google/wiki40b huggingface dataset:
Milan Jurčo Glina

Životopis

V roku 1948-1951 študoval na Obchodnej akadémii v Košiciach a v Bratislave, 1952-1958 absolvoval štúdium na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, 1990 doc., 1991 CSc. a prof. pre odbor teória a dejiny slovenskej literatúry. Pôsobil ako učiteľ v Ružomberku, 1956-1959 ako asistent na Vyššej pedagogickej škole v Banskej Bystrici, 1962-1969 vedúci literárnej redakcie Slovenského rozhlasu, štúdio Banská Bystrica, 1973-1990 referent Krajskej organizácie pre rozvoj techniky v Banskej Bystrici. Od roku 1990 pôsobí na Pedagogickej fakulte, resp. Fakulte humanitných vied UMB v Banskej Bystrici ako doc., neskôr profesor. V roku 1990-1992 vykonával funkciu prodekana na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici. Bol členom Literárnohistorickej spoločnosti SAV v Bratislave, od 1992 bol členom Klubu nezávislých spisovateľov a členom Rozhlasovej rady v Bratislave (1992-1994). V roku 1992 bol zostavovateľom a vedeckým redaktorom prvého zborníka v sérii Acta Universitatis Mathiae Belii Banská Bystrica. V rozhlase v 60. rokoch publikoval množstvo divadelných, knižných i filmových recenzií, písal pásma, fejtóny a poviedky. V 90. rokoch pribudli úvahy, eseje, cestopisné rozprávania, nekrológ, rozhovory s pásma. Publikoval štúdie v zborníkoch, odborných časopisoch, doslovy v knihách. Umrel 23. júna 2012 v Banskej Bystrici.
Hálkova ulica (Bratislava)

Priebeh

Ulica začína na križovatke s Kukučínovou pri obchodnom dome Slimák a pokračuje severovýchodným smerom. Po cca. 500 metroch križuje Riazanskú ulicu, a pokračuje ešte asi 350 metrov až po križovatku s Pluhovou ulicou, kde končí.
V úseku od Kukučínovej po Riazanskú tvorí hranicu medzi obytnými štvrťami Ľudová štvrť a Hostinského sídlisko. Zvyšná časť ulice sa nachádza v štvrti Zátišie.

Občianska vybavenosť

Na začiatku Hálkovej pri križovatke s Kukučínovou stojí obchodný dom Slimák s viacerými menšími prevádzkami. Okrem toho sa na ulici nachádza aj Špeciálna základná škola pre deti s autizmom (č.54) a Základná umelecká škola (č. 56)

Doprava

Zastávka MHD Hálkova je obsluhovaná autobusovými linkami 50, 51, 98 (posledná len v smere k zastávke OD Slimák). Na zastávke OD Slimák zastavujú linky 50, 51, 98, 151.
Železničná trať Kúty – Trnava

Dejiny

Železničné spojenie Kútov a Trnavy prvýkrát verejne prezentoval senický rodák Viliam Pauliny-Tóth, poslanec uhorského snemu v roku 1871. Vo svojom návrhu výstavby železníc počítal i s traťou spájajúcou Šahy - Levice - Nitru - Hlohovec - Holíč a Hodonín. Po dlhých rokoch bolo koncom 19. storočia rozhodnuté o výstavbe trate Nitra - Leopoldov - Trnava - Kúty - Břeclav.
Trať bola rozdelená na 2 úseky: Lužianky - Leopoldov a Trnava - Jablonica - Kúty. Vytvárala spojenie Ponitria, Považia a krajinskej hranice s napojením na Severnú dráhu cisára Ferdinanda s dĺžkou 111,7 km. (O úseku Leopoldov - Lužianky viac v článku o trati Leopoldov – Kozárovce.)

Rekonštrukcia trate a staníc

Budova stanice Senica bola po rekonštrukcii skolaudovaná v apríli 2013. Postavená bola v roku 1897 a rekonštruovaná v rokoch 1967 a 1968. V roku 2013 v stanici prebieha rekonštrukcia koľají 1, 2 a 3 a nástupíšť 1 a 2. Rekonštrukcia umožní bezbariérový prístup cestujúcich, nainštaluje vodiace prvky pre nevidiacich a zvýši dĺžku koľají. Zároveň bude vymenený koľajový spodok, zvršok a koľajové polia. Upravené bude tiež trakčné vedenie, káblové rozvody, osvetlenie a ďalšie súčasti stanice. Novoinštalované budú tiež „informačné a oznamovacie prvky pre cestujúcu verejnosť“. Predpokladané náklady na stavbu sú 2 mil. €, termín ukončenia je december 2013.
3-iron

Príbeh

Samotársky mladík Tä-sok vlastní len silnú motorku strieborné BMW, na ktorej cestuje a vyhľadáva prázdne domy a byty, ktorých obyvatelia práve nie sú doma. Na dvere domov nalepuje letáčiky, a ak letáčik z niektorých dverí nezmizne, znamená to, že majitelia domu práve nie sú doma. V takomto dome potom dočasne býva a na oplátku uprace, vyperie bielizeň a opraví rozbité veci. Snaží sa vždy odísť ešte pred príchodom majiteľov, ale nie vždy sa mu to podarí.
V jednej, na prvý pohľad prázdnej vile sa stretne s bývalou modelkou Son-hwa, týranou svojim bohatým manželom. Tä-sok potrestá jej muža golfovou palicou (3-iron) a odchádza s ňou preč. Obaja pokračujú vo vyhľadávaní prázdnych bytov a prebývaní v nich. Neskôr je Tä-sok neprávom obvinený z vraždy, krádeže a únosu a Son-hwa sa musí proti svojej vôli vrátiť k svojmu manželovi, ktorého nenávidí.
Hlavní hrdinovia Tä-sok a Son-hwa počas celého filmu nevyslovia ani jedno slovo (s výnimkou prehovorenia Son-hwa v závere filmu). Dialógy vedú len vedľajšie postavy.
Žralok veľkoústy

Charakteristika

Bol objavený v roku 1976. Odvtedy bolo ulovených 5 jedincov a jeden dokonca živý na pobreží Kalifornie v roku 1990. Vedci dali tomuto žralokovi rádiovysielač, ktorý umožňoval sledovať jeho pohyb. Najčastejšie sa pohybuje v hĺbkach 135 - 150 m pod hladinou. Živí sa prísavníkmi, drobnými plávajúcimi kôrovcami. Po západe slnka vystupuje z hĺbky asi do 12 m, kam sa na noc sťahuje aj jeho potrava. Dosahuje dĺžku až 5 metrov a hmotnosti 680 kg.
Žralok veľkoústy je drsnokožec s meter širokou tlamou (so svetielkujúcimi orgánmi na gambách), do ktorej naberá kril. Tento žralok má mimikry podobné útvaru z kameňa.
Revúcka Lehota

Erb obce

Pri tvorbe erbu obce Revúckej Lehoty v roku 2005 bolo obci odporúčané prijať erb z pečate z roku 1772. Vážime si históriu a dedičstvo našich predkov, ale ľudskú lebku prevziať z historickej pečate do erbu obce Revúcka Lehota občania nesúhlasili.
Na erbe obce spodná modrá časť symbolizuje vodnú nádrž Flipper ako prírodný motív.
Obilné klasy predstavujú v zamestnaneckom motíve poľnohospodárstvo.
Pasúca sa ovečka okrem pastierstva predstavuje aj duchovný život, nakoľko v dobrej zhode žijú občania rôzneho náboženského vyznania.

Vlajka Obce

Pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, zelenej, bielej a modrej. Je ukončená troma cípmi- dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Pečať obce

V pečati obce je znázornený erb s nápisom Obec Revúcka Lehota.
Železničná trať Česká Kamenice – Česká Lípa

Železničná trať Česká Kamenice - Kamenický Šenov - Česká Lípa o dĺžke 13 km bola sprevádzkovaná postupne v rokoch 1886-1903. V 70. rokoch mala trať označenie 8c. Pravidelná osobná prevádzka na trati bola ukončená roku 1979 a úsek trate Kamenický Šenov - Česká Lípa bol znesený. Nákladná doprava v úseku Česká Kamenice - Kamenický Šenov skončila roku 1992, pre muzeálnu osobnú prevádzku nesie trať od roku 1997/98 číslo 901. Do roku 2008 trať patrila Správe železniční dopravní cesty a múzejnú prevádzku zabezpečovalo občianske združenie Klub přátel lokálky. Od roku 2008 trať odkúpil Klub železničních cestovatelů a dopravu tu prevádzkuje KŽC Doprava s. r. o.

Cyklotrasa Varhany

Po zemnom telese zrušeného úseku dráhy je budovaná cyklotrasa Varhany. Investorom je Svazek obcí Cyklostezka Varhany, založený v roku 2001. Výstavba prvého úseku sa začala v októbri 2007 a celá akcia na úseku 17 km bola dokončená v roku 2013.
Grace de Capitani

Životopis

Prvé divadelné kurzy absolvovala v Bruseli v Théâtre des Galeries, jej učiteľmi boli Joel Jacques či Georges Pirlet, neskôr v Paríži v Cours Florent Francis Huster. Stvárnila rôzne úlohy v divadle, filme a televízii. Mesto Colomiers (Haute-Garonne) na jej počesť pomenovalo športový areál.
Iliušin Il-76

Vznik a vývoj

Vývoj Il-76 začal 28. júna 1966 na základe rozkazu ministra leteckého priemyslu ZSSR. V priebehu niekoľkých mesiacov bola vypracovaná štúdia, ktorá bola podkladom pre vznik technického návrhu nového vojenského dopravného lietadla so štyrmi prúdovými motormi Soloviov D-30KP. Tento technický návrh schválil najskôr hlavný konštruktér S.V. Iliušin (25. februára 1967) a dňa 27. novembra 1967 prijala uznesenie o postavení Il-76 aj Rada ministrov ZSSR. Konštrukčná kancelária Iliušin tak dostala za úlohu skonštruovať  nákladné (transportné) lietadlo, ktoré by bolo schopné niesť náklad 40 ton na vzdialenosť 5 000 km v čase kratšom ako šesť hodín, schopné operovať z krátkej a neupravenej vzletovej a pristávacej dráhy a bolo by schopné vyrovnať sa s najťažšími poveternostnými podmienkami (napr. na Sibíri a v arktickej oblasti Sovietskeho zväzu). 
Výstavba prvého prototypu lietadla bola dokončená začiatkom roku 1971. Prvý let experimentálneho lietadla Il-76 sa uskutočnil dňa 25. marca 1971 pod velením skúšobného pilota E. I. Kuznetsova. Stroj vzlietol z centrálneho letiska v Moskve a pristál na letisku Ramenskoje. O dva roky neskôr sa z toho istého moskovského letiska vzniesol aj druhý prototyp Il-76. Dňa 5. mája 1973 sa začali letové skúšky tretieho lietadla, ktoré bolo zároveň prvým sériovo vyrobeným. Druhé sériovo vyrobené a zároveň štvrté experimentálne lietadlo sa vznieslo do vzduchu v novembri 1973. Štátne skúšky vojenského dopravného lietadla Il-76 boli ukončené 15. decembra 1974, pričom štyri prototypy uskutočnili celkovo 964 letov a strávili vo vzduchu úhrnne 1676 hodín.
Výroba Il-76 bola umiestnená v Taškente, v Uzbekistane (toho času zväzová republika ZSSR). Prvé lietadlá tohto typu získal 339. vojenský transportný letecký pluk, ktorý sa nachádzal vo Vitebsku v Bielorusku. Dňa 21. apríla 1976 vydala vláda ZSSR dekrét o zavedení vojenského dopravného lietadla Il-76 do služby.
V roku 1990 boli vyvinuté modernizované verzie (Il-76MF, Il-76TF), ale neboli vyrobené vo veľkom množstve, kvôli finančným problémom hlavného odberateľa a užívateľa, ruského letectva. Prototyp predĺženej verzie Il-76MF, s väčšou kapacitou, prvýkrát letel 1. augusta 1995. Výroba prestala okolo roku 1997. Niektoré obchodné lietadlá boli modernizované na Il-76TD-90VD, počnúc rokom 2004, s využitím nových motorov PS-90 pre splnenie európskych predpisov hluku. V roku 2005 Čína objednala v Rusku 34 nových Il-76MD a 4 tankery Il-78, a v továrni v Taškente 16 neúplne dokončených strojov. Il-76 sa vyrába v novej továrni v Ulianovsku v Rusku, v spolupráci s továrňou v Taškente.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1994

