google/wiki40b huggingface dataset:
Cahus

Poloha

Obec má rozlohu 10,01 km². Najvyšší bod je položený 505 m n. m. a najnižší bod 139 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 188 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenský zväz tanečného športu

História

Slovenský zväz tanečného športu bol založený 31. októbra 1990 pod názvom Slovenský zväz spoločenského tanca ako nezisková organizácia. Do tej doby súťaže riadili a koordinovali sekcie spoločenského tanca, poradné zbory pri Krajských osvetových strediskách v dohode s komisiami Záujmovej umeleckej činnosti. Funkciu súťažného ústredia na Slovensku malo tanečné oddelenie Osvetového ústavu a poradný zbor pre spoločenský tanec pri Osvetovom ústave, neskôr Národnom osvetovom centre.
V roku 1992 tento zväz premenovali na Slovenský tanečný zväz a terajší názov Slovenský zväz tanečného športu dostal v marci roku 1994.
Dom kultúry Zrkadlový háj

Dom kultúry Zrkadlový háj sa nachádza na Rovniankovej 3 v Petržalke, Bratislave. Slúži na rôzne kultúrne podujatia, ako divadelné predstavenia a hudobné koncerty. Od začiatku 90.rokov až do dokončenia neďalekého kostola Svätej rodiny v roku 2003 sa v ňom každú nedeľu konali rímskokatolícke bohoslužby.

Smrteľný úraz Karola Ježíka

V noci 7. decembra 1998 tu počas oslavy narodenín Pavla Hammela na toalete odpadol spoluzakladateľ a prvý šéfredaktor denníka SME Karol Ježík a vážne si poranil hlavu. 14. decembra na následky zranení zomrel.
Růžový vrch

Ochrana

Predmetom ochrany sú prirodzené rastlinné spoločenstvá na prudkých, skalnatých zrázoch nad riekou Dyje s vysokou biologickou a estetickou hodnotou.
Raon-lès-Leau

Poloha

Obec má rozlohu 1,31 km². Najvyšší bod je položený 550 m n. m. a najnižší bod 411 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 40 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Superheterodyn

Superheterodyn (skrátene superhet, z angl. superheterodyne receiver) alebo prijímač s nepriamym zosilnením je typ prijímača (rozhlasového, televízneho a pod.), ktorý umožňuje príjem signálu na viacerých frekvenciách.
Prijímaný signál sa v superhete zmiešava so signálom pomocného oscilátora, ladeného súbežne so vstupnými obvodmi tak, aby výsledným produktom (zvyčajne je to rozdiel frekvencie oscilátora a prijímaného signálu) bol konštantný kmitočet, nazývaný medzifrekvencia. Tento signál sa následne zosilňuje v tzv. medzifrekvenčnom zosilňovači a následne demoduluje a ďalej spracúva.
Princíp superheterodynu umožnil získať vysokú citlivosť pri výbornej selektivite, preto postupne nahradil jednoduchšie prijímače s priamym zosilnením (typicky spätnoväzobné audióny). Pomerne zložitý prístup umožnil, aby sa jedinými ladenými okruhmi prijímača stali len dva – vstupný a oscilátorový (u niektorých prijímačov aj tretí predzosilňovací), zvyšné medzifrekvenčné obvody sú naladené natrvalo. Získala sa tým výborná selektivita – možnosť dostatočne oddeliť signály blízkych vysielačov od seba, aj dobrá citlivosť – počet zosilňovacích stupňov je vyšší. Súbežné ladenie viacerých obvodov totiž spôsobuje nepresnosti (nerovnaký priebeh zmeny kapacít a indukčností ladených obvodov). Spočiatku boli prijímače osadené elektrónkami, neskôr tranzistormi ale princíp zostal rovnaký.

