google/wiki40b huggingface dataset:
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou

Zavedenie špecifického spôsobu vybavovania cestujúcich

V roku 1996 bol pri osobných vlakoch zrušený sprievod vlakvedúcim. Na trať sa začali nasadzovať upravené vozidlá 809, kde lístky predával strojvodca. Neskôr, na ako jednej z prvých tratí v Česku, bol do motorových vozidiel dosadený automat na výdaj cestovných lístkov, označovače, vlakový rozhlas a tlačidlá zastávky na znamenie. V roku 2013 bol vo väčšine vozov dosadený nový systém, ktorý vyhlasoval zastávky pomocou GPS a nový automat, ktorý umožňoval platbu i InKartou.
Merapi

Geologický vývoj

Merapi je jedna z najmladších sopiek Jávy. Jej aktivita, ako aj aktivita ostatných sopiek Jávy je zapríčinená poklesom austrálskej platne pod sundskú. Stratigrafické záznamy odhadujú, že erupcie v oblasti Merapi započali pred 400 000 rokmi a až do roku 10 000 pred Kr. to boli prevažne efuzívne výlevy bazaltových láv. Neskôr sa začala meniť chemická charakteristika eruptovanej magmy, až po dnešné explozívne erupcie andezitov, s častým vznikom dómov (ich kolapsy spôsobujú vznik nebezpečných pyroklastických prúdov). Sekundárnym nebezpečenstvom sú laháry, ktoré vznikajú presunom uložených pyroklastík dažďovou vodou.

Monitorovanie

Sopka je monitorovaná od roku 1924, najstaršie stanice sa nachádzajú na severozápadnom a južnom svahu (Badaban a Plawangan) a v sedle medzi Merapi a Merbabu (Selo). Najskôr to bolo len zaznamenávanie seizmickej aktivity, v súčasnosti sú merané aj zmeny zakrivenia povrchu a magnetické anomálie. Viaceré stanice boli zničené počas erupcie v roku 1930, momentálne monitoruje aktivitu Merapi 8 staníc.
Sommancourt

Poloha

Obec má rozlohu 5,73 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 198 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stratón z Alexandrie (1. stor. pred Kr.)

Stratón alebo Stratonikos (starogr. Στράτων, Στρατόνικος – Stratón, Stratonikos) bol olympijský víťaz v rokoch 68 a 64 pred Kr.
Stratón, syn Korrhagua z Alexandrie, dosiahol olympijské víťazstvá v zápasení a pankratiu na 178. hrách v roku 68 pred Kr. a podľa starovekého autora Claudia Aeliana sa v niektorej z týchto disciplín sa presadil i na 179. olympijských hrách v roku 64 pred Kr. a tiež aj na celogréckych hrách v Nemei, Isthmii a Delfách. V starovekom Grécku sa víťaz všetkých štyroch hier nazýval periodonikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos (pravidelný obeh). Každé štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Olympijské víťazstvá Stratóna zo 178. hier sú uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Dvojnásobný olympijský triumf Stratóna zo 178. hier zaznamenal aj Pausanias: „V týchto záznamoch totiž je, že počas sto osemdesiatej ôsmej olympiády si v tom istom dni odniesol víťazstvo v pankratiu a v zápasení alexandrijský Stratón. Alexandriu založil v kanóbskom ústí Nílu Alexandros, syn Filippov, a bolo tam údajne ešte skôr neveľké mestečko Rhakótis." Pausanias tiež uvádza, že neďaleko mesta Aigion postavili pre zápasníka Stratóna stĺporadie, aby tam cvičil.
Kœtzingue

Poloha

Obec má rozlohu 5,14 km². Najvyšší bod je položený 370 m n. m. a najnižší bod 281 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 559 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oliver Smithies

