google/wiki40b huggingface dataset:
Trnávka (prítok Ondavy)

Trnávka (vo východoslovenskom nárečí nazývaný aj Kanáliš) je rieka na východnom Slovensku, pravostranný prítok Ondavy s dĺžkou 35 km.
Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Bogota, na východnom úpätí Ploskej (601,8 m n. m.), juhojuhovýchodne od Dargovského priesmyku (473 m n. m.), v nadmorskej výške cca 470 m n. m.
Na krátkom úseku tečie na sever, vzápätí sa stáča na východ a vytvára predel medzi podcelkami Bogota na juhu a Mošník na severe. Potom preteká rekreačným strediskom Biele Studničky a vteká do Východoslovenskej pahorkatiny, podcelku Podslanská pahorkatina, kde zľava priberá Pecový jarok. Preteká obcou Dargov, na jej území priberá sprava Kamenný potok. Vzápätí sa stáča juhovýchodným smerom a koryto sa intenzívnejšie horizontálne vlní. Sprava priberá Lieskovec (187,3 m n. m.) a ďalej tečie cez obec Trnávka. Napája vodnú nádrž Sečovce, do ktorej z pravej strany ústi Miľač a Trnávka pokračuje východným smerom. Preteká cez Sečovce, kde sa na krátkom úseku vetví na dve ramená, koryto rieky sa výrazne rozširuje a sprava priberá Trnavu. Vstupuje na Východoslovenskú rovinu, podcelok Ondavská rovina, tu preteká cez obec Hriadky, pri ktorej priberá ľavostranný Višňovský potok a prudko sa stáča na juh. Ďalej tečie vyrovnaným regulovaným korytom, zľava sa spája s Manovým kanálom, následne preteká cez Vojčice, okrajom Milhostova a vstupuje na územie mesta Trebišov. Tu v minulosti napájala päť vodných nádrží na pravom brehu, ktoré využíval už zaniknutý cukrovar, a ďalej preteká východným okrajom mesta. Z pravej strany priberá viacero zavlažovacích kanálov, križuje sa s kanálom Čapliny a preteká okrajom obce Zemplínske Hradište. Zľava priberá kanály Kropa a Lesík a následne aj svoj najvýznamnejší prítok, pravostranný Chlmec (99,0 m n. m.). Od hlavného koryta sa sprava oddeľuje Neľovský kanál, ktorý prebieha súbežne s Trnávkou a ústi do Kopaného jarku. Trnávka sa stáča postupne na juhovýchod, tečie okrajom obce Hraň, v blízkosti ktorej sa vlieva do Ondavy.
Bosc-le-Hard

Poloha

Obec má rozlohu 10,37 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 508 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lévignacq

Poloha

Obec má rozlohu 42,32 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 363 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mont-d’Astarac

Poloha

Obec má rozlohu 8,05 km². Najvyšší bod je položený 386 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 96 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nikózia

Pamiatky

Vyostrené vzťahy v novodobých dejinách, ktoré vyvolali vojenský konflikt, no aj časté zmeny správcov v minulosti spôsobili, že sa zachovalo len málo pamiatok. V dejinách bol ostrov pod vplyvom kresťanstva i islamu a dodnes sa zachovala napríklad mešita Selimiya (v tureckej časti), ktorá vznikla prestavbou gotickej katedrály. V rozdelenom centre mesta sa zachovali stredoveké hradby.
Aristolochos z Élidy

Aristolochos (starogr. Ἀριστόλοχος – Aristolochos) bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 72 pred Kr.
Aristolochos z Élidy bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza.
Olympijské víťazstvo Aristolocha zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Pasínek

Pasínek, tiež jalovcový pasínek, je územie pastvinatého charakteru s prevažujúcim výskytom borievky obyčajnej. Pasínky sú typické pre oblasť moravských Karpát, najmä potom pre Beskydy a Valašsko.
V týchto pasínkách sa zvyčajne vyskytujú aj vzácnejšie druhy rastlín a živočíchov, niektoré boli vyhlásené za maloplošné chránené územia (napr. Uherská alebo Filipka).
Šerif za mrežami

Šerif za mrežami je film režiséra Dimitrij Plichta z roku 1965.

Dej

Dramatický príbeh Šerif za mrežami z prostredia nápravno-výchovného ústavu pre mladistvých je ďalším filmom Dimitrija Plichtu na ktorom sa podieľal režijne a zároveň aj v rámci námetu a scenára. Mladý Jakub sa z falošnej solidarity nechá odsúdiť za krádež namiesto "šerifa" ich partie. Dúfa, že "šerif" jeho gesto ocení. Toto presvedčenie mu dodáva silu vydržať neznesiteľné pomery v ústave.
Güssing

Geografia

Časti obce: Glasing, Güssing (stred obce), Krottendorf, Sankt Nikolaus, Steingraben, Langzeil, Rosenberg a Urbersdorf.
Sainte-Trie

Poloha

Obec má rozlohu 10,91 km². Najvyšší bod je položený 276 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 125 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rurey

Poloha

Obec má rozlohu 14,77 km². Najvyšší bod je položený 520 m n. m. a najnižší bod 285 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 325 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Barbizon

Poloha

Obec má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 357 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žofia Pomoranská

Pôvod, mladosť

Žofia sa narodila ako najstaršia dcéra pomoranského kniežaťa Bohuslava X. (* 1454 – † 1523) a jeho manželky, poľskej princeznej Anny Jagelovskej (* 1476 – † 1503), dcéry kráľa Kazimíra IV.
9. októbra roku 1518 sa v Kieli ako pätnásťročná vydala za ovdoveného princa Frederika, štvrtého syna dánskeho kráľa Kristiána I. a jeho manželky Dorotey Brandenburskej (Frederikova prvá manželka Anna Brandenburská zomrela v roku 1514). Frederik sa stal po smrti svojho staršieho brata Jana I. kráľom ako Frederik I. a 13. augusta 1525 bola Žofia v kodaňskej katedrále spolu so svojim manželom korunovaná za dánsku kráľovnú. Stala sa aj kráľovnou Nórska, v tejto krajine však nikdy korunovaná nebola. Po korunovácii dostala na doživotné užívanie ostrovy Lolland a Falster a zámky v Kieli a Plön.

Spory o majetok

O živote kráľovnej sa mnoho nevie, okrem toho, že viedla dlhoročný spor so svojim nevlastným synom Kristiánom III., následníkom jej manžela na tróne, o svoje majetky na ostrovoch Lolland aj Falster. Vzťahy medzi nimi sa zhoršili, keď nový kráľ prinútil kráľovnú-vdovu opustiť zámok Gottorp a presídliť do Kielu. Majetkové spory trvali celé roky a po smrti Kristiána III. v nich pokračoval jeho syn Frederik II. Kráľovná Žofia zomrela v roku 1568. Pochovali ju v katedrále v Schleswigu po boku manžela.
Choloy-Ménillot

Poloha

Obec má rozlohu 11,95 km². Najvyšší bod je položený 412 m n. m. a najnižší bod 226 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 712 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Komunikačný proces

Komunikačný proces (komunikovanie) je procesuálny aspekt komunikácie, ktorý tvorí kódovanie, dekódovanie, generovanie signálu, transferácia signálu, transformácia signálu, identifikácia signálu.
Dom kultúry (Trnava)

Dom kultúry je atypická stavba v Trnave, ktorá bola zrealizovaná v roku 1988. Prvé riešenie z roku 1971 prinieslo architektonický koncept riešenia, ale aj názor na spôsob zástavby južnej strany Trojičného námestia, v historickom jadre. V roku 1976 bola vytvorená nová konečná architektonická štúdia ktorej autorom je Jozef Danák. Tento autor viedol spracovanie aj úvodného projektu. V časoch komunizmu bol projekt ocenený prvým miestom vo svojej kategórii.

Opis objektu

Budova je umiestnená v kontraste medzi historickými meštiackymi domami. Dom kultúry je rozdelený na tri štvorpodlažné časti. Je výrazným architektonickým dielom, uzatvárajúcim určitú etapu úsilia o prestavbu centra mesta Trnavy. Táto stavba je odmietaná miestnym obyvateľstvom a turistami a je považovaná za symbol neúcty a ignorancie komunistického režimu voči historickej zástavbe.
V časti A je na prvom podlaží vstupný priestor. O podlažie vyššie je zasadacia miestnosť, miestnosti pre nácvik hudby a tancov a priestory pre kluby. Ďalšie podlažie obsahuje priestory pre kluby a administratívne priestory. Na štvrtom podlaží sa mala nachádzať čitáreň a knižnica.
V časti B sa v suteréne nachádzajú sklady, strojovňa vzduchotechniky a dielne. Hlavný vstup, šatne a sociálne zariadenie sú na prvom podlaží. Na druhom a treťom je hlavná sála pre 800 ľudí so zdvíhacím zariadením, ktorá je unikátna u nás a ojedinelá i vo svete. Posledné podlažie tvoria prevádzkové priestory a zariadenia.
V časti C na prízemí sú vstupy, šatňa a prístupové schodiská. Na ďalších dvoch podlažiach sa nachádza reštaurácia s kaviarňou pre 120 miest, bar a foyer. Posledné podlažie slúži pre strojovňu osvetlenia a vzduchotechniky.
Dom kultúry má obostavaný priestor: 53 467 m3; úžitková plocha: 8 686 m2. Je vytvorený z vyše 10 tisíc m3 pohľadového železobetónu a 650 ton železa. To zaraďuje budovu medzi unikáty. Pohľadový betón domu kultúry mal byť biely, s dezénom a kovové časti interiéru mali byť pochrómované. Realizované exteriéry tvoria sivé betónové masy s priznanými stopami po debnení a oceľové komponenty natreté načerveno.

Architektúra

Sila architektonického výrazu budovy pôsobí najmä do priestoru Trojičného námestia. Tu sa vychádzalo z jeho historickej stopy, čo viedlo k logickému, zdôvodnenému členeniu pôdorysu aj k formovaniu hmoty architektúry, podporujúcej úsilie o zdrobnenie mierky na mierku primeranú danému priestoru. Na východnej fasáde smerom k obchodnému domu Jednota nebola už táto metóda tak uplatnená. V tomto prípade zvlnenie historickej stopy zástavby nebolo natoľko sledované hmotou architektúry, ale alternované hmotou vyústenia klimatizácie s výtvarne riešeným pútačom a nadväzným systémom vodostrekov.

Súčasnosť

Po revolúcii bola budova degradovaná drobnou nesúrodou architektúrou vloženou do jej vnútra. Zvuková aparatúra a svetelný park hlavnej sály je dnes v nepoužiteľnom stave pre kultúrne podujatia. Nepodarilo sa vyriešiť problémy s ozvučením zadnej časti hľadiska. V súčasnosti sa uvažuje o rozsiahlej rekonštrukcii a možnej prestavbe na obchodné centrum.
Westworld

3. séria

1. mája 2018 bola oficiálne potvrdená tretia séria. Vysielať sa bude v roku 2020.

Koncepcia a príprava

31. augusta 2013 si HBO objednala pilot pre dramatický seriál, inšpirovaný rovnomenným filmom režiséra a scenáristu Michaela Crichtona z roku 1973. O dva roky neskôr vyšiel prvý trailer k seriálu, ktorý potvrdil premiéru na rok 2016. Tvorcovia vyvinuli príbeh na päť alebo šesť sérií. 14. novembra 2016 bola potvrdená výroba druhej série.

Financovanie

Rozpočet prvej série bol stanovený na $100 miliónov, pričom výroba prvej časti mala stáť okolo $25 miliónov, zvyšné časti v rozmedzí $8 až $10 miliónov. Financie na seriál poskytli v približne rovnakom pomere HBO a Warner Bros. Television. Anthony Hopkins a Ed Harris mali dostať honorár $175 tisíc za každú časť.

Nakrúcanie

Pilot sa nakrúcal v auguste 2014 v Los Angeles a jeho okolí, nakrúcanie seriálu prebiehalo taktiež aj v Utahu. 3D tlačenie výtvorov je nakrútené pomocou praktických efektov, ktoré sú následne uhladené v postprodukcii.

Hudba

Hudbu k seriálu zložil Ramin Djawadi, ktorý s Nolanom v minulosti spolupracoval na seriáli Lovec zločincov a zložil hudbu aj pre ďalšie seriály, ako napr. Game of Thrones a Prison Break.
Botulotoxín

Botulotoxín, tiež známy ako botox alebo klobásový jed, je jedovatá látka, ktorá sa používa v kozmetickom a farmaceutickom priemysle. Je produktom baktérie druhu Clostridium botulinum, a je jedným z najsilnejších bakteriálnych toxínov vôbec. Vpichovaním pod kožu sa ním vyhladzujú vrásky, hlavne na tvári. Chem. značka je 
C6760H10447N1743O2010S32
Sarrance

Poloha

Obec má rozlohu 46,75 km². Najvyšší bod je položený 1 869 m n. m. a najnižší bod 314 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 203 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belhade

Poloha

Obec má rozlohu 28,55 km². Najvyšší bod je položený 65 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 181 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rex Walheim

Vzdelanie a vojenská kariéra

Walheim doštudoval strednú školu v San Carlos v roku 1980 a o štyri roky neskôr získal bakalársky titul v odbore mechanického inžinierstva na University of California v meste Berkeley. V roku 1989 získal titul magistra v odbore priemyselného inžinierstva na University of Houston. 
Walheim vstúpil do Vzdušných síl spojených štátov ako podporučík v máji 1984. V októbri 1986 bol preložený do Johnson Space Center v Houstone kde pracoval ako inžinier na podvozkoch raketoplánov a brzdách. V auguste 1989 bol prevelený na Letecké a kozmické veliteľstvo v Colorado Springs, kde bol riaditeľom programu modernizácie radarov protiraketovej obrany. V roku 1991 bol vybraný do školy pre testovacích pilotov, kutz absolvoval na Edwards Air Force Base v Kalifornii. po dokončení kurzu lietal na strojoch General Dinamics F-16 Fighting Falcon, pôsobil aj ako projektový manažér.

Vstup do NASA

Rex Walheim bol vybraný do NASA v roku 1996. Po dvojročnom výcviku bol kvalifikovaný ako letový špecialista. Po prvý raz letel do vesmíru v roku 2002 na misii STS-110, ktorej cieľom bola doprava a montáž nosníku S-0 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Walheim pri nej uskutočnil dve vesmírne prechádzky (EVA). Druhý raz štartoval na misii STS-122, ktorá dopravila k ISS európsky laboratórny modul Columbus. Walheim uskutočnil tri EVA. V roku 2011 letel na misii STS-135, ktorej cieľom bolo zásobovanie ISS. zároveň to bol posledný let raketoplánu.

Súkromie

Walheim je ženatý s Margie Dotsonovou a majú spolu dve deti. Medzi jeho záľuby patrí futbal, turistika, lyžovanie a softball.
Vzdialený most

Dej

V auguste 1944 bol oslobodený Paríž. Spojeneckej armáde však chýbalo dostatočné zásobovanie. Generál Montgomery vymyslel plán menom Market Garden. Skladala sa z dvoch operácií - operáciu Market uskutočnili výsadkové sily (82. a 101. americká výsadková divízia, 1. britská vzdušná výsadková divízia), operáciu Garden uskutočnili pozemné sily (XXX. britský zbor). Hlavnou úlohou bolo vybojovať a udržať tri mosty cez Rýn v Holandsku v mestách Eidhoven, Nijmegen a Arnhem. Celú akciu komplikujú terénne možnosti pristátia dopravných lietadiel, vojaci musia zoskakovať padákmi a premiestniť sa do Arnhemu vzdialeného 12 km. Pozemné sily pri Nijmegene potrebujú ovládnuť obe strany mosta, na druhú stranu rieky sa môžu dostať iba pomocou člnov, pod paľbou nemeckých obrancov. Celková situácia sa pre spojencov nevyvíja dobre. A operácia sa skončí neúspechom.
Caissargues

Poloha

Obec má rozlohu 8,02 km². Najvyšší bod je položený 93 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 759 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Podraďovacia spojka

Podraďovacia spojka alebo hypotaktická spojka je spojka, ktorá spája vedľajšiu vetu s hlavnou vetou (teda dve nerovnocenné vety) v súvetí alebo menej často aj dva nerovnocenné vetné členy v jednoduchej vete.
Vyjadruje, že členy syntagmy nie sú gramaticky rovnocenné (jeden člen syntagmy je "závislý" a druhý "nezávislý"). Spojkou sa uvádza závislý člen syntagmy.
Korelovaným výrazom podraďovacej spojky býva t-ový výraz (najčastejšie ukazovacie zámeno), ktorý má funkciu formálneho vetného člena. Príklad: ... taká hrôza, že sme utiekli.
Banios

Poloha

Obec má rozlohu 5,26 km². Najvyšší bod je položený 1 145 m n. m. a najnižší bod 468 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
ISO 3166-2:KY

Kódy ISO 3166-2 pre Kajmanie ostrovy neidentifikujú žiadne regióny.
Guccio Gucci

Skorý život

Guccio bol synom talianskeho výrobcu kožených výrobkov, ktorý pochádzal zo severu. Guccio nechcel ísť po stopách jeho otca, radšej cestoval na miesta ako Londýn a Paríž, kde pracoval ako čašník, umývač riadu a vrátnik. V Londýne pracoval v prestížnom hoteli Savoy ako obsluha výťahu a práve počas tohto obdobia odpozoroval štýl a eleganciu mnohých bohatých a slávnych ľudí. Obľúbil si najmä krásne štýly batožín, ktoré videl.

Kariéra

Po návrate do Florencie, plný inšpirácií a zamilovaný do módy, začal vyrábať cestovné tašky a rôzne doplnky. V roku 1921 otvoril svoj prvý obchod s koženými výrobkami, The Fashion House of Gucci. Začínal s predávaním kožených tašiek pre jazdcov na koňoch. Jeho výrobky boli veľmi žiadané vďaka svojej vysokej kvalite, ktorej vďačil aj jeho veľmi zručným zamestnancom, ktorí pracovali u neho v ateliéri. 
V roku 1938 rozšíril svoju firmu do Ríma. Čoskoro sa jeho podnikanie premenilo v rodinný podnik, keď jeho synovia Aldo, Vasco, Ugo a Rodolfo vstúpili do firmy. V roku 1940 pre nedostatok surovín v dôsledku fašistickej diktatúry v Taliansku vyžadoval použitie nových surovín.
V roku 1947, Gucci predstavil kabelku s bambusovou rúčkou, ktorá je doteraz veľmi obľúbená. V roku 1951 otvoril obchod v Miláne a v roku 1953 na Manhattane v New Yorku.
Miloš Vesel

Životopis

Absolvoval gymnázium v Banskej Bystrici (1929). Študoval na vojenskej škole v Košiciach, na Vojenskej akadémii v Hraniciach, na Vojenskej aplikačnej škole delostrelectva v Olomouci, absolvoval vojenské kurzy v Míloviciach, v Plaveckom podhradí, Vysokú vojenskú školu v Prahe. Od 1929 vojak v Nitre, od 1932 dôstojník československej a neskôr slovenskej armády z povolania. Pôsobil ako vojenský veliteľ vo viacerých delostreleckých útvaroch v Brezne, v Banskej Štiavnici a i. Od júla 1944 veliteľ posádky v Ružomberku. Bol protifašisticky zmýšľajúci, ako dôstojník slovenskej armády spolupracoval s odbojom, orientoval sa na londýnske centrum. Spoluorganizátor a účastník SNP. Do povstania sa zapojil ako veliteľ vojenskej posádky v Ružomberku, veliteľ obranného úseku Biely Potok 6. taktickej skupiny 1. čs. armády na Slovensku. Neskôr po prechode povstania do hôr pôsobil ako zástupca veliteľa a súčasne veliteľ 1. práporu 2. čs. paradesantnej brigády. Po spojení s červenou armádou bol od februára veliteľom delostrelectva 4. čs. samostatnej brigády. Po oslobodení z politických dôvodov predčasne prepustený z armády. Rehabilitovaný bol v roku 1964. Nositeľ vysokých vojenských vyznamenaní, 10. december 1991 in memoriam udelená hodnosť generálmajor a Rad M. R. Štefánika III. tr.
Fontána štyroch riek

Fontána štyroch riek (tal. Fontana dei Quattro Fiumi) je názov rímskej fontány vytvorenej v rokoch 1648 – 1651 talianskym barokovým sochárom a architektom Gian Lorenzom Berninim.
V roku 1648 Bernini presadil model fontány, ktorá mala po dohotovení tvoriť stred antického pôdorysu námestia Piazza Navona, pred kulisou barokového Kostola Sant'Agnese in Agone.
Podľa priania pápeža Inocenta X. mal fontánu korunovať egyptský obelisk z Maxentiovho cirku. Berniniho nádherná Fontána štyroch riek, známa aj pod názvom Riečna fontána (Fontana dei Fiume), je majstrovskou realizáciou komplikovaného ikonografického konceptu a patrí k vrcholom barokovej plastiky.
Stred mohutnej nádrže tvorí umelá skala nepravidelného tvaru z travertínu, bizarne vymodelovaná, na rohoch ktorej sú umiestnené personifikácie štyroch veľkých svetových riek – Nílu, Gangy, Dunaja a Rio Plata. Spolu so sochami rastlín a zvierat (lev, kôň, krokodíl, delfín, had a palma) patriacich k príslušnému kontinentu, symbolizujú svetové končiny, kam siahala pápežská moc. Na päte obelisku Bernini umiestnil erb zakladateľa diela, na skale sediacu holubicu s olivovou ratolesťou v zobáku.
Ako zdroj vody boli použité vodné prúdy akvaduktu Aqua Vergine, špeciálne privedené na toto miesto.
Bernini do prác na tejto fontáne zapojil viacero svojich spolupracovníkov. Sám navrhol celkový vzhľad, vyriešil viacero detailov v čiastočných štúdiách, na mieste tesal skalu, zvieratá a palmu a sám dozeral na ostatné práce svojich pomocníkov – napr. Cosima Fancelliho (dodal alegóriu Nílu), Antonia Raggiho (prispel alegóriou Dunaja), Lazzara Morelliho či Guida Abbatiniho, ktorý dokonca koloroval skaly a rastliny.
V strede fontánt je vztýčený obelisk, ktorý však, i keď to tak na prvý pohľad vyzerá, nie je egyptského pôvodu. Podľa nápisu ide o pôvodný rímsky monument, ktorý dal postaviť cisár Domicián (cisárom v rokoch 81 – 96), v chráme bohyne Isis na Martovom poli.
V polovici júna 1651 bolo celé dielo hotové a takmer okamžite sa stalo nielen rímskou, ale dokonca európskou senzáciou. Vzrušenie z nového diela, pápežovho daru Rímu, spôsobilo umelecký ošiaľ – poprední básnici o nej skladali básne a oslavné ódy, objavili sa hudobné diela velebiace novú rímsku atrakciu. Úchvatné a impozantné barokové divadlo bolo Berninim vo Fontáne štyroch riek dovedené do maximálnej dokonalosti.
Vzápätí sa však začali ozývať hlasy (najmä obyčajných Rimanov) poukazujúce na rub tejto pápežskej prezentácie, ktorú považovali za plytvanie peniazmi: „Non guglie e fontane, pane volemo, pane, pane, pane!“ („Nechceme obelisky a fontány, chlieb chceme, chlieb, chlieb, chlieb!“).
O dva roky nato (v r. 1653) vznikla Berniniho zásluhou v susedstve tejto fontány ďalšia, Fontana del Moro (Fontána s murínom), kde umelec využil jestvujúca staršiu vodnú nádrž, doprostred ktorej vložil postavu tritona s delfínom.
Stare Miasto (Krakov)

Stare Miasto (v preklade Staré Mesto) je centrálny historický obvod Krakova. Je to najvýraznejší príklad starého mestského obvodu v Poľsku.
Medzi významné objekty patrí Rynek Główny (Hlavné námestie), čo je najväčšie stredoveké mestské námestie v Európe s množstvom historických kostolov, napríklad Kościół Mariacki (Mariánsky kostol), Kostol sv. Vojtecha a iné národné pamiatky, ako napríklad Sukiennice, veža mestskej radnice, barbakán, čo je obranná veža, ktorá slúžila ako súčasť siete opevnení okolo mesta, vedľa Floriánskej brány, Wawelský zámok, bývalé sídlo poľských kráľov nad riekou Visla.
Krakovské historické centrum je pamiatkovou rezerváciou UNESCO.
ISO 3166-2:BS

Kódy ISO 3166-2 pre Bahamy identifikujú 31 dištriktov. Prvá časť (BS) je medzinárodný kód pre Bahamy, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich dištrikt.

Zoznam kódov

BS-BI Bimini
BS-CI Cat Island
BS-EX Exuma
BS-FP Freeport
BS-HI Harbour Island
BS-IN Inagua
BS-LI Long Island
BS-MH Marsh Harbour
BS-MG Mayaguana
BS-RI Ragged Island
BS-?? Acklins
BS-?? Berry Islands
BS-?? Black Point
BS-?? Central Abaco
BS-?? Central Andros
BS-?? Central Eleuthera
BS-?? Crooked Island
BS-?? East Grand Bahama
BS-?? Grand Cay
BS-?? Hope Town
BS-?? Mangrove Cay
BS-?? Moore's Island
BS-?? North Abaco
BS-?? North Andros
BS-?? North Eleutera
BS-?? Rum Cay
BS-?? San Salvador
BS-?? South Abaco
BS-?? South Andros
BS-?? South Eleuthera
BS-?? Spanish Wells
BS-?? West Grand Bahama
Bouqueval

Poloha

Obec má rozlohu 2,81 km². Najvyšší bod je položený 110 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 322 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lagaň

Dejiny

V roku 1870 tu bola kresťanskými vysťahovalcami založená osada s názvom Lagaň. Počas druhej svetovej vojny, v roku 1944, bolo po násilnom vysťahovaní Kalmyckého národa zmenené meno na Kaspijskij, ktoré sa zachovalo aj po založení autonómnej republiky Kalmycko v roku 1957. V roku 1963 získal Kaspijskij štatút mesta a od roku 1991 bolo meno zmenené na pôvodné Lagaň. Počet obyvateľov mesta kulminoval v roku 1989, kedy tu žilo 15 824 ľudí. V súčasnosti (2010) má mesto 13 770 obyvateľov.
Saint-Pierre (Jura)

Poloha

Saint-Pierre má rozlohu 16,37 km². Najvyšší bod je položený 1 135 m n. m. a najnižší bod 846 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Pierre má 321 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE