google/wiki40b huggingface dataset:
Brandtaucher

Pozadie

Bauer ako člen bavorskej armády bol zapojený do vojny medzi Šlezvicko-Holštajnskom a Dánskom (tzv. 1. Šlezvická vojna), ktoré malo voči nemu územné nároky. Dánske námorníctvo zablokovalo prístav Kiel a práve Bauer navrhol svojim nadriadeným možnosť, ako túto blokádu prekonať - ponorku, ktorá by dokázala nepriateľské lode potopiť. Spočiatku bol jeho návrh odmietaný, ale pretože blokáda dopadala na krajinu čoraz ťažšie, dostal nakoniec možnosť svoje plány realizovať. Dostal od bohatých mešťanov 130 strieborných toliarov na konštrukciu funkčného, 75 cm modelu svojho podmorského člna. Model očakávania splnil a Bauer tak dostal možnosť ponorku postaviť.

Konštrukcia

Bauerova ponorka bola vyrobená kompletne zo železa (kostra pokrytá železnými plátmi) a vzdialene pripomínala zo strán sploštenú cisternu. Veliteľ stál v prednej časti, kde bola umiestnená malá veža so sklenenými priehľadmi. Dvaja námorníci sa starali o pohon lode i čerpadiel, ktoré riadili ponor lode. Cieľom útoku bolo na trup nepriateľskej lode pripevniť elektricky odpalovanú nálož. Veliteľská vežička mala po bokoch dve gumené rukavice, ktoré umožňovali manipuláciu s mínami a ich upevnenie. Pohon zabezpečovali dvaja muži pomocou šliapacích kolies, ktoré poháňali lodnú skrutku.

Sklon ponorky sa riadil presúvaním pevnej 500 kg záťaže po dne lode dopredu a dozadu. Pôvodne plánované samostatné záťažové nádrže na vodu boli z dôvodu úspor nahradené napúšťaním záťažovej vody priamo do ponorky pod podlahu. To neskôr viedlo i k jej havárií a zániku sľubného projektu.

Havária

Prvá plavba „Brandtauchera“ sa uskutočnila 1. februára 1851 a bola údajne i jeho plavbou poslednou (Richard Compton). Iné zdroje (Cyril Field) naopak tvrdia, že Brandtaucher absolvoval prvú plavbu na hladine, a že objavenie sa podivného plavidla v Kielskom prístave vyvolalo medzi dánskymi loďami paniku a následný koniec blokády. Loď absolvovala úspešný ponor i manévre pod hladinou. No pri pokuse o tretí ponor došlo k náhlej strate pozdĺžnej stability ponorky a jej poklesu na dno do hĺbky 16 m. Voda, ktorá sa do ponorky volne pumpovala, narušila jej ťažisko a posunula i kusy železa, ktoré slúžili ako stacionárna záťaž a boli voľne nahádzané na jej dne. Pokusy o vynorenie zlyhali a do ponorky začala prenikať voda. Bauerovi sa podarilo presvedčiť námorníkov, že na opustenie ponorky je nutné ju úplne zatopiť. To sa nakoniec podarilo a celej posádke sa podarilo uniknúť - objavili sa na hladine práve počas smútočného prejavu na ich počesť. Bol to prvý zaznamenaný úspešný únik zo stroskotanej ponorky.

Neúspech a nový začiatok

Vojna skončila porážkou Nemcov a o Bauerov vynález prestal byť záujem. Svoju ponorku sa neúspešne pokúšal ponúknuť Francúzom i Rakúšanom, Briti ho údajne o jeho nápady okradli. Nakoniec uspel v cárskom Rusku, kde postavil nástupcu Brandtauchera, známeho ako Seeteufel (Morský diabol).

Osud ponorky

Potopenú ponorku našli pri čistení prístavu v roku 1887. Bola vyzdvihnutá, zreštaurovaná a následne vystavená v námornej škole v Kieli, neskôr premiestnená do vojensko-historického múzea v Drážďanoch, kde ju možno vidieť dodnes.
Prírodnina

Prírodnina je hmotná súčiastka živej (organickej) alebo neživej (anorganickej) prírody, ktorá je objektom prírodovedého skúmania, príp. objektom názornosti vo výuke, najmä v školách.

Rozdelenie

Prírodniny rozdeľujeme na živé a neživé. Živé prírodniny žijú, dýchajú, rozmnožujú sa, prijímajú potravu. Neživé prírodniny nežijú, nejedia, nerozmnožujú sa atď. Živé prírodniny sú zvieratá, rastliny a huby. Carl Linné rozdelil živé prírodniny do druhov, rodov, radov, tried a ríš a každej bytosti dal dve mená, jedno rodové, jedno druhové (pozri binomická nomenklatúra). Neživé prírodniny sú napr. horniny, minerály, voda, vzduch atď.
Saint-Pierre-lès-Nemours

Poloha

Obec má rozlohu 21,62 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 658 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Virey

Poloha

Obec má rozlohu 16,94 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 042 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Clément (Allier)

Poloha

Saint-Clément má rozlohu 25,98 km². Najvyšší bod je položený 904 m n. m. a najnižší bod 468 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Clément má 362 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Saint-Genis-Pouilly

Polohopis

Saint-Genis-Pouilly má rozlohu 9,77 km². Najvyšší bod je položený 502 m n. m. a najnižší bod 419 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Genis-Pouilly má 8627 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Zmierenie alebo Dobrodružstvo pri obžinkoch

Zmierenie alebo dobrodružstvo pri obžinkoch je veselohra od slovenského spisovateľa Jána Palárika. Vznikla v roku 1862 (prvýkrát uverejnené v Slovenských almanachoch), premiéru mala v roku 1933. Kritizuje vyvyšujúcich sa mešťanov a odrodilcov.

Téma

Potreba zmierenia a zblíženia sa šľachty s ľudom. Palárik vychádzal z hry poľského dramatika Józefa Korzeniowského- Obžinky.

Hlavná myšlienka

Vlastenectvo je nemysliteľné bez lásky k ľudu. Kritika slovenskej šľachty, ktorá sa odnárodňuje a pohŕda ľudom.

Dej

Dej sa zakladá na princípe inkognita (v rámci ktorého vystupuje niekto v podobe niekoho iného). Ľudovít Kostrovický sa má oženiť podľa vôle otca a dávnej zmluvy s grófkou Elisou Hrabovskou. Prichádza si ju obzrieť práve na obžinky spolu s jeho priateľom inžinierom Rohonom. Chce Elisu lepšie spoznať a až potom sa rozhodnúť, či je preňho dobrá. Vymyslí plán - vymení si postavenie s Rohonom. On súhlasí, a tak za grófkou do kaštieľa prichádzajú vymenení netušiac, že aj barónka Elisa zmýšľa rovnako (vymení si postavenie s jej priateľkou Milušou). Ako sa spoznávajú, všetci sú nešťastní, pretože sa grófka zaľúbila len do "obyčajného inžiniera", gróf do "obyčajnej grófkinej služobnice", Miluša do "grófa" a Rohon do "grófky". Nakoniec sa všetko po obžinkoch vyjasní a všetci sú šťastní.
Moudeyres

Poloha

Obec má rozlohu 9,25 km². Najvyšší bod je položený 1 286 m n. m. a najnižší bod 957 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 106 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oddielové návestidlo

Oddielové návestidlo je návestidlo na železničnej trati, ktoré delí medzistaničný úsek na oddiely.

Základná poloha oddielového návestidla

Základnou polohou oddielového návestidla je stav, pri ktorom návestidlo nevyžaduje obsluhu napr. jazdou vlaku alebo obsluhou zabezpečovacieho zariadenia na príslušnom riadiacom stanovisku (hlásnici, hradle alebo v okolitých staniciach).
Základnou polohou oddielového návestidla umiesteného na tratiach bez automatického bloku je návesť „Stoj”. Na návestidle svieti červené svetlo.
V prípade automatického bloku je v základnej polohe na návestidle návesť „Voľno” a svieti zelené svetlo. Na poslednom oddielovom návestidle autobloku pred vchodovým návestidlom do stanice je v základnej polohe návesť „Výstraha” a svieti žlté svetlo.
O návestnom znaku na oddielovom návestidle informuje obsluhu vlaku samostatná predzvesť (na tratiach bez automatického bloku) alebo predchádzajúce oddielové návestidlo (v prípade automatického bloku).
Tomislav Kolaković

Po roku 1946

O ďalšom Kolakovićovom pôsobení existujú len kusé a nie vždy doložené správy, uvádza Václav Vaško. Zdržiaval sa v Ríme, v New Yorku, v Indii sa stretol s Matkou Terezou, navštívil Čínu. Koncom 70. rokov nechal z Viedne pozdravovať slovenskú i českú Rodinu. Kedy, kde a ako zomrel, zostáva neznáme. Pravdepodobne v Paríži, snáď v roku 1981, snáď v roku 1990.
Běchovice

Běchovice sú katastrálne územie a od 24. novembra 1990 pod názvom Praha-Běchovice aj mestská časť hlavného mesta Prahy, s rozlohou 683,39 ha. Žije tu 2 696 obyvateľov. V Běchoviciach každoročne začiatkom jesene štartuje beh Běchovice-Praha, usporiadavaný nepretržite od roku 1897.
Goidú (Bá)

Goidú (maldiv. ގޮއިދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Bá na Maldivách. Počet obyvateľov je 662 (jún 2006), dĺžka ostrova 2 130 m, šírka 1 580 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 94,33 km.
Abhidhammapitaka

Abhidhammapitaka (-pálíjský kmeň; význam:kôš scholastiky, vyššieho učenia; iné názvy: pálijský nominatív: Abhidhammapitakam, sanskritský kmeň: Abhidharmapitaka, sanskritský nominatív: Abhidharmapitakam) je súbor budhistických scholastických textov z obdobia 3. storočia pred Kr. až 3. storočia po Kr. Bol kodifikovaný v 5. storočí. Je posledný tretí „kôš“ Tripitaky, súboru posvätných budhistických textov. Tvorí ho 7 kníh.
Systematicky rozpracováva a vykladá sútry Suttapitaky. Bola ku kánonu pridaná neskôr. Niektoré časti Abhidhammapitaky boli vytvorené až neskoro po zostavení pôvodného Pálijského kánonu (napr. Káthavatthu z doby cisára Ašóku). Vznikala asi postupne z tzv. matríc (mátrka, mátika): stručných osnov, zhustených komentárov a konspektov, z ktorých najstaršie pravdepodobne pochádzajú ešte z Budhových čias.
Azid olovnatý

Príprava a spracovanie

Azid olovnatý sa pripravuje metatézou medzi azidom sodným a dusičnanom olovnatým. V pevnom stave nie je príliš hygroskopický a voda neredukuje jeho úderovú senzitivitu. Keď je chránený pred vlhkosťou, je pri skladovaní úplne stabilný. Alternatívna syntéza spočíva v rozpustení octanu olovnatého v roztoku azidu sodného.

Výbušné charakteristiky

Azid olovnatý je veľmi citlivý a väčšinou sa s ním pracuje pod vodou v izolovaných gumených nádobách. Môže explodovať po páde z výšky 150 mm alebo pri statickom výboji so silou 7 mJ. Jeho detonačná rýchlosť je okolo 5,18 km/s.
Na zničenie malého množstva azidu olovnatého sa používa octan amónny alebo dichróman sodný.
Azid olovnatý reaguje s meďou, zinkom, kadmiom, alebo so zliatinami obsahujúcimi tieto kovy. Napríklad azid meďnatý je ešte viac citlivý na výbuch a preto sa nemôže komerčne používať.
Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918

Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918 odzrkadľuje obdobie, v ktorom prešla česká spoločnosť rozsiahlymi spoločenskými zmenami, ktoré sa premietli aj do literatúry. Počas tohto obdobia sa z okrajového jazyka stal samostatný jazyk a zo zanikajúcej reči sa stala plne rešpektovaná reč, o plnohodnotnosti ktorej nikto nepochyboval.
Zo začiatku bola česká scéna úplne bez politického programu, neskôr sa vytvoril program, v ktorom budúcnosť bola spojovaná s Rakúskom a až koncom tohto obdobia začal vznikať program, ktorý žiadal vznik samostatného štátu.
Roku 1829 vznikla snaha o vytvorenie českej encyklopédie. Tento pokus sa síce nepodarilo dotiahnuť do konca, ale vďaka nemu vznikla v roku 1831 Matica Česká – nakladateľstvo, ktoré v nasledujúcich rokoch prebralo vedúcu úlohu vo vydávaní po česky písanej literatúry.
V roku 1868 bol položený základný kameň Národného divadla v Prahe, ktoré bolo otvorené roku 1881, v tom istom roku vyhorelo, znova otvorené bolo roku 1883. Vznik Národného divadla ovplyvnil celú generáciu českej literatúry.
Roku 1884 bolo založené Národné divadlo v Brne.
AKSM-743

AKSM-743 je model trojčlánkovej, čiastočne nízkopodlažnej a šesťdverovej električky vyrábanej spoločnosťou Belkommunmaš. Vozidlá sú určené pre rozchod 1 524 mm. Spolu 31 vozidiel určených pre Minsk bolo vyrobených v roku 2002.
Acrocanthosaurus

Opis

Rod Acrocanthosaurus disponoval stavbou tela typickou pre karnosaury: mal veľkú, otvormi odľahčenú lebku, silné, no krátke predné končatiny s troma prstami, dlhé zadné končatiny a dlhý chvost. V porovnaní inými karnosaurami sa lebka akrokantosaura smerom k rypáku znižovala už od očníc. Jeho krk bol pravdepodobne držaný viac vodorovne ako u iných teropodov. Chrbtové stavce mali značne predĺžené tŕňovité výbežky, pričom najdlhšie sa nachádzali nad bedrami (podobé predĺženie tŕňov stavcov nachádzame u viacerých iných dinosaurov, napr. Suchomimus, alebo ešte výraznejšie pri rodoch Spinosaurus a Ouranosaurus). Účel predĺžených tŕňov stavcov nie je istý. Najčastejšie sa predpokladá, že slúžili ako opora koženej plachte, ktorá pomáhala pri termoregulácii, komunikácii, alebo ju samce používali na lákanie samíc. Ďalšie názory hovoria o použití na skladovanie tuku, prípadne na uchytenie chrbtového svalstva.

Klasifikácia

Klasifikácia akrokantosaura je problematická. Pôvodne bol zaradený do čeľade Allosauridae, neskôr sa však väčšina vedcov priklonila k názoru, že bol členom čeľade Carcharodontosauridae, kam patrili viaceré formy patriace medzi najväčšie suchozemské dravce všetkých čias. Hoci stále nepanuje konsenzus, väčšina vedcov považuje akrokantosaura za člena Carcharodontosauridae.

V populárnej kultúre

Acrocanthosaurus sa objavuje v románe Červený Raptor (Red Raptor) od amerického paleontológa Roberta T. Bakkera.
Obersaasheim

Poloha

Obec má rozlohu 12,88 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 192 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 016 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Foróneus

Foróneus (starogr. Φορωνεύς – Foróneus, lat. Phoroneus) je v gréckej mytológii syn riečneho boha Inacha a jeho manželky Melie (podľa iných verzií Kinny alebo Argeie ), jeho súrodencami boli Aigialeus a Ió. Bol kráľ Argu.
Podľa starovekých argejských povestí nedal Titan Prometeus prvý ľuďom oheň, ale bol ním Foréneus, ktorý objavil používanie ohňa. Navyše usadil ľudí v spoločných osadách a naučil ich prvým prácam.
Foróneus získal kontrolu nad celým Peloponézom a založil kráľovstvo Foroneia a aj mesto Foroneus, prvé mesto na Peloponéze, kde usadil ľudí rozptýlených v okolitej krajine. Foróneus mal dve manželky, prvou bola nymfa Telediké. S ňou mal dve deti, Niobu a Apida. S nymfou Kerdou splodil syna Kara, prvého kráľa Megary. Jeho ďalším, ale nelegitímnym synom bol Europs. Po smrti bol Foróneus pochovaný v Argu, kde jeho údajný hrob videl ešte v druhom storočí Pausanias, keď navštívil Argos. Jeho syn Apis sa stal jeho následníkom.
Pausanias píše, že podľa argijskej tradície bol Foréneus prvým človekom na svete, jeho otec nebol ľudskou bytosťou, ale riečnym bohom. Podobne ako bol podľa mezopotámskych tradícii prvým človekom Adapa a podľa židovských Adam.
Fiat money

Termín

Termín pochádza z anglického "fiat" + "money". Fiat (slovo z latinčiny) je podľa Oxford English Dictionary v angličtine buď samotné latinské "nech sa stane" alebo nariadenie, príkaz, autorizácia, tu konkrétne od vlády, že sa peniaze stávajú zákonným platidlom (teda nariadenie o nútenom obehu peňazí). Money sú peniaze. Do slovenčiny sa "fiat money" zvykne prekladať aj ako peniaze s núteným obehom alebo nekryté peniaze alebo zriedkavo fiduciárne peniaze. Všetky tieto preklady sú však nepresné: prvé dva totiž zodpovedajú iba niektorým z možných definícií "fiat money" a tretí existuje aj v angličtine ako samostatný termín fiduciary money, ktorý je len v jednej z jeho viacerých možných definícií zhodný s fiat money. Preklad výrazu fiat currency ako fiat mena je nesprávny z toho dôvodu, že "currency" tu neznamená "menu", ale obežné peniaze, teda mince a papierové peniaze.
Cinais

Poloha

Obec má rozlohu 8,77 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 444 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hermogenes z Xanthu

Hermogenes alebo Hermogenés (starogr. Ἑρμογένης – Hermogenes/iný prepis Hermogenés) bol osemnásobný olympijský víťaz v prvom storočí.
Hermogenes z lýkijskej obce Xanthos sa v starovekom Grécku zaradil medzi najslávnejších športovcov v bežeckých disciplínach. Olivový veniec v Olympii dobyl v behu až osemkrát. Na olympijských hrách v roku 81 bol víťazom v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá (diaulos) a behu ťažkoodencov (hoplitodromos), roku 85 v behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov a roku 89 zopakoval svoje víťazstvá v bežeckých disciplínach z roku 81.
Podľa starovekého autora Pausania si Hermogenes od Grékov za svoje neobyčajné bežecké schopnosti vyslúžil prezývku Hippos (Kôň).
Saint-Aubin-de-Lanquais

Poloha

Obec má rozlohu 9,27 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 287 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Abovská pahorkatina

Polohopis

Pahorkatina leží medzi dolinou rieky Bodva a Ida a štátnou hranicou s Maďarskom. Severne sa nachádza Košická rovina, podcelok Košickej kotliny, južné vymedzenie určuje štátna hranica. 
Priemerná výška je cca 190 m n. m. a základ Abovskej pahorkatiny tvoria riečne a jazerné sedimenty z obdobia pliocénu, miestami prekryté sprašami z obdobia štvrtohôr. V súčasnosti je jej plocha tvorená prevažne obrábanou pôdou a trávnatými porastami.
Balâtre

Poloha

Obec má rozlohu 3,3 km². Najvyšší bod je položený 94 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 84 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Plessis-Grimoult

Poloha

Obec má rozlohu 16,15 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 356 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gillonnay

Poloha

Obec má rozlohu 14,29 km². Najvyšší bod je položený 633 m n. m. a najnižší bod 346 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 961 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cleveland (Ohio)

Cleveland je druhé najväčšie mesto štátu Ohio v USA. Má rozlohu 213,4 km² a žije tu 478-tisíc obyvateľov. Leží na južnom brehu Erijského jazera, približne 100 km západne od hraníc Pensylvánie.
V roku 1915 tu bola podpísaná Clevelandská dohoda. V meste existuje veľká komunita Slovákov, v roku 1970 tu žilo približne 48 000 tisíc.
Grammy Award

Vedúci víťazi

S 31 cenami Grammy na konte, je Sir Georg Solti interpretom s najväčším počtom cien Grammy. Medzi ženskými víťazkami je s 27 cenami Grammy na čele Alison Krauss. Írska skupina U2 je s 22 cenami Grammy držiteľom rekordu v počte cien Grammy medzi hudobnými skupinami.
Mieming

Partnerská obec

Limas, Francúzsko
Ruské prezidentské voľby 2012

Voľby prezidenta Ruskej federácie sa odohrali 4. marca 2012, bol v nich vyberaný nástupca Dmitrija Medvedeva. Oficiálne bolo zaregistrovaných 5 kandidátov - štyria ako predstavitelia zaregistrovaných politických strán a jeden ako nezávislý kandidát. Po prvý raz bol prezident Ruska volený na 6-ročné obdobie. Už v prvom kole zvíťazil Vladimir Putin so ziskom 63 percent hlasov. Prípadné druhé kolo volieb sa malo konať 25. marca 2012.
Narušenie volebných miestností v zahraničí nebolo zaregistrované. Podľa Ústrednej volebnej komisie Ruska bolo v samotnom Rusku zaznamenaných 2 492 narušení.

Kandidáti

Ruskými politickými stranami bolo navrhnutých päť kandidátov. Zámer kandidovať ohlásilo ďalších najmenej 12 osôb, len 10 z nich dodalo dokumenty potrebné na získanie statusu kandidáta. Neskôr bola väčšina kandidátov z rôznych dôvodov nezaregistrovaná a povolený bol k štyrom nominovaným politickými stranami iba jeden nezávislý - Michail Prochorov.

Obvinenia z podvodov

Medzinárodní pozorovatelia z OBSE posúdili proces hlasovania celkovo pozitívne, ale "proces bol ovplyvňovaný počas sčitovania hlasov, ktorí posúdili ako negatívny v takmer tretine volebných miestností, z dôvodu procesných nezrovnalostí." Hoci všetci kandidáti mali priestor v médiách, Putin mal jasne prominentné postavenie. Prísne podmienky na registráciu kandidátov takisto obmedzili "skutočný súboj". OBSE vyzvala na vyšetrenie manipulácií a povzbudila občanov, aby aktívne dohliadali na voľby v budúcnosti, aby tak zaručili dôveryhodnosť hlasovaní.
Soňa Mihoková

Soňa Mihoková (* 11. november 1971, Liptovský Mikuláš) je bývalá slovenská biatlonistka.
Reprezentovala Slovensko na štyroch zimných olympijských hrách: Lillehammer 1994, Nagano 1998, Salt Lake City 2002,  Turín 2006. Najvýraznejšie výsledky dosiahla v Nagane: 4. miesto na 7,5 km a 4. miesto v štafete na 4 x 7,5 km. V Salt Lake City dosiahla 5. miesto v štafete na 4 x 7,5 km.
Je viacnásobnou medailistkou z majstrovstiev Európy a Majsterka Európy 2000 v štafete. Je víťazkou pretekov svetového pohára v roku 1996.
Je vysoká 165 cm a váži 50 kg (údaj z roku 2006). Bola členkou Klubu biatlonu Osrblie, trénoval ju Juraj Sanitra.
Jozef Viliam Marschan

Životopis

V roku 1821 – 1824 študoval baníctvo a hutníctvo na Baníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 1837 – 1847 učiteľ kreslenia a banského meračstva na Baníckej a lesníckej akadémii, súčasne 1843 – 1847 suplujúci profesor a vedúci katedry deskriptívnej geometrie a staviteľstva, 1847 – 1848 hlavný strojmajster v Štiavnických baniach. Viedol pokusy s úpravou hutníckych trosiek, práce na stavbe parnej stupy s Wattovým rozvodom. Vykonával meračské práce, robil geologické mapovanie, neskôr robil pokusy so zavedením amalgamácie v Kremnici. Autor priekopníckej práce o výstavbe železníc, štúdií o ryžovaní riečneho zlata, knižných prác o vedeckých a technických objavoch. Roku 1848 člen zakladajúceho výboru Uhorskej geologickej spoločnosti.
Jeho potomkovia boli povýšení do šľachtického stavu v roku 1896.
Starhrad

Dejiny

Hrad postavili na ochranu starej cesty vedúcej Považím, neďaleko brodu, kde stará cesta prechádzala z pravého brehu na ľavý. Patril varínskemu panstvu a spočiatku sa volal Varín, spomína sa v roku 1267. Názov Starý hrad dostal až po postavení Strečna, ktoré prevzalo jeho pôvodnú funkciu. Prvýkrát sa tak spomína v roku 1384. Najstaršou časťou hradu bola útočištná veža, ktorá mohla vzniknúť ešte v 13. storočí. Hrad vtedy patril predkom Balassovcov, potom Matúšovi Čákovi a v roku 1323 zvolenskému županovi Dončovi. Neskôr sa dostal do kráľovských rúk. V 14. storočí, keď sídlil na hrade kráľovský kapitán s posádkou, postavili niektoré obytné a hospodárske budovy. Od roku 1443 patril väčšinou Pongrácovcom, okrem krátkych období, keď sa o hrad bojovalo, ako napríklad v rokoch 1529-1553 v zemepanskej vojne s Mikulášom Kostkom zo Sedlce. Pongrácovci tu bývali až do 16. storočia, keď si v Krasňanoch postavili pohodlný renesančný kaštieľ a nepohodlný hrad opustili. Do začiatku 18. storočia sídlili na hrade jeho strážcovia. Po ich odchode začal hrad postupne chátrať.
Počas SNP sa stal miestom bojov, keď ho 31. augusta 1944 obsadil nemecký prápor. V zrúcanine hradu mali pôvodne zaujať postavenie príslušníci 1. československej brigády M. R. Štefánika (P. A. Veličko), ktorí však pre svojvoľné konanie veliteľa tento rozkaz nikdy nesplnili. Nemci boli schopní z výšin okolo Starhradu ostreľovať pozície francúzskych partizánov, ktorí v dôsledku toho utrpeli značné straty a neskôr boli pod tlakom ďalších nemeckých jednotiek útočiacich dolinou Váhu, nútení ustúpiť.

Súčasný stav

Hrad svojím pôdorysom pretiahnutého tvaru sleduje charakter terénu. Na najvyššom bode stála veža podkovitého pôdorysu, na západ od nej stáli spočiatku budovy na neveľkom nádvorí. Až Pongrácovci hrad v druhej polovici 15. storočia doplnili neskorogotickým poschodovým palácom v priestore horného hradu. Na východ od veže v predhradí, vybudovali obydlie pre vojenskú posádku a hospodárske budovy, ktoré tvorili súčasť predsunutej obrany hradu. Predhradie uzatvárala šijová priekopa, nad ktorou bol pravdepodobne most.
Hrad si zachoval murivo a dispozíciu stredovekého hradu. Veža je dodnes zachovaná asi do výšky druhého poschodia. Na západ od nej sú viditeľné zvyšky paláca a ostatné poškodené múry sledujú terén skaly. V predhradí je viditeľná šijová priekopa a základy hospodárskych budov. V areáli sa miestami zachovali otvory pôvodných okien a vstupov. Na paláci je vidieť časť gotického arkiera. Zo zrúcaniny je unikátny pohľad na Domašínsky meander Váhu.

Prístup

Od železničnej stanice v Nezbudskej Lúčke popri trati a Váhu až do krátkej dolinky Hradské, odkiaľ vedie výstup na hradný vrch po turistickej značenej ceste. Turistický chodník pokračuje na vrcholy Krivánskej Fatry.