google/wiki40b huggingface dataset:
Port Metro Vancouver

Pred fúziou

Pred vznikom tejto organizácie boli v oblasti Metro Vancouver tri oddelené prístavné úrady: Port of Vancouver, ktorý bol najväčším prístavom v Kanade, Fraser River Port Authority a North Fraser Port Authority.
Aj keď boli tieto prístavy finančne sebestačné, federálna legislatíva upravujúca ich činnosť nebola veľmi efektívna. Keďže všetky tri prístavy boli samostatné právne subjekty, boli nútené súťažiť so sebou navzájom. V roku 2006 si toho všimli miestne médiá, pričom sa zistilo, že nedávno rozšírené doky Fraser Surrey Docks, ktoré prevádzkoval Fraser River Port Authority v North Delta, boli nevyužité po tom, čo sa ich hlavný prepravca CP Ships rozhodol presťahovať do zariadení patriacich Port of Vancouver, ktoré sa už blížili ku svojej plnej kapacite.
No ozvali sa aj hlasy proti prípadnej fúzii, ktoré sa obávali, že nový úrad nerozpozná potrebu zvláštnej starostlivosti o rieku Fraser. John Cummins, poslanec za obvod Richmond East - Delta označil fúziu za „výpredaj“ North Fraser River Authority medzinárodným námorným prepravcom.
V júni 2006 povolilo federálne ministerstvo dopravy týmto trom prístavným úradom vypracovanie štúdie o zlepšení efektivity vancouverských prístavov ich fúziou do jedného. Výsledná správa zdôraznila niekoľko výhod fúzie a 16. júna 2006 ministerstvo dopravy udelilo „Osvedčenie o zámere zlúčiť prístavné úrady“. 21. decembra 2007 kanadská vláda uverejnila osvedčenie o zlúčení, ktoré umožnilo trom prístavným úradom zlúčiť sa do jedného s účinnosťou od 1. januára 2008.

Po fúzii

Po fúzii sa prístavná správa dostala do sporu s mestom Mission nad plánom postaviť kontajnerový terminál v ekologicky citlivých mokradiach. Prístavné orgány pripustili, že takéto plány existovali už pred fúziou a aj to, že neboli vopred konzultované s dotknutými obyvateľmi.
Zástancovia jeho výstavby argumentujú tým, že nový terminál prispeje k zníženiu emisií a nákladnej dopravy v celom regióne a odľahčí dopravnej infraštruktúre, zatiaľ čo kritici sa domnievajú, že kamióny sa môžu radšej pohybovať cez mesto a pôsobiť dopravné a environmentálne problémy tam. Veľa obyvateľov sa tiež obáva, že kontajnerový terminál bude nevzhľadný.
Perpezac-le-Blanc

Poloha

Obec má rozlohu 19,42 km². Najvyšší bod je položený 363 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 461 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marína Čeretková-Gállová

Životopis

V roku 1957 absolvovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Po promócii nastúpila do literárno-dramatickej redakcie v Česko-slovenskom rozhlase. Pre jej zásadné občianske postoje dostala k 31. decembru 1970 výpoveď. V dôsledku toho pracovala v rokoch 1971 – 1978 ako kultúrno-propagačná referentka v Odevných závodoch v Košiciach, neskôr po zmene bydliska ako kultúrna referentka na Strednej priemyselnej škole potravinárskej v Nitre. Žila v Nitre.

Tvorba

Debutovala v roku 1962 zbierkou noviel Koniec líšky. Vyjadruje v nej citový život žien, pretkané erotickými motívmi. V jej ďalších dielach sa opakujú rovnaké motívy – nešťastná láska, odcudzenie medzi mužom a ženou, medzi deťmi a rodičmi. Okrem prózy napísala aj viac ako desať rozhlasových hier.
Boleslav III.

