google/wiki40b huggingface dataset:
Fourneaux (Manche)

Poloha

Obec má rozlohu 3,34 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 95 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Buxières-lès-Villiers

Poloha

Obec má rozlohu 4,97 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 229 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovotvorný základ

Slovotvorný základ je tá časť odvodeného slova, ktorá je totožná s tvaroslovným základom a je nositeľom lexikálneho významu. Napr. škol-a, dĺž-ka, od-včera, troj-ica, skák-ať;
Vindecy

Poloha

Obec má rozlohu 16,56 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 233 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 263 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
G20

G20 (iné názvy: G-20, Skupina 20) je skupina najväčších ekonomík sveta predstavovaná ministrami financií a guvernérmi centrálnych bánk, t. j. členmi 19 štátov a Jednotného vnútorného trhu Európskej únie. Na pravidelných schôdzkach sa schádzajú aj najvyšší predstavitelia ich exekutívy - predsedovia vlád alebo hlavy štátov. Celkovo ekonomiky G20 predstavujú 85 % svetového hrubého domáceho produktu, 80 % medzinárodného obchodu a dve tretiny svetovej populácie.
Od roku 2008 sa skupina stretávala raz za šesť mesiacov. 26. až 27. júna 2010 sa uskutočnilo zasadnutie v Toronte a zatiaľ posledné stretnutie prebehlo 7. a 8. júla 2017 v Hamburgu. Od roku 2011 sa frekvencia stretnutí znížila na jeden rok. Na zasadnutí v Pittsburghu bolo dohodnuté, že G20 sa stane hlavným koordinátorom svetovej ekonomiky namiesto G8.
Bývalý francúzsky prezident Nicolas Sarkozy v roku 2010 navrhol zriadenia stáleho sekretariátu G-20. Jeho sídlom by sa mohol stať Paríž alebo Soul. Tento návrh podporila Čínska ľudová republika a Brazília, proti boli Japonsko a Taliansko. Južná Kórea predložila alternatívny návrh so zavedením "kybernetického sekretariátu".
Hrachová (zaniknutá osada)

Hrachová je zaniknutá osada alebo usadlosť medzi obcami Dobrá a Opatová.

História

Po prvýkrát spomína v listine z roku 1324 ako Hrahó. V roku 1338 sa pri ohraničovaní majetku Dobrašov (dnes súčasť Motešíc) spomína ako majetok Kláštora Skalka pod názvom Skala Hrachovina (via de Harohauia). V období Matúča Čáka bolo opátstvo na Skalke obsadené jeho prívržencami. Miestny opát Štefan bol v službách Matúša Čáka, ktorý povolil majetok opátstva rozšíriť aj na ľavom brehu Váhu. Matúš Čák všetkých šľachticov, ktorý sa mu nepodrobili tvrdo sankcionoval a zabavoval ich majetky, tie následne prideľoval svojim obľúbencom. Takto prívrženci Matúša Čáka zabrali aj majetky Mikuláša, syna Pavla Šimonyho, ktorým patrila aj Hrachová (possesssio Arahna). V tomto období sa stala súčasťou opátstva Skalka. Po smrti Matúša Čáka došlo k revízii šľachtických a cirkevných majetkov, ktorú zaviedol nový uhorský kráľ Karol Róbert. Dňa 1. októbra 1358 na palatínskom súdnom zhromaždení v Topoľčanoch požiadal Mikuláš, syn Pavla Šimonyho o prinavrátenie zabratého majetku. 20. novembra 1358 sa uskutočnilo opätovné vytýčenie hraníc majetku Hrachová (Hrahua) v prítomnosti zemana Juraja, syna Petra z Motešíc, ktorý zastupoval palatína, a tiež v prítomnosti kanonika Jána, ktorý zastupoval Nitriansku kapitulu. Proti uvedeniu Mikuláša do majetku protestoval opát Ján zo Skaly. Spor pokračoval aj na ďalšom stretnutí pred palatínom v januári 1359. Hrachová pravdepodobne zanikla okolo roku 1430, kedy blízku Dobrú pustošili husitské vojská.

Zmienky o kostole

Podľa kanonickej vizitácie z roku 1829 je známe, že v Opatovskej doline sa v lokalite Hrachová nachádzali pozostatky kostola. Jeho dĺžka bola 11 siah (cca 20,9 m) a 3,5 siahy. Kostol bol postavený na vyvýšenom mieste. Vizitácia tiež zaznamenáva, že neďaleko sa nachádzalo miesto nazývané Mníšek, ďalej sa spomína prevoz zvonov z kostola v Hrachovej do kostola v Opatovej.
Kunsthistorisches Museum

Dejiny

Podnet na vybudovanie inštitúcie dal cisár František Jozef I. V rámci sanácie mestských hradieb Viedne vznikala na ich mieste v 2. polovici 19. storočia výstavná okružná trieda (nem. Ringstraße) a budova Umeleckohistorického múzea s protiľahlým Prírodopisným múzeom (Naturhistorisches Museum Wien) mali vytvárať jednotný komplex v rámci rozšíreného cisárskeho paláca (Hofburg). Návrhom bol poverený v tom čase už renomovaný nemecký architekt Gottfried Semper, asistoval mu Karl von Hasenauer. Stavba prebiehala v rokoch 1872 – 1891. Obe múzea, od ktorých priameho prepojenia s cisárskym palácom sa nakoniec upustilo, boli slávnostne otvorené 17. októbra 1891.
Budovy boli postavané v novorenesančnom štýle inšpirovanom talianskou renesanciou. Budova je obdĺžnikového tvaru a má dĺžku 60 metrov. Fasáda bola zhotovená z pieskovca. Interiér budovy je veľmi dekoratívny, vykladaný mramorom, zdobený štukom, zlatom a dekoratívnou maľbou interiérov.
Lévignac-de-Guyenne

Poloha

Obec má rozlohu 25,02 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 604 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sojuz MS-02

Priebeh letu

Sojuz MS-02 mal pôvodne štartovať 23. septembra 2016, ale problémy s elektronickou súčiastkou pod jedným z kresiel kozmickej lode a jej následná výmena spôsobili takmer mesačný odklad štartu.
Dňa 19. októbra 2016 o 08:05:14,378 svetového času (UTC) Sojuz MS-02 úspešne vyštartoval pomocou nosnej rakety Sojuz-FG z Bajkonuru. Kozmická loď bola približne po deviatich minútach od štartu navedená na počiatočnú obežnú dráhu vo výške 200,22 – 242,42 km. Po dvoch dňoch letu, 21. októbra o 09:52:27 UTC, sa loď pripojila k spojovaciemu uzlu modulu Poisk na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Posádka prešla na stanicu a zapojila sa do práce Expedície 49.
Dňa 10. apríla 2017 o 07:57:26 UTC sa Sojuz MS-02 s rovnakou trojicou odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice a v ten istý deň o 11:20:21,6 UTC úspešne pristál v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu. Pri vystrelení padáku vo výške približne 8 km niektorá z jeho častí nedopatrením narazila do zvaru pretlakovej kabíny Sojuzu, čoho výsledkom bola lokálna prasklina, z ktorej začal unikať vzduch. Napriek tomu, že došlo len k čiastočnej strate vnútornej atmosféry a v tejto výške už neboli životy kozmonautov oblečených v skafandroch Sokol v ohrození, musel byť celý incident dôkladne vyšetrený. Príčinou udalosti bol pravdepodobne spôsob skladania padáku, pričom istý vplyv mohol mať aj uhol zostupu kozmickej lode. Do výroby boli po tomto incidente zavedené kroky, ktoré zabezpečujú jeho elimináciu pre ďalšie misie.
Lect

Poloha

Obec má rozlohu 11,94 km². Najvyšší bod je položený 743 m n. m. a najnižší bod 306 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 382 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bâgé-la-Ville

Polohopis

Bâgé-la-Ville má rozlohu 39,68 km². Najvyšší bod je položený 217 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Bâgé-la-Ville má 2 975 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Slim Burna