Majstrovstvá sveta skupina C1

Majstrovstvá sa konali v dňoch 18. marec 1994 - 27. marec 1994 v Poprade a Spišskej Novej Vsi. Tím KĽDR do súťaže nenastúpil.
Senven-Léhart

Poloha

Obec má rozlohu 12,5 km². Najvyšší bod je položený 266 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saudemont

Poloha

Obec má rozlohu 5,55 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 439 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Podivuhodné cesty

Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires) je označenie pre cyklus šesťdesiatich dvoch dobrodružných a vedeckofantastických románov francúzskeho spisovateľa Julesa Verna (1828 – 1905) vydaných v rokoch 1863 až 1919. Verne však v skutočnosti nie je autorom všetkých románov.

História vydávania Podivuhodných ciest

Prvý román cyklu bol vydaný v roku 1863. V tej dobe sa doposiaľ pomerne neúspešný spisovateľ zoznámil s nakladateľom Pierrom-Juleoem Hetzelom, ktorý vydal jeho dobrodružný román Päť týždňov v balóne'. Ten mal tak obrovský úspech, že nakladateľ ponúkol Vernovi exkluzívnu zmluvu na dvadsať rokov, v ktorej sa Verne zaviazal napísať dva zväzky ročne (nejde o počet titulov, pretože niektoré romány boli niekoľkozväzkové). Tato zmluva Verna finančne zaistila a umožnila mu živiť sa len písaním. Pierre-Jules Hetzel tiež vymyslel pre tento cyklus názov Podivuhodné cesty, ktoré mali podle neho „zhrnúť všetky znalosti zemepisné, geologické, fyzikálne, astronomické, tak ako ich zhromaždila moderná veda, a spracovať tak pútavým spôsobom dejiny sveta“.
Prvým Vernovým dielom, ktoré nieslo označenie Podivuhodné cesty, bol však až druhý román cyklu s názvom Dobrodružstvá kapitána Hatterasa. Nedošlo však k tomu už pri vydaní prvej verzie románu v roku 1864, ale až pri vydaní verzie definitívnej z roku 1866. Tri Vernove knihy z rokov 1863-1865 (Päť týždňov v balóne, Cesta do stredu Zeme a Cesta na Mesiac) boli do cyklu zaradené spätne.
Ako už bolo uvedené, Verne nie je autorom všetkých románov z cyklu. Už autorstvo niektorých diel vydaných ešte za jeho života je sporné. Tak napríklad romány Nečakané dedičstvo a Hviezda juhu vznikli úpravou rukopisov iného francúzskeho spisovateľa Andrého Laurieho (1844 - 1909). K stálym Vernovym spolupracovníkom patril aj jeho brat Paul (1829 - 1897), kapitán diaľkovej plavby, ktorý mal podiel na všetkých jeho knihách týkajúcich se mora a námorníctva. Za pravidelného Vernovho spolupracovníka musíme považovať aj nakladateľa Hetzela, ktorý bol prvým čitateľom jeho diel. Ich vzájomná korešpondencia a analýza pôvodných rukopisov, poukazujú na to, že Hetzel nielen prispieval mnohými nápadmi, ale prevádzal v rukopisoch aj zmeny.
Za Vernovho života obsahoval cyklus Podivuhodné cesty päťdesiat štyri titulov. Po Vernovej smrti rozšíril jeho syn Michel cyklus ešte o ďalších osem knih (počínajúc Majákom na konci sveta). Tieto Michelom dokončené alebo prepracované romány sa podľa posledných výskumov dosť líšia od pôvodných Vernovych textov, pričom knihu Trampoty pána Thompsona napísal Michel dokonca sám.
Le Pin-en-Mauges

Poloha

Obec má rozlohu 16,88 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 348 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jerome Apt

Životopis

Jerome, neskôr používajúci prezývku Jay, získal vysokoškolské vzdelanie na Shady Side Academy, Pittsburgh, PA (ukončené 1967), potom na prestížnej Harvard College (ukončil 1971) a nakoniec na Massachusetts Institute of Technology. Tu získal roku 1976 doktorát z fyziky. Na školách v Massachusets a Harwarde pracoval ešte tri roky ako odborný asistent. V roku 1980 sa začlenil ako vedecký pracovník do NASA v Houstone, tu prekonal aj výcvik astronautov a po roku 1985 štyrikrát letel do vesmíru. U NASA zostal aj po letoch v riadiacich funkciách na JSC (Jet Propulsion Laboratory). V období rokov 1997-1998 bol riaditeľom Carnegie Museum of Natural History v Pittsburghu.  Jerome je ženatý, vzal si Eleanor Emmonsovú a majú spolu dve dcéry, Sarah a Rachel.
Promachos (syn Aisóna)

Promachos (starogr. Πρόμαχος – Promachos) je v gréckej mytológii syn Aisóna, kráľa v tesálskom Iólku.
Po smrti kráľa Kréthea vládu nad Iólkom prevzal jeho syn Aisón, ktorého onedlho pripravil o vládu jeho nevlastný brat Pelias. Aisónovi sa medzitým narodil syn, ktorého pred možnou záhubou zveril v horách múdremu kentaurovi Cheirónovi. Dieťa dostalo meno Iasón a bolo vychovávané tak, ako sa na kráľovského syna patrí. Keď sa Iasón po dvadsiatich rokoch vrátil do Iólku, vyzval Pelia, aby mu odovzdal vládu. Pelias mu však nebol ochotný vrátiť vládu, preto navrhol, že mu ju vráti len pod podmienkou, ak vykoná hrdinský čin, aby tak dokázal, že si kráľovský trón zaslúži. Iasón súhlasil a dostal úlohu priniesť z ďalekej Kolchidy zlaté rúno.
Keďže sa mýty zachovali v rôznych verziách, sú známe i rôzne verzie Aisónovho následného osudu. V najznámejšej z nich mu po šťastnom návrate Iasóna z Kolchidy predĺžila život čarovným napojom Médeia. Podľa inej, Aisóna a jeho malého syna Promacha v neprítomnosti Iasóna zabil Pelias. Život mu potom vrátila Médeia vo svojom čarovnom kotle. V oboch príbehoch však nakoniec musel Aisón preliať slzy nad svojimi mŕtvymi vnukmi a synom.
Vaux-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 8,45 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 842 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rada školy

Rada školy je iniciatívny a poradný samosprávny orgán, ktorý vyjadruje a presadzuje verejné záujmy a záujmy žiakov, rodičov, pedagogických zamestnancov a ostatných zamestnancov v oblasti výchovy a vzdelávania. Plní funkciu verejnej kontroly, posudzuje a vyjadruje sa k činnosti škôl, školských zariadení, orgánov miestnej štátnej správy, orgánov obcí a samosprávnych krajov z pohľadu školskej problematiky. Za najväčšiu právomoc rady školy je považovaná možnosť odvolať a voliť riaditeľa školy.
Funkčné obdobie orgánu sú štyri roky.

Zasadania a uznášanie sa

Orgán školskej samosprávy je schopný uznášať sa, ak je na jeho zasadnutí prítomná nadpolovičná väčšina všetkých členov.
Na platné uznesenie orgánu školskej samosprávy je potrebný nadpolovičný počet hlasov prítomných členov orgánu školskej samosprávy.
Na platné uznesenie orgánu školskej samosprávy vo veci vymenovania, odvolania alebo potvrdenia riaditeľa vo funkcii je potrebný nadpolovičný počet hlasov všetkých jeho členov.
Zasadnutia rady školy sú verejné, ak členovia rady školy dvojtretinovou väčšinou hlasov všetkých členov nerozhodnú inak.
Svoju činnosť rada školy primerane dokumentuje a dokumentáciu vedie písomne. Dokumentácia je potrebná vzhľadom k tomu, aby nedochádzalo k prípadným nedorozumeniam alebo pochybeniam pretože rada školy sa vyjadruje k závažným skutočnostiam školy.
Courrières

Poloha

Obec má rozlohu 8,63 km². Najvyšší bod je položený 38 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 10 424 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Équevilley

Poloha

Obec má rozlohu 9,46 km². Najvyšší bod je položený 336 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pforzheim

Poloha

Mesto s takmer 119 000 obyvateľmi je bránou k pohoriu Schwarzwald. Pforzheim má rozlohu 98 km² a je situované medzi mestami Stuttgart a Karlsruhe v sútoku troch riek (Enz, Nagold a Würm). Pforzheim je mesto bez okresu, ale zároveň je aj správnym centrom krajinského okresu Enz.

Dejiny

Počas druhej svetovej vojny bol Pforzheim bombardovaný viackrát. Najväčší a jeden z najviac zničujúcich nájazdov delostreleckej paľby druhej svetovej vojny, bol uskutočnený Kráľovským letectvom (RAF) večer 23. februára 1945. Počas náletu vtedy prišla o život asi jedna štvrtina obyvateľstva, cez 17 000 ľudí, a asi 83 % mestských stavieb bolo zničených. Mesto bolo považované Spojencami, za dôležité pri produkovaní kontrolných prístrojov pre použitie v nemeckom vojnovom úsilí a bolo dopravným uzlom pre pohyb nemeckých vojenských jednotiek.
Po vojne bola suť zo zničeného mesta naložená na veľkú kopu na predmestí, ako bolo urobené aj v ďalších mestách ako Stuttgart a Mníchov. Na hore sutí nad mestom bol postavený pomník nazývaný Wallberg, ktorý je dnes už dávno pokrytý zemou a rastlinstvom. Nasledujúcich dvadsať rokov po skončený vojny bol Pforzheim postupne prestavaný na moderné mesto.
Jednota (Česko)

Jednota (často označovaná v Česku aj ako Konzum) je označenie pre spotrebné družstvá v zväze COOP v Česku. Zásobujú hlavne dedinské obyvateľstvo spotrebným tovarom v maloobchodnej sieti a zaisťujú pohostinstvá a nákup určitých plodín. Prevádzkujú obchody značiek Coop Terno, Coop Diskont, Coop Stavebniny, Coop Tuty a Coop Tip.

Dejiny

Od roku 1964 začala Jednota zriaďovať maloobchodné prevádzky aj v mestách.

Súčasnosť

Predtým pôsobili spotrebné alebo obchodné družstvá Jednota v Česku v jednotlivých okresoch, v nových ekonomických podmienkach začali viacerí z nich svoju pôsobnosť rozširovať. Pre porovnanie – napr. Jednota Tábor prevádzkuje päťdesiat predajní na Táborsku, Jednota Kaplice  zas štyridsaťjeden obchodov na Českokrumlovsku.
Nejúspešnejšou je Jednota České Budějovice, ktorá síce prevádzkuje najmenej obchodov (23), ale pôsobí aj v ďalších veľkých mestách v Česku, napríklad v Olomouci a Hradci Králové.
Zväz COOP má 59 českých a moravských spotrebných družstiev.

Rozvoj

Jednoty pripravujú stavbu supermarketov v miestach, kde doteraz žiadne väčšie obchody nie sú (napr. malé dediny). Pilotným projektom je výstavba nových supermarketov, napríklad v Lipne nad Vltavou. Dnes predajne spotrebných družstiev bojujú predovšetkým s diskontnými predajňami.
Meliton Sardský

Meliton Sardský alebo Melito Sardský (starogr. Μελίτων Σάρδεων – Melitón Sardeón; * prvá tretina 2. storočia Sardy - † asi 180) bol maloázijský patristický spisovateľ. Radí sa ku kresťanským apologétom.

Životopis

O živote Melitona je toho známe iba veľmi málo. Pravdepodobne sa narodil v prvej tretine 2. storočia a celý život (okrem cesty do Palestíny) pôsobil v meste Sardy. Prvá zmienka o smrti je približne z roku 190, takže zomrel niekedy predtým.
Správy o Melitonovi podáva Eusebios z Kaisareie, ktorý o ňom píše ako o biskupovi a uvádza aj zoznam jeho diel.
Už v staroveku boli jeho spisy známe svoju vysokou rečníckou úrovňou (priraďujú sa k druhej sofistike) a ako o vynikajúcom retórovi o ňom píše napr. Tertullianus. Štýlovo ide o aziatský štýl.