História

Ako vynálezca superhetu sa zvyčajne uvádza Edwin Armstrong, major americkej armády vo Francúzsku, ktorý princíp využil v roku 1918 počas prvej svetovej vojny pri prekonávaní obmedzení raných vákuových triód. Princíp síce už pred ním teoreticky popísal kanadský vynálezca v oblasti rádiotelegrafie Reginald Fessenden v roku 1905, potrebné aktívne prvky (vákuové triódy) pre konštrukciu preladiteľných lokálnych oscilátorov však v tom čase ešte neboli k dispozícii, zapojenie sa preto neujalo.
Ostrava

Dejiny

Pôvodne malá osada vznikla nad riekou Ostrá (dnes Ostravice), ktorá jej dala meno a dodnes ju delí na dve základné časti, Moravskú a Sliezsku Ostravu. Poloha na zemskej hranici v mieste, kadiaľ prechádzala Jantárová cesta, viedla v stredoveku k rozvoju mesta; po tridsaťročnej vojne však význam Ostravy poklesol. V roku 1763 bolo v sliezskej časti Ostravy objavené bohaté ložisko kvalitného čierneho uhlia, čo predznamenalo výraznú premenu mesta. V roku 1828 založil majiteľ panstva, olomoucký arcibiskup Rudolf Jan, tzv. Rudolfové huty. Neskôr tieto huty prešli do majetku rodiny Rothschildovcov a získali názov Vítkovice. Stali sa jadrom rozsiahleho priemyselného rozmachu mesta, ktorého odrazom bola aj (v druhej pol 20. storočia) prezývka mesta: oceľové srdce republiky.
Po rozsiahlom útlme hutníckeho a chemického priemyslu v kombinácii so zatváraním baní (na území mesta sa od 30. júna 1994 neťaží) a rozsiahlymi investíciami do nápravy škôd na životnom prostredí sa Ostrava výrazne prečistila. Rozvíja sa najmä strojárska výroba. Ostrava sa stáva východiskovým bodom pre turistické regióny Jeseníkov a Beskydy. Vedľa stovky hektárov rekultivovaných plôch má mesto celý rad pôvodných prírodných lokalít, z ktorých je celá rada udržiavaných ako chránené územie. Jedná sa napríklad o oblasti Polanský les a Polanská niva, ktoré sú súčasťou chránenej krajinnej oblasti Poodří. K prírodným raritám na území mesta patria tiež bludné balvany zo švédskej žuly (pôvodom zo Škandinávie) a unikátom je halda Ema.

Turistické atrakcie

Ostrava nepatrí medzi najnavštevovanejšie české mestá. Pravdepodobne najznámejšou atrakciou je najväčšie banské múzeum v Česku, Hornické muzeum, kde je možné vidieť komplexnú expozíciu banskej techniky, ktorá sa používala na ťažbu uhlia.
Ďalšou atrakciou je Stodolní ulice. Je to ulica a komplex okolitých uličiek s vysokou koncentráciou barov, klubov a iných podnikov, ktoré umožňujú nočný život v meste a po celý rok lákajú tisíce turistov. V súčasnosti sa tam nachádza okolo 60 podnikov a nočných barov. Každoročne sa v meste usporadúva niekoľko veľkých akcií, z ktorých najznámejší je letný hudobný festival Colours of Ostrava.
Vyhliadková veža na mestskej radnici vo výške 85 metrov ponúka návštevníkom panoramatický pohľad na celé mesto a okolité hory.

Priemysel a baníctvo

V meste je jeden z najväčších českých priemyselných koncernov Vítkovické železiarne. Sústreďuje sa tu metalurgia a strojná výroba. Podnik bol založený v roku 1828 a v súčasnosti prebieha jeho veľká transformácia. Najstaršia časť koncernu, Dolní oblast, bola zatvorená. Nová huť, ktorá bola založená v roku 1951 a teraz patrí medzinárodnému koncernu ArcelorMittal, je ďalším dôležitým metalurgickým komplexom.
Napriek tomu, že to väčšina ľudí nevie, Ostrava už nie je banské mesto. Všetky bane boli zatvorené krátko po Nežnej revolúcii.