Životopis

V roku 1951 získal PhD. z biochémie s prácou Physico-chemical properties of solutions of proteins.
Získal grant od Commonwealth Fund ako postdoktorand v chemickom laboratóriu J. W. Williamsa na University of Wisconsin–Madison v USA. V rokoch 1953 – 1960 pracoval u Davida A. Scotta na výskume inzulínu v Connaught Medical Research Laboratory na University of Toronto v Kanade. Lekársku genetiku študoval u Normy Ford Walker v Hospital for Sick Children v Toronte.
V roku 1960 sa vrátil na University of Wisconsin–Madison, kde pracoval v oblasti genetiky do roku 1988 ako asistent a profesor. Neskôr bol profesorom patológie a laboratórnej medicíny na University of North Carolina at Chapel Hill. V laboratóriu pracoval takmer denne až do svojich 80. narodenín. Je spoluautorom a autorom viac ako 350 vedeckých prác v rokoch 1948 – 2016.
V roku 2007 získal Nobelovu cenu za fyziológiu a lekárstvo za výskum v oblasti embryonálnych kmeňových buniek a DNA cicavcov.

Osobný život

V 50. rokoch sa oženil s Lois Kitze, virologičkou na University of Wisconsin, rozviedli sa v roku 1978. Jeho druhá manželka Nobuyo Maeda je profesorkou patológie na University of North Carolina. Bol naturalizovaným americkým občanom a, napriek svojej farbosleposti mal pilotnú licenciu. Sám sa označoval za ateistu.
Miškovecký obvod

Miškovecký obvod (maď. Miskolci kistérség) je bývalá administratívna jednotka v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Miškovec so 165-tisícmi obyvateľmi. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Milan Lukáč

Milan Lukáč (* 20. marec 1962, Bojnice) je slovenský sochár, maliar a vysokoškolský pedagóg.
Sochárstvo študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave v ateliéri Jána Kulicha a Ladislava Snopeka, neskôr na École Nationale Supérieure des Beaux Arts v Paríži u Jeana Cardota. Pôsobí ako pedagóg na Fakulte architektúry STU v Bratislave.
Adiaforon

Adiaforon (mn. číslo adiaforá, gr. neutrálny; veci ľahostajné) je úkon, vec alebo fakt, ktorý má náboženský alebo mravný charakter, no nemá záväzný vzťah k vierouke. Nie je preto danou vierou či vieroukou zakázaný ani vyžadovaný. Podľa kynikov a stoikov je jediným dobrom cnosť a jediným zlom neprávosť, všetko ostatné je adiaforon (ľahostajné). V stoicizme vec, ktorá nemá z hľadiska morálky pozitívnu ani negatívnu hodnotu.
Budinské nárečie

Budinské nárečie alebo nárečie v Budinej je nárečie v obci Budiná na Slovensku.
Novohradské nárečia sa delia na štyri podskupiny: ipeľské, lučenské, vrchárske a modrokamenské. Aj keď sa Budiná nachádza na vrchoch, jej nárečie je lučenské. Jóna zaznamenal v medzivojnovom období niektoré prvky vrchárskeho nárečia (napr. kody-tody, kod), no súčasní hovorcovia zrejme vplyvom spisovnej slovenčiny využívajú skôr spisovnejšie tvary (kedy-tedy, ked).
Nárečie stredného Novohradu – lučenské nárečie – možno lokalizovať v obciach pozdĺž Krivánskeho a Tuhárskeho potoka. Pozdĺž Krivánskeho potoka vedie starodávna cesta zo Zvolena do Lučenca, čo mohlo podmieniť, že lučenské nárečie je spomedzi novohradských nárečí najbližšie ostatným stredoslovenským nárečiam, a tým aj spisovnej slovenčine .

Ukážka textu prerozprávaného v budinskom nárečí

Nastalo peknvo jarnvo popoludňia. Na veži Babušinca zazvonev menší zvon a zatýn sa začaľi zhŕňať chlapi, čiernookí, čiernovlasí – Babušinčania boľi zväča takítoka – g‿oršarpaňej škoľe, ďe buďe skúška. Deťi, čo chodeľi do škoľi, boľi sviatočňe obľečeňje už šecke tan, aľe aňi druhje, kerje ňechoďeľi, nechibovaľi. Tie zababraňie s maťerjami prišľi sa ďívať, obstáľi dvercia, zaplniac aj pitvor. Žeňi ňejšľi nuka totiž, to by sa ňepatrelo sednúť si tan, ľen v pitvore a vo dverciach postávajúc, chváľeľi aľebo kriťizovaľi skúšku aj obľek ďeťí.
Le Châtel