Boleslav III. zv. Ryšavý (*?, † 1037) bolo české knieža (od februára 999 do r. 1002 a krátko v r. 1003) z rodu Přemyslovcov, syn kniežaťa Boleslava II. a kňažnej Emmy (* pred 950, † okolo 1005/1006). 
Už pred jeho nástupom na kniežací stolec sa rozsiahla ríša, vytvorená jeho starým otcom Boleslavom I., prakticky rozpadla. Českému kniežatstvu zostala najskôr iba Morava. Tieto závažné skutočnosti boli vzápätí nasledované i otrasmi vo vnútri štátu. S obdobím panovania Boleslava III. je spojená prvá vážna kríza českého štátu. Prispelo k nej i spojenectvo rímskeho cisára Otta III. a poľského kráľa Boleslava I. Chrabrého. Problematická situácia nastala po nastúpení kniežaťa na trón. Kniežaťom sa stal v zrelom veku, ale bez mužského potomka. Jeho dcéra bola vydatá za príslušníka vládychtivého rodu Vršovcov, ktorí tak mali na dosah kniežací stolec. 
Vážnymi konkurentami na trón boli i Boleslavovi mladší bratia, Jaromír a Oldřich. Obaja, tušiaci nebezpečenstvo, utiekli z krajiny. Po náhlej smrti cisára Otta III. v r. 1002 využil Boleslav Chrabrý rozvrat, ktorý spôsobila bezohľadná politika Boleslava III., a obsadil Čechy. Na trón bol povolaný knieža Vladivoj, vzdialený príbuzný Přemyslovcov. Vladivoj bol vladárom absolútne neschopným. Zomrel v nasledujúcom roku.
Boleslav III. utiekol do východofranskej ríše k markgrófovi Henrichovi Schweinfurtskému, ktorý ho však dal uväzniť. Neskôr sa dostal na dvor Boleslava Chrabrého. Ten využil novovzniknutú situáciu a opätovne dosadil vo februári 1003 Boleslava III. na kniežací stolec. Už 9. februára 1003 vydal Boleslav pokyn na vyvraždenie Vršovcov. Po dvoch mesiacoch ho musel Boleslav Chrabrý zosadiť z trónu, dal ho oslepiť, čím ho navždy odstránil ako možného vládcu a sám sa až do r. 1004 ujal vlády. Nasledovalo Boleslavovo uväznenie, z ktorého ho po viac než tridsiatich rokoch vyslobodila smrť. 
Meno jeho manželky nie je známe, rovnako ako meno jeho dcéry, vydatej údajne za neznámeho príslušníka rodu Vršovcov.
Chaumontel

Poloha

Obec má rozlohu 4,23 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Velký Ořechov

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1141.
Chaireas zo Sikyónu

Chaireas (starogr. Χαιρέας – Chaireas) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v boxe dorastencov.
Chaireas, syn Chairémóna zo Sikyónu, bol na hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe dorastencov. Dátum týchto hier je neznámy, dá sa len vymedziť približne do rokov 400 až 352 pred Kr.. Box dorastencov sa stal olympijskou disciplínou na 41. hrách v roku 616 pred Kr. V starovekom Grécku mal box (pygmé) voľnejšie pravidlá ako dnešný. Pravidlá antického boxu totiž dovoľovali všetko okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány. Boxer mal päste ovinuté remencami a zápasil vo vyhradenom priestore. Boj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného zo súperov víťazstvom.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu zaznamenal, že v posvätnom okrsku olympijskej Altidy videl sochu Chairea. Pausanias o tom uvádza:„Pri sikyónskom Chaireovi, chlapčenskom pästnom zápasníkovi, je nápis, že zvíťazil mladý, a že bol synom Chairémóna, taktiež je zapísaný ten, kto to dielo zhotovil, totiž Asterión, syn Aischylov."
Piedicorte-di-Gaggio

Poloha

Obec má rozlohu 27,25 km². Najvyšší bod je položený 1 192 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 109 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kráľovianky

Dejiny

Kráľovianky sú starou zemianskou osadou. V dokumentoch sa uvádzajú ako Nobilis de Királyfia čiže Zemianske Kráľovianky. Osada mala aj pečať a erb. V erbe je zobrazený lev držiaci meč pravou, kosák ľavou labou. Na hornej časti štítu je zobrazená koruna sv. Štefana.
V obci mal sídlo rod Jesnákovcov, z ktorého pochádzal aj nitriansky župan Ján Jesenák narodený v Bratislave roku 1800. V strede obce sa nachádza renesančná kúria postavená v roku 1610. Medzi jej majiteľmi boli gróf György Apponyi (narodený v Bratislave 1808), ktorý ju predal rytierovi R. Wiener-Welten, ktorý už mal majetky v Tomášove.
Régina

Polohopis

Régina má rozlohu 12 130 km².

