google/wiki40b huggingface dataset:
Furmani (folklórny súbor)

Ľudová hudba

Ľudová hudba Furmani sa začala formovať v Nitre v roku 2003 z bývalých členov hudieb detských folklórnych súborov Borinka a Nitranček. V roku 2004 sa ku kapele pridali aj bývalí tanečníci týchto súborov, čím vznikol mládežnícky folklórny súbor Furmani. Repertoár súboru tvoria piesne a tance z Ponitria a z Tekova. Kapela čerpá najmä z výskumov a tvorby Mariana Járeka, ale tvorivo sa angažujú aj jej členovia. Do roku 2014 ľudovú hudbu viedol jej primáš Matej Galgóci, po ňom vedenie prevzal Erik Sitár, ktorý do ľudovej hudby FS Furmani nastúpil s novou generáciou mladých muzikantov odchovaných v DFS Borinka. Kapela hrá v zložení klasickej cimbalovej hudby (prvé husle, druhé husle, violová kontra, kontrabas, cimbal, klarinet), ale tiež ako gajdošská muzika (gajdy, husle, kontra, kontrabas, ozembuch).
Popri ľudovej hudbe pôsobí aj spevácka skupina, ktorá pozostáva zo spevácky zdatných tanečníčiek a tanečníkov súboru. Spevácku skupinu vedie Marián Hlavatý.
Biele Albatrosy

Biele Albatrosy je názov oficiálnej akrobatickej skupiny Vzdušných síl Slovenskej republiky, pôsobiacej v rokoch 1991 – 2004. Pôsobila pod hlavičkou vtedajšej Vojenskej leteckej akadémie v Košiciach a používala lietadlá Aero L-39 Albatros vo farbách slovenskej trikolóry. Počas svojho pomerne krátkeho pôsobenia sa zaradila medzi svetovo uznávané akrobatické skupiny a veľmi úspešne reprezentovala slovenské vzdušné sily vo svete. Zanikla v roku 2004.

Vystúpenia doma i v zahraničí

V nasledujúcich rokoch začali Albatrosy sláviť úspechy na leteckých dňoch v Dánsku, Francúzsku, Holandsku, Spojenom kráľovstve, Maďarsku, Rakúsku a Česku. Pri preletoch do vzdialenejších krajín sprevádzal skupinu navigátor kpt. Ing. Miroslav Kelemen. V roku 1995 pribudol do skupiny sólo pilot pplk. Ing. Jozef Kello, ktorý sólo vystúpením vypĺňal časovú medzeru počas vzdialenia a zoradenia sa hlavnej skupiny. Tento rok bol pre skupinu veľmi úspešný, dostávala ponuky na airshow z ďalších krajín. 
Po generálnych opravách lietadiel začali Albatrosy sezónu úspešne v rakúskom Zeltwegu, na bratislavskom SIAD-e, kde získali ocenenie za najlepšiu letovú ukážku, Waddingtone, Hradci Králové a talianskom Cameri.
V roku 1997 opustil skupinu jej zakladateľ, Marián Sakáč a na jeho miesto nastúpil pplk. Ing. Róbert Rozenberg. V novom zložení absolvovala vystúpenia v Trenčíne, Klagenfurte, Fairforde, Nitre, Hradci Králové, kde získali ocenenie za absolútne najlepšie letecké vystúpenie a sezónu zakončili doma v Košiciach.
V ďalších sezónach navštívili aj letecké dni v Žiline, Očovej, Fairforde, Hradci Králové (kde opäť získali ocenenie, tentokrát Cenu Aero Vodochody, za najlepšie prezentovanie lietadla tohoto leteckého výrobcu), Kecskeméte, Sliači, kde sa stala tragická nehoda, pri ktorej zahynul mjr. Ing. Ľuboš Novák, na jeho miesto nastúpil mjr. Ing. Marián Koňár. Rok 2000 možno považovať za najhorší rok pre Biele Albatrosy.

Na zostupe

V ďalšom roku skupinu opustili mjr. Ing. Jaroslav Baláž a mjr. Ing. Peter Lele. Zo strany velenia Vzdušných síl prišiel rozkaz na prevelenie školského pluku z Košíc na Sliač, čo by znamenalo zánik skupiny. Za obrovskej pomoci Vojenskej leteckej akadémie, Slovenského leteckého zväzu, fanúšikov i médií sa podarilo skupinu zachrániť. Na miesto číslo 4 nastúpil mjr. Ing.
Bohumír Baroš a skupina nacvičila len obmedzený program pre 5 lietadiel. Navštívila okrem domácich aj letecké dni v susedných krajinách a vykonala niekoľko slávnostných preletov na Slovensku. K obmedzeniam sa pridal ďalší nátlak zo strany Vzdušných síl a navyše ďalšie technické problémy lietadiel.
Dňa 15. apríla 2004 z košického letiska odletel na Sliač posledný Albatros a svetovo uznávaná letecká skupina Biele Albatrosy oficiálne zanikla. 
Po zániku Albatrosov sa začalo uvažovať o výcviku nových pilotov, o novej skupine, ktorá by pokračovala v tradícií Bielych Albatrosov. Pôvodným pilotom však neboli ponúknuté primerané miesta, a tak ostalo len pri úvahách. Výcvik novej skupiny by znamenal opäť veľké úsilie a množstvo prostriedkov, ktoré sa vo vtedajších Vzdušných silách nenašli.
La Chaussée-Saint-Victor

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 470 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Radul Čierny

Radu(l) Čierny (iné mená: Rudolf Čierny, Radu(l) Negru, Radu(l) Vodă, Voivode Radu, Negru Vodă) (* ?13. storočie) bolo legendárne knieža Valašského kniežatstva v 13. storočí.

Legenda o vzniku Valašského kniežatstva

Podľa rumunských tradícií sa jeho meno spája so založením Valašského kniežatva okolo roku 1290. Tie tvrdia, že v roku 1289 Uhorsko prinútilo šľachticov a ľudí z vyšších vrstiev obyvateľstva stať sa členmi rímskokatolíckej cirkvi, a toto privilégium spôsobilo vznik práva rumunských vladárov na založenie nových štátnych útvarov. Podľa tejto legendy Radu Negru - po tom, ako prešiel cez južné Karpaty - vstúpil na územie toho, čo sa dnes volá Valašsko. Podľa mnohých historikov existujú historické spätosti medzi týmto panovníkom a germánskymi kmeňmi, ktoré obývali oblasť južného Sedmohradska v Uhorsku.
Táto legenda sa prvý raz spomína v análoch rodiny Cantacuzinovcov zo 17. storočia. Tieto poznatky zároveň dokumentujú aj rozsiahlu stavbu chrámov v úspešných hlavných mestách Valašského kniežatstva - Câmpulung a Curtea de Argeş.
Petr Hromek

Vojenské pôsobenie

S lietaním začal v krnovskom aeroklube.
V roku 1986 vyštudoval Vysokú vojenskú leteckú školu Košice. Po skončení sa stal pilotom 1. slp České Budějovice. V rokoch 1989 – 1994 tam pôsobil ako veliteľ roja. V roku 1994 bol veliteľom 2. letky 1. slp České Budějovice. Od roku 1995 pôsobil v Čáslavi, najprv ako zástupca veliteľa 1. letky 4. zTL Čáslav, v rokoch 1998 – 2000 ako inšpektor bezpečnosti letov. V rokoch 2000 až 2004 bol starším dôstojníkom na Veliteľstve NATO v Rammsteine. Potom pôsobil od 2004 do 2006 ako náčelník skupiny taktického letectva Velitelství společných sil Olomouc. V rokoch 2006 až 2008 potom bol náčelníkom Oddělení letectva Velitelství společných sil Olomouc. V rokoch 2009 až 2013 bol náčelníkom odboru bojové přípravy VzS Velitelství společných sil Olomouc. Od roku 2013 do roku 2016 velil 21. základni taktického letectva v Čáslavi. V rokoch 2014 až 2015 bol zároveň náčelníkom operačného oddelenia veliteľstva TAAC - Air, v afganistanskom Kábule, súčasť misie ISAF. Od roku 2016 do roku 2018 bol zástupcom veliteľa Vzdušných síl Armády ČR.
8. mája 2017 ho prezident ČR Miloš Zeman povýšil z plk. gšt. do prvej generálskej hodnosti – brigádny generál.
Do funkcie veliteľa Vzdušných síl bol ustanovený k 1. máju 2018. Jeho predchodcom bol generálmajor Jaromír Šebesta.
Dědictví aneb Kurvaseneříká

Dej

Hlavným hrdinom príbehu je opäť Bohuš (Bolek Polívka), ktorý sa po zdedení veľkého majetku stal boháčom. Po smrti partnerky Vlastičky (Dagmar Havlová) sa cíti osamelý a rozruch v živote mu urobí aj Dr. Ulrichová, manželka nezvestného právnika, vykonávajúceho niekdajšie dedičské konanie. Doktorka ho nechala úradne vyhlásiť za mŕtveho a s novým partnerom, JUDr. Zahradníkom, sa chystá pripraviť Bohuša o nemalú časť jeho majetku. Bohuš už dlho abstinoval, ale po smrti Vlastičky začal opäť piť, čo využíva Dr. Zahradník, ktorý ho vtiahne do nevýhodných investícií. Otcovo pitie neakceptuje dcéra Anna (Anna Polívková), ktorá ho posiela na protialkoholické liečenie. Po čase odtiaľ ujde za pomoci kumpánov na koni a prichádza do víru krčmovej zábavy. Alkoholu ale nepodľahne a vymení ho za vodu. Ráno sa na koni vracia do liečebne a na námestí ho zastaví policajná hliadka, ktorej odhalí cieľ svojej cesty...
La Forest-Landerneau

Poloha

Obec má rozlohu 9,21 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 823 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
David Payne (atlét)

Peking 2008

Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 110 metrov cez prekážky na druhom mieste výkonom 13,17 s. K prvému miestu Kubánca Dayrona Roblesa mu chýbalo 24 stotín sekundy.
Vrchovka alpínska

Výskyt

Je to karpatský subendemit (vyskytuje sa aj na Balkáne v pohorí Stará planina). Vyskytuje sa v Poľsku, na Slovensku, Ukrajine, v Rumunsku, Bulharsku a v Grécku. Na Slovensku je tento druh rozšírený v Kysuckých Beskydách (Veľká Rača), Oravských Beskydách (Babia hora), Krivánskej Malej Fatre, Západných Tatrách (Úplazíky), Čergove a v Bukovských vrchoch.
Rastie v horskom aj v subalpínskom vegetačnom stupni. Obľubuje vlhké prostredie lúk, lesov a nív blízko potokov. Pôda býva bohatá na živiny, alkalická, kamenistá aj hlinitá. Zriedkavo aj v kosodrevine.

Opis

Je vysoká 20 – 50 cm. Byľ je priama a štvorhranná. Jednotlivé kvety sú žlté. Plod je guľatá tobolka.
Ide o poloparazit. Kvitne v júni až júli. Rastlina má parazitický a semiparazitický životný cyklus. Nie je jasné na ktorých druhoch parazituje ale pravdepodobne ide o rody Petasites, Adenostyles a Cicerbita.

Taxonómia

Patrí do rodu Tozzia. Tento rod obsahuje dva veľmi príbuzné druhy T. alpina a T. carpathica. Podľa niektorých autorov ide o dva podruhy jedného druhu (Tozzia alpina carpathica a Tozzia alpina alpina).

Ochrana

Patrí medzi rastliny európskeho významu (NATURA 2000). Na území Slovenska je chránená zákonom. Populácia na Slovensku je ustálená, druh je klasifikovaný ako menej ohrozený: takmer ohrozený. Chránený je aj v Poľsku a Rumunsku. Ide o druh zaradeným do CORINE Biotopes and the Habitats Directive (92/43/EEC).
Salles-d’Angles

Poloha

Obec má rozlohu 21,8 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 077 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Budimír

Polohopis

Budimír sa nachádza 12 km od Košíc severovýchodne v blízkosti diaľnice Košice - Prešov, 209 m n. m., v Košickej kotline.

Vodné plochy

Bandžur je vodná nádrž v prípade požiaru. Vhodná tiež na kúpanie a člnkovanie.

Dejiny

Prvýkrát sa objavuje v listine z roku 1289, kde sa spomína Veľký a Malý Budimír ("villa Bodomer Maior et Minor Bodomer"), za vyberania pápežských desiatkov v r. 1332 - 1335 bol v Budimíre farárom Filip a budimírska fara sa počítala do drienovského archidiakonátu.

Dejiny

Pred rokom 1931 existovali v Budimíre dve cirkevné školy, rímskokatolícka a evanjelická. 1. novembra 1931 na základe rozhodnutia Ministerstva školstva boli obidve školy zlúčené a vznikla Obecná ľudová škola v Budimíre. Jej vedením bol poverený vtedajší učiteľ František Duľa. Po oslobodení v roku 1945 bola škola premenovaná na národnú. 1. septembra 1957 sa riaditeľom školy stal Jozef Bavoľár. Pre účely školy bol zrekonštruovaný miestny kaštieľ, ktorý je dnes súčasťou Technického múzea v Košiciach. Keďže do školy dochádzali aj žiaci z okolitých obcí, kapacitne nepostačovala. Začalo sa s výstavbou novej budovy školy. 1. septembra 1960 bola škola premenovaná na Základnú deväťročnú školu. V školskom roku 1962/63 sa začalo vyučovať v novopostavenej školskej budove s 13 učebňami. Žiakov neustále pribúdalo, preto bola postavená ďalšia školská budova, ktorú odovzdali do užívania 1. januára 1987. Riaditeľom školy bol v tom čase Štefan Galeštok.

Zameranie školy

Podľa školského vzdelávacieho programu je ZŠ s MŠ Budimír zameraná na rozšírené vyučovanie jazykov od 1. ročníka a informatiky od 2. ročníka. V školskom roku 2009/10 bol v rámci ISCED1 zavedený nový predmet – Komunikačná výchova.
APL (planétka)

New Horizons

Okolo planétky vo vzdialenosti 101 867 km preletela 13. júna 2006 v 04:05 UTC sonda New Horizons na svojej ceste k Plutu. Pri spektrálnom prieskumu objektu sondou bolo zistené, že planétka patrí do skupiny S (kamenné).

Pomenovanie

Alan Stern, vedúci vedeckého tímu sondy New Horizons pomenoval planétku podľa Laboratória aplikované fyziky Johna Hopkinsa - APL (Johns Hopkins Applied Physics Lab), ktoré túto misii zastrešujú.
Rýchlostná cesta

Podľa zákona č. 135/1961 Z.z.

Podľa §4a zákona č. 135/1961 Zb. (presnejšie podľa novely 160/1996 Z.z.) je cesta pre motorové vozidlá (resp. v spojení so zákonom 8/2009 Z.z. zrejme alternatívne rýchlostná cesta - pozri nižšie) pozemná komunikácia s obmedzeným pripojením a prístupom vyhradená len pre motorové vozidlá s určenou povolenou rýchlosťou podľa osobitného predpisu (v súčasnosti zákon č. 8/2009 Z.z.) s mimoúrovňovými, výnimočne úrovňovými kríženiami a križovatkami s ostatnými komunikáciami. Podľa toho istého zákona sa na účely dopravy ako cesta pre motorové vozidlá môže označiť aj polovičný profil diaľnice.

Dohovor o hodnotení vplyvov na životné prostredie presahujúcich štátne hranice

Na účely „Dohovoru o hodnotení vplyvov na životné prostredie presahujúcich štátne hranice“ z Espoo z roku 1991, ktorý nadobudol platnosť na Slovensku v roku 2000, „rýchlostná cesta“ (angl. express road) znamená cestu vyhradenú na premávku motorových vozidiel, prístupnú len cez mimoúrovňové alebo riadené križovatky, na ktorej je predovšetkým v jazdnom pruhu zakázané zastavenie a státie.

Definície a termíny podľa technických noriem

Rýchlostná cesta alebo cesta pre motorové vozidlá je podľa STN 736100 cesta pre motorové vozidlá s obmedzeným pripojením a prístupom, vyhradená na premávku motorových vozidiel s konštrukčnou rýchlosťou určenou platnými pravidlami cestnej premávky, s mimoúrovňovými, výnimočne úrovňovými križovaniami a križovatkami. Pojem "rýchlostná cesta" sa vyskytuje v novších slovenských technických normách z oblasti ciest od roku 1985 ako (takmer) ekvivalent vyššie uvedeného pojmu "cesta pre motorové vozidlá", ktorý výlučne používa slovenské právo (stav 2007). Technické normy uprednostňujú názov rýchlostná cesta. V bežných textoch sa často možno nesprávne stretnúť s nahradením pojmu rýchlostná cesta pojmom rýchlostná komunikácia; takýto pojem sa však v technických normách nevyskytuje a vyskytuje sa len staršej vyhláške v širšom význame než rýchlostná cesta.
15053 Bochníček

(15053) Bochníček je planétka, ktorú objavili Petr Pravec a Ulrika Babiaková večer dňa 17. decembra 1998 na observatóriu v Ondřejove v Česku. Je pomenovaná po astronómovi a známom popularizátorovi astronómie a kozmonautiky Závišovi Bochníčkovi.

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Býk (Taurus), asi 4,4° severozápadne od hviezdy  Tau (+3,5 mag), mala zdanlivú vizuálnu jasnosť +18,7 mag a bola 74. planétkou objavenou v druhej polovici decembra 1998. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1998 YY₂, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Ondřejova pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 21. decembra 1998. V nasledujúcej opozícii bolo v období od 7. marca do 15. apríla 2000 počas 4 nocí získaných ďalších 10 pozícií. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 40674 vydanom dňa 23. mája 2000.
Planétka je pomenovaná po českom astronómovi a známom popularizátorovi astronómie a kozmonautiky na Slovensku Závišovi Bochníčkovi (1920 – 2002). Objavil dve novy, zaoberal sa fotografickým pozorovaním umelých družíc a výpočtami ich dráh. V rokoch 1956 – 1958 bol riaditeľom Astronomického ústavu v Tatranskej Lomnici. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 41035 vydanom dňa 26. júla 2000 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 333 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 3,32 roku (1213 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 168 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na necelých 3,5 km.
Regina Caeli

Regina Caeli alebo Regina Coeli (slov. Raduj sa, nebies Kráľovná) je jedna zo štryoch mariánskych antifón spievaných na konci kompletória. Vo veľkonočnom období tiež nahrádza modlitbu Anjel Pána. Autorstvo je neznáme, pochádza pravdepodobne z 12. storočia a najprv sa uchytila v prostredí františkánskeho rádu, do breviára ju zaradil až pápež Mikuláš III. Bola niekoľkokrát zhudobnená, len Wolfgang Amadeus Mozart ju zhudobnil tri razy. Oslavuje Pannu Máriu a Ježišovo vzkriesenie. Ide o nepravidelne rýmované štvorveršie, ktorého každý verš končí zvolaním „Aleluja“.
Sierentz (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 13,22 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 170 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Povolžský federálny okruh

Povolžský federálny okruh (rus. Приволжский федеральный округ) je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Nachádza sa na juhovýchode európskej časti Ruska v regióne pozĺž rieky Volgy (Povolžie). Má rozlohu 1 038 000 km² a žije tu vyše 29 miliónov obyvateľov (2019). Najväčšími mestami sú Nižný Novgorod, Samara a Kazaň.
Peter Hámor

Lezecké výkony

V roku 1986 zdolal štít Korženevskej na Pamíre, o dva roky neskôr sa pokúšal o Chan-Tengri v pohorí Ťanšan. Po prevrate začal pôsobiť v Alpách, v roku 1993 severnej stene Matterhornu, 1994 Walkerov pilier na Grandes Jorasses, 1995 severná stena Eigeru - tým spolu s P. Jackovičom absolvoval tzv. Alpskú trilógiu. V roku 1996 sa už pokúsil o Lhoce, dosiahol 7350 m. V roku 1998 sa zúčastnil spolitizovanej výpravy na Mt. Everest z Tibetu. Na pokyn vedúceho vystúpil spolu s V. Zbojom na vrchol za pomoci kyslíka, zatiaľčo V. Plulík vystúpil o niekoľko hodín bez neho. 
V ďalšom období sa sústredil na tzv. Korunu Zeme, pod označením Seven Summits vystúpil na ďalších šesť najvyšších vrcholov všetkých kontinentov ako prvý Slovák. V roku 2000 na Carstenzovu pyramídu na Novej Guinei (kontinent Austrália a Oceánia), 2001 dvakrát sólový výstup (dvoma cestami) na Mt. McKinley, v tom istom roku Kilimandžáro, 2002 Aconcagua a Elbrus, 2003 Mount Vinson v Antarktíde a znovu Aconcagua. V roku 2004 na Annapurne dosiahol 7300 m a v nasledujúcom roku ešte raz zliezol Mt. McKinley. 
V roku 2006 zaznamenal plný zásah akciou „Himalájsky triptych“, keď postupne zdolal Čho Oju, Annapurnu a Broad Peak. V roku 2007 s Kopoldom a Piotrom Moravským vystúpili na Nanga Parbat. Na K2 preliezli hodnotnú stenu, ale vrchol nedosiahli. V roku 2008 sa najprv aklimatizoval výstupom na Ama Dablam a potom vyliezol s Poliakmi Morawským a Pustelnikom kvalitnú cestu v juhozápadnej stene Annapurny, ale na vrchol pre zlé počasie nevystúpili. V Karakorame zdolali s Morawským G I aj G II. Rok na to, Piotr Morawski zahynul pri páde do trhliny pod severnou stenou Dhaulágirí, ktorú sa spoločne s Petrom Hámorom chystali zdolať. Na jar 2010 spolu s Pustelnikom vystúpil na Annapurnu, čím mu pomohol dokončiť zbierku 14 osemtisícoviek a stal sa prvým človekom, ktorý vystúpil na Annapurnu dvakrát. V roku 2011 vystúpil na vrchol piatej najvyššej hory sveta, Makalu.
17. mája 2012 vystúpil na tretí najvyšší vrch sveta Káčaňdžungu, 1. augusta toho istého roku na druhý najvyšší vrch sveta K2. 20. mája 2013 zdolal Lhoce, 30. apríla 2014 Šiša Pangmu, 10. mája 2016 Manaslu a 15. mája 2017 Dhaulágirí.
Juraj Česnegi

Gróf Juraj Česnegi (staršie Juraj Cseszneky; maď. Cseszneky György; latinsko-maďarský prídomok: de Milvány) bol uhorský šľachtic v 16. storočí. Člen rodiny Česnegiovcov.
V roku 1526, kedy prebehla katastrofálna bitka s Turkami a kráľ Ľudovít II. zomrel na bojisku, bol Juraj Česnegi pánom hradov Tata a Komárno. V boji o trón medzi vojvodom Jánom Zápoľským a arcivojvodom Ferdinandom Habsburským podporoval právo Ferdinanda. Keď však Zápoľského veliteľ Gaspar Ráskai začal obliehať hrad Tata, Juraj musel neochotne hrad prenechať protivníkovej presile. Potom odišiel do Bratislavy požiadať kráľovnú Máriu o pomoc. V roku 1528 obsadil Juraj spolu s Tomášom Nádašdym hrad Ráb pre Ferdinanda Habsburského. Kráľovná Mária, vdova po kráľovi Ľudovítovi II. a sestra Ferdinanda, ho vymenovala za sudcu kráľovského súdneho dvora Rábu.
V roku 1532, keď cisár Karol V. poslal Garcilasa de la Vegu do vyhnanstva na ostrov v povodí Dunaja, bol gróf Česnegi zodpovedný za zaopatrenie tohto španielskeho básnika. Juraj sa neskôr stal zasväteným nasledovníkom protestantizmu a obhajcom luteránskej viery. Kráľ Ferdinand mu udelil titul uhorského veľmoža, právo používať červený vosk na pečatenie a daroval mu niekoľko usadlostí, medzi nimi dediny Kisbabot, Enese, Rábacsécsény a Utal.
Marek Krejčí

Kariéra

Na Slovensku hral v Interi, Trnave a Petržalke, odkiaľ v lete 2004 prestúpil do Wackeru Burghausen. V Nemeckej druhej lige vsietil v 87 zápasoch 26 gólov.

Reprezentácia

Nastúpil na jeden zápas 31. marca - na priateľský zápas s Rakúskom, ktorý sa skončil 1:1.

Smrť

Marek prišiel o život pri autonehode pri nemeckom meste Maitenbeth. So svojím autom zišiel z cesty a narazil do stromu. Na mieste bol mŕtvy.
Saint-Ennemond

Poloha

Saint-Ennemond má rozlohu 38,08 km². Najvyšší bod je položený 258 m n. m. a najnižší bod 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Ennemond má 656 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Cussac-sur-Loire

Poloha

Obec má rozlohu 10,27 km². Najvyšší bod je položený 1 069 m n. m. a najnižší bod 647 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 675 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lachapelle-sous-Rougemont

Poloha

Obec má rozlohu 4,89 km². Najvyšší bod je položený 403 m n. m. a najnižší bod 372 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 549 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quasquara

Poloha

Obec má rozlohu 6,11 km². Najvyšší bod je položený 1 446 m n. m. a najnižší bod 627 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slovenský zväz kuchárov a cukrárov

História zväzu

Organizácia vznikla v apríli 1990. V čase založenia na čele stál Ondrej Antovszký . V roku 2000 ho na poste prezidenta zväzu vystriedal František Janata , ktorý vo funkcii prezidenta zväzu pôsobil do mája 2013. Od mája 2013  do novembra 2017 vo funkcii prezidenta SZKC pôsobil Branislav Križan. Na základe rozhodnutia Valného zhromaždenia SZKC od novembra 2017 na čele zväzu stojí Vojto Artz .

Činnosť

V súčasnosti SZKC vyvíja svoju činnosť prostredníctvom ôsmich stabilne pôsobiacich regionálnych i odborných klubov SZKC (bratislavský klub, banskobystrický klub, žilinský klub, tatranský klub, košický klub, prešovský klub, klub cukrárov a klub mladých kuchárov a cukrárov) v ktorých združuje kuchárov a cukrárov z celého Slovenska. Prostredníctvom klubov sa zväz usiluje šíriť moderné trendy gastronómie v praxi, na domácich aj zahraničných výstavách a súťažiach.
SZKC nadväzuje na historickú tradíciu, zaoberá sa gastronómiou v jej širších súvislostiach, a podporuje všetky formy spolupráce, ktoré vedú k plneniu jeho hlavných cieľov.
Žuta Lokva

História

24. augusta 1991 došlo v osade Žuta Lokva k ozbrojenému napadnutiu piatich chorvátskych policajtov. Srbskí vojaci spustili streľbu na príslušníkov policajnej stanice v Brinje, pričom štyroch z nich zabili a jedného zranili. Po vojne bola obetiam streľby neďaleko osady vystavaná kaplnka.
Saint-Julien-de-Toursac

Poloha

Obec má rozlohu 9,44 km². Najvyšší bod je položený 582 m n. m. a najnižší bod 270 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 145 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cenon

Poloha

Mesto má rozlohu 5,52 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 3 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 22 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Genouilly (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 34,66 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 708 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Turistická značkovaná trasa číslo 8160

Turistická značkovaná trasa číslo 8160 je veľmi krátka žltá trasa v Malých Karpatoch, spájajúca stred obce Častá s turistickou trasou 5104. Dĺžka trasy je 500 m.