google/wiki40b huggingface dataset:
Kosatínský viklan

Kosatínský viklan je veľký kamenný blok, ktorý sa nachádza neďaleko obce Boudy na Písecku a prírodnej pamiatky Malý Kosatín. Viklan leží na vrchole prirodzeného kamenného radu v lese na kopci Malý Kosatín (500 m n. m.). Horný žulový balvan je vysoký 1,1 metra s pôdorysom 2,6 x 2,1 metra a spodného balvanu sa dotýka iba malou plochou a pri dotyku sa pohybuje. Miestni ľudia ho kedysi nazývali „hejbací kámen“.

História

V okolí viklana, v prvej polovici 20. storočia, robil archeologický prieskum známy český archeológ Bedřich Dubský. Boli tu nájdené stopy z obdobia staršej doby železnej. Z rovnakého obdobia ako neďaleké, asi 100 m východne vzdialené, mohyly z halštatského obdobia.

Turizmus

Vikan je prístupný po neudržiavanej ceste medzi obcami Pohoří a Boudy neďaleko Alšovej náučnej stezky vedúcej z Mirotíc do Čimelíc.
Arthez-d’Asson

Poloha

Obec má rozlohu 7,32 km². Najvyšší bod je položený 494 m n. m. a najnižší bod 329 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 503 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Apodiktický súd

Apodiktický súd je nevyhnutný súd, ktorý je taký istý alebo pevný, že jeho protiklad je celkom nemysliteľný, napr. dvakrát dva sú štyri.
Východoslovenská galéria

História

Ako najstaršia regionálna galéria na Slovensku bola pod názvom Krajská galéria založená 7.decembra 1951 dekrétom Povereníctva školstva, vied a umení v Bratislave. Vlastnú samostatnú prezentačnú činnosť začala už vo februári 1952 v priestoroch Štátneho východoslovenského múzea svojou prvou výstavou Východoslovenskí maliari XIX.storočia. Po vzniku Východoslovenského kraja bola v roku 1961 premenovaná na Východoslovenskú galériu. Jej sídlom bol Csáky-Dessewffyho palác až do roku 1992, kedy sa presťahovala do súčasných priestorov Župného domu. V tom istom roku bol jej názov zmenený na Galériu Júliusa Jakobyho na počesť významného košického umelca Júliusa Jakobyho. Od roku 1996 nesie opäť názov Východoslovenská galéria.
V súčasnosti vlastní galéria viac ako 7000 umeleckých diel z 19.,20. a 21. storočia. Ročne usporadúva okolo 40 výstav či už vo vlastných priestoroch, alebo v iných slovenských a zahraničných galériách.

Expozície

Od začiatku svojej činnosti prezentovala najmä expozície ako Maľba 19. storočia na východnom Slovensku( J.Czauczik, J.Rombauer, K.Tibely, F.a V. Klimkovičovci, J.J.Stunder, A.Stadler, J.Bencúr, L.Medňanský, L.Horovitz, Ľ.Čordák, E.Halász-Hradil ), Umenie 20. storočia na východnom Slovensku( A.Jaszusch, K.Kövári-Kačmarik, K.Bauer, T.J.Mousson, G.Schiller, G. Kieselbach, J.Jakoby, J.Bendík, J.Collinásy, J.Fabini, A.Eckerdt ) to prezentuje prácu východoslovenských umelcov a expozíciu Slovenská grafika v zbierkach galérie ( Ľ.Fulla, V.Hložník, E.Zmeták, A.Brunovský, R.Fila, O.Dubay, A.Barčík, V.Gergeľová, A.Eckerdt, V.Gažovič, T.Gáll, M.Dobeš, J.Jankovič, D.Kállay, K.Štanclová, J.Haščák, M.Dúbravec, M.Minarovič )tá prezentuje grafiku 2. polovice 20. storočia v širokom generačnom rozpätí. Počas roka sa výstavy vo Východoslovenskej galérií menia. Preto je potrebné neustále sledovať aktuálne informácie na internetovej stránke galérie: www.vsg.sk 
V budove na Alžbetinej ulici sa nachádza Galéria mladých, ktorá prezentuje súčasné umenie. Výstavy na Alžbetinej ulici 22 sa menia v pravidelných intervaloch.
Parantrop robustný

Parantrop robustný alebo australopitek robustný (lat. Paranthropus robustus alebo Australopithecus robustus; zriedkavo Homo robustus, staršie Australopithecus africanus robustus) bol druh parantropa resp. australopiteka (zriedkavo sa zaraďuje pod rod Homo). Často (aj v tomto článku) sa pod tento druh zahŕňa aj parantrop širokozubý/(?)australopitek robustný (Paranthropus/Australopithecus crassidens), čo je označenie pre (určité) nálezy zo Swarkransu.

Opísanie

Prvý nález je z roku 1938 z lokality Kromdraai, objavitelia boli R. Broom a G. Terblanche. Druh opísal R. Brrom v roku 1938 ako "Paranthropus robustus", holotypom bol nález TM-1517 z Kromdraai.
Prípadný druh Paranthropus crassidens, zahŕňajúci dole uvedené nálezy zo Swartkransu, opísal R. Broom v roku 1949, pričom holotypom bol nález SK 6.

Datovanie

Datovanie je 2,0 - 1,5 (Kimbel 2007, Soukup 2005) alebo 1,8 - 1,0 (Thurzo 1998).

Nálezy a životný priestor

Žil v dnešnej Juhoafrickej republike, náleziská sú: Kromdraai - Member 3, Swartkrans - Member 1 - 3 (t.j. Paranthropus crassidens), Drimolen, Cooper's, Gondolin. Žil na vyprahnutej, veľmi suchej savane, v ktorej sa väčšinu roka nevyskytujú šťavnaté výhonky, čerstvé listy a dužinaté plody.

Vývojové vzťahy

Je to regionálny variant parantropov. Vyvinul sa asi z druhu Australopithecus aethiopicus alebo Australopithecus afarensis. Z druhu Paranthropus robustus sa zrejme nevyvinulo nič (slepá vývojová línia).

Charakteristika

Kapacita lebky (na základe lebky SK 48) bola okolo 530 cm³. Telesná výška bola 110–130 cm, hmotnosť 30–40 kg (Thurzo 1998) resp. 40-80 (Soukup 2005). „Robustná“ bola teda najmä ich lebka. Mali tiež robustnú „misovitú“ tvár s mohutnými a veľkými čeľusťami. Ich sánka bola dozadu ustupujúca, vysoká a mohutná. Skelet končatín a trupu je podobný ako pri gracilných australopitoch. Stavba ruky umožňovala efektívny silový a presný úchop. Druh bol bipédny.
Ich lebka prezrádza, že mali potravu náročnú na prežúvanie. Asi sa živili výlučne mimoriadne tvrdou rastlinnou potravou – semenami, orechmi, hľuzami, podzemkami a pod.
Grampozitívne baktérie

Grampozitívne baktérie sú baktérie, ktoré sa podľa Gramovho farbenia, farbia na fialovo. Bunková stena sa farbí sa kryštálovou violeťou a na rozdiel od gramnegatívnych baktérií grampozitívne si vďaka svojej hrubej vrstve peptidoglykánu uchovávajú farbu aj po odfarbovaní. Okrem farbenia bunková stena ovplyvňuje aj citlivosť bunky na dané antibiotikum. Aj keď je bunková stena hrubšia, tak je viac citlivá na antibiotiká, a to aj kvôli tomu, že G⁺ baktériám chýba vonkajšia membrána.

Zloženie bunkovej steny

Peptidoglykán je základný polymér bunkovej steny, ktorý sa skladá z aminosacharidov (N-acetylglukozoamín, kyselina N-acetylmurámová), aminokyselín (tetrapeptid, D/L alanín, kyselina G-glutámová, L-lyzín), techiových kyselín a lipotechiových kyselín (zložené z lipidov a zvyšku peptidoglykánu). Lipidy bunková stena obsahuje 0 – 2 % lipidov, čo je v porovnaní s G⁻ baktériami malé množstvo a polysacharidy (35 – 65 %).
Asiatikos z Halikarnasu

Asiatikos (starogr. Ἀσιατικός) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí.
Asiatika, rodáka z maloázijskeho Halikarnasu, na 197. olympijských hrách v roku 9 korunoval athlothetés (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Asiatika uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.
Longages

Poloha

Obec má rozlohu 21,42 km². Najvyšší bod je položený 220 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 731 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mamoudzou

Polohopis

Mamoudzou má rozlohu 42,3 km².

Obyvateľstvo

Mamoudzou má 53022 obyvateľov (2009).
RE/MAX

RE/MAX je medzinárodná spoločnosť pôsobiaca na poli realít, ktorá je založená na systéme franchisingu. Založená bola Davidom Linigerom a jeho ženou Gail v roku 1973 v Denveri v Colorade (USA). Význam názvu RE/MAX je skratkou slov real estates maximus.

História

V roku 1973 navrhol David Liniger nový biznis model, ktorý popieral tradičné zvyky realitných kancelárií. Jadro tohto modelu tvoril motivačný systém odmeňovania realitných maklérov, ktorí si takto ponechávali väčšiu časť svojej produkcie. Spolu s tým RE/MAX začala ako prvá realitná kancelária zamestnávať ženy ako maklérky. Spoločnosť RE/MAX sa na realitnom trhu v USA rýchlo etablovala a počas niekoľkých rokov začala expandovať do zahraničia, v čom pokračuje až dodnes.

Štruktúra spoločnosti

Spoločnosť operuje na princípe franchisingu - jednotlivé realitné kancelárie sú teda vlastnené individuálne a licencia RE/MAX im poskytuje regionálnu, alebo národnú odnož, ktorá obdobne získala licenciu od RE/MAX International.
Za nákup licencie RE/MAX je jednotlivým kanceláriám a maklérom poskytované špecifické know-how vo forme školení agentov či marketingu a samozrejme silná značka s celosvetovou distribúciou. Maklérom je poskytnutá sloboda v ich podnikaní a podpora výmenou za poplatky voči ich domovskej kancelárii. Vďaka tejto štruktúre sa spoločnosť RE/MAX štandardne radí medzi 20 najúspešnejších franchisingových konceptov na svete.
V súčasnej dobe má spoločnosť RE/MAX takmer 90 000 maklérov a cez 6 000 pobočiek v 89 krajinách sveta.

RE/MAX na Slovensku a v Česku

Do Česka vstúpil RE/MAX v roku 2005, dnes (marec 2013) je tu takmer 120 kancelárií a viac ako 1 000 maklérov. Na Slovensko vstúpil RE/MAX v roku 2006 a v súčasnosti (marec 2013) tu sieť tvorí viac ako 35 kancelárií a 250 maklérov.

Logo RE/MAX

Vznik loga RE/MAX sa datuje do roku 1978, kedy v rámci marketingovej kampane umiestnil riaditeľ jednej regionálnej kancelárie v USA logo RE/MAX na teplovzdušný balón. Spolu so sloganom „Above the Crowd!“, mala táto kampaň veľký úspech, ktorý vyniesol tak slogan, ako aj balón do oficiálneho loga spoločnosti RE/MAX.
Euboulidas z Laodikeie

Euboulidas alebo Eubúlidas (starogr. Ευβουλίδας) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí.
Euboulidas z frýgskeho mesta Laodikeia bol na 205. olympijských hrách v roku 41 korunovaný olivovým vencom (zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku) za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní.
Olympiádou Euboulida datoval napr. staroveký autor Eusebios z Kaisareie začiatok vlády rímskeho cisára Claudia: „V tejto dobe sa Claudius stal cisárom Rimanov". Eusebios meno olympionika Euboulida uvádza v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (starogr. Παντοδαπὴ Ἱστορία – Pantodapé Historia). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
M1 (linka metra vo Varšave)

M1 je jednou z dvoch liniek metra v hlavnom meste Poľska Varšave.
Pavol Džurina

2008 – 2011

Roku 2006 bol znova zvolený za primátora Sobraniec Štefan Staško rozdielom jediného hlasu pred Pavlom Džurinom. Toto víťazstvo bolo Džurinom napadnuté podaním sťažnosti na Ústavný súd SR a trestného oznámenia na neznámeho páchateľa pre podozrenie z ovplyvňovania volieb. Ústavný súd rozhodol, že došlo k porušeniu volebného zákona a predseda parlamentu vyhlásil nové voľby. V nich už zvíťazil Džurina rozdielom ôsmich hlasov a stal sa tak primátorom Sobraniec.
Droux

Poloha

Obec má rozlohu 23,98 km². Najvyšší bod je položený 316 m n. m. a najnižší bod 181 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 420 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 1999

Priamy postup

Počet družstiev sa na ME 1999 znížil z 12 na 8. Priamo na ME nepostúpilo žiadne družstvo. Dokonca aj družstvo hostiteľskej krajiny súťažilo v kvalifikácii.
Wolverine

Wolverine je fiktívna postava komiksovej série X-Men. Vlastným menom James Howlett ktoré si zmenil na Logan. Vedec William Stryker ponúkol Loganovi prostriedky ktorými mohol zastaviť svojho nevlastného brata Viktora Creeda nazývaného Sabretooth. Tými prostriedkami boli adamantiové ,,drápy´´ ktoré sa mu vysúvajú spomedzi hánok na rukách. Môže ich vysunúť naraz alebo jeden z nich. Tieto drápy získal, keď mu Stryker adamantiom obalil celú kostru. Wolverine mal predtým drápy z kostí, ale tie mu jeho brat Viktor pri bitke zlomil. Wolverine má rozšírené zmysly. Najväčšou výhodou Wolverinea je regenerácia. Uzdraví sa z každého zranenia a takmer okamžite. Je členom X-Men, Weapon X a Avengers.
Trémoulet

Poloha

Obec má rozlohu 3,89 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 245 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 91 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Paličník

Ochrana prírody

Paličník bol aj názov národnej prírodnej rezervácie ev. č. 296, rozkladajúcej sa na západnom úbočí tohoto vrchu. Dôvodom ochrany bol zvyšok zmiešaných porastov typických pre skalnaté partie Jizerských hôr. V roku 1999 bola formálne zrušená začlenením do rozsiahlejšej národnej prírodnej rezervácie Jizerskohorské bučiny.
Genappe

Obyvateľstvo

Genape má približne 14 405 obyvateľov (2006).
Dohem

Poloha

Obec má rozlohu 9,16 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 765 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lavignac

Poloha

Obec má rozlohu 6,04 km². Najvyšší bod je položený 345 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 149 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Landevieille

Poloha

Obec má rozlohu 13,57 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 185 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stredná odborná škola beauty služieb (Bratislava, Račianska 105)

História školy

Škola bola založená v roku 1958 s názvom Učňovská škola. Zameriavala sa na viacero odborov, napr.:knihári, kníhkupci, predavači, holiči a pod. 
V školskom roku 1979/1980 sa zriadilo Stredné odborné učilište miestneho hospodárstva, ktoré sa zameriavalo na odbory kozmetička a v učebných odboroch kaderník, fotograf, prevádzkový chemik, záhradník a remenár - brašnár. 
Škola niesla tiež názov Združená škola a od roku 2008 nesie škola názov Stredná odborná škola. V roku 2018 sa rozhodnutím Ministerstva školstva SR zmenila názov zo Stredná odborná škola Račianska 105 na Stredná odborná škola beauty služieb.
Mathieu Dandenault

Klubový hokej

Dandenault je obranca, strieľa pravou rukou. Je 185 cm vysoký a váži 91 kg . Bol draftovaný v roku 1994 v druhom kole tímom Detroit Red Wings. Od sezóny 1995/96 hral v NHL za klub Detroit Red Wings. V Detroite trikrát vyhral Stanleyho pohár - v rokoch 1997, 1998 a 2002. V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za Asiago HC v talianskej hokejovej lige. Od sezóny 2005/06 hrá s číslom 25 za Montreal Canadiens. Na sezónu 2006/07 mal uzavretú platnú zmluvu s Montrealom, ktorá mu zaručuje ročný príjem 1,700 mil. dolárov.

Reprezentácia

Dandenault reprezentoval Kanadu na Majstrovstvách sveta v roku 2003, kde Kanada získala zlato.
Majstrovstvá sveta v curlingu

Majstrovstvá sveta v curlingu je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v curlingu, ktoré riadi Svetová curlingová federácia (WCF). Ich dejiny siahajú do roku 1959, kedy sa v Škótsku konali prvé majstrovstvá sveta mužov, vtedy pod názvom Škótsky pohár. Až o 20 rokov neskôr sa, opäť v Škótsku, konali majstrovstvá sveta žien. MS prebiehajú každoročne. Dominujú na nich krajiny Severnej Ameriky a Severnej Európy, ktoré do roku 2018 získali spolu 52 zlatých medailí (z 60) v mužskej a 29 (zo 40) v ženskej kategórii.
Rovnica zachovania orbitálnej energie

Poznámka

Vis viva je historický pojem používaný pre prvý (známy) opis toho, čo teraz nazývame kinetickou energiou v skorom formulovaní princípu zachovania energie.
Termín ešte prežíva v súvislosti s nebeskou mechanikou v rovnici vis viva.
Desaťboj

Desaťboj je dvojdenná kombinovaná ľahkoatletická súťažná disciplína skladajúca sa z desiatich rôznych disciplín.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji

Spočiatku samostatná súťaž, neskôr súčasť MS

Prvých dvanásť ročníkov Majstrovstiev Európy v rokoch 1910 až 1927 sa hralo ako samostatná súťaž turnajovým formátom v jednej Medzinárodnou federáciou na to vybranej krajine. Trinásty ročník v roku 1928 v Sankt Moritzi bol prvýkrát v histórii ME súčasťou hokejového turnaja na Zimných olympijských hrách, ktorý bol zároveň aj tretími Majstrovstvami sveta.
O rok neskôr v Budapešti sa hralo opäť samostatne, ale od roku 1930 zas ako súčasť Majstrovstiev sveta. Výnimkou bol iba rok 1932, kedy sa šieste Majstrovstvá sveta, ktoré boli súčasťou turnaja tretích Zimných olympijských hier, konali v americkom Lake Placid a z Európy si tam z finančno-ekonomických dôvodov dovolili vycestovať iba reprezentácie Poľska a Nemecka. Majstrovstvá Európy 1932 sa preto uskutočnili oddelene od MS a ich dejiskom bol Berlín.

Do roku 1968

Konečné poradie ME na tých šampionátoch, ktoré boli súčasťou MS, sa do roku 1968 vrátane určovalo na základe poradia európskych tímov v konečnej tabuľke MS. V praxi to znamenalo, že o poradí na ME rozhodovali aj výsledky s neeurópskymi tímami. V roku 1967 sa to prejavilo pri bronzovej medaile z ME. Česko-Slovensko ju získalo vďaka tomu, že v tabuľke MS bolo tretím najlepším európskym tímom. Ak by už vtedy platilo pravidlo platné prvýkrát počas MS 1969, podľa ktorého poradie ME sa určovalo na základe vzájomných zápasov európskych tímov, Česko-Slovensko a Fínsko by mali v tejto tabuľke rovnaký počet päť bodov, ale keďže v roku 1967 v elitnej A skupine MS už platilo pravidlo, že pri rovnosti bodov rozhoduje o konečnom poradí vzájomný zápas, dá sa predpokladať že toto pravidlo by platilo aj v tabuľke vzájomných zápasov európskych tímov, čo by znamenalo bronzovú medailu pre Fínsko.
Ešte vypuklejšie sa tento prípad prejavil v nasledujúcom roku 1968. Najviac bodov v osemčlennej tabuľke získal Sovietsky zväz a stal sa tak olympijským víťazom a zároveň aj majstrom sveta a Európy. Titul majstra Európy získal vďaka stále platiacemu pravidlu o určovaní konečného poradia ME na základe poradia európskych tímov v konečnej tabuľke MS. V tabuľke zostavenej zo vzájomných zápasov európskych tímov malo najviac bodov Česko-Slovensko, ktorému by tak podľa pravidla platného od roku 1969 patril titul majstra Európy.

Od roku 1969

Počnúc rokom 1969 o konečnom poradí ME rozhodovala tabuľka zostavená na základe vzájomných zápasov európskych tímov. Toto pravidlo sa prvýkrát výrazne prejavilo v roku 1971 na MS vo Švajčiarsku, keď sa majstrom sveta stal Sovietsky zväz a majstrom Európy Česko-Slovensko.
Griotka

Príprava

Pri výrobe griotky sa často používa vodka, ktorá príliš neovplyvní chuť samotného ovocia, dobrou voľbou je však aj kvalitný ovocný destilát či rum.
Okrem višní a alkoholu sa na výrobu griotky používajú aj koreniace prísady, ako napríklad klinček, škorica či citrónová kôra.
Najlepšími nádobami na prípravu sú veľké poháre na zaváranie, kam sa najprv nasypú vykôstkované višne, pridá sa korenie podľa chuti a zmes sa posype asi kilogramom cukru. Všetko je následne zaliaté alkoholom, pohár sa poriadne utesní a nechá stáť aspoň dva mesiace v šere pri stálej teplote. Po uplynutí určitej doby sa višne scvrknú o polovicu, čiže sa do pripraveného sterilného pohára scedí obsah pohára. Višne z griotky, ako aj samotnú griotku, je možné použiť na prípravu múčníkov, ktorým dodajú dokonalú chuť.
Kinetická architektúra

Vyjadrovacie prostriedky

Hlavnou vyjadrovacou kategóriu kinetického umenia a kinetickej architektúry je pohyb. Kinetická architektúra sa usilujúce prekonať tradičnú statičnosť architektúry a rozvinúť dynamické prvky, ktoré nie sú priestorovo ani časovo fixované. V kinetickej architektúre sa rozlišuje dráha pohybu a prostriedok, ktorým sa pohybujú. Prostriedkom pre pohyb kinetických objektov je vietor, voda, motor, gravitácia, energia magnetického poľa. Veľkosť a tvar menia skladaním, kĺzaním alebo rozpínaním.

Príklady

Prvými príkladmi kinetickej architektúry bola Tatlinova veža (Veža III. Internacionály) s otáčajúcimi sa podlažiami od Tatlina. V urbanizme je to projekt mobilného mesta od Cyrana z Bergeraku a Y. Friedmanna a kráčajúce mestá skupiny Archigram. Ku kinetickej architektúre zaraďujeme aj v architektonických detailoch počítačom riadené alebo na fotobunku reagujúce lamely slnolamov.
Angkór (komplex stavieb)

Dejiny

Prvá silná vlna indického vplyvu zastihla Indočínu v prvých storočiach existencie kresťanstva. Bola to zásluha brahmanov, indickej kňazskej kasty, a v neskoršej dobe budhistických misionárov. A práve v tejto skutočnosti možno nájsť vysvetlenie prečo sú chrámy v Angkóre dokladom fascinujúceho spojenia domorodých a cudzích, importovaných prvkov. Miestne khmérske uctievanie predkov a posvätnej hory sa miesilo s hinduistickým ideálom univerzálneho vládcu a s mýtmi o kozmickej, svetovej hore ako osi okolo ktorej sa svet otáča.
Niekoľko storočí rozkvetu Khmérskej ríše ukončil rok 1431. Angkór prevzali do svoji rúk monarchovia susedného kráľovstva Thajčanov – zhruba zodpovedá dnešnému Thajsku – a mesto bolo nadobro zabudnuté. Až v 19. storočí francúzsky prírodovedec Henri Mouhot vo svojej knihe Cesta okolo sveta opísal poklady Angkóru, a tým obrátil pozornosť západu ku khmérskej civilizácii.

Pamiatky

Na celej ploche sa vyskytuje viac ako 1 000 pamiatok od jednoducho navŕšených kôp kameňov a tehiel až po majestátne chrámy, ktorým vládne Angkór Vat. Ten dal vybudovať Súrjavarman II. ako svoj chrám a hrobku. Veľa chrámov bolo reštaurovaných a spolu tak dnes predstavujú najkomplexnejšiu najväčšiu ukážku khmérskej architektúry. 
V roku 2007 bolo pomocou satelitných snímok a ďalších techník zistené, že v predindustriálnom období išlo o najväčšie mesto na svete. Pre porovnanie – známe mayské mesto Tikal v Guatemale bolo (podľa stavu poznania v roku 2007) asi 20-krát menšie. Samotné jadro mesta (t.j. Angkór Thom a Angkór Vat s bezprostredným okolím) sa rozkladalo od východu na západ na cca. 24 km, od severu na juh na 8 km. Na to nadviazalo ďalšie osídlenie okolo toho jadra, s celkovou rozlohou cca 3 000 km².
Rodelle

Poloha

Obec má rozlohu 53,43 km². Najvyšší bod je položený 606 m n. m. a najnižší bod 320 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 965 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pommiers (Indre)

Poloha

Obec má rozlohu 12,19 km². Najvyšší bod je položený 280 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Juan Díaz de Solís

Životopis

Narodil sa pravdepodobne v Lebriji v provincii Sevilla, hoci niektorí autori uvádzajú, že sa narodil v Portugalsku v rodine andalúzskych emigrantov.
Do roku 1505 pracoval v službách portugalského kráľa Manuela I. ako kartograf v Casa da Índia. Neskôr sa zúčastnil objaviteľských ciest na Yucatán v rokoch 1506-1507 a do Brazílie v r.1508, ako navigátor. Po smrti Ameriga Vespucciho v roku 1512 získal hodnosť "piloto mayor" (najvyšší kormidelník kráľovskej obchodnej spoločnosti pre Ameriku) Casa de Contratación.
Dva roky po jeho vymenovaní do tejto hodnosti pripravil výpravu s cieľom prebádať južnú časť nového kontinentu a nájsť západnú cestu do Indie. 8. októbra 1515 vyplával s tromi karavelami zo španielskeho mesta Sanlúcar de Barrameda na more. Plavil sa pozdĺž východného pobrežia Južnej Ameriky až k ústiu La Plata, kde sa vybral plaviť proti prúdu. Pristál na východnom pobreží rieky, neďaleko sútoku riek Paraná a Uruguaj. S dvomi dôstojníkmi a siedmimi námorníkmi vystúpil na breh. Tam ich napadli domorodci a takmer všetkých zabili. Jediný, kto prežil, bol 14 ročný plavčík Francisco del Puerto, ktorého vyslobodil až o desať rokov ďalší objaviteľ, Sebastian Caboto. Túto udalosť umelecky spracoval vo svojom románe "El entenado" argentínsky spisovateľ Juan José Saer, podľa krátkej zmienky o tejto udalosti od historika Jose Luis Busanicha (1892-1959) v jeho diele Historia Argentina.
Renault Espace

Espace F1

Výstavný showcar postavený k výročiu 10-ročnej výroby modelu Espace a oslave úspechov Renaultu vo formule 1. Zrýchlenie z nuly na 200 km/h bolo 6 sekúnd.