Životopis

Gabriel sa narodil v Essexe, presťahoval sa do Port Harcourt v Nigérii so svojou rodinou, keď mal dva roky.
V apríli 2013 vydal svoj ​​debutový album nazvaný I'm On Fire.
Gloria Macapagalová-Arroyová

Životopis

Študovala dva roky na Georgetown University vo Washingtone a pokračovala v štúdiách vo svojej vlasti, kde získala titul doktora ekonomických vied na Filipínskej univerzite. V roku 1968 sa vydala za Joseho Miguela Arroya, s ktorým má tri deti.
Pôsobila ako asistentka na ministerstve priemyslu a obchodu, neskôr, v roku 1992, sa stala senátorkou. V roku 1998 si ju nový prezident Joseph Estrada vybral za viceprezidentku a túto funkciu zastávala až do zbavenia Estradu moci v roku 2001. Potom prevzala funkciu prezidentky ostrovného štátu. Bola jej vytýkaná korupcia a volebné manipulácie (najmä pri prezidentských voľbách v roku 2004). V roku 2006 prestála pokus o štátny prevrat.
Rurange-lès-Thionville

Poloha

Obec má rozlohu 8,87 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 158 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rouffilhac

Poloha

Obec má rozlohu 6,5 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Atlantic City (New Jersey)

Atlantic City je mesto v štáte New Jersey v USA. Je tu známy drevený chodník, kasína, piesočné pláže, atď., čo tvorí komunitný rezort na brehu Atlantického oceána.

Podľa údajov z roku 2000 bol počet obyvateľov mesta 40 517 a spolu v metropolitnej oblasti 271 015.
Quincy-sous-le-Mont

Poloha

Quincy-sous-le-Mont má rozlohu 5,04 km². Najvyšší bod je položený 137 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Quincy-sous-le-Mont má 67 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Peypin

Poloha

Obec má rozlohu 13,35 km². Najvyšší bod je položený 602 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5375 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Šejval

Ochrana

Predmetom ochrany je lokalita ohrozených druhov rastlín, zvlášť kriticky ohrozeného truskavca obyčajného (Hippuris vulgaris). Truskavec obyčajný však tu od roku 1996 nebol pozorovaný a pravdepodobne vyhynul. Pri rybníku na slatinných lúkach sa však vyskytujú i ďalšie zaujímavé druhy rastlín: cesnak hranatý (Allium angulosum), vstavačovec májový (Dactylorhiza majalis), hadí jazyk obecný (Ophioglossum vulgarum), nadutica bobuľnatá (Cucubalus baccifer) či horčinka horkastá (Polygala amarella).
J. B. Metzler’sche Verlagsbuchhandlung

J. B. Metzler’sche Verlagsbuchhandlung je nemecké nakladateľstvo, jedno z najstarších na svete. Založil ho roku 1682 v Stuttgarte August Metzler. Po jeho smrti pokračoval v nakladateľskej činnosti jeho syn Johann Benedikt, po ktorom je nakladateľstvo pomenované. Rodina Metzlerovcov vlastnila firmu až do roku 1908.
Metzler sa špecializuje na vydávanie kníh z oblasti humanitných vied (literatúra, dejiny, antika, jazykoveda, filozofia, hudba). Profil nakladateľstva formujú hlavne jeho známe encyklopédie a príručky.
STS-51-B

Priebeh letu

Challenger odštartoval z komplexu LC-39 o 12:02 EDT 29. apríla 1985. Bol to druhý let európskeho laboratória Spacelab v plnej funkčnej konfigurácii. Počas letu boli úspešne preverené možnosti Spacelabu. Posádka vytvorila dve smeny, ktoré sa striedali po dvanástich hodinách. Medzi hlavné ciele letu patrili aj biologické experimenty s dvoma opicami a 24 hlodavcami na palube. Posádke počas práce neustále pomáhalo riadiace stredisko v Johnson Space Center v texaskom Houstone. Experimenty sa týkali biochémie, astronómie, atmosférickej fyziky, mechaniky tekutín a materiálnej vedy. Z 15 primárnych experimentov bolo 14 úspešných. Raketoplán pristál na dráhe Edwards AFB o 12:11 EDT 6. mája 1985 po sedemdennom lete.
Saint-Martory (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,3 km². Najvyšší bod je položený 485 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 896 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Raflézia