Obyvateľstvo

Régina má 842 obyvateľov (2009).
Certina

Dejiny

Adolf a Albrecht Kurthovci otvorili v roku 1888 v meste Grenchen vo Švajčiarsku továreň a začali vyrábať strojčeky a diely pre hodinársky priemysel. Prvé kompletné hodinky so značkou Grana boli vyrobené v roku 1906. Boli to dámske náramkové hodinky, pretože muži stále nosili vreckové hodinky. V roku 1938 sa zrodila nová značka, Certina. Meno je prebraté z latinského „certus“ znamenajúceho „istý, spoľahlivý“. V tomto období mala už Certina 250 zamestnancov. Svoj prvý automatický strojček s označením KF 360 začala vyrábať v roku 1947. V roku 1955 pracuje v továrni a kanceláriách už 500 zamestnancov a vyrába sa 1000 hodiniek denne.
V roku 1959 bol uvedený úspešný DS koncept („Double Security“ – v preklade dvojitá bezpečnosť) pre hodinky Certina.
Do roku 1972 Certina zamestnávala 900 ľudí a vyrábala 600 tisíc hodiniek ročne. Vyrábala 375 000 komponentov do hodiniek denne a používala na to 53 000 rubínov.
Firma sa umiestnila na prvom mieste v „medzinárodnej diamantovej cene“ a v „zlatej ruži“.
Po 20 rokoch výroby dosiahli DS hodinky v roku 1979 milión predaných kusov.
1983 – Certina sa stala súčasťou skupiny SHM (SWATCH) – najväčšieho výrobcu hodiniek na svete.

DS koncept

Koncept dvojitej ochrany uvidela Certina v roku 1959. Znamenal pre hodinky niekoľko násobne väčšiu odolnosť ako bolo bežné. Princíp je v špeciálne uložený strojček vo vnútri posilneného obalu. Vďaka tomu vydržali hodinky náraz zo 6 metrov oproti 1,8 – 2,2 metra automatických hodiniek tej doby. Vode odolnosť sa zvýšila na 20 atmosfér.
Certina DS hodinky mali napríklad švajčiarski horolezci v roku 1960 pri výstupe na Dhaulagiri (8 222 m n. m.), kde vydržali zmeny tlaku.
Pri výrobe hodiniek Certina sa používajú kvalitné materiály: 316L oceľ, titán, PVD. Ďalej diamanty a zafírové sklíčka odolné voči poškriabaniu. Hodinky poháňajú švajčiarske strojčeky ETA a automatické strojčeky.

Sponzoring a partnerstvá

Certina v skorších rokoch sponzorovala rôzne expedície, ako výstup na Himaláje, prechod Atlantikom a iné experimenty, aby ukázala odolnosť svojich DS hodiniek. Neskôr sa Certina orientuje na sponzorovanie motorových športov. Sú to hlavne preteky motocyklov a formulí.
Medzi ambasádorov Certiny patrili: Roger de Coster, 5-násobný motokrosový šampión, Muhammad Ali – boxer, Alex Crivillé, Seth Gibernau, Thomas Luthi – motocykloví pretekári, Colin McRae – bývalý pretekár WRC.
V súčasnosti je Certina oficiálnym partnerom BMW Sauber F1 tímu s ambasádormi Robertom Kubicom a Timom Glockom.