Šport

V Ostrave je druhá najväčšia hokejová hala v Česku, ČEZ Aréna, kde sa konali Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2004, Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2015 a Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2017.
Povrchová úprava kovov

Povrchová úprava kovov je súhrn technologických procesov ktorými sa mení povrch kovovej súčiastky tak, aby sa upravili je povrchovo - mechanické vlastnosti (oteruvzdornosť, odolnosť voči erózii) , odolnosť voči prostrediu (korozivzdornosť) alebo dizajn (vzhľadové vlastnosti). Technológie zahŕňajú široké spektrum úprav povrchu - tepelné, chemické, mechanické, nanášanie prídavných vrstiev - termicky, mechanicky, chemicky, elektrochemicky, striekaním náterov a pod.
Vhodnou úpravou povrchu výrobku sa môže výrazne predĺžiť jeho životnosť.

Nátery farieb a lakov

Tento spôsob úpravy povrchu je najjednoduchší, zabezpečuje dostatočnú ochranu povrchu a zároveň zlepšuje estetický vzhľad výrobku. Na nátery používame širokú škálu dostupných syntetických, nitrocelulózových, olejových a iných druhov náterov, ktoré nanášame štetcom, striekaním alebo máčaním.

Smaltovanie

Smaltovanie je nanášanie tenkej vrstvičky sklovitého povlaku (zmes skla a farbiva) – smaltu na povrch kovového výrobku (drezy, vane, práčky, kuchynské riady). Modernejší spôsob smaltovania je elektroforéza. Zmes sa nanáša v elektrostatickom prostredí tak, že jej čiastočky sú priťahované v rovnomernej vrstve po celom povrchu výrobku, ktorý má opačný náboj.

Povlaky asfaltu, dechtu a kaučuku

Asfalt a decht sa nanášajú v roztavenej forme. Povlak sa nanáša vo viacerých vrstvách a prekladá sa tkaninou, papierom, alebo drôteným pletivom. Tieto povlaky predstavujú lacnú ochranu povrchu. Kaučuk sa nanáša ponáraním, alebo striekaním roztoku so sírou v rozpúšťadle. Po nanesení sa rozpúšťadlo odparí a povrch sa vulkanizuje.

Povlaky plastickými hmotami

Veľmi moderná a progresívna je dnes metóda povrchovej úpravy kovov nanášaním povlakov z plastov. Na kovové výrobky sa nanesie fólia z plastu (lepením, práškovaním, máčaním). Takáto úprava spĺňa veľmi vysoké nároky na ochranu kovov najvyššie estetické a hygienické kritériá.
Marigné-Laillé

Poloha

Obec má rozlohu 32,73 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 520 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rudná magistrála

Rudná magistrála je turistická magistrála na strednom Slovensku, tvorená značenými turistickými trasami 0707, 0804 a 0913. Spája Zlaté Moravce, Banskú Štiavnicu a Detvu s vrchom Stolica. Magistrála je značená červeným turistickým značením a vedie Pohronským Inovcom, Štiavnickými vrchmi, Javorianskou hornatinou, Poľanou, Veporskými a Stolickými vrchmi.
Veronika Žilková

Životopis

Je dcérou hudobníka a hudobného pedagóga profesora Václava Žilku. Už od detstva bola členkou súboru Chorea Bohemica, po absolutóriu DAMU pôsobila v rôznych divadlách. Televíznym divákom je známa zo svojho účinkovania v televíznych seriáloch, ďalej tiež zo satiricko-humoristickej relácie TV Nova Tele Tele, kde vystupovala spoločne s Richardom Genzerom, Michalom Suchánkom a Josefom Cardom. V roku 2008 sa vydala za Martina Stropnického, herca a režiséra Vinohradského divadla.
Henry Hudson

Životopis

Presné miesto narodenia, ani jeho mladosti nie je známe. Predpokladá sa však, že sa narodil v Londýne a už v mladosti sa začal plaviť na lodiach. Miesto a čas smrti možno tiež len približne odhadnúť, podľa roku a miesta, kde bol vysadený na čln vzbúrenou posádkou svojej lode.
V roku 1607 bol vyslaný anglickou Moskovskou obchodnou spoločnosťou na výpravu severným smerom, aby sa pokúsil objaviť severnú morskú cestu do Ázie. Pri tejto ceste sa pravdepodobne dostal len 1 000 km od severného pólu a objavil aj ostrov Jan Mayen.
V roku 1609 sa vydal na ďalšiu výpravu v službách holandskej Východoindickej spoločnosti. Opäť sa pokúsil plávať pozdĺž severného pobrežia Ruska, ale zastavil ho ľad. Preto preplával Atlantik a pokúsil sa nájsť cestu okolo severnej Ameriky. Pretože ani táto cesta sa nevidela priechodná, zabočil k juhu a pri dnešnej rieke Hudson založil základy Nového Amsterdamu.
V roku 1610 vyplával na ďalšiu výpravu, tentoraz pod anglickou vlajkou. Pokúsil sa opäť hľadať cestu okolo severnej Ameriky. Na lodi Discovery objavil dnešný Hudsonov záliv a domnieval sa, že je už na Tichom oceáne. Po niekoľkých mesiacoch prieskumu tu bol nútený prezimovať.
V júni 1611 vypukla na jeho lodi vzbura. Hudson bol spolu so svojim sedemnásťročným synom a siedmimi ďalšími členmi posádky vysadený na čln a ponechaný osudu. Nie sú o ňom známe žiadne ďalšie správy. Zvyšok posádky sa pokúsil vrátiť domov, čo sa podarilo po mnohých ďalších peripetiách len ôsmim námorníkom. Za vzburu však neboli potrestaní – stali sa cenným zdrojom informácií pre ďalšie výpravy.
Burnaby (mesto)

Symboly

Oficiálnym symbolom mesta Burnaby je kvet Rododendron.
Chambolle-Musigny

Poloha

Obec má rozlohu 7,57 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 310 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tunel Ledenik

Nehody

Najtragickejšia nehoda v tomto tuneli sa stala 28. júla 2006 okolo 13. hodiny. Pri nehode zahynuli štyri osoby, ďalších sedem bolo zranených. Nehoda bola až do 9. septembra 2008, keď pri Gospići havaroval slovenský autobus, vôbec najtragickejšou na chorvátskej diaľnici A1.
Ďalšia nehoda sa stala v auguste 2009, keď pred tunelom vodič autobusu prekonal srdcovú príhodu a zomrel. Cestujúcim sa autobus podarilo zastaviť, pričom došlo len ku menším škodám na karosérii autobusu a zvodidlách.
Jozue (prorok)

Jozue alebo Jozua alebo Iosua alebo Jošua (alebo zriedkavo Ježiš; Hebr: יְהוֹשֻׁעַ, Tiberiadská výsl.: jə.ho.ˈʃu.aʕ, Izraelská výsl.: Yəhoshúa (z hebr. Pán/Hospodin je pomoc)) je jednak historicky známy bojovník a jednak jedna z biblických postáv Starého zákona a hlavný hrdina starozákonnej Knihy Jozue. Pravdepodobne žil v neskorej dobe bronzovej okolo r. 1200 pred Kr.

Meno

Pôvodom hebrejské meno יהושע (Jošua) s častou variáciou hebrejského písmena Vav (ו) nasledujúce po Shin (ש), umožňuje chybné čítanie a výslovnosť tohto mena, ako je יְהוֹשֵׁעַ (Jošea), pôvodne jeho meno bolo Hošea (pred zmenou po Mojžišovom odporúčaní na Jošua). Napriektomu, použitie vlastného spôsobu čítania bolo pravopisnou inováciou. A aj keď požívanie dvoch Vav je dobre osvedčené pri יְהוֹשׁוּעַ (napríklad Deuteronómium 3,21), tradičný pravopis odporúča vyhýbať sa druhému Vav, ako príliš rušivému pri výslovnosti Jošua. Meno Jošua v hebrejčine znamená "Hospodin (Jahve) je spása", "Hospodin vysloboditeľ" alebo, "Hospodin záchranca" z hebrejského základu ישע, "záchrániť", "byť oslobodený" alebo, "byť zvíťaziaci".

Život

Jozue bol efraimitský vojnový hrdina, ktorého sláva začala v 12. stor. pred Kr. pri obsadzovaní územia Kanaánu. Jozue sa spomína sa už pri putovaní Izraelitov po púšti v Knihe Exodus. Pôvodné meno Oziáš mu Mojžiš zmenil na Jozue. Vodcom vyvoleného národa sa stal ako 85-ročný. Zomrel ako 110-ročný a bol pochovaný v Timnatsare.
Váhikum

História výskumu

Prítomnosť penninika i jeho predpokladaný výskyt na rozhraní externíd a interníd predpokladal Dimitrij Andrusov už v roku 1960. Termín váhikum je odvodený od rieky Váh, zaviedol ho vo svojich prácach v rokoch 1980 a 1981 Michal Maheľ, na základe analógie s Alpami.
V roku 1982 boli v severnej časti Považského Inovca identifikované prvé výskyty vrchnokriedových vápnitých bridlíc. Tieto horniny pokladali za súčasť klapskej jednotky. Po náleze jurských olistolitov rádiolaritov niektorí autori predpokladali existenciu kontinuitného jurského až vrchnokriedového vrstevného sledu, ktorý označili belická jednotka (hornobelická skupina) a považovali ich za súčasť váhika.
Neskoršie výskumy názory predošlých nepotvrdili a príslušnosť týchto hornín k váhiku spochybnili. Neistota samotnej správnej definície váhika spôsobuje, že niektorí autori horninové celky označované za váhikum štruktúrne zaraďujú do infratatrika, teda k vonkajšej časti tatrika, ktorá mala byť priľahlá k váhickému oceánu.
Existencia váhika ako oceánskej domény v súčasnosti je spochybňovaná, aj keď nie je vylúčená jeho existencia niekoľko kilometrov pod horninami externej časti tatrika (infratatrika). Diskutabilná zostáva aj otázka príslušnosti ďalších jednotiek považovanými rôznymi autormi za súčasť váhika.

Stavba a členenie

Za možné zvyšky váhika sú považované predovšetkým zachované fragmenty belickej jednotky v Považskom Inovci a to v jeho severnom (medzi Selcom a Mníchovou Lehotou) tak i južnom bloku (severne od Hlohovca). Tvoria ich slabometamorfované usadené horniny. Najstaršie z nich sú olistolity rádiolaritov vrchnej jury (malm), ktoré podľa niektorých interpretácií skĺzli do spodnokriedových kremitých bridlíc a vrchnokriedového flyšu (hornobelické súvrstvie, resp. hornobelická skupina). Výrazne hlbokovodný pôvod týchto hornín je však kontrastný s prítomnosťou iného materiálu zo zlepencov a olistolitov, obsahujúcich aj klasty okolitého kryštalinika (hlavne svorov) a vrchnopaleozoických pieskovcov, bridlíc a bazaltov.
Na základe štúdia vrtov iňačovsko-kričevskej jednotky sa predpokladá váhikum aj v oblasti podložia Východoslovenskej panvy. Iňačovsko-kričevská jednotka tvorí predterciérne podložie panvy na východnom Slovensku a západnej Ukrajine. Tvoria ju slabometamorfované triasové karbonáty, kremenné bridlice a ďalšie typu Bündnerschiefer, na ktoré nasadá paleogénny flyš, miestami so serpentinitmi. Za možnú súčasť váhika tiež niektorí považujú surovínsku jednotku na Myjavskej pahorkatine.
Adenský záliv

Adenský záliv (arab. خليج عدن – Chalídž ’Adan ) je záliv, ktorý je súčasťou Arabského mora v Indickom oceáne medzi Jemenom na južnom pobreží Arabského polostrova v Ázii a Somálskom v Afrike na Africkom rohu.

Na severozápade je spojený s Červeným morom prielivom Báb el-Mandeb.
Je dlhý 900 a široký 300 km, maximálna hĺbka presahuje 4500 m.
Je to dôležitá a historická námorná cesta do a z Perzského zálivu a Indického oceánu. Žije tu mnoho druhov rýb, koralov a iných druhov živočíchov. Hlavné prístavy sú Aden v Jemene, Berbera a Bosaso (v Somálsku). Dôležitým prístavom bol aj jemenský Crater.
Patrí medzi hlavné svetové oblasti novodobého pirátstva, preto je tu plavba nebezpečná. V minulosti sa tu stalo mnoho konfliktov, napríklad bombový útok na loď USS Cole v roku 2000.
Vodnopólová extraliga mužov 2012/13

Systém súťaže

Systém súťaže sa oproti minulej sezóne čiastočne zmenil. Súťaž sa skladala po novom z troch častí. Po odohraní základnej časti (ZČ) systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku nasledovala pre družstvá na 1. – 4. mieste nadstavbová časť. Nadstavbová časť (NČ) bola tvorená iba 2 turnajmi organizovanými u lepšie postavených tímov po ZČ. Výsledky zo ZČ sa to tabuľky NČ nezapočítavali. Po družstvá NČ a tiež pre družstvá na 5. až 8. mieste po ZČ nasledovalo play-off, pričom body zo vzájomných zápasov lepšej štvorky sa započítavali iba zo zápasov NČ. Zvíťazilo to družstvo, ktoré ako prvé dosiahlo minimálne 7 bodov. Prvé zápasy play-off sa začínali u horšie postavených tímov. Posledný tím mal hrať baráž s víťazom 1. ligy na dva víťazné zápasy, pričom prípadný tretí zápas by sa odohral na neutrálnej pôde. V prípade neprejavenia záujmu prvoligových družstiev o baráž sa extraligové družstvo automaticky stalo účastníkom extraligy aj v nasledujúcom ročníku.
Granace

Poloha

Obec má rozlohu 4,08 km². Najvyšší bod je položený 601 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 57 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Square Montholon

Square Montholon je square v Paríži v 9. obvode o rozlohe 4 571 m². Bolo pomenované podľa Nicolasa de Montholon (1763 – 1789), francúzskeho právnika.

Dejiny

Výstavba square prebiehala v rokoch 1862 – 1863 počas výstavby ulice Rue La Fayette a viedol ju architekt Jean-Charles Alphand. Náklady boli 160 000 vtedajších frankov. Park vznikol z časti záhrady pri paláci Charlesa Sansona (1681 – 1726), parížskeho kata.

Opis

Square o rozlohe 4 571 m² je obohnané mrežou v štýle Ľudovíta Filipa a má dve terasy. Uprostred rastú dva platany z doby založenia parku o výške 30 m. Z ďalších stromov tu rastú napr. jelše, katalpy, ginko dvojlaločné, lipy, paulovnie, agáty alebo jaseňovec metlinatý.
V parku sa nachádza mramorové súsošie sochára Juliena Lorieuxa (1876 – 1915) Svätá Katarína z roku 1908, ktoré kúpilo mesto Paríž v roku 1925. Je tu aj malé detské ihrisko.
Morcenx (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 62,08 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 562 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quake III Arena

História

Quake III Arena bol priamy konkurent hry Unreal Tournament od Epic Games, ktorá bola vydaná o 10 dní neskôr. Obe hry boli veľmi podobné a obe boli multiplayerovým pokračovaním single-playerových hier, takže bolo vykonaných množstvo porovnaní oboch hier. Unreal Tournament bol vyzdvihovaný za vysokú inteligenciu počítačom riadených hráčov (botov), širokú rôznorodosť zbraní a herných módov, zatiaľ, čo hra Quake III Arena bola chválená za dynamickú hrateľnosť a výborná grafická úprava.
V decembri 2000 spoločnosť id Software vydala datadisk s názvom Quake III: Team Arena. Bol zameraný na tímovú hru a prinášal nové herné mody, mapy, zbrane a modely hráčov. Tento datadisk bol kritizovaný, pretože jeho vydanie bolo príliš dlho očakávané a jeho nové vlastnosti boli už implementované modifikáciami fanúšikov.
Neskôr spoločnosť vydala dvojcd Quake 3: Arena Gold, ktoré obsahovalo pôvodnú hru Quake III Arena aj datadisk Quake III: Team Arena.
19. augusta 2005 spoločnosť id Software uvoľnila kompletné zdrojové kódy Quake III Arena pod licenciou GNU General Public License, tak ako to urobila aj u starších hier používajúcch Wolf 3d engine, Doom engine, Quake engine a Quake II engine. To však neznamená, že kompletne celá hra bola vydaná pod GPL, pretože textúry a ostatné dáta zostali chránené copyrightom.
18. októbra 2005 vyšiel ďalší diel série Quake ako pokračovanie príbehu z Quake II pod názvom Quake 4.

Príbeh

-preklad z manuálu hry-
Nevedno pred koľkými storočiami dávno, Vadrigari, tajomní Majstri Arény, postavili Arénu Večnosti pre ich vlastné pekelné potešenie. V skutočnosti sa o týchto bytostiach nevie nič okrem toho, že vyznávali krviprelievanie a prostredie skutočného boja. Takými ako oni, naplnili Arénu najväčšími bojovníkmi všetkých čias. A ty si práve vstúpil do ich radov.
Ako gladiátor v Aréne Večnosti musíš nielen prežiť, ale aj vyhrať každý jeden boj proti stále silnejším protivníkom. Neobávaj sa moc byť „sfragovaný“. Vadrigari sa nenechajú v ich obľúbenom športe oklamať takou maličkosťou, ako je smrť. Tí, čo padnú, sú ihneď navrátení späť k životu a okamžite vhodení späť do boja, možno o trochu múdrejší z ich chybných krokov.
Keď sa prach, krv a končatiny usadia, všetci bojovníci si vybojovali právo bojovať znovu a poskytovať ďalšiu zábavu pre Vadrigarov. Ale len bojovník, ktorý sfragoval najviac nepriateľov, bude vyhlásený za víťaza. Vyhrávajúci gladiátor postupuje do ďalších a viac vyzývavých radov arén, až, nakoniec, sa on alebo ona postaví Xaerovi, Pánovi Poslednej Arény.
Medzinárodné letisko Tocumen

Dejiny

Panamské letiská boli počas druhej svetovej vojny využívané americkou armádou. Jedným z cieľov ochrany bola aj ochrana Panamského kanálu. Letisko bolo oficiálne otvorené v roku 1947 a v roku 1953 bol otvorený prvý terminál, ktorý bol rozšírený a zmodernizovaný v roku 1978. Je pomenované podľa rieky Tocumen. V rokoch 1981-1989 bolo letisko premenované a v roku 1989, po páde vojenskej diktatúry, sa vrátilo k originálnemu názvu. V rokoch 2006 až 2012 prešlo letisko ďalšou rozsiahlou modernizáciou, ktorej najvýznamnejšiu časť tvorí nový terminál. Modernizačné práce zvýšili kapacitu letiska na 10 miliónov cestujúcich za rok.
Capoulet-et-Junac

Poloha

Obec má rozlohu 2,78 km². Najvyšší bod je položený 933 m n. m. a najnižší bod 559 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Súčanská vrchovina

Polohopis

Podcelok leží v strednej časti Bielych Karpát a na severe a severozápade lemuje slovensko-českú štátnu hranicu. V rámci pohoria ho ostro ohraničujú údolia, na severovýchode je to dolina Vláry, na juhozápade Drietomice. Na území Slovenska susedí na juhozápade s podcelkom Lopenícka hornatina a Bošácke bradlá, na severovýchode pokračuje pohorie Kobylináčom. Juhovýchodným smerom susedí Považské podolie s podcelkom Bielokarpatské podhorie.
Jedinou časťou podcelku je Súčanská kotlina.

Doprava

Severovýchodným okrajom podcelku vedie údolím Vláry cesta I/57 (Nemšová – Vlársky priesmyk) i železničná trať Trenčianska Teplá – Vlársky priesmyk, na juhozápade zasa údolím Drietomice cesta I/9 (Drietoma – Starý Hrozenkov).
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2009

Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2009 prebiehajú v Francúzskom Val-d’Isère od 2. do 15. februára 2009.
Medzinárodná lyžiarska federácia rozhodla o usporiadaní Majstrovstiev sveta vo Val d'Isère 2. júna 2004 na kongrese v Miami, Florida. Okrem Val d'Isère sa o usporiadanie majstrovstiev uchádzali Schladming (Rakúsko) a Beaver Creek s Vailom (Spojené štáty).
Val d'Isère usporiadavajú majstrovstvá sveta v zjazdovom lyžovaní prvý raz, no konali sa tu Zimné olympijské hry 1992.