Charakteristika

Ide o dvojdomé bezlisté byliny, ktoré parazitujú na koreňoch a kmeňoch. Sú úzko špecializované iba na niektoré liany rodu Tetrastigma z čeľade viničovité (Vitaceae). Do hostiteľa rastlina prerastá spleťou vlákien pripomínajúcich hubové mycélium. Kvety sú jednotlivé, pravidelné, jednopohlavné a vyrastajú priamo z kmeňa alebo koreňov hostiteľskej liany. Okvetia sú tvorené 5 masívnymi plátmi, zrastajúcimi na báze do rúrky a v strednej časti kvetu tvoriace manžetu. Na dne vnútornej časti kvetu je rozšírený stredný stĺpik, na ktorého vrchnej strane sú špecializované výrastky, slúžiace na rozptyľovanie silného zápachu pre prilákanie opeľovačov. Pod golierom tohto stredného stĺpika sú u samčích kvetov ukryté tyčinky (v počte 5 až viac). Semenník v samičích kvetoch je spodný, zrastený zo 4 až 8 plodolistov, s mnohými komôrkami vznikajúcimi tvorbou druhotných prepážok so sieťovitou štruktúrou. Plodom je bobuľa.
Rod zahŕňa 17 druhov a je rozšírený v juhovýchodnej Ázii.

Zaujímavosti

Najznámejším predstaviteľom tohto rodu je raflézia Arnoldova (Rafflesia arnoldii), ktorej kvet dosahujúce cez 1 meter v priemere a je najväčším kvetom v rastlinnej ríši.
Proces opeľovania bol skúmaný na druhu Rafflesia pricea. Opelenie je sprostredkované bzučivkami z rodov Lucilio a Chrysomya.
Zistilo sa, že muchy sú vábené pachom, pripomínajúcom hnijúce mäso, ako aj vzhľadom kvetov. Keď mucha navštívi vnútro samčieho kvetu, kde idú pod golierom centrálneho stĺpika ukryté peľnice, je navedená okrajom so štetinami tak, že sa jej nalepí peľ na chrbtovú časť trupu. Priesvitné okienka na vnútornej časti manžety okvetia pomáhajú hmyzu v orientácii vo vnútri kvetu. Keď potom peľom preťažená mucha navštívi samičí kvet a prederie sa pod zväčšeným okrajom stredného stĺpika kvetu, peľ z jej chrbta sa zotrie na bliznu. Opelenie sú tak schopné zabezpečiť len veľké muchy. Kvet muchám nič na oplátku neposkytuje, len ich oklame vidinou potravy a možnosti naklásť vajíčka do zdochliny. Jedným z dôvodov vzácnosti týchto rastlín v prírode môže byť aj nízka šanca na úspešné opelenie, pretože k tomu musí rozkvitnúť blízko seba samčí aj samičí kvet.
Na rozdiel od ostatným parazitických rastlín, má rod raflézia aj ekonomický význam. Ten vyplýva z ekoturizmu, pretože na Borneo prichádzajú tisíce turistov len aby videli kvitnutie týchto rastlín.
Katedrála svätého Mórica (Angers)

Katedrála svätého Mórica je rímskokatolícka katedrála vo francúzskom meste Angers (francúzsky Cathédrale Saint-Maurice d'Angers). Bola postavená po požiari predošlého kostola v roku 1032.
Zakladateľom a prvým stavebníkom katedrály bol miestny biskup Hubert z Vendôme, ktorý na začiatku 11. storočia dal postaviť nový jednoloďový kostol. Jednoduchá stavba bola vysvätená v lete roku 1025 a ešte pred dokončením v roku 1032 vyhorela. Ďalší stavebníci sa pri budovaní nechali inšpirovať katedrálou sv. Petra v Angoulême a opátstvom vo Fontevraud-l'Abbaye.
Esnes

Poloha

Obec má rozlohu 14,44 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 658 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Antonio Vivaldi

Životopis

Bol prvorodený zo šiestich detí Giovanniho Battistu Vivaldiho (1655 – 1736), ktorý v Katedrále San Marco pôsobil od roku 1685 ako husľový virtuóz a Camilly Calicchio, dcéry krajčíra. Od detstva mal Antonio Vivaldi zdravotné problémy. Pravdepodobne trpel na anginu pectoris, alebo na astmu. Jeho hudobný talent sa prejavil už v ranom detstve. Už ako dieťa hrával v orchestri San Marco, kde príležitostne zastupoval svojho otca.

Štúdium teológie a pôsobenie

Štúdium teológie absolvoval na dvoch farnostiach neďaleko Benátok. Ako 25 ročný bol vysvätený za kňaza a dostal post kaplána v kostole Santa Maria della Pietà, kde pôsobil v tejto funkcii zo zdravotných dôvodov len jeden a pol roka. Z toho istého dôvodu vystúpil aj zo služieb katolíckej cirkvi, ale ostal mu rád kňaza.

Ospedale della Pietà

Ospedale della Pietà v Benátkach, bol domov pre osirotené dievčatá, nemanželské novorodeniatka a útulok pre slobodné ženy. Vivaldi tam pôsobil ako učiteľ hry na husle, na violončelo, violu d'Amore a viedol dievčenský orchester Ospedale della Pietà, ktorý sa stal počas jeho pôsobenia popredným talianskym hudobným telesom. Antonio Vivaldi pôsobil na Ospedale della Pietà od roku 1704 do roku 1716 (s krátkym prerušením od februára 1709 do  septembra 1711). Toto obdobie patrí medzi najplodnejšie tvorivé obdobia Vivaldiho, v ktorom napísal svoju prvú operu Ottone in villa a skomponoval nespočetné diela pre rôzne inštrumentálne obsadenia, najmä však husľové sonáty a husľové koncerty. Z toho najmenej 30 husľových koncertov a dva koncerty pre viola d'Amore napísal pre svoju žiačku a neskôr svoju kolegyňu na Ospedale della Pietà, Anna da Violin. Popri funkcii maestro di violino na Ospedale della Pietà sa v roku 1716 stal aj maestro de' concerti. Popri týchto funkciách sa stal aj impresáriom v Theater San Angelo.

Mantua a Rím

V roku 1717 alebo 1718 dostal titul maestro di Cappella. V tom čase komponoval v službách princa Phillipa von Hesse-Darmstadt v meste Mantova, kde pôsobil tri roky hlavne ako operný skladateľ a intendant. V tejto perióde vznikli aj jeho štyri husľové koncerty, známe pod názvom Štyri ročné obdobia.
V roku 1721 navštívil viackrát talianske mesto Rím, kde dostal objednávky na komponovanie opier a cirkevnej hudby.

Anna Girò

V roku 1726 sa vrátil do Benátok a pôsobil v Teatro Sant Angelo ako hudobný riaditeľ, kde bol oslavovaný ako skladateľ a huslista a stal sa za života legendou. V tomto čase chodili za ním hudobníci z celej Európy, medzi nimi aj 16 ročná speváčka francúzskeho pôvodu Anna Girò. Anna Girò bola špičková sopranistka, pre ktorú Vivaldi napísal mnoho hlavných postáv v jeho operách. Okrem toho bola Vivaldiho obdivovateľka, opatrovníčka a so svojou sestrou ho sprevádzala na cestách, čo viedlo v spoločnosti k veľa škandálom. O aký vzťah v skutočnosti išlo, nie je známe.

Praha a Viedeň

V rokoch 1729 a 1733 podstúpil  mnoho ciest po Európe a s veľkou pravdepodobnosťou bol aj v Prahe, kde uviedol svoje dve opery. 
V roku 1740 sa presťahoval do Viedne, kde zomrel 28. júla 1741 v chudobe a v zabudnutí.