Poloha

Obec má rozlohu 15,31 km². Najvyšší bod je položený 2 730 m n. m. a najnižší bod 560 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 197 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Argeus z Argosu

Ageus (starogr. Ἀγεύς – Ageus) bol v roku 328 pred Kr. víťaz starovekých olympijských hier vo vytrvalostnom behu dolichos (dolichos, po grécky „dlhý beh").
Ageus z Argu zvíťazil na 113. starovekých olympijských hrách v dolichu, vytrvalostnom behu, ktorý zaviedli už na 15. hrách v roku 720 pred Kr. Pôvodne sa dolichos bežal na vzdialenosť sedem stadií (jeden stadion bol približne 192 m), neskôr ho predĺžili na dvanásť a napokon na dvadsaťštyri stadií (4615 m), takže to bol náročný beh. Argeus po korunovácii olympijským vencom, čo znamenalo pre každého atléta vrcholný okamih života, bežal oznámiť túto radostnú správu svojim rodákom do Argu a oznámil ju údajne ešte v ten istý deň, prekonal vzdialenosť dlhšiu ako sto kilometrov a v ceste mu pritom stáli aj dve horstvá. Tento nadľudský výkon prekonal v staroveku, podľa antických autorov, len legendárny Feidippides, ktorý ešte pred svojim slávnym maratónskym behom, bežal z Atén do Sparty, žiadať o vojenskú pomoc a potom sa vrátil späť.
Do histórie týchto hier sa zapísal aj Hérodóros z Megary, ktorý vyhral v súťaži trubačov a následne vyhral aj na deviatich po sebe idúcich hrách. Pri svojom prvom vystúpení ohlásil víťazstvo boxera Satyra z Élidy, pri poslednom víťaza štvorzáprahu Télemacha z Élidy.
Čierny potok (prítok Bieleho Váhu)

Prameň

Pramení v západnej časti Kozích chrbtov, v podcelku Važecký chrbát, v lokalite Sokoly v nadmorskej výške približne 830 m n. m.
Orlu (Eure-et-Loir)

Poloha

Obec má rozlohu 5,22 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 133 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 44 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Radeon R100

Radeon R100 bola prvá generácia čipov Radeon od firmy ATI. Obsahoval nové funkcie pre 3D akceleráciu a podporoval Direct3D 7.0 and OpenGL 1.3.

Opis

Prvá generácia bola vydaná v roku 2000 a mala označenie "Rage 6".

R100

Prvá verzia Radeonu R100 bola Radeon DDR. Bola vydaná v lete 2000 s 32 alebo 64 MiB pamäte. Karta s 64 MiB pamäte mala o niečo vyššiu frekvenciu jadra a funkciu VIVO (video-in / video-out). Pôvodne sa mal volať Radeon 256, ale meno bolo zmenené kvôli možnej zámene s GeForce 256.

RV100

Lacnejší variant R100. Má 64-bitovú pamäťovú zbernicu.
Konkurencia k GeForce2 MX.
Ján Trnovský

Životopis

Od 1900 sa učil za kníhtlačia v Martine, po úraze prešiel do kníhkupeckého odboru. Pôsobil v Martine a v Modre, od 1916 si v Novom Meste nad Váhom odkúpil tlačiareň. Tlačil knihy, časopisy i množstvo drobných tlačí a úradných tlačív. Intenzívne sa venoval publicistickej tvorbe, písal agitačné články, komentáre, kritické poznámky, nekrológy, oznamy správy a úvodníky, dopisovateľ odborných živnostenských časopisov a periodík. Angažoval sa aj vo verejnom živote a v živnostenskom hnutí. Úzko spolupracoval so S.H. Vajanským a J. Škultétym.
Karol Bernolák

Životopis

Príslušník zemianskeho rodu Bernolák de Haraszt. Maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1893). V Banskej Bystrici vykonával vojenskú prezenčnú. V roku 1902 sa v meste oženil s Margitou Petríčkovou, dcérou Eugena Petríčka, profesora prírodopisu na gymnáziu. Pôsobil ako dôstojník v domobraneckých plukoch v Uhorsku a Sedmohradsku. Takmer celé obdobie 1. svetovej vojny strávil na frontoch ako veliteľ. Po skončení vojny sa vrátil do Košíc, odtiaľ sa presťahoval do Miškovca. Zomrel v Budapešti.
Žďákovský most

Dejiny

Stavba mosta bola zahájená súčasne so stavbou Orlickej priehrady v rokoch 1957 - 1965. Stavba s nákladom 71 miliónov korún česko-slovenských bola definitívne dokončená a uvedená do prevádzky roku 1967. Je najväčší plnostenný dvojkĺbový oceľový oblúkový most na svete. V súčasnej dobe je pravdepodobne na ôsmom mieste na svete a svoje prvenstvo drží v rámci Česka. V roku 2001 bola v rámci sympózia Mosty 2001 v Brne udelená Žďákovskému mostu cena Most století v kategórii oceľových cestných mostov.

Technické údaje

Dĺžka mosta je 542,91 m. Hlavní oblúk s rozpätím medzi kĺbmi 330 m (rozpätie stredného pola vrátane kĺbov 379,60 m) podpiera konštrukciu, po ktorej vedie dvojpruhová cesta vo výške 50 m nad hladinou jazera a 100 m nad dnom rieky Vltavy. Hmotnosť oblúku je 3 100 t, hmotnosť celej použitej oceli je 4 116 ton (iný zdroj 4 465 t). Autormi projektu boli spoločnosti Pragoprojekt a Hutní projekt Praha. Stavbu realizoval podnik Hutní montáže Ostrava-Vítkovice.
Gorgofoné (dcéra Persea)

Gorgofoné alebo Gorgofona (starogr. Γοργοφόνη – Γοργοφόνη) je v gréckej mytológii dcéra hrdinu Persea a jeho manželky Andromedy.
Gorgofona sa vydala za messénského kráľa Periéra, ktorému porodila synov Afarea a Leukippa.
Jej manžel však zomrel a ona sa stala vdovou (prvou vdovou, ktorá sa znovu vydala, dovtedy bolo zvykom, že ženy po smrti svojho muža spáchali samovraždu).
Potom sa vydala za spartského kráľa Oibala a s ním splodila tiež dvoch synov menom Tyndarea a Ikaria. Ikarios sa stal neskôr otcom Penelopy, manželky ithackého kráľa Odysea a Tyndareos bol otcom Klytaimnéstry, a Kastora z Dioskurov.
Millery (Côte-d’Or)

Poloha

Obec má rozlohu 20,86 km². Najvyšší bod je položený 430 m n. m. a najnižší bod 227 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 372 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Canville-les-Deux-Églises

Poloha

Obec má rozlohu 5,77 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 333 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alela

Alela alebo alelomorfa je dedičný základ znaku, jedna z viacerých alternatívnych foriem génu.
Gén je úsek nukleovej kyseliny DNA, kódujúci určitý znak jedinca. Gén sa skladá obvykle z dvoch alel, pričom každá pochádza od jedného rodiča. Alely určujú, ako sa znak prejaví v organizme.
Príkladom je gén farby očí, alely sú jednotlivé druhy farby (zelená, modrá, hnedá…)
Podľa toho, aké alely sú v géne, tak sa prejaví znak, ktorý je génom kódovaný. Podnebie a vplyvy okolia nemenia genetickú informáciu. Môžu sa však uprednostniť niektoré znaky – alely tým, že sú v určitom prostredí výhodnejšie. Tak budú živočíchy s týmito alelami úspešnejší a nakoniec vytlačia tých menej úspešných. Genetická informácia je živočíchovi daná pri jeho vývoji a až do jeho smrti sa nemení.
Každý jedinec dostáva v priebehu dedenia od matky i od otca pre každý znak jednu alelu. Pre jeden znak má teda jedinec dve alely. U alelového páru zodpovedného za vývin nejakej vlastnosti sú dve rozličné alely: alela A a alela B. V rámci dedenia sú možné rozličné kombinácie týchto alel. Jedinec ktorý zdedí obidve alely A, čiže AA prevezme vlastnosť A. Jedinec, ktorý zdedí alely B, čiže BB prevezme vlastnosť B. Jedinec, ktorý zdedil kombináciu AB, má v sebe vlastnosť A aj B, dominantnejšia vlastnosť (napr. A) sa prejaví vonkajším prejavom. Jedinec je však i nositeľom alely B, ktorá sa môže ďalej dediť. Ak sa potomok neskôr - aj o niekoľko generácií ďalej - skombinuje s jedincom, ktorý je taktiež nositeľom alely B, môže sa vyskytnúť nový jedinec, ktorý zdedí obidve alely B a prejaví sa u ňho vlastnosť B.
Gény a tým aj alely podliehajú genetickým mutáciám, ktoré ak sú životaschopnejšie ako pôvodná genetická výbava, prirodzeným výberom vylepšujú vlastnosti jedincov.
Charles Bally

Charles Bally (* 4. február 1865, Ženeva, Švajčiarsko – † 10. apríl 1947, tamže) bol švajčiarsky jazykovedec, žiak a nasledovník F. de Saussura, po ktorom aj prebral katedru všeobecnej jazykovedy a sanskritu na univerzite v Ženeve.
Spolu s A. Sechehayom publikoval Saussurovo hlavné dielo Cours de linguistique générale, podľa svojich zápiskov.
Les na dolíku

Ochrana

Predmetom ochrany je meandrujúci potok v lesnom poraste s výskytom soldanelky horskej.
Bach Werke Verzeichnis

Bach Werke Verzeichnis alebo len BWV (z nem. Zoznam Bachových diel) je označenie najznámejšieho súborného katalógu diel J. S. Bacha. Celý názov katalógu je Thematisch-systematisches Verzeichnis der Werke Johann Sebastian Bachs (Tematicko-systematický zoznam diel Johana Sebastiana Bacha). Katalóg vytvoril Wolfgang Schmieder a vydal ho vo vydavateľstve VEB Breitkopf und Härtel v Lipsku roku 1950. Zoznam nie je vytvorený chronologicky, ale tematicky podľa druhov skladieb.
Kaolinka (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany je prírodovedecky cenné územie s výskytom mloka dravého (Triturus carnifex) a ďalších vzácnych druhov rastlín a živočíchov viazaných na biotopy mokrade.
Mont-Saint-Aignan (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 7,94 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 19 333 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lehtmetsa (Anija)

Poloha

Lehtmetsa sa nachádza asi 3 km od mesta Kehra a 34 km od hlavného mesta Tallinn. Lehtmetsa susedí s dedinou Kaunissaare (2,7 km) a mestom Kehra (2,9 km).
Deutérium

História

Deutérium prvýkrát spozoroval v roku 1931 Harold Urey, chemik na Columbia University, za čo v roku 1934 získal Nobelovu cenu za chémiu. Gilbert Newton Lewis izoloval molekulu ťažkej vody v roku 1933.
Počas druhej svetovej vojny Nemecko robilo experimenty s použitím ťažkej vody ako moderátora v atómových reaktoroch. Cieľom bolo vyrobiť plutónium na atómovú bombu. Tieto experimenty boli príčinou akcie Spojencov s anglickým názvom Norwegian heavy water sabotage, ktorá zničila fabriku Vemork v Nórsku.

Chemické vlastnosti

Deutérium tvorí analogické zlúčeniny ako klasický vodík (prócium), napr. D₂O, DCl alebo ND₃ ("ťažké" varianty vody, chlorovodíku, resp. amoniaku), pričom tieto zlúčeniny aj vznikajú podobnými reakciami, hoci deutérium reaguje trochu pomalšie.

Ťažká voda

Molekula vody, v ktorej sú atómy vodíka nahradené atómami deutéria, sa nazýva ťažká voda alebo deutériumoxid (D₂O) a na rozdiel od obyčajnej vody (H₂O) je mierne toxická.

Využitie

Táto zlúčenina má významné využitie v jadrovom priemysle. Je veľmi účinným moderátorom (látkou spomaľujúcou rýchlosť neutrónov). Tieto vlastnosti sa používajú od druhej svetovej vojny v určitých typoch reaktorov k príprave plutónia z uránu.
Dnes sa deutérium využíva ako účinný stopovač (marker) biochemických reakcií.

Antideuterón

Antideuterón je teoretická antičastica deuterónu, jadra deutéria. Skladá sa z antiprotónu a a antineutrónu. Antideuterón prvýkrát vyrobili v CERN a v Brookhaven National Laboratory v roku 1965.
Kompletný atóm s pozitrónom obiehajúci jadro by sa volal antideutérium, ale do roku 2005 sa ho vedcom nepodarilo vytvoriť .
Bolesław Bierut

Život

Bierut sa narodil v Lubline. Pôvodným povolaním bol sadzač.

Začiatky

V ľavicovom hnutí sa angažoval od roku 1912. Členom Poľskej komunistickej strany (KPPR) bol od jej vzniku (1918). V roku 1925 odišiel do Moskvy, kde absolvoval štúdium v škole Komunistickej internacionály. Časy Stalinových čistiek prežil, na rozdiel od iných zahraničných komunistov, hoci KPPR bola sovietskym diktátorom rozpustená.

Druhá svetová vojna

V roku 1943 bol vymenovaný za hlavu novovytvorenej Poľskej robotníckej strany, v rokoch 1944 – 47 pôsobil ako hlava dočasného poľského parlamentu (Krajowa Rada Narodowa).

Povojnová činnosť

8. marca 1946 vydal dekrét, ktorým skonfiškoval nemecké pozemky a majetok. V rokoch 1947 – 1952 bol prezidentom Poľska. Hoci Bierut verne napodobňoval Stalinove praktiky, odmietol uskutočniť politické procesy, podobné tým v Česko-Slovensku a Maďarsku, čím zrejme zachránil život svojmu nasledovníkovi Władysławovi Gomułkovi. Prenasledoval však vysokých predstaviteľov katolíckej cirkvi, vojenských vodcov z čias druhej svetovej vojny (Stanisław Tatar) a oponentov komunistickej totality.

Úmrtie

Zomrel v Moskve počas návštevy v ZSSR, kde bol hosťom XX. zjazdu KSSZ, na ktorom Chruščov odsúdil Stalinov kult osobnosti.
Pľúcny mechúrik

Pľúcny mechúrik alebo (pľúcna) alveola je guľovitý útvar v pľúcach, základná štruktúra a funkčná jednotka na výmenu plynov medzi organizmom a prostredím. Dospelé osoby majú asi 300 miliónov alveol. Pľúca novorodenca obsahujú len 10% alveol v porovnaní s pľúcami dospelého človeka, po troch rokoch života je to 90% a finálne množstvo alveol je dosiahnuté približne po 8. roku života.

Ohraničenie alveoly

Alveola je prestúpená množstvom krvných kapilár na vychytávanie kyslíka z vdýchnutého vzduchu. U novorodencov je každá alveola obklopená 2 vrstvami kapilár. Okrem kapilár sú alveoly oddelené elastickým väzivom.Toto väzivo pochádza z intersticiálneho väziva pľúc. Alveoly niekoľkonásobne zväčšujú povrch pľúc.
Villers-devant-le-Thour

Poloha

Obec má rozlohu 16,41 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 382 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Jericho

Najstaršie osídlenie

Najstaršia osada sa nachádzala v dnešnej lokalite Tall as-Sultán (Tell es-Sultán, doslova: Sultánov kopec), niekoľko kilometrov od súčasného mesta. Slovo tall (po slovensky tell) v arabčine znamená mohylu a v archeologickej terminológii predstavuje umelo vytvorené návršie, ktoré vzniklo postupným vrstvením osídlení nad sebou. Takéto návršia sú typické pre Blízky východ a Anatóliu. 
Prvé osídlenie z obdobia okolo roku 9000 pred Kr. sa nazýva natufská kultúra podľa vádí Natuf. V tomto období, nazývanom aj epipaleolit (neskorý paleolit), sa objavujú prvé kamenné stavby. V období medzi rokmi 8350 pred Kr. až 7370 pred Kr. (neolit A) tu bola kamenným múrom ohradená osada s rozlohou až 40 000 m² s niekoľkými vežami (najvyššia z nich bola Jerišská veža), ktoré sú zrejme najstaršími mestskými hradbami na svete. V meste stáli domy so stenami z mazanice a obyvatelia lovili zver a pestovali pšenicu, jačmeň a strukoviny.
V období neolitu B, približne medzi rokmi 7220 pred Kr. až 5850 pred Kr., sa objavujú prvé pravouhlé domy, s niekoľkými miestnosťami usporiadanými okolo dvora. Vznikol takzvaný kult lebiek, charakteristický uchovávaním lebiek, oddelených od tela zomretých, pochovaných pod podlahy domov. Pravdepodobne v tomto období došlo aj k domestikácii ovce.

Bronzová doba

V bronzovej dobe sa Jericho stalo jedným z najvýznamnejších miest v oblasti Syropalestíny. Najväčší rozkvet dosiahlo medzi rokmi 1700 až 1550 pred Kr., ktorý ukončilo zemetrasenie alebo dobytie.

Novodobé dejiny

Súčasné mesto sa až do roku 1967 nachádzalo na území Jordánska, no počas Šesťdňovej vojny bol celý Západný breh Jordánu dobytý izraelskou armádou. V roku 1994 bolo Jericho ako jedno z prvých miest odovzdané palestínskej správe, no už v roku 2001 došlo k jeho opätovnému obsadeniu Izraelčanmi počas tzv. Druhej intifády.
Amfiktyón

Amfiktyón (starogr. Αμφικτυών – Amfiktyón, lat. Amphictyon) je v gréckej mytológii mladší syn Deukalióna a jeho manželky Pyrrhy, dcéry Titana Epiméthea.Bol aténsky kráľ.
Amfiktyón, mladší brat praotca Grékov Helléna, sa stal nástupcom aténskeho kráľa Kranaa Podľa antického autora Pausania, hoci už bol Amfiktyón ženatý s dcérou kráľa Kranaa, ktorý nemal mužského potomka, nepočkal na jeho smrť a zosadil ho z trónu. Aj on sám bol však po rokoch zosadený Erichthoniom a jeho prívržencami.
Amfiktyón bol zakladateľ delfskej amfiktyónie, ktorá vznikla pri tamojšej Apolónovej svätyni. Amfiktyónia bol spolok, ktorý mal strážiť toto posvätné miesto a aj majetky pútnikov, ktorí tam prichádzali. Všetky spolky gréckych štátov, ktoré neskôr chránili okolia významných svätýň odvodzovali potom svoje meno od tejto amfiktyónie. Ich zástupcovia sa pravidelne schádzali, aby organizovali náboženské slávnosti, ktoré boli spojené so športovými a umeleckými súťažami.
Creep (singel Radiohead)

Kompozícia

Postup akordov G–B–C–Cm je opakovaný počas celej skladby, avšak striedavo medzi akordami vo vešoch a posledným refrénom a hlasnými silnými akordmi počas prvých dvoch refrénov. V tónine G mol môže vyzerať ako "I–III–IV–iv".
Dufourspitze

Dejiny

Najvyšší vrchol Monte Rosy nesie meno generála Guillaume-Henri Dufoura (1787 – 1875), tvorcu prvého topografického atlasu Švajčiarska. Prvý výstup je datovaný do roku 1855 veľkou výpravou, vedenou anglickým horolezcom Charlesom Hudsonom. Východným zrázom (najväčší zráz v Alpách), vysoký 2 400 metrov a svojim rozmerom a vzhľadom porovnateľný s himalájskymi štítmi, prešli prvýkrát roku 1872 opäť Angličania Richard a William Pendlebury, James Taylor a horský sprievodcovia.

Cesty

Na vrchol sa najčastejšie chodí dvoma cestami, švajčiarskou a talianskou. Zaujímavý je aj viacdenný prechod Dufourspitze a pokračovanie po hlavnom hrebeni cez Punta Gnifetti (Signalkuppe), Lyskamm, Castor, Pollux…