Nils Edén

Štúdium a kariéra profesora histórie

Po počiatočnom vzdelaní v meste Luleå absolvoval syn rektora od roku 1889 štúdium historických vied na Univerzite Uppsala. Jeho dizertačná práca s názvom Organizácia centrálnej vlády počas staršieho obdobia dynastie Vasovcov od 1523 do 1594 (Om centralregeringens organisation under den äldre Vasatiden 1523 – 1594), s ktorou promoval za doktora filozofie (Ph. D.), bola v roku 1899 vyznamenaná Geijerovou cenou.
Následne potom sa najskôr roku 1903 stal docentom a v roku 1903 mimoriadnym profesorom histórie na Univerzite Uppsala. Zanedlho si urobil meno ako odborník v oblasti švédskej histórie 16. a 17. storočia. V rokoch 1909 – 1920 pôsobil ako riadny profesor a vedúci katedry histórie na Univerzite Uppsala.

Poslanec

Už ako docent sa začal zaoberať aktuálnymi politickými témami ako Únia s Nórskom, či riešenie vojenskej situácie krajiny. V súvislosti s tým v roku 1901 svojim študentom predložil argumentáciu za zavedenie všeobecnej brannej povinnosti, s cieľom vystriedať stáročia starý, a teda zastaraný vojenský prídelový systém. Taktiež sa vyslovil aj o zavedenie všeobecného volebného práva, čo bolo vo vtedajšej dobe spojené s témou vojenskej otázky.
Jeho vlastná politická kariéra začala v roku 1908, kedy sa stal poslancom Druhej komory (Andra kammaren), kde zastupoval záujmy politickej strany Frisinnade Landsföreningen. Roku 1911 sa stal členom parlamentného ústavného výboru.

Predseda frakcie Liberálnej strany a samotnej strany

Po voľbe Karla Staaffa za ministerského predsedu sa Edén najskôr v roku 1912 stal jeho nasledovníkom v predsedníctve frakcie Liberálnej strany v Druhej komore. Po Staaffovej smrti 4. októbra 1915 prebral predsedníctvo samotnej Liberala samlingspartet, predchodkyne dnešnej Folkspartet liberalerna (Ľudová strana liberálov). Zastupoval záujmy pravého krídla strany, predovšetkým v otázke obrannej politiky.

Ministerský predseda od 1917 do 1920

Po voľbách v roku 1917 bol najskôr zostavením vlády poverený Johan Widén, vtedajší liberálno-konzervatívny prezident Druhej komory a dlhoročný predseda vlády provincie Jämtland. Po tom, čo sa mu to však nepodarilo, povolal kráľ Gustav V. 19. októbra 1917 Nilsa Edéna do funkcie ministerského predsedu.
V tejto funkcii vybudoval koaličnú vládu zo strán: Liberala samtlingspartet a Sveriges socialdemokratiska arbetspartet (Sociálni demokrati), ktorej predseda sa stal ministrom financií v Edénovom kabinete. Jeho funkčné obdobie bolo ovplyvnené otázkou zavedenia všeobecného volebného práva. No tlak na pokračujúcu demokratizáciu a na zavedenie tohto všeobecného volebného práva narastal, a to predovšetkým kvôli strachu zo zásahu ruskej februárovej revolúcie 1917 na Švédsko a povojnovému stavu v Nemecku a ostatných krajinách. Ale zavedené bolo všeobecné volebné právo vo Švédsku až v roku 1921.
Po rozhodnutí Riksdagu o vstupe do Spoločenstva národov abdikovala Edénova vláda 10. marca 1920. Následníkom funkcie ministerského predsedu sa stal Brantning.

Nasledujúce roky života

Po jeho demisii bol vymenovaným za predsedu vlády v provincii Stockholm. Tento úrad ako aj svoj poslanecký mandát v Riksdagu zastupoval do roku 1938. Kvôli prohibičnej politike svojej strany (Liberala samlingspartet) z nej roku 1923 vystúpil a založil vlastnú Liberálnu stranu.