Apológia kresťanstva

O Melitonovej Apológii kresťanstva píše Eusebius a cituje z nej väčší fragment, v celosti sa dielo nezachovalo. Apológia bola určená rímskemu cisárovi Marcovi Aurelióvi a vznikla asi okolo roku 166 či 172 Po prvýkrát sa objavuje myšlienka o harmónii medzi štátom a cirkvou, ktorá má byť výhodná pre obe strany. Noel King to zhrnul „Už u Melitona Sardského (…) môžeme rozpoznať teóriu, že kresťanstvo a Rímska ríša sú partneri, že dobrí cisári môžu kresťanom ublížiť iba vtedy, keď sú oklamaní, že cirkev sa rovnako ako cisárstvo objavilo za Augusta a že prítomnosť kresťanov Rimanom prospieva.“

O Pasche (Peri Pascha)

Peri Pascha (gr. Περι Πασχα; dosl. O Pasche resp. Kázeň na Veľký piatok) je homília, ktorá pochádza z rokov 160-170. Bola publikovaná v roku 1940. Predtým boli z nej známe iba zlomky v gréčtine, latinčine, sýrčine, koptčine a gruzínčine. Okrem Druhého listu Klimentovho ide o jednu z najstarších zachovaných kázní.
Má 4 časti a 105 paragrafov. Je koncipovaná ako výklad 12. kapitoly knihy Exodus.
Prvá časť (prológ, § 1-10) odkazuje na starozákonné čítanie z knihy Exodus a oslavuje starú a novú Paschu. Druhá časť (§ 11-45) prerozpráva príbeh starozákonnej Paschy a vysvetľuje jej typologický zmysel. Tretia časť (§ 46-65) objasňuje, prečo sa Kristus obetoval, zmysel Adamovho pádu a rozšírenie nadvlády hriechu medzi všetkých ľudí. Štvrtá, najrozsiahlejšia, (§ 66-105) vysvetľuje Kristovu novú Paschu a jeho triumf vzkriesenia. V poslednej časti sa objavuje antijudaistická polemika.
Z textu vyplýva, že Melitonova kresťanská obec pri stanovovaní dátumu Veľkej noci nasledovala prax, ktorá pochádzala od apoštola Jána. Veľkú noc slávili naraz ako židia sviatok Pesach, teda počas noci zo 14. na 15. dňa mesiaca nisan.
Walter Burton Pitkin

Walter Burton Pitkin (* 1878 - † 1953) bol americký filozof s biologickým vzdelaním, profesor žurnalizmu na Columbia University, predstaviteľ neorealizmu.
La Chapelle-Launay

Poloha

Obec má rozlohu 24,82 km². Najvyšší bod je položený 77 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 764 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Luigi Comencini

Tvorba

Comencini, ktorý nastúpil svoju umeleckú dráhu po skončení druhej svetovej vojny filmom Bambini in cittá (Deti v meste), si režírovanie vyskúšal už o desať rokov skôr, keď natočil dokumentárny film La novelletta (Novinka).
Celosvetovo sa preslávil začiatkom 50. rokov minulého 20. storočia snímkami Pane, Amore e Fantasia (Chlieb, láska a fantázia) a Pane, amore e gelosia (Chlieb, láska a žiarlivosť), ktoré znamenali aj začiatok hviezdnej dráhy pre herečku Ginu Lollobrigidu.
Vytvoril približne 50 celovečerných titulov, ktoré obvykle zožali priaznivý ohlas nielen v Taliansku, ale aj v zahraničí.
S niektorými Comenciniho snímkami sa zoznámili aj diváci na Slovensku. Ide napríklad o snímky La ragazza di Bube (Bubovo dievča), Bože, ako hlboko som klesla! (Mio Dio, come sono caduta in basso!), L'ingorgo - Una storia impossibile (Cesta Rím - Neápol neprejazdná) a iné.
Comencini bol tiež autorom scenárov a pôsobil aj v oblasti filmovej kritiky.
Kuzmice (okres Topoľčany)

Polohopis

Obec leží v severozápadnej časti Nitrianskej sprašovskej pahorkatiny, na strednom toku potoka Zľavy.
Cussy-le-Châtel

Poloha

Obec má rozlohu 7,23 km². Najvyšší bod je položený 459 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 123 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE