google/wiki40b huggingface dataset:
Andrej Chazár

Život

Narodil sa 2. júla 1745 v Joviciach v schudobnenej šľachtickej rodine. Rožňava je od Jovíc vzdialená 4 kilometre a rozprestiera sa na úpätí severnej časti Silickej planiny v rodine Andreja Chazára a jeho manželky Kataríny, rodenej Zebikovej. Andrej Chazár bol ešte malým dieťaťom, keď im vyhorel dom, a tak sa musel od svojich trinástich rokov starať o seba sám. Štúdiá si hradil z tých peňazí, ktoré získal z vyučovania iných detí. Študoval v Brezne, Dobšinej, Kežmarku a štúdiá ukončil v Bratislave.
Od roku 1766 pracoval v známych advokátskych kanceláriách ako právny praktikant. V roku 1773 si v Rožňave otvoril kanceláriu a rýchlo sa z neho stál vyhľadávaný advokát. V podstate neprehral žiadny súdny spor. Napísal aj viacero prác z oblastí práva. Keď cisár Jozef II. v roku 1784 vydal nariadenie, podľa ktorého sa muselo pojednávať na súde v nemčine, na protest proti tomuto nariadeniu sa vzdal svojej advokátskej praxe, hoci vynikajúco ovládal nemčinu aj latinčinu, a začal sa venovať hospodárstvu a regionálnej politike.
V Joviciach pod horami si postavil letný byt, rodinnú hrobku, rybník a park. Dedinčania to volali Gruľahrad, pretože on v Joviciach a v Gemeri začal pestovať grule (zemiaky). V Nyírjesi, ktorý sa nachádza medzi Krásnou Hôrkou a Rožňavou pri hlavnej ceste, postavil dom a krčmu.
Ako úspešný človek mal veľa nepriateľov. Najväčší z nich bol Anton Andráši, rožňavský biskup, ktorý najskôr napadol jeho šľachtický pôvod a neskôr chcel od neho vysúdiť nyírjesskú krčmu. Aj v rodinnom živote ho zasiahli viaceré údery a práve pre tieto okolnosti sa stal citlivejší k utrpeniu iných. V roku 1790 pred Krajinským snemom predložil nadčasový list, ktorý písal v mene pospolitého vidieckeho ľudu. V ňom predložil také moderné požiadavky ako povinnú školskú dochádzku, zmeny vo všeobecnej zdravotnej starostlivosti a jej dostupnosti aj chudobným a rovnosť pred zákonom pre každého.
Smútiac po smrti svojej tretej manželky odcestoval do Viedne, kde ho priatelia vzali na návštevu do ústavu pre hluchonemé deti. Výsledky dosiahnuté v ich vyučovaní v ňom zanechali veľký dojem a od tohto okamihu s veľkým zanietením pracoval na tom, aby aj v Rožňave vznikol podobný ústav. Ako prvé zariadil na viedenskom dvore vydanie kráľovského nariadenia, v ktorom boli zahrnuté všetky jeho odporúčania. V nariadení však stálo, že ústav nebude zriadený v Rožňave, ale v biskupskom paláci vo Vacove. Požiadal preto o pomoc vedenie Gemerskej župy a na vlastné náklady vytlačil 7 000 o prosebných listov. Tieto rozposlal po celej krajine a aj do zahraničia. Keď zhromaždil dostatočné finančné prostriedky, vypísal konkurz na učiteľov a poslal ich na ročné školenie do Viedne.
15. marca 1802 bol slávnostne otvorený Kráľovský národný ústav pre hluchonemých vo Vacove, ale na otvorenie ho nepozvali, dokonca ho ani nespomenuli v prvom písomnom zápise histórie ústavu. Napriek tomu dnes už ústav nesie jeho meno.
Obdobie troch vládcov a piatich cisárov

Ako obdobie troch vládcov a piatich cisárov (čín. 三皇五帝 pchin-jin: sānhuáng wǔdì, slov. prepis san-chuang wu-ti ) sa označuje panovanie mýtických vládcov starovekej Číny zhruba do roku 2100 pred Kr., kedy vznikla prvá dynastia Sia, spomínaná v písomných prameňoch.

Traja vládcovia

Podľa legiend, traja vládcovia mali polobožský charakter a používali magické schopnosti na zlepšovanie života ľudí a vládli dlhé roky v mieri. Podľa knihy Ti-wang ši-ťi (帝王世紀, pchin-jin: Diwang shiji ) bol jedným z troch vládcov aj Žltý cisár, legendárny praotec chanských Číňanov.

Piati cisári

Piati cisári – alebo v pôvodnom význame slova ti (帝 pchin-jin: di) šamani či nadľudia – boli morálne dokonalí a múdri vládcovia. Význam cisár získal znak 帝 až počas vlády Prvého cisára.
Štola Mařka

Ochrana

Predmetom ochrany je biotop 12 druhov netopierov, najmä netopiera veľkého a netopiera čierneho v banskej štôlni, ktorá slúžila na prepravu vápenca z lomu Rychtář do dnes už zaniknutej vápenky v Bohdíkove. Súčasne sa prekrýva s územím EVL ev.č. CZ0713743
Hlavovec

Výskyt

Rod Cephalocereus je rozšírený v strednom Mexiku v štáte Hidalgo.

Druhy

Tento rod tvorí skupinu niekoľkých druhov, z ktorých najznámejší je hlavovec starecký.
Saint-Paul (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 1 496 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 636 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šemša

Dejiny

Šemšu obývala grófska rodina Šemšej, ale do začiatku 15. storočia v dejinách obce figurujú aj ďalšie zemepanské rodiny.

Škola

Prvá písomná zmienka o škole v Šemši pochádza z roku 1772. V tom období Mária Terézia nariadila krajinským orgánom, aby začali s modernizáciou školstva v Uhorsku. Začiatkom šesťdesiatych rokov 19. storočia bola činnosť školy porovnateľná s ostatnými školami v Abovskej župe. Žiaci po ukončení 6-ročnej školskej dochádzky  sa  ďalej vzdelávali. Zásadná zmena v činnosti školy nastala v roku 1903, keď rodinní príslušníci rodiny Šemšej naplnili dlhoročné úsilie svojej nebohej matky a založili nadáciu VALÉRIA. Táto mala finančne zabezpečiť fungovanie dievčenskej školy a detskej opatrovne. Fungovanie chlapčenskej školy zabezpečovala obec a vyučoval ju svetský učiteľ. Dievčenská škola bola financovaná z peňazí nadácie Valéria.
Florián Sivák

Florián Sivák (*1932 - 1997) bol slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg, od roku 1984 profesor. Viac ako 30 rokov vyučoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave. Zaoberal sa vývojom dejín štátu a práva na území Československa a to hlavne na vývoj politických systémov, politických strán a na obdobie Slovenského národného povstania.
Habsburská monarchia

Pojem

Habsburská monarchia/ríša ani rakúska monarchia neboli oficiálne názvy spomínaného komplexu krajín, napriek tomu sa veľmi často používali aj ako súdobé názvy.
Technicky sa pojem „habsburská monarchia“ môže vzťahovať aj na obdobie 1276 – 1918, kedy Habsburgovci vládli monarchii s centrom v dnešnom Rakúsku, a pojem „rakúska monarchia“ sa môže vzťahovať na monarchiu s centrom v dnešnom Rakúsku v rokoch 1156 – 1867/1918, ale oba pojmy sa zvyknú používať až pre obdobie po roku 1526, kedy monarchia bola dostatočne veľká.
Habsburské Španielsko (1516 – 1700) ani druhé mexické cisárstvo (1864 – 1867) do habsburskej monarchie nepatrí, pretože nešlo o rakúskych Habsburgovcov.

Dejiny

Habsburská monarchia vznikla v roku 1526, keď bol rakúsky arcivojvoda Ferdinand I. Habsburský zvolený za českého a uhorského kráľa. Pôvodne išlo o monarchistickú úniu rakúskych dedičných krajín, Česka a Uhorska, v 18. storočí sa monarchia centralizovala a od osvietenstva bola snaha zmeniť ju na jednotný štát.
Pragmatickou sankciou z 1713 bola zabezpečená jej nedeliteľnosť. V roku 1804 sa monarchia stala rakúskym cisárstvom a v roku 1867 bola premenená na Rakúsko-Uhorsko.
Saint-Martin-Lacaussade

Poloha

Obec má rozlohu 3,94 km². Najvyšší bod je položený 39 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 033 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bretenière

Poloha

Obec má rozlohu 6,03 km². Najvyšší bod je položený 215 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 758 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charly-Oradour

Poloha

Obec má rozlohu 6,77 km². Najvyšší bod je položený 245 m n. m. a najnižší bod 177 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 670 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jarmila Štítnická

Životopis

Pochádzala z úradníckej rodiny a vzdelanie získavala v Spišskej Novej Vsi, kde v roku 1944 zmaturovala. Aktívne sa zapojila do Slovenského národného povstania a po ukončení 2. svetovej vojny pracovala ako sekretárka v Slobodnom vysielači v Košiciach, v rokoch 1945 – 1947 v Československom rozhlase, v rokoch 1948 – 1951 bola vedúcou redaktorkou rozhlasového vysielania pri SOR, v rokoch 1952 – 1954 zástupkyňou šéfredaktora Hlavnej redakcie vysielania pre deti a mládež v Československom rozhlase. V rokoch 1954 – 1959 ostala v domácnosti, no v roku 1959 sa vrátila do práce a pôsobila ako šéfredaktorka v detskom časopise Slniečko, kde pôsobila až do svojej smrti.

Tvorba

Písala hlavne pre deti a mládež. Vynikla aj ako autorka poézie a bábkových hier. Prvé básne začala písať už počas štúdií a uverejňovala ich v časopisoch Elán, Nový rod a Živena. Venovala sa najmä písaniu intímnej lyriky, bábkových hier, no neskôr sa naplno realizovala najmä v rozhlase, pre ktorý písala rozhlasové pásma, scénky, montáže, rozhlasové adaptácie a taktiež asi 40 rozprávkových hier. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladala z češtiny a taliančiny.
Précorbin

Poloha

Obec má rozlohu 7,21 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 526 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bell MTS Place

Dejiny

Od roku 1972 do 2004 hrávali Winnipeg Jets na štadióne Winnipeg Arena, ktorý v súčasnosti už neexistuje. Vzhľadom na finančné ťažkosti tímu bola v roku 1996 franšíza NHL premiestnená do Atlanty. Myšlienka návratu NHL do Winnipegu získala na aktuálnosti zvlášť v súvislosti s otvorením MTS centra, ktoré bolo vybudované bez akejkoľvek štátnej pomoci. Vlastníci arény, David Thomson a Mark Chipman sa pokúšali kúpiť franšízu od Phoenix Coyottes, v máji 2011 ale časopis Globe and Mail publikoval správu o presťahovaní tímu NHL z Atlanty do Winnipegu. Aréna je kapacitne najmenšou arénou NHL pre 15004 divákov. V návštevnosti si ale vedie pomerne úspešne, v roku 2008 bola z hľadiska počtu predaných lístkov treťou najnavštevovanejšou arénou v Kanade, po montrealskom Bell Centre a torontskom Air Canada Centre.
Morizès

Poloha

Obec má rozlohu 5,87 km². Najvyšší bod je položený 77 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 538 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rudolf Thrun

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1938 – 1946). Počas štúdií bol činný v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici. V roku 1952 absolvoval štúdium filozofie a estetiky na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity. Pôsobil na Novej scéne v Bratislave, DJGT vo Zvolene, pracovník Osvetového ústavu v Bratislave. S ochotníkmi spolupracoval ako inštruktor, vypracúval dramaticko-režijné rozbory hier a metodické príručky. Člen odborných a hodnotiacich porôt.
Puyréaux

Poloha

Obec má rozlohu 8,11 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 471 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mansencôme

Poloha

Obec má rozlohu 4,05 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 68 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dezider Zachar

Životopis

Študoval na gymnáziu vo Zvolene, medicínu na Lekárskej Fak. UK a SU v Bratislave, 1943 MUDr. Pôsobil na Neuropsychiatrickej klinike, neskôr na Neurologickej klinike Fak. nemocnice v Bratislave, 1950-1953 primár, 1956-1960 riaditeľ Neurolog. odd. OÚNZ v Nitre. Organizátor zdravotníctva v oblasti naurológie. Spolutvorca novej koncepcie neurológie v Česko-Slovensku. Člen poradného zboru Min. zdravotníctva SR pre neurológiu, člen výboru Slovenskej neurolog. spoločnosti i Čs. neurologickej spoločnosti. Súdny znalec pre odbor neurológie. Publikoval v časopisoch i v zahraničných odborných časopisoch. Vyznamenaný striebornou medailou J.E. Purkyňa a medailou J.B. Guotha.
Saudrupt

Poloha

Obec má rozlohu 7,78 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 172 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexej Čaplovič

Životopis

Študoval na gymnáziách v Prešove, Levoči a v Kežmarku. Horár Oravského panstva, neskôr štátny úradník na viacerých miestach. V rodnom kraji zakladal spolky miernosti, zaslúžil sa o hospodársky rozvoj Oravy, ovocinárstva a včelárstva. Založil štepársky spolok. Spoluzakladateľ Matice slovenskej a gymnázií v Martine a Revúcej. Na Orave zakladal spolky miernosti.

Dielo

Predplatiteľ a propagátor slovenských kníh. Prispieval článkami a listami z Oravy do Slovenských novín a Obzoru.
Mikroarchitektúra

Mikroarchitektúra je pojem z odboru počítačov a informačných technológií. Predstavuje spôsob, akým je v procesore implementovaná daná inštrukčná sada. Pre jednu inštrukčnú sadu môže existovať viac mikroarchitektúr, ktoré ju implementujú. Mikroarchitektúrami aj návrhom inštrukčných sád sa zaoberá odbor architektúra počítačov.
Mikroarchitektúra je obvykle reprezentovaná (viac či menej detailnými) diagramami, ktoré obsahujú jednotlivé (logické i fyzické) časti procesora; tie sú potom spojené väzbami, vzťahmi, signálmi alebo inými spôsobmi komunikácie medzi nimi (u týchto spojníc sa potom väčšinou rozlišuje medzi cestou dát a spôsobom, ktorým sú spracovávané a riadené).
Medzi základné veci, ktoré mikroarchitektúra procesora definuje a rieši, patrí model vykonávania programu (exekučný model), registre, adresovanie pamäte, softvérové a hardvérové prerušenia, dátové formáty a ďalšie.
Singly

Poloha

Obec má rozlohu 9,92 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 193 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 125 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Hilaire-le-Petit

Poloha

Obec má rozlohu 22,76 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 308 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľubica Vargicová

Životopis

Študovala na Konzervatóriu a neskôr na VŠMU v Bratislave u profesorky Vlasty Hudecovej . Spolu s manželom, hudobníkom Martinom Vargicom, žije v Bratislave a má tri deti.
Už ako poslucháčka VŠMU hosťovala v Slovenskom národnom divadle ako Kráľovná noci v Čarovnej flaute alebo ako Violeta v Traviate. Neskôr sa stala riadnou členkou súboru a predstavila sa v rôznych úlohách, kde využila svoj koloratúrny soprán. Na medzinárodnej scéne sa prvýkrát úspešne predstavila na Salzburskom festivale v postave Olympie v Offenbachových Hoffmannových poviedkach v roku 2003. Krátko na to spievala vo Viedenskej štátnej opere v titulnej postave Belliniho La Somnambulla.
Ľubica Vargicová sa pravidelne objavuje na významných operných scénach v Mníchove, Zürichu, Berne, Prahe, Budapešti, Berlíne, Lime atď. Vo Viedni spievala s veľkým úspechom Gildu vo Verdiho Rigolettovi, v Hamburgu Violetu v Traviate.
Florentská camerata

Florentská camerata bola skupina umelecky pokrokových neskororenesančných talianskych hudobníkov (Giulio Caccini, Emilio de' Cavalieri, Vincenzo Galilei, Jacopo Peri, Pietro Strozzi), básnikov (Ottavio Rinuccini) a učencov (Corsi, Girolamo Mei).
Stretávali sa od roku 1573 do konca 80. rokov 16. storočia v dome kniežaťa Giovanniho de' Bardi vo Florencii. Vytvorili nový vokálny sloh (monódia).
Alani

Alani alebo Aláni boli kmeňový zväz iránskeho pôvodu, ktorý významne zasiahol do európskych pomerov v dobe sťahovania národov.
Prvý raz sú zmieňovaní severne od Kaspického mora ako kočovníci medzi Volgou a Aralským jazerom. Číňanom bola ich zem známa ako Alanliao (阿蘭聊). Okolo 1. storočia sa presunuli na územie dnešnej Ukrajiny a obsadili oblasť okolo Azovského mora a rieky Don (Tanais). Podnikali nájazdy do Perzie, Zakaukazska a okolo 4. storočia sa objavujú na rímskych hraniciach pozdĺž Dunaja.
Okolo roku 370 po útoku Hunov sa rozdelili do dvoch skupín. Jedna časť sa presunula na západ a je označovaná ako západná skupina, ktorá sa pripojila ku germánskym kmeňom (Vandalom, Svébom). Pri invázii do Galie väčšina z nich odišla do Španielska a neskôr sa s Vandalmi presunuli do severnej Afriky.
Alani, ktorí zostali v područí Hunov sú označovaní ako východní a sú to pravdepodobne predkovia dnešných Osetíncov, Karačajevcov a Balkarov žijúcich v kaukazských republikách južného Ruska.
Efedros (sochár)

Efedros (starogr. Ἔϕεδρος) bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Efedros, sochár z Atén, tvoril zrejme v polovici 4. storočia pred Kr. Od starovekých autorov nemáme o tomto gréckom umelcovi správy a ani z jeho skulpturálnej tvorby sa nič nezachovalo. Počas archeologických vykopávok sa však na akropole rodoského mesta Lindos našiel jeho menom signovaný mramorový podstavec, ktorý bol základňou bronzovej sochy inak neznámeho Agésistrata, syna Pythotimovho, z Lindosu.
Nápis na podstavci datujú približne do roku 340 pred Kr. Na hornej časti podstavca sa zachovali stopy dvoch nôh, pravej mierne klenutej.
Oskár Čepan

Život

Oskár Čepan sa narodil 27. februára 1925 v malej obci zvanej Cífer. Po smrti otca, keď mal Oskár len tri roky sa s rodinou presťahovali do Trnavy. Už od detstva a ranej mladosti na jeho rozvoj pôsobilo sociálno-etické prostredie mesta, ale najmä svojou jedinečnou architektúrou spoločensko-kultúrne dominanty Trnavy. Už vo svojich školských časoch, kedy navštevoval tamojšie gymnázium, sa začal venovať maľbe a kresbe a hlavne skicovitému zobrazeniu Trnavy a jej okolitej krajiny. Silueta mesta sa neskôr vyskytuje aj v jeho neskorších kresbách, kolážach, ale aj v geometrickej abstrakcii.
Osobnosť Oskára Čepana bola všestranná a jeho záľuby sa koncentrovali na viacero navzájom úplne rozdielnych oborov. Svojou profesiou literárneho historika sa stal dôležitým umelcom produkujúcim v duchu dokonale moderných zámerov. V kontrastne s moderným uchytením umeleckej tvorby ho upútala najstaršia história jeho vtedajšieho bydliska, teda okolie hlavného mesta – Bratislavy, a aj jeho materinského kraja, Trnavskej pahorkatiny. Hoci bol Čepan veľmi aktívnym človekom, vo svojom voľnom čase, ktorého nemal veľmi nazvyš sa ešte venoval štúdiu domácej a zahraničnej literatúry súvisiacej s archeológiou. K tomu ho doviedla jeho detská záľuba v skúmaní tvarov kameňov, pričom ho zaujala hlavne staršia doba kamenná. Svoje poznatky sa potom snažil uplatniť aj prakticky. Venoval sa aj geológii, a o čom tuší len málo ľudí, aj scénografii.
Kľúčovou líniou, akousi cestou sceľujúcou všetky tieto smery jeho záujmov bola výtvarná činnosť. Bola to počiatočná cesta, ktorou vykročil ešte v ranej mladosti a pokračoval ňou prakticky do konca svojich dní. Táto aktivita bola najviac spätá s jeho bytostným zmýšľaním a žitím. Možno práve preto si väčšinu svojich výtvarných diel nechával sám pre svoje vlastné súkromie, rodinu, či priateľov.
Oskár Čepan zomrel 3. septembra 1992 v Bratislave.

Oskár Čepan Award

Ide o súťaž pre mladých umelcov, ktorú založila Wendy Luers v roku 1996, keď sa inšpirovala českým projektom, Ocenením Jindřicha Chalupeckého. Od roku 2001 táto súťaž nesie meno slovenského teoretika. Zúčastniť sa môžu slovenskí občania, ktorí ešte nedovŕšili 35 rokov, a môžu prezentovať svoje maľby, grafiky, kresby, sochy a tiež aj modernejšie umelecké žánre ako fotografia, video, či iné multimédiá.
Prihlásiť sa môžu samostatne, ale taktiež môžu rôzni umeleckí teoretici niekoho navrhnúť svojvoľne, ale daná osoba musí napokon s účasťou v súťaži súhlasiť. Profesionálna komisia, ktorá sa mení každé dva roky, potom v priebehu dvoch kôl vyberie víťaza. Do prvého užšieho výberú sa zo všetkých súťažiacich dostanú práve štyria, a z tejto štvorice potom komisia rozhodne o tom umelcovi, ktorí si odnesie cenu Oskara Čepana. Okrem toho ešte získava aj šesťtýždňový pobyt v New Yorku, zakončený vlastnou exhibíciou založenou na vedomostiach a zážitkoch nabudnutých počas tohto pobytu.
Nové hory

Ochrana

Predmetom ochrany je zvyšok širokolistých suchých trávnikov miestami s výskytom vstavačovitých a radom osobitne chránených a vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Brančské bradlá

Polohopis

Územie zaberá severozápadný okraj Myjavskej pahorkatiny a je jej jedinou samostatnou časťou. Pahorkatina obklopuje Brančské bradlá zo severovýchodu, východu, juhu i západu a len severozápadný okraj lemuje údolie Myjavy. To vytvára prírodnú hranicu Žalostinskej vrchoviny, geomorfologického podcelku Bielych Karpát. 
Brančské bradlá patria do povodia Myjavy, ktoré je súčasťou povodia Moravy. Rieka lemuje severný okraj územia a odvádzajú do nej nadbytočnú vodu všetky potoky tejto oblasti Myjavskej pahorkatiny.

Ochrana územia

Táto časť Myjavskej pahorkatiny leží na vonkajšom, južnom okraji Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Na okraji územia leží jediná osobitne chránená lokalita, prírodná pamiatka Rieka Myjava.

Turizmus

Myjavská pahorkatina je z turistického hľadiska v tieni susedných Bielych Karpát s dominantnou Veľkou Javorinou (970 m n. m.). Masív Brančských bradiel, vystupujúci z inak pomerne plochého územia pahorkatiny, poskytuje menej náročné výstupy s výhľadmi do okolia. Medzi najatraktívnejšie lokality patrí hradný vrch Branč, s výškou 475 m n. m. najvyšší bod časti.
Demokratický zväz Čechov a Slovákov v Rumunsku

Demokratický zväz Čechov a Slovákov v Rumunsku (rum. Uniunea Democratică a Slovacilor şi Cehilor din România) je jediná organizácia v Rumunsku, ktorá zastupuje slovenskú a českú menšinu v tejto krajine. Vznikla 4. januára 1990 v meste Nadlak, ktoré je kultúrne centrum tunajšej slovenskej menšiny. Cieľom Demokratického zväzu Čechov a Slovákov v Rumunsku je reprezentácia oboch národov v Rumunsku, po kultúrnej a politickej stránke, zachovanie ich svojbytnosti a organizovanie kultúrnospoločenských a vydavateľských aktivít. Predsedom je Adrian Merka, obyvateľ obce Suplacu de Barcău v Bihárskej župe v Rumunsku. Členstvo v organizácii je viazané na národnosť. Členom môže byť ktorýkoľvek občan starší 14 rokov, ktorý sa hlási k slovenskej alebo českej národnosti.
Pruské

Polohopis

Obec sa nachádza v oblasti Bielych Karpát, na pravom brehu Váhu, 4 km od okresného mesta Ilava.

Pamiatky

V obci je rímskokatolícky Kostol sv. Petra a Pavla apoštolov z roku 1780 a Kaplnka sv. Juraja z roku 1642. V rozsiahlom anglickom parku sa nachádza renesančný kaštieľ, ktorý postavili koncom 16. storočia. V súčasnosti sú priestory kaštieľa i jeho okolia využívané ako Združená stredná škola poľnohospodárska. Toto zariadenie ako jediné v obci poskytuje aj ubytovacie služby.
Taktiež v priestoroch bývalého františkánskeho kláštora je dnes Domov sociálnej starostlivosti (predtým Domov dôchodcov).
Vo farskej záhrade sa nachádzajú tri unikátne kusy Tisu obyčajného. Ich vek sa odhaduje na 700 rokov a sú chránenou kultúrnou pamiatkou.
V minulosti sa v obci nachádzala i synagóga, ktorá však po 2. sv. vojne a deportáciách židov z územia Slovenska schátrala a bola zbúraná.
V súčasnej dobe je Pruské strediskovou obcou. Je dobre vybavená sieťou zariadení ostatnej sociálnej infraštruktúry. Nachádza sa tu Základná škola Hugolína Gavloviča s materskou školou, Združená stredná škola poľnohospodárska, Obvodné zdravotné stredisko.

Obyvateľstvo

V obci Pruské žije prevažne obyvateľstvo slovenskej národnosti, ktoré vyznáva väčšinou rímskokatolícke náboženstvo.
Etnické a náboženské zloženie obyvateľstva obce Pruské 
(podľa údajov z roku 2001)
Etnické zloženie obyvateľstva
Slováci - 98,37 %
Česi  - 0,86 %
Maďari - 0,10 %
Rómovia - 0,10 %
Nemci - 0,05 %
Rusíni - 0,05 %
Ukrajinci - 0,05 %
a iní
Náboženské zloženie obyvateľstva
rímski katolíci - 93,06 %
bez vyznania - 3,69 %
evanjelici a.v. - 0,72 %
grécki katolíci - 0,05 %
a iní
Dramatik

Dramatik (z gréčtiny) je spisovateľ drám.

Dejiny

Medzi prvých známych dramatikov západnej civilizácie ktorých diela sa zachovali, patria antickí Gréci. Tí písali drámy pre výročné Aténske sútaže, ktoré sa konali okolo 5. storočie pred Kr.. Týchto súťaží sa účastnili významní dramatici ako Aischylos, Sofoklés, Eurípidés a Aristofanes, ktorí zaviedli básnické formy na ktoré stále spoliehajú ich moderní následníci. Pre Grékov bola „poeisis“ aktom tvorby hier, takže slovo „poeta“ má oproti antike rozdielnu konotáciu.