicka. S Malcolmom I. uzavrel taktiež zmluvu, zabezpečujúcu vzájomnú vojenskú pomoc, čím sa snažil predísť spojenectvu Škótov a Vikingov ako tomu bolo v roku 937.
Edmund I. bol zavraždený 26. mája 946 v Pucklechurchi v Gloucestershire vyhnancom menom Liofa (Leofa). Kráľ počas hostiny spoznal v dave Liofu, ktorého pred pár rokmi vypovedal z krajiny, čo ho nahnevalo a vznikol boj. Počas neho bol Edmund pobodaný do brucha a krátko nato zomrel. Bol pochovaný v opátstve Glastonbury. Jeho nástupcom sa stal jeho brat Edred.
Týn nad Bečvou (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany v lokalite je kotúľka štíhla (Anisus vorticulus).  Jedná se o jednu z dvoch lokalít výskytu na strednej Morave a jednu z desiatich v Česku.
Prírodná pamiatka Týn nad Bečvou sa prekrýva s európsky významnou lokalitou CZ0713391 Týn nad Bečvou.
Husseren-les-Châteaux

Poloha

Obec má rozlohu 1,2 km². Najvyšší bod je položený 595 m n. m. a najnižší bod 320 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 483 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thalassomedon

Charakteristika

Thalassomedon bol dlhý 12 m pričom polovicu dĺžky tela tvoril jeho dlhý krk vystúžený 63 stavcami. Jeho hlava dlhá 47 cm bola plná 5 cm dlhých zubov. Mal plutvy dlhé 1,5 – 2 m. Živil sa rybami, ktoré chytal pomocou dlhého krku a dlhých, ostrých zubov. Na mnohých jeho fosíliách sa v oblasi kde ležal žalúdok našli malé kamienky, podobne ako u Sauropodov. Pravdepodobne im slúžili na rozomletie potravy a ako záťaž pri potápaní. Vyskytoval sa na území dnešnej Severnej Ameriky.
Květoslava Viestová

Životopis

Jedna z popredných organizátoriek občianskeho protifašistického hnutia. Od 1939 pomáhala rasovo prenasledovaným a českým vlastencom pri prechode hraníc. Spolupracovala s odbojovými skupinami v Česku i na Slovensku. V rokoch 1940-1941 spoluzakladateľka a vedúca osobnosť odbojovej skupiny Flóra, signatárka Memoranda Flóry z 10. februára 1943. Organizovala spravodajskú službu pre potreby čs. vlády v Londýne. Počas SNP pôsobila v Banskej Bystrici.
Pomáhala rasovo prenasledovaným a česko-slovenským vlastencom pri ilegálnom prechode hraníc. Sama bola odsúdená spolu s ďalšími príbuznými generála Viesta. Prokurátor JUDr. Anton Rašla ich všetkých žaloval za pokus zločinu prípravy úkladov proti republike podľa § 65 Trestného zákona, keďže sa dohodli, že utečú ilegálne do zahraničia. Dňa 30. mája [1948] sa pokúsili ilegálne prekročiť štátnu hranicu v Petržalke, pričom boli zaistení. Za to boli odsúdení na väzenie a konfiškáciu majetku.
Kvetoslave Viestovej bol v roku 1992 udelený Rad T. G. Masaryka III. triedy - in memoriam.
Dom (vrch)

Výstup na Dom - normálka

Od kostola v Rande (1 515 m n. m.) mierne na SV až k potoku Dorfbach. Cez potok na lesnú cestu (dobré značenie). Cesta sa kľukatí lesom, ktorý postupne prechádza do lúk a pastvín. Tu sa cesta križuje s trekovou cestou Monte Rosa (TMR). Pokračuje po značkách na Dom hütte. Technickejšie miesta sú zabezpečené. Cez skalnú suť sa dostaneme k peknej horskej chate Dom hütte (2 940 m n. m.) (kapacita 75 ľudí, otvorené iba v lete). Zhruba 200 výškových metrov nad chatou je možnosť bivakovania, sú tam pripravené tzv. hniezda pre viacero stanov. Vodu je však nevyhnutné nabrať pri chate. Ďalej sa postupuje skalným terénom pozdĺž morény až k ľadovcu Festigletscher. Vystupuje sa po jeho ľavom okraji.
Povrch ľadovca je zvrásnený (viditeľné trhliny, nutná obozretnosť, mačky a cepín sú nevyhnutné). Na konci ľadovca sa cez strmý asi 200 metrový výšvih (prevažuje suť, je vhodné mať prilbu) dostávame do sedla Festijoch (3 723 m n. m.) (v závere je vyvýšená exponovaná, no dobre zaistená hrana). Cesta pokračuje nie príliš exponovanými ľadovými pláňami svahov Hohbärggletscheru na vrchol (4 545 m n. m.), na ktorom je vrcholový kríž. Zostupuje sa po tej istej trase. Z vrcholu je nádherný výhľad na okolité vrcholy Penninských Álp (Monte Rosa, Matterhorn, Weisshorn).
Borgo San Lorenzo

Borgo San Lorenzo je talianska obec v provincii Florencia v oblasti Toskánsko.
V roku 2017 tu žilo 18 419 obyvateľov.

Vývoj počtu obyvateľov

Zdroj:
SOR C 7,5

SOR C 7,5 je model českého medzimestského linkového midibusu s dĺžkou približne 7,5 m. V druhej polovici 90. rokov 20. storočia ho vyrábala spoločnosť SOR Libchavy.
Rue du Faubourg-du-Temple

Poloha

Ulica začína na námestí Place de la République a končí pri križovatke s ulicami Boulevard de la Villette, Boulevard de Belleville a Rue Louis-Bonnet. Je orientovaná zo západu na východ, pravá strana ulice (párne čísla) sa nachádza v 11. obvode a ľavá strana (nepárne čísla) v 10. obvode. Jej predĺžením cez námestie je ulica Rue du Temple, na východ na ňu nadväzuje Rue de Belleville.
Monts (Indre-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 27,28 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 995 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villoncourt

Poloha

Obec má rozlohu 6,4 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 314 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brigáda socialistickej práce

Brigáda socialistickej práce (skratka BSP) bola forma socialistického súťaženia a socialistickej pracovnej iniciatívy v komunistickom Československu.

Vznik a ideológia

Myšlienka vzniku BSP prišla zo ZSSR, kde v roku 1958 vznikol prvý tím, ktorý súťažil o titul Brigáda komunistickej práce. V Československu, súťaženie o titul BSP sa plne vyvinulo až v časoch normalizácie.
Podľa vtedajšej terminológie bolo hnutie BSP „najvyššou formou socialistického súťaženia. Plnenie náročných úloh v socialistickej výstavbe, zlepšenie sociálnych vzťahov vo výrobe a zvýšenie kultúrnej úrovni pracovníkov. Pomohla aj s intenzifikáciou národného hospodárstva, rozvoj vedy, technológie, kvality a efektívnosti práce, a motivoval členov, aby pracovali ešte účinnejšími formami a metódami práce pre spoločnosť.“

Masovosť

V roku 1984 bolo v tomto hnutí zapojených do 200 tisíc kolektívov, v ktorých pôsobilo viac než 2,7 milióna pracovníkov, najmä robotníkov.

Forma súťaženia

Robotníci v jednotlivých dielniach (kanceláriách) boli vyhlásením kolektívom, ktorý súťažil o hrdý titul Brigáda socialistickej práce. Potom prebiehalo hodnotenie, ktoré bolo veľmi formálne. Za 1 – 2 roky bola táto dielňa vyhlásená ako kolektív, nesúce hrdé meno Brigáda socialistickej práce. Zároveň sa stala držiteľom bronzového odznaku. Potom dielne súťažili o strieborný a zlatý odznak.
Všetko prebiehalo formou malých výhod pre členov brigád. Niekedy vyšším platovým ohodnotením, niekedy lepšej možnosti využívať rekreačné objekty podniku.
Ieper

Obyvateľstvo

Mesto má približne 34 962 obyvateľov (2010).
Merfy

Poloha

Obec má rozlohu 6,69 km². Najvyšší bod je položený 199 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 632 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ronava

Ronava je potok v Podunajskej nížine, v juhozápadnej časti okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Gidry a má dĺžku 17 km. Na hornom toku (po sútok so Zadným potokom) sa nazýva aj Stredná dolina, nakoľko preteká rovnomennou dolinou, napája vodnú nádrž Ronava.

Prameň

Pramení na Trnavskej tabuli juhovýchodne od obce Borová v nadmorskej výške približne 212 m n. m.

Opis toku

Od obce Borová tečie smerom na juhovýchod cez Strednú dolinu, následne preteká západne od obce Ružindol, kde podteká cestu II. triedy č. 504. Južne od tejto obce sa na krátkom úseku stáča na juh, sprava priberá Zadný potok a opätovne pokračuje na juhovýchod. Ďalej podteká železničnú trať č. 120, potom aj štátnu cestu č. 61 a východne od obce Cífer napája vodnú nádrž Ronava. Pod nádržou tečie smerom viac na JJV, podteká diaľnicu D1 a preteká v blízkosti obce Voderady na pravom brehu, pričom na ľavom brehu obteká osadu Jozefov dvor. Na dolnom toku sa zľava oddeľuje Abrahámsky kanál a východne od obce Pavlice sa Ronava vlieva do Gidry.

Prítoky

Okrem pravostranného Zadného potoka nepriberá žiadne trvalo tečúce prítoky.

Ústie

Do Gidry ústi východne od obce Pavlice v nadmorskej výške 122,1 m n. m.