Dôležité hodinkové rady

V roku 1936 Certina ako prvá firma na svete vyrobila mechanické digitálne hodinky. Boli poháňané pružinou a otáčajúce sa kruhy s napísanými číslami ukazovali čas namiesto ručičiek.
1959 – DS koncept

1961 – Blue Ribbon

1971 – Biostar – prvé hodinky, ktoré ukazujú denný ľudský biorytmus

1955 – DC Cascadeur – firma začína silnú asociáciu s motorovými športmi

2000 – DS Spel

2005 – DS Podium
Ivors

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pilisvörösvársky obvod

Pilisvörösvársky obvod (maď. Pilisvörösvári kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Pilisvörösvár.
Izrael Schwarcz

Životopis

Lekár - otolaryngológ v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačený SNP bol zaistený v Banskej Bystrici (2. novembra 1944), väznený a popravený v Banskej Bystrici-Kremničke.
Sainte-Scolasse-sur-Sarthe

Poloha

Obec má rozlohu 13,88 km². Najvyšší bod je položený 221 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 567 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heinrich Roth (pedagóg)

Heinrich Roth, (* 1. marec 1906, Gerstetten (Württemberg) – † 7. júl 1983, Göttingen) bol nemecký pedagóg a psychológ, profesor pedagogiky na Nemeckom ústave pre medzinárodný pedagogický výskum (OD R. 1956). Od roku 1961 do roku 1971 pôsobil na göttingenskej univerzite.
Požadoval a inicioval realistický obrat v pedagogike na základe rozvoja empirického výskumu v interakcii s filozofiou výchovy a historicko-hermeneutickou reflexiou.
Základom Rothovej pedagogickej antropológie je psychologický model konania: výchova má rozvíjať konanie človeka od slobodne realizovaného (voľne vedeného) pohybu cez veciznalé konania ku kriticko-kreatívnemu sociálnemu správaniu a morálnym rozhodnutiam. Škola ma ako optimálna organizácia učebných procesov postupovať od učenia zameraného na recepciu faktov ku kritickému, samostatnému a inovatívnemu učeniu.
Leo Africanus

Životopis

Narodil sa po roku 1486 v Granade, jeho otcom bol pravdepodobne Muhammad ibn Ahmad al-Wazzan.
Po dobytí maurskej Granady na prelome rokov 1491 a 1492 španielskymi kráľovskými vojskami jeho rodina ušla do mesta Fez v Maroku. Tu sa vzdelával na miestnej univerzite a získal právnické vzdelanie. Okolo roku 1507 vstúpil do diplomatických služieb na dvore marockého sultána z Fezu Muhammada II. a podnikol početné cesty po krajinách Blízkeho východu a Strednej Ázie (podľa vlastných zápisov sa dostal až do Arménska). V rokoch 1512 – 1514 podnikol niekoľko výprav do mesta Timbuktu nad riekou Niger. Dostal sa aj do Egypta a ďalej na juh k Čadskému jazeru.
V roku 1518 ho počas návratu z diplomatickej cesty do Istanbulu zajali sicílski piráti a predali ho ako otroka na pápežský dvor v Ríme. Vtedajší pápež Lev X. zistil, že mladý arabský otrok je veľmi vzdelaný, a tak mu udelil osobnú slobodu pod podmienkou, že ostane na jeho dvore. Al-Hassan ostal v Ríme a rýchlo sa naučil po taliansky a latinsky. V roku 1520 bol pápežom v bazilike sv. Petra pokrstený. Pápež mu udelil vlastné meno Ján (taliansky Giovanni, latinsky Johannes) i pápežské meno Lev (taliansky Leone, latinsky Leo), takže al-Hassan po roku 1520 vystupuje v prameňoch ako Johannes Leo, prípadne Giovanne Leone (niekedy s prívlastkom de Medicis). Oveľa častejšie ho však nazývali Leo Africanus.
Jeho osudy po roku 1527 sú neisté. Je možné, že opustil Rím už pred jeho dobytím španielskym kráľom a nemeckým cisárom Karolom V. v roku 1527, alebo až v roku 1529. Je ale isté, že v Ríme učil niekoľko študentov arabský jazyk a písal diela o medicíne a významných arabsko-židovských učencoch. V roku 1526 nadiktoval pisárovi v taliančine cestopisné dielo, ktoré obsahovalo opis severoafrických krajín Maroka, Alžírska, Tuniska a Egypta, ako aj niektorých západoafrických zlatonosných oblastí v povodí rieky Niger (dnešné štáty Mali a Niger). Kniha bola v roku 1550 vydaná Giovannim Battistom Ramusiom v jeho edícii Delle navigationi e viaggi pod názvom Descrittione dell'Africa (Opis Afriky). Ihneď po vydaní sa kniha stala veľmi populárnou a často bola prekladaná do iných európskych jazykov, napríklad v roku 1556 do latinčiny a francúzštiny. Išlo v podstate o prvý publikovaný opis severoafrických a stredoafrických oblastí v Európe, preto bolo toto dielo po dlhé obdobie zdrojom základných geografických, ale aj botanických a zoologických poznatkov o severnej a strednej Afrike.
Leo Africanus v roku 1529 získal povolenie na návrat do Afriky a usídlil sa v meste Tunis. Zdá sa, že sa tu opäť vrátil k islamu.
Zomrel tu pravdepodobne v roku 1554.
Saint-Yrieix-le-Déjalat

