google/wiki40b huggingface dataset:
Džabal Marra

Džabal Marra (-v spisovnej arabčine; doslova "zlatý vrch"; prepis podľa miestnej výslovnosti: Džebel Marra) alebo Jabal Marra(h)/Jebel Marra(h) (-po anglicky) je pohorie sopečného pôvodu v Sudáne. Najvyšší vrch je vyhasnutá sopka Dariba (3 042 m). Pohorie obsahuje relikty stredomorskej flóry.

Geografia

Pohorie sa nachádza na území sudánskych provincií Severný Dárfúr a Južný Dárfúr. Tvorí predel povodia Nilu na východe a Čadského jazera na západe. Najvyšším vrcholom je kaldera vyhasnutej sopky Dariba (Deriba) v južnej časti masívu. Vo vnútri kaldery sa v nadmorskej výške 2200 metrov nachádzajú dve sladkovodné jazerá.

Klimatické podmienky

Pohorie predstavuje relatívne malé územie uprostred kamenitej polopúšte, ktoré má výrazne vyššie ročné úhrny zrážok. V najvyšších polohách je to viac ako 800 mm, v nižších okolo 500 mm zrážok ročne. V pohorí sú tak stále vodné toky a oblasť je zdrojom vody pre mnohé vádí, ktoré tu pramena.
Atari

Atari je americká spoločnosť zaoberajúca sa vývojom herného hardvéru a počítačových hier. Je súčasťou francúzskej spoločnosti Atari, SA. Preslávila sa predovšetkým v 70. a 80. rokoch 20. storočia svojimi hernými konzolami a počítačovými hrami.
Tajmýrsky polostrov

Tajmýrsky polostrov  alebo staršie Tajmýr (rus. Таймы́р alebo Таймы́рский полуо́стров) je polostrov v Rusku, považovaný za najsevernejší polostrov v krajine i v Ázii. Jeho rozloha je približne 400 tis. km².
Nachádza sa medzi Karským morom a morom Laptevovcov. Na severe polostrova je Čeľuskinov mys, ktorý je najsevernejším bodom Ázie. Na juhu polostrova sa nachádza Severosibírska nížina a nížinaté je aj pobrežie. V centrálnej časti sa nachádza nevysoké pohorie Byrranga, ktoré na severovýchode dosahuje maximálnu výšku 1 146 m n. m.. Južné svahy prudko klesajú k depresii jazera Tajmýr.
Podnebie na severe je arktické, na juhu subarktické. Polostrov obývajú Nganasania a povrch polostrova zaberá tundra. Obyvateľstvo sa živí chovom sobov a rybolovom. Centrom polostrova je sídlo mestského typu Dikson, ktoré sa nachádza pri ústí Jeniseja, v Jenisejskom zálive v Karskom mori, ako aj na rovnomennom ostrove Dikson.
Assesse

Obyvateľstvo

Obec má približne 6 546 obyvateľov (2010).
Zatmenie Mesiaca

Zatmenie Mesiaca je prírodný úkaz, ktorý nastáva vtedy, ak sa Slnko, Zem a Mesiac dostanú do jednej priamky a zemský tieň dopadne na Mesiac. Dochádza k nemu vždy, keď je Mesiac v splne a zároveň je v blízkosti ekliptiky.
Aj pri úplnom zatmení Mesiaca sa často stáva, že Mesiac nie je celkom neviditeľný, ale je čiastočne osvetlený svetlom, ktoré sa láme v zemskej atmosfére. Svetlo je po prechode atmosférou Zeme v dôsledku rozptylu ochudobnené o modrú zložku a dodáva Mesiacu červenú až tmavočervenú farbu. Jasnosť Mesiaca pri úplnom zatmení je dôležitým faktorom pri určovaní momentálneho charakteru a čistoty zemskej atmosféry.
Lioux-les-Monges

Poloha

Obec má rozlohu 7,32 km². Najvyšší bod je položený 764 m n. m. a najnižší bod 633 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 49 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Calorguen

Poloha

Obec má rozlohu 8,48 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 668 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rathangan (grófstvo Kildare)

Rathangan (ír. Ráth Iomgháin) je mesto vo východnej časti Írska, v grófstve Kildare. V roku 2011 tu žilo 2 374 obyvateľov.
Mestečko leží na rieke Slate a na ľavom brehu koryta Grand Canal, 10 km severozápadne od Kildare, v blízkosti hranice s grófstvom Offaly, na križovatke ciest R401, R414 a R419.
Na brehu kanála Grand Canal je vybudovaná lodenica.
Cidlinský hřeben

Ochrana

Predmetom ochrany územia sú veľké plochy prirodzených lesných porastov na prudkých svahoch Kozlovského chrbta a Cidlinskej hůry, ktoré sú zachovalým zvyškom kedysi hojných lesných porastov v tejto oblasti.

Geológia

Územie zaberá časť Táborského chrbta na juhovýchodnom okraji geomorfologického celku Ještědsko-kozákovský hřbet. Prelomové údolie horného toku Cidliny delí územie do dvoch častí. Severozápadnú časť vypĺňajú čiastkovo chrbát s hradným vrchom Kozlov a južné výbežky vrchu Ředice (649 m n. m.), juhovýchodnú časť chrbát Hůry. Podkladom sú prevažne karbónske melafýry miestami prestúpené tufmi a aglomerátmi. V eróznych zárezoch (napr. v údolí Cidliny) sú odkryté permské sedimenty, najmä červenohnedé pieskovce a zlepence vrchlabského súvrstvia, prípadne vrchnokriedový pieskovec. Na svahoch a ich úpätiach ležia štvrtohorné kamenitohlinité a kamenitopiesčité sedimenty.

Flóra

Prevažne je tu prirodzená svahová bučina, na najprudších svahoch juhozápadne exponovaných strání s prirodzenou drevinovou skladbou s bukom lesným) , lipou veľkolistou, javorom horským.Porasty sú bohatým náleziskom vzácnych a chránených druhov rastlín. Pestrosť bylinného podrastu je podmienená aj zvýšeným obsahom vápnika v pôde. Rastie tu napr. ľalia zlatohlavá, lykovec jedovatý alebo áron škvrnitý.

Fauna

Prirodzené zloženie porastov poskytuje vhodné podmienky pre výskyt radu vzácnejších druhov vtákov, napr. muchárik čiernohlavý, holub plúžik, sova obyčajná alebo kôrovník dlhoprstý. Faunu bezstavovcov tvoria podhorské druhy zachovaných zmiešaných lesov. V bukových porastoch a na mokraďových a rašelinných biotopoch je vyšší podiel horských druhov. Na prudkých stráňach s juhozápadnou expozíciou nachádzame aj teplomilné druhy napr. cikádku kôrovú. Z chránených chrobákov tu bol pozorovaný roháč veľký a päť druhov bystrušiek. Hojné sú tu kupolovité mraveniská chráneného mravca lesného Formica polyctena, ktoré dosahujú výšku až 1 m a priemer až 3 m.
Ciutat Esportiva Joan Gamper

Ciutat Esportiva Joan Gamper je tréningové centrum a futbalová akadémia futbalového klubu FC Barcelona, ktoré je situované v Sant Joan Despí a pokrýva 136 839 m². Toto všešportové centrum bolo otvorené 1. júna 2006, trénujú a hrajú tu svoje zápasy mládežnícke tímy FC Barcelona rôznych kategórií vo futbale, basketbale, hádzanej a futsale, ktoré v minulosti používali štadión Camp Nou, Mini Estadi a Palau Blaugrana.
Prvý futbalový tím FC Barcelona sa do týchto priestorov presťahoval 19. januára 2009.  A tak po tridsiatich rokoch prvý tím prestal používať malé ihrisko (známom ako ihrisko La Masia) v priľahlom okolí Camp Nou. Podmienky pre prvý tím sú tu rovnaké ako na Camp Nou a od začiatku sezóny 2009/10 je tu plne funkčný bazén a sauna pre regeneráciu hráčov.
Pozemok, na ktorom je situované Ciutat Esportiva je iba 4,5 km vzdialené od Camp Nou a s Barcelonou ho spája priama cesta. Ciutat Esportiva napokon stáli 68 miliónov eur, z čoho 25,6 milióna bolo na urbanizáciu oblasti a zvyšných 42,5 milióna boli náklady na jeho výstavbu. V júni 2002 klub predal jeden pozemok a vo 20. februára 2003 druhý, za ktoré obdržal 29,7 a 15,9 milióna eur, ktoré prispeli k pokrytiu nákladov na výstavbu. Zvyšné peniaze vložil do projektu klub a to vo výške 22,5 milióna eur.
Karol Béla

Životopis

Po maturite na gymnáziu vo Zvolene pôsobil v rôznych občianskych a hudobníckych povolaniach. V r.1949 – 1954 spevák a zbormajster SĽUK-u, 1954 – 1955 dirigent Maď. ľud. umeleleckého kolektívu, 1955 – 1956 člen speváckeho súboru v Prahe, 1956 – 1959 hudobný referent Krajského domu osvety a 1959 – 1978 zbormajster opery DJGT v Banskej Bystrici. Do 1975 bol jediným zbormajstrom súboru DJGT. Naštudoval zbory do inscenácií Eugen Onegin, Krútňava, Faust a Margaréta, Knieža Igor a i.
Russange

Poloha

Obec má rozlohu 3,46 km². Najvyšší bod je položený 415 m n. m. a najnižší bod 294 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 049 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Janka Bleyová

Janka Bleyová (* 9. február 1953, Banská Bystrica) je slovenská žurnalistka a autorka námetov a scenárov v rámci televíznej dokumentárnej tvorby. Pochádza z rodiny ekonómky Emílie Bleyovej (rod. Harmanovej) a právnika JUDr. Ctibora Bleya, ktorý stál pri zrode slovenského filmu ako spoluzakladateľ putovných kín a ako jeden z prvých riaditeľov Slovenského filmu.

Spolupráca s odbornou verejnosťou

Spolupracuje s významnými odborníkmi zo všetkých oblastí zdravotníctva, sociálnej práce, policajnej kynológie, záchranárstva atď.
Vo voľnom čase sa venuje písaniu námetov a scenárov a pomoci ľuďom v núdzi. V súčasnosti pôsobí ako redaktorka v Slovenskom rozhlase. Žije v Bratislave a má tri deti.
Jej prácu v prospech skvalitnenia zdravotnej starostlivosti a zlepšenia prístupu lekárov k pacientom ocenili také osobnosti ako Prof. MUDr. Viliam Fischer, CSc. FICS., Christiaan Barnard, MUDr. Ivan Novotný, MUDr. Pavol Kunovský, MUDr. Eva Siracká DrSc. a ďalší.
Miljacka

Priebeh toku

Pramení neďaleko mesta Pale, na východ od Sarajeva pod vrchmi Jahorina. Tečie západným smerom, preteká hlavným mestom Sarajevom, pod niektorými aj veľmi známymi mostmi (napr. Latinska ćuprija) a zároveň tvorí aj os mesta. Na severovýchod od mesta sa vlieva do rieky Bosny.
Intempo

Intempo (celý názov Edificio Intempo Benidorm) je mrakodrap v španielskom meste Benidorm. S výškou 189 m je nielen najvyššou budovou mesta, ale aj najvyššou budovou Španielska mimo Madridu. Je taktiež aj piatou najvyššou budovou krajiny (po mrakodrapoch v CTBA). Budova bola postavená v rokoch 2007 - 2014 podľa plánov architektonickej spoločnosti Pérez-Guerras Arquitectos & Ingenieros. V mrakodrape sa nachádza 47 nadzemných a 3 podzemné poschodia.
Vres

Použitie

Zbiera sa vňať (herba callunae), ktorá sa v čase kvitnutia odrezáva asi v polovici a rýchlo sa v prievane dosuší, alebo aj kvet. Droga obsahuje glykozid arbutín, triesloviny, kyselinu fumarovú, kyselinu citrónovú, horčinu, flavón a iné. Droga rozpúšťa hlieny, má močopudné, potopudné a upokojujúce účinky, používa sa aj ako čaj na dezinfekciu močových ciest. Vo farmácii sa používa najmä na prípravu liečivých čajov.
Námestie slobody (Bratislava)

Dejiny

V stredoveku sa na mieste súčasného námestia nachádzali vinice. Námestie vzniklo pravdepodobne v 17. storočí, kedy tu bol postavený letný arcibiskupský palác, ktorý v súčasnosti slúži ako Úrad vlády Slovenskej republiky. Námestie bolo neskôr upravené ako trávnik, ktorý bol predelený stromoradím. Stromoradie sa nazývalo Kniežacie alebo Fürstenallee a Hercegfasor. Z výrazu Fürstenallee vzniklo slovo Firšnál.
Počas socializmu sa námestie volalo Gottwaldovo námestie na počesť prvého česko-slovenského komunistického prezidenta Klementa Gottwalda (1896 – 1953), ktorý mal pomník so svojou družinou v jednom z rohov námestia. V 40. a 50. rokoch 20. storočia tu bol postavený Poštový palác a budovy Slovenskej technickej univerzity, čím sa námestie zo všetkých strán uzavrelo. Od roku 1980 sa tu nachádza najväčšia fontána v Bratislave, Družba. Toto námestie bolo jedným z prvých, ktoré boli po roku 1989 premenované, hoci oficiálnu platnosť nadobudlo premenovanie až 1. apríla 1991.

Súčasnosť

V súčasnosti slúži na príležitostné koncerty a akcie, niekedy ako miesto demonštrácií a štrajkov.
Le Gua (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 36,09 km². Najvyšší bod je položený 32 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 057 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cluster One

Predohra skladby

Na začiatku skladby je zvuk, ktorý v roku 1994 spôsoboval fanúšikom veľké pochybnosti, či nemajú chybné kópie, pretože ten zvuk trvá takmer 1 minútu, než začne hudba. Podľa rozhovoru s inžinierom albumu, Andym Jacksonom je ten zvuk elektromagnetickým šumom slnečného vetra. Presnejšie povedané, tento zvuk je veľmi nízka frekvencia vtáčieho ranného spevu, a rádiového signálu.
Coulx

Poloha

Obec má rozlohu 16,32 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 50 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 236 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chevrières (Isère)

Poloha

Obec má rozlohu 16,62 km². Najvyšší bod je položený 661 m n. m. a najnižší bod 310 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 680 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stařeč

Dejiny

Prvá písomná zmienka o mestečku pochádza z roku 1259.
Faerská hus

Faerská hus (faerč. Føroyska Gásin) je plemeno husi domácej pôvodom z Faerských ostrovov. Faerská hus sa považuje za najstaršie plemeno husi domácej v Európe. Je pravdepodobne priamym potomkom husí, ktoré na Faerské ostrovy priniesli zo Škandinávie a Británie Vikingovia.
Okrem Faerských ostrovoch sa chová aj v Dánsku, Nórsku, Shetlandských ostrovoch a v Nemecku.
Faerská hus váži 5 – 5,5 kg (gunár) a 4 – 4,5 kg (samica). Znáša okolo 12 – 14 vajec s hmotnosťou 130 g.
Milan Maxim

Život a vzdelanie

Po absolvovaní Gymnázia Pavla Horova v Michalovciach Milan Maxim študoval v rokoch 1975 a 1976 jednoročnú dôstojnícku školu. V roku 1976 sa stal dôstojníkom z povolania. Maxim v roku 1980 absolvoval Vysokú vojenskú školu pozemného vojska vo Vyškove na Morave a v rokoch 1987 až 1990 študoval postgraduálne štúdium na Vojenskej akadémii v Brne. Študoval tiež na Akadémii obrany ozbrojených síl v Paríži. Počas svojej služby absolvoval tiež jazykové kurzy v Kanade.

Začiatky vojenskej kariéry

Milan Maxim pôsobil ako veliteľ tankovej čaty 21. tankového pluku v Holýšove (Plzenský kraj) a veliteľ roty, náčelník štábu a veliteľ tankového práporu 23. tankového pluku v Žatci. V roku 1990 bol prevelený k Východnému vojenskému okruhu. V rokoch 1990 až 1995 bol veliteľom 63. motostreleckého pluku, v rokoch 1995 až 1996 veliteľom 21. mechanizovanej brigády v Michalovciach a v rokoch 1997 až 1998 zástupcom veliteľa 2. armádneho zboru (neskôr reorganizovaného na 2. mechanizovanú brigádu).

Diplomatické pôsobenie

Od roku 2009 pôsobil ako pridelenec obrany v Prahe. V prehľade diplomatov bola k 23. aprílu 2014 funkcia pridelenca v Česku neobsadená.

Náčelník Generálneho štábu

Koncom apríla 2014 bolo oznámené, že Generálporučík Peter Vojtek vo funkcii náčelníka Generálneho štábu končí. Dôvodom má byť Vojtkov zdravotný stav. Súvislosť s kauzou majora generálneho štábu podozrivého zo špionáže pre Rusov bola odmietnutá. Novým náčelníkom sa mal stať Maxim. Informácie o odvolaní Vojteka a Maxima ako jeho nástupcu boli zverejnené už v januári 2014. Na druhý deň však boli dementované.
Do funkcie Náčelníka Generálneho štábu bol vymenovaný 6. mája 2014 prezidentom a hlavným veliteľom Ozbrojených síl Ivanom Gašparovičom za základe čl. 102 ods. 1. písm. h/ Ústavy Slovenskej republiky. Prezident Gašparovič pri tejto príležitosti povedal: „Nastupujete do rozbehnutého armádneho stroja, ktorý ale potrebuje naolejovať. Som presvedčený, že svojimi skúsenosťami, ktoré ste získali nielen na Slovensku, ale aj v misiách v zahraničí ste ten pravý, kto dokáže rozvŕzganú armádu SR dať do takého stavu, že bude schopná všetkých bojových úloh ktoré má. Som presvedčený že to dokážete a Slovensko si bude plniť všetky úlohy člena aliancie tak zodpovedne ako doteraz“. Prezident tiež „verí, že nový náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl SR je zárukou, že ozbrojené sily si budú plniť svoje úlohy najmä v rámci Aliancie tak, ako doteraz.“ Svoje vymenovanie genpor. Maxim zhrnul takto: „Vymenovanie do funkcie náčelníka Generálneho štábu chápem ako veľký prejav dôvery. Uvedomujem si, že funkcia náčelníka Generálneho štábu nie je jednoduchá najmä v dobe, kedy sa bezpečnostná situácia aj v našej blízkosti neustále mení a vyžaduje si našu pozornosť.“
V rovnaký deň bol Milan Maxim prezidentom povýšený z hodnosti generálmajor do hodnosti generálporučík. Do najvyššej hodnosti, generál, bol Milan Maxim menovaný 26. novembra 2015.
Štvorročné funkčné obdobie Maximovi končí začiatkom mája 2018. Maximový nástupcom bude od 7. mája 2018 generálmajor Daniel Zmeko, od rovnakého dátumu generálporučík.
Le Rousset

Poloha

Obec má rozlohu 24,74 km². Najvyšší bod je položený 486 m n. m. a najnižší bod 265 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 252 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quartier du Mail

Quartier du Mail (štvrť Mail) je 7. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 2. obvodu.
Má rozlohu 27,8 ha a je vymedzená ulicami Rue Etienne Marcel na juhu, Rue de Notre-Dame-des-Victoires na západe, Boulevard Poissonière na severe a ulicami Rue Montorgueil, Rue des Petits Carreaux a Rue Poissonière na východe.
Štvrť bola pomenovaná podľa ulice Rue du Mail, ktorá ňou prechádza. Mail označuje vo francúzštine širokú cestu osadenú stromami.
Adolf Eichmann

Život

Narodil sa 19. marca 1906 v Solingene v Nemecku. Študoval v Rakúsku inžinierstvo, ale nedokončil štúdium. Neskôr, od roku 1930 pracoval v Nemecku ako obchodník. V roku 1932 sa znova vrátil do Rakúska, kde vstúpil do rakúskej nacistickej strany, a neskôr do rakúskej odnože SS. V roku 1933 sa vrátil do Nemecka a nastúpil do nemeckej SS, kde dosiahol ku koncu kariéry hodnosť SS-Obersturmbannführer.
Od januára do októbra 1934 slúžil v koncentračnom tábore v Dachau. Neskôr bol povolaný do ústredného úradu SD v Berlíne, ujal sa židovskej problematiky ako vedúci Abteilung Juden - židovského oddelenia. Zaoberal sa problematikou židovskej emigrácie do Palestíny, ktorú navštívil v roku 1937. Po vstupe nemeckých vojsk do Viedne, v marci 1938 tam bol poslaný, aby dohliadal na zatýkanie a likvidáciu Židov.
Z výpovedí D. Wislicenyho, A. Macha a ďalších, učinených po vojne pred národným súdom vyplýva, že 4. novembra 1938 (dva dni po viedenskej arbitráži a deň po bratislavských protižidovských demonštráciách) Eichmann pricestoval na Slovensko, kde sa spoločne s Alexandom Machom podieľal na príprave nariadenia o tzv. postrku približne 7 500 Židov na územia, ktoré boli odstúpené Maďarsku. Eichmann sa stretol s Jozefom Tisom, ktorý toto nariadenie 4. novembra podpísal. Následne sa deportácie začali, keďže však „postrkovaných“ Židov Maďarsko odmietlo prijať, títo ostali v internačných táboroch, respektíve na poli v daždi a snehu, na území nikoho.
Eichmann po 15. marci 1939 presídlil do Prahy, kde sa spolupodieľal na holokauste Židov v Čechách. Počas druhej svetovej vojny bol prevelený na Reichssicherheitshauptamt (Ríšsky hlavný bezpečnostný úrad) na Úrad IV-A do oddelenia 4B, kde riešil spôsoby deportácie Židov. Po konferencii na tému konečného riešenia židovskej otázky 20. januára 1942 vo Wannsee sa ujal dohľadu nad vykonávaním jej rozhodnutí ako poverenec Heinricha Himmlera. Jeho úlohou bolo transport Židov do miest ich fyzickej likvidácie vo vyhladzovacích táboroch v Poľsku. V marci 1944 bol poverený organizáciou deportácie židovského obyvateľstva Maďarska. Tieto transporty smerovali do vykynožovacích táborov v dnešnom Poľsku a mali za následok stovky tisíc nevinných obetí.
Po vojne nebola Eichmannova úloha v nacistickej vykynožovacej mašinérii celkom známa. Eichmann sa síce dostal do zajatia, ale pod falošnou identitou ho ako Otta Eckmanna spočiatku nikto nehľadal. Neskôr síce bol prezradený, ale zo zajatia v meste Cham utiekol. Získal doklady na meno Otto Heninger a niekoľko mesiacov sa skrýval na rôznych miestach. V Lüneburg Heath najprv pracoval v lesnom hospodárstve, neskôr si kúpil menší pozemok v Altensalzkothe, kde žil až do roku 1950.
Medzitým sa na Norimberskom procese objavili dôkazy o jeho zločinoch a podiele na organizácii nacistického vyvražďovania. Podal ich rad svedkov ako Rudolf Höß alebo Dieter Wisliceny.
V roku 1958 sa usadil v Argentíne. Po vypátraní ho izraelská rozviedka Mosad 11. mája 1960 uniesla a dopravila do Izraela, kde bol postavený pred súd. 15. decembra 1961 ho súd odsúdil na trest smrti obesením. Rozsudok vykonali 1. júna 1962 vo väzení Ramla (Izrael) pár minút po polnoci.
Dolná Lehota (okres Brezno)

Dejiny

Osadu založil v roku 1358 na území Ľupčianskeho panstva dedičný richtár Petrík z Predajnej a viac ako sto rokov niesla v názve jeho meno. Obyvateľstvo sa tak ako v okolitých obciach zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom dobytka, furmančením pre erárne železohutnícke podniky.
V 18. - 20. storočí patrila Dolná Lehota medzi tzv. čipkárske obce. Podomoví obchodníci s čipkami, hrnčiarskym, hrebeniarskym tovarom, modrotlačou a nožmi boli známi nielen v Uhorsku, ale aj na Balkáne. K ťažbe nerastov sa obyvatelia vrátili v 19. storočí, zlato a striebro však nahradila antimónová ruda spracovávaná vo Vajskovej.
Dolná Lehota použila pre svoj erb historickú predlohu z obecnej pečate datovanej rokom 1706. Je na nej v heraldike oblúbený a častý výjav - svätý Juraj zabíjajúci kopijou draka. Kult tohto svätca sa šíril najmä v 14. storočí a stal sa patrónom viacerých miest a dedín.
Saint-Pierre-de-Fursac

Poloha

Obec má rozlohu 27,33 km². Najvyšší bod je položený 431 m n. m. a najnižší bod 315 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 807 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mendelova univerzita v Brně

Dejiny

Predchodkyňou školy bola Vysoká škola zemědělská v Brně, založená 24. júla 1919. V roku 1995 získala meno Mendelova zemědělská a lesnická univerzita v Brně a od roku 2010 názov Mendelova univerzita v Brně. Zo začiatku mala VŠZ dva odbory: hospodársky a lesnícky. Lesnícky obor bol prvý rok umiestnený na České vysoké učení technické v Praze. Začiatkom 20. rokov boli snahy preložiť školu na Slovensko. Počas nacistickej okupácie sa výuka nekonala, neskôr prebiehal len praktický výskum. Po roku 1948 neprešlo politickými previerkami 27,7% študentov. V roku 1950 boli založené Zemědělská fakulta a Lesnická fakulta, nasledujúci rok bol založený prvý zo školských majetkov. Vysoká škola veterinární v Brně bola v roku 1952 zrušená a pripojená ako fakulta k VŠZ. Vysoká škola stevitelská v Brně na niekoľko rokov prebrala Lesnícku fakultu. V roku 1959 vznikla Provozně ekonomická fakulta. V roku 1969 bola opäť odčlenená Veterinárna fakulta z ktorej opäť vznikla Vysoká škola veterinární v Brně. Zahradnická fakulta so sídlom v Lednici bola založená v roku 1985. Ako najnovšia bola založená Fakulta regionálního rozvoje a mezinárodních studií v roku 2008.

Štúdium

V roku 2016 na škole študovalo celkom 9 199 študentov, z toho 6 121 v bakalárskom, 2 645 v nadväzujúcom magisterskom a 433 v doktorskom stupni. Škola ponúkala 74 študijných programov.
Le Coudray-Montceaux

Poloha

Obec má rozlohu 11,44 km². Najvyšší bod je položený 100 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 725 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bergholtz

Poloha

Obec má rozlohu 4,24 km². Najvyšší bod je položený 574 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 067 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Iturup

Geografia

Iturup je tvorený sopečnými horninami. Na Iturupe sa nachádza dvadsať sopiek, ktoré sa tiahnu po celej dĺžke ostrova, z nich je deväť aktívnych. Najvyššie sú Čirippudate (Čiriporupuri, 1587 m n.m.), Berutarube (1 220 m) a neďaleko ležiaca nížšia Atsonupuri (1 206 m), obe posledné ležia na juhu ostrova. Na ostrove je niekoľko väčších jazier sopečného pôvodu. Brehy ostrova sú vysoké a príkre.
Na Iturupe rastú smreky, smrekovce, borovice, jedle. Okrem nich ostrov pokrýva zmiešaný les s jelšami, lianami a bambusovým podrastom.
Na ostrove sa nachádzajú veľké zásoby rénia.

História

Iturup bol pôvodne obývaný etnikom Ainu, ale neskôr bol osídlený ruskými osadníkmi a zabraný Japoncami. V roku 1855 bol zmluvou zo Šimody upravený jeho status, keď ho Rusko priznalo Japonsku. Na konci roka 1941 z Hitokappskej zátoky (jap. : 単 冠 湾, Hitokappu-wan) na ostrove vyplávala japonská flotila k útoku na Pearl Harbor.
Na konci druhej svetovej vojny na základe dohody z Jalty vyhlásil Sovietsky zväz Japonsku vojnu, za čo mu bol sľúbený južný Sachalin a Kurilské ostrovy, ktoré sa podarilo ZSSR rýchlo obsadiť. Od roku 1945 bol tak Iturup súčasťou Sovietskeho zväzu, po ktorého rozpade zostal súčasťou Ruska. Hoci v roku 1956 obe krajiny obnovili diplomatické styky, nebol status Kurilských ostrovov upravený mierovou dohodou medzi ZSSR, resp. Ruskom a Japonskom.