Vivaldiho prínos

Vivaldi vyzdvihol sólový koncert na jednu z hlavných hudobných foriem.
Majk Spirit

Súkromný život

Majk Spirit meria okolo 194 cm. Má mladšieho brata.
V ranom veku trávil skoro každé letné aj zimné prázdniny v Starom Smokovci, kde má rodinu. V mladosti sa Spirit venoval taekwondu (do konca siedmej triedy na základnej škole) a futbalu, spolu so Suverenom hrával v ŠK Slovan.
Spirit nevie hrať na žiadny hudobný nástroj, aj keď niekedy skúšal hrať na bicie, keďže jeho otec hrával. V rozhovore v roku 2011 spomenul, že rád by sa naučil hrať na klavíri.
Vo voľnom čase sa venuje aj čítaniu kníh a veciam ako napr. ezoterika. Spirit spomenul v jednom rozhovore, že začal čítať viac, keď mal 14, lebo jeho otec ho prichytil pri záškoláctve a našiel mu marihuanu. Vtedy začal čítať aj životopis Edgara Cayceho. Medzi jeho obľúbených autorov patrí aj Osho, od ktorého prečítal viac ako 20 kníh. Marihuanu spomenul neskôr veľakrát, či už v textoch, rozhovoroch alebo v roku 2012, keď sa na udeľovaní cien Slávik 2011 poďakoval okrem rodiny aj hudobným kolegom, manažérom a vesmíru, že stvoril zelenú rastlinu (marihuanu), ktorá mu pomáha pri písaní textov. Spirit si myslí, že karma existuje a pre neho je to vesmírny zákon, ktorý platí pre všetkých a bez ohľadu na to, či o ňom vedia, alebo nie. V roku 2011 sa zúčastnil FIM 2 (Fórum inšpiratívnych myšlienok), kde mal prednášku a predviedol naživo niektoré jeho skladby.
Majk Spirit má vysokoškolské vzdelanie, vyštudoval management a biznis na City University v Bratislave. Jeho osobným manažérom je Michal Matejovič.

Druhá Strana a Momo

Okolo roku 2006-2007 mal petržalský rapper Miky Mora, člen skupiny Druhá Strana v niektorých skladbách narážky na Otecka, člena H16. V čase, keď producent a DJ Viktor Hazard dokončoval svoj druhý mixtape, chcel, aby Druhá Strana a H16 urobili spoločnú skladbu, na čo obe strany zareagovali, že to nikdy neurobia. Počas roku 2007 sa na mixtape DJa Kappu Hra sa začína objavili dve skladby - "P.A.R.T.Y." od Mikyho Moru, kde v jednej časti spomínal Otecka ako šaša a klauna a v inej Majka Spirita, že berie peniaze od mamy. H16 na tom istom mixtape mali skladbu "GPS", ktorá obsahuje diss na Mikyho Moru, Spirit v okrem iného spomínal, že je hráč aj bez nepriestrelnej vesty (referencia na Mikyho klip "Moratón 2" a nepriestrelnú vestu, ktorú v ňom nosí), že Mora smrdí a vybuchol ako dynamit. Miky Mora neskôr pokračoval v dissoch na sólovej skladbe "1.6 TDi", kde je prvá sloha o Spiritovi a druhá o Oteckovi. Jeho dissy ďalej pokračovali druhom albume Druhej Strany a spolu s Momom a Suchým Psom aj na Momovom albume Nepatrím medzi... z roku 2008. Spirit a Otecko spomenuli v rozhovore, že už sa k tomu nebudú vracať a nebudú odpovedať. V roku 2012 sa Momo v rozhovore pre Hip-Hop.sk vyjadril, že Majk Spirit je pre neho dobrý rapper a jeho sympatie sú na opačnej strane ako pri vydaní jeho albumu Nepatrím medzi...
Pľúcna tepna

Pľúcne tepny (lat. arteriae pulmonales) sú párové cievy, ktoré u plazov, vtákov a cicavcov vychádzajú z pľúcnice (lat. truncus pulmonalis) a vedú do pľúc odkysličenú krv.
Pľúcne tepny sa v neporovnateľnom množstve v určitej podobe vyskytujú aj u dvojdyšných rýb (ktoré sú schopné dýchať vzdušný kyslík) a takisto u obojživelníkov. Obojživelníky nemajú pľúcnicu (samostatný vývod krvi zo srdca do pľúc) a ich pľúcna tepna vystupuje až z ventrálnej aorty.
Ľudská pravá pľúcna tepna (lat. arteria pulmonalis dextra) je dlhšia a smeruje (za vzostupnou aortou a za hornou dutou žilou) do hilu pravého pľúcneho laloka. Delí sa na lobárne vetvy pre horný, stredný a dolný lalok pravých pľúc. Ľavá pľúcna tepna (lat. arteria pulmonalis sinistra) je k priľahlému pľúcnemu laloku bližšie a je preto kratšia, vetví sa podobne.
Oviraptor

Znaky

Oviraptor disponoval krátkou a vysokou hlavou so zvláštne tvarovaným zobákom a veľkými pazúrmi predných končatín. Zobák nebol jedinou zvláštnosťou jeho lebky (ak vynecháme kostený hrebeň), mal totiž aj dva rohovinové výrastky na podnebí, ktorými azda lúskal potravu. Oviraptor je známy z dvoch druhov, ktoré rozlišujeme podľa tvaru kosteného hrebeňa na hlave. Jeden  druh oviraptora (O. philoceratops) mal nižší kostený hrebeň. Podobný hrebeň má dnes napríklad veľký nelietavý vták kazuár. Druhý druh, O. mongoliensis, mal na hlave väčší, polkruhovitý hrebeň, dnes je však odborníkmi považovaný za osobitný rod - Rinchenia. 
Väčšina vyobrazení Oviraptora je založená na pozostatkoch rodu Citipati.

Spôsob života

Nálezy pozostatkov rodu Oviraptor svedčia, že samice tohto rodu boli dobré matky a chránili svoje hniezda, či už pred mocným rodom Protoceratops, alebo pred piesočnou búrkou, aj za cenu smrti. Pôvodne sa myslelo, že Oviraptor požieral vajcia iných dinosaurov. Dnes sa však zdá, že sa živil mäkkýšmi, najmä vodnými, ktorým dokázal silným zobákom ľahko dolámať schránky. Nie je však vylúčené, že ako príležitostne  konzumoval aj  vajcia iných dinosaurov.
Starý Přísecký rybník

Ochrana

Predmetom ochrany je ekosystém rybníka so sprievodnými rastlinnými a živočíšnymi spoločenstvami s výskytom zvlášť chránených druhov, najmä vtákov, obojživelníkov a vodných mäkkýšov.
Medzi kriticky okrozených živočíchov patria: volavka purpurová (Ardea purpurea), bučiak veľký (Botaurus stellaris), haja tmavá (Milvus migrans), chriašť malý (Porzana parva), hvizdák veľký (Numenius arquata), kalužiak červenonohý (Tringa totanus), strnádka lúčna (Miliaria calandra) a z obojživelníkov je to skokan rapotavý (Rana ridibunda).
Železničná trať Přelouč – Prachovice

Dejiny

List povolenia Františka Jozefa Prvého z 21. augusta 1881 daný ku stavbe a užívaniu miestnych železníc z Přelouče do Heřmanova Městce s odvetviami do Vápenného Podola a Prachovic požičiaval koncesiu priv. rakúskej železnici štátnej. Spoločnosť jest povinná stavbu železníc do konca roka 1882 dovŕšiť, všeobecnú jazdu po nich uvaliť a po všetok čas koncesie neprerušene po nich jazdiť.
Dráhu vlastnila Rakúska spoločnosť štátne dráhy od októbra 1882 až do svojho zoštátnenia 1. januára 1908.
Odbočka z Tasovic do Vápenného Podola bola zrušená v roku 1978.
Ešte v Úradnom povolení prevádzkovania dráhy datovanom 29. mája 2008 je dráha uvedená ako súčasť celoštátnej dráhy, neskôr bola na návrh prevádzkovateľa zmenená na dráhu regionálnu.
V roku 1900 boli podľa vtedajšieho cestovného poriadku v prevádzke tieto stanice:
Přelouč, Valy odbočka, Valy, Choltice, Heřmanův Městec, Kostelec-Vydžice, Vápenný Podol
Herlies

Poloha

Obec má rozlohu 7,11 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 180 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE