Eva Planderová

Život

Narodila sa v Komárne. Základnú školu a gymnázium navštevovala v Bratislave. PriF UK v Bratislave odbor geobotanika (1952 – 1957) ukončila ako promovaný biológ. Doktorát z prírodných vied (RNDr.), ako aj vedeckú hodnosť kandidát geologických vied (CSc.) získala v roku 1966 obhájením dizertačnej práce Mikropaleobotanické spracovanie terciérnych sedimentov v oblasti vnútrokarpatských kotlín na Slovensku. Hodnosť doktor geologických vied (DrSc.)  jej bola udelená v roku 1991 na základe úspešnej obhajoby dizertačnej práce Mikroflóra miocénu centrálnej Paratetýdy Slovenska a jej biostratigrafický význam. Tragicky zahynula v roku 1992. Jej manželom bol akademik prof. Ing. Ivan Plander, DrSc.

Kariéra

Od roku 1957 do roku 1992 pracovala v Geologickom ústave Dionýza Štúra ako vedúci vedecký pracovník. Po nástupe do ústavu  v roku 1957 bola zaradená do oddelenia neogénu ako palinológ, kde sa podieľala na zostavovaní generálnych geologických máp l : 200 000, a to riešením aktuálnych stratigrafických problémov na základe palinologického výskumu. Prispela k spresneniu stratigrafie miocénu, a to najmä v sladkovodných, brakických, ako aj v medzi-vulkanických sedimentoch. Vykonala mikrofloristickú zonáciu miocénu centrálnej Paratetýdy, kde vymedzila 11 mikrofloristických zón, ktoré majú platnosť nielen pre centrálnu, ale aj pre celú paratetýdnu oblasť. V miocéne centrálnej Paratetýdy zistila dve výrazné horúce fázy vývoja klímy (obdobie vrchného egenburgu až spodného otnangu (MF-3) a vrchného karpatu až spodného bádenu (MF-5)) a tri výrazné ochladenia klímy (obdobie spodný – vrchný eger (MF-1), vrchný otnang – spodný karpat (MF-4) a hranica báden – spodný sarmat (MF-7)].
Neskôr postupne rozšírila palinologické výskumy aj na staršie útvary. Zamerala sa na stratigrafiu mladopaleozoických sedimentov, čiastočne slabometamorfovaných a veľmi chudobných na fosílne zvyšky (mladšie paleozoikum Nízkych Tatier, Slovenského rudohoria, Zemplínskych vrchov a pod.). Získanými výsledkami spresnila stratigrafické názory a dala podnet ku vzniku nových pohľadov na paleogeografiu mladopaleozoických sedimentov, a tým aj na novú tektonickú interpretáciu. V rámci zostavovania máp v mierke 1:50 000 v Západných Karpatoch sa zapojila do riešenia stratigrafie najťažších a najzložitejších Přerov – do palinologického výskumu kryštalinika Nízkych Tatier, Malých Karpát, pohoria Tribeč a pod. Vysporiadala sa s problémom silne metamorfovaných sedimentov. Po zložitejších maceračných palinologických metódach sa jej podarilo získať relatívne dobre zachované palinomorfy, na základe