Poloha

Obec má rozlohu 40,33 km². Najvyšší bod je položený 876 m n. m. a najnižší bod 534 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 398 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čečehov

Polohopis

Obec Čečehov leží v severnej časti Východoslovenskej nížiny na východnom nánosovom vale Laborca v nadmorskej výške okolo 106 m.

Dejiny

Obec založili usadlíci okolo roku 1400. Prvý písomný doklad o nej pochádza z roku 1410. Zemepánmi dediny boli šľachtici z Michaloviec. V roku 1427 v Čečehove hospodárilo asi 12 poddanských domácností. následný rozvoj spôsobil, 
že v roku 1599 bolo v sídlisku 28 poddanských domov. Neskôr došlo
k poklesu počtu obyvateľov a domov, takže v roku 1715 a 1720 hospodárilo postupe 4, respektíve 5 poddanských domácností. V roku 1828 bolo v obci 68 domov a 584 obyvateľov.

Pamiatky

Z pamätihodností treba spomenúť kostol Panny Márie ružencovej a sochu Krista Pána.

Šport

V obci pôsobí Telovýchovná jednota a zväz zdravotne postihnutých.

Hospodárstvo a infraštruktúra

Poľnohospodársku pôdu obhospodaruje súkromná firma so sídlom v Čečehove, pestuje sa tu pšenica, kukurica, jačmeň a iné. 
V obci je vybudovaná infraštruktúra. Je tu pošta a predajňa potravín.

Doprava

Dopravu zabezpečujú autobusy SAD.

Významné osobnosti

Známymi osobnosťami obce sú herec Andrej Rimko a básnik PhDr. Juraj Pado.
Pompierre

Poloha

Obec má rozlohu 12,42 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 303 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 243 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kakapo

Vzhľad

Má výstredný vzhľad. Vyvinul sa na odľahlých ostrovoch bez prítomnosti dravcov. Keď sa časti južného prakontinentu Gondwana pred asi 90 miliónmi rokov začali pohybovať smerom od seba a Nový Zéland sa dostal do svojej dnešnej polohy, bol dosiahnuteľný už len vzduchom-teda pre vtáky, nie však pre štvornohé šelmy. A tak sa kakapovia vzdali energicky náročného lietania. Vystačí si so schopnosťou šplhať. Perie majú žlto-zeleno-čierne. Je to nočný vták, ktorého nie je ľahké spozorovať. Je ale možné ho vystopovať pomocou cestičiek (a zvyškov potravy), ktoré si pri opakovanom pohybe na zemi vytvára a ktoré sa podobajú cestičkám malých cicavcov. Živý sa iba rastlinnou potravou.
Je dlhý 63 cm s rozpätím krídel 1,2 m.

Spôsob života

Žije samotársky. Pári sa iba v období keď je dostatok potravy. Samec a samica sa podobajú. Samec je ale väčší a ťažší. Hniezdi v norách alebo skalných puklinách. Kladie 2 až 4 vajcia. Dĺžka života je 60 rokov (iný zdroj uvádza bežne 20 rokov, niektoré jedince 30 až 40 rokov).

Ohrozenie a ochrana druhu

Kedysi obývalo Nový Zéland tisíce kakapov sovovitých. Keď prišli Maorovia so psami a 800 rokov po nich belosi priviezli ďalšie šelmy, začal sa počet kakapov rýchlo znižovať. V roku 1976 ostali iba 18 žijúcich samcov. Žijúce vtáky sa premiestnili na ostrovy bez predátorov a dohľadom ochranárov. Vypátralo sa posledných 51 jedincov na ostrove Stewart Island. V roku 2005 už existovalo 85 jedincov, najviac za posledných 25 rokov. Dnes sa kakapovia chovajú na ostrove Codfish Island; ich počet v marci 2009 prekročil sto jedincov (2019 = 116 jedincov).
Ranná show (televízia)

Ranná show alebo ranná šou (z angl. morning show) je typ televíznej relácie, ktorá sa vysiela v priamom prenose v ranných hodinách, spravidla medzi 06:00 a 08:00 (zriedkavo už od 04:00 a až do 10:00). Ranná show má charakter infortainmentu, tzn. kombinuje spravodajstvo a publicistiku so zábavnými prvkami a teda popri tzv. hard news (správy z politiky a svetového diania, finančné a trhové správy, správy zo športu, predpoveď počasia, príp. aj správy o aktuálnej dopravnej situácii, ako aj s týmito oblasťami súvisiace rozhovory a komentáre) s tzv. soft news (napr. správy, reportáže, rozhovory a pod. týkajúce sa umenia a kultúry, životného štýlu, voľnočasových aktivít, cestovania, varenia a pod.). Relácia má široké cieľové publikum.
Za prvú rannú show na svete možno pokladať Three To Get Ready, ktorá bola vysielaná na lokálnej televíznej stanici WPTZ (dnes KYW-TV) v Philadelphii v Pensylvánii v rokoch 1950 až 1952. Show pripravoval komik Ernie Kovacs a mala charakter prevažne zábavnej relácie kombinovanej so spravodajstvom. Najstaršou nepretržite vysielanou rannou show je Today, ktorá bola prvýkrát uvedená 14. januára 1952 na americkej televíznej stanici NBC. Na jej realizácii sa pričinil najmä vtedajší viceprezident televízie Sylvester Weaver, ktorý od 30. rokov 20. storočia pôsobil v rozhlase a svoje rozsiahle skúsenosti z tohto média uplatnil po príchode na pôdu televízie v roku 1949.
Jozef Baláži

Športová kariéra: 1932-1954

Všestranne disponovaný športovec – študent a neskôr doktor práv dosiahol viacero čiastkových úspechov v šprintérskych disciplínach, stolnom tenise a v basketbale. Dominantným športom na celý život sa stal futbal. Hral za bratislavské kluby ŠK Mestské závody, 1. ČsŠK Bratislava, P.T.E. Bratislava, ŠK VAS Bratislava, OAP Bratislava, ŠK Bratislava a NV Bratislava. V československej lige vybojoval v rokoch 1949-1951 tri majstrovské tituly so Slovanom Bratislava, vtedy pod názvom Sokol Národné výbory Bratislava. Získal i jeden titul v lige Slovenského štátu OAP Bratislava (Oddiel armádnych pretekárov), v roku 1943. Reprezentácia ČSR: za A-mužstvo hral v troch zápasoch (1947), za reprezentačné B-mužstvo nastúpil v siedmich zápasoch. A-mužstvo Slovenského štátu reprezentoval v dvoch zápasoch (1943). V roku 1937 nastúpil v jednom zápase ako jediný Slovák za ČSR dorasteneckú reprezentáciu v Budapešti. V lige odohral Jozef Baláži 217 zápasov, dal 72 gólov. Za celú bohatú futbalovú kariéru bol vylúčený len jedenkrát.
Futbalovú prezývku „Balšan“ JUDr. J. Balážimu „ušil“ tréner Leopold Šťastný, pretože pohybmi pripomínal vtedajšieho čs. rekordéra v chôdzi.
JUDr. Jozef Baláži bol mimoriadne nadaný športovec, ktorý takmer denne bojoval na troch športoviskách.

Trénerská kariéra: 1955-1995

Po ukončení aktívnej športovej činnosti pokračoval 40 rokov ako úspešný tréner futbalu. Trénoval Slovan Bratislava „A“, dorast „A“ a žiakov, Slovan Viedeň a v Rapide Bratislava žiakov. S dorastom „A“ Slovana vybojoval titul majstra ČSSR v roku 1961. Hráči, ktorých trénoval s hrdosťou spomínajú na odborné a ľudské kvality JUDr. J. Balážiho.
Za úspešnú reprezentáciu bol ocenený titulom majster športu. Za dlhoročnú príkladnú hráčsku činnosť mu v roku 1997 udelil Slovenský futbalový zväz Cenu fair play MUDr. Ivana Chodáka.
Momères

Poloha

Obec má rozlohu 2,34 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 361 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 665 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bažant pestrý

Opis

Zvyčajne žije v pároch. Samec sa v prvom roku života vyfarbuje na modro, hlavu má ako väčšina iných bažantov červenú. Samica je nenápadne zafarbená, znáša 4–7 vajec, inkubácia trvá 22 dní. Výška: 20 - 26 cm, dĺžka tela: 58 – 65 cm, hmotnosť: 1050 - 1115 g.

Vo voľnej prírode

Bažant pestrý bol prvýkrát opísaný v roku 1896 a zostal prakticky neznámy až do dvadsiatych rokov minulého storočia. Hoci bol v minulosti opísaný ako lokálne bežný druh, zaznamenal sa len z niekoľkých lokalít Vietnamu. V rokoch 1930 až 1996 sa predpokladá, že tento druh je vyhynutý, ale prieskumy koncom 90. rokov naznačili, že tento druh prežil na viacerých miestach v provinciách Quang Tri a Quang Binh. Od roku 2000 však neexistujú žiadne potvrdené záznamy o druhu.
Posledný známy jedinec tohto druhu bol v prírode odchytený v roku 1997 a umiestnený do Zoo Hanoj.

Bažant pestrý na Slovensku

Zoo Bojnice sa zapojila do chovu tohto bažanta v roku 1997, ale prvý umelý odchov jednej samice sa podaril až v roku 1999, prvý prirodzený odchov troch mláďat v roku 2013, potom v roku 2014 s troma a v roku 2015 s dvoma mláďatami. Prirodzené odchovy tzv. pod matkou prebiehajú obtiažne.
V máji 2015 sa jedna z odchovaných samíc dostala do zásielky štyroch vtákov tohto druhu pre projekt návratu do ich pôvodnej domoviny – Vietnamu.

Záchrana

V roku 2015 zrealizovala Zoo Praha transport štyroch jedincov bažantov pestrých do Zoo Hanoj, kde žijú potomkovia posledného jedinca známeho z voľnej prírody. Jeden samec a tri samice boli prevezené do Vietnamu, aby utvorili páry práve s týmito cennými potomkami. Tým by mala vzniknúť geneticky čistá línia, vďaka ktorej by sa mohli niektoré jedinci vrátiť do voľnej prírody.
Akcia prebehla v spolupráci s medzinárodnými asociáciami a európskymi zoologickými záhradami, konkrétne v kooperácii s World Pheasant Association (WPA), European Conservation Breeding Group (ECBG), Európskou asociáciou zoologických záhrad a akvárií (EAZA), Zoo Hanoj, Zoo Bojnice, Zoo Londýn, Fasanerie Erfurt, Zoo Plzeň a vtačím parkom vo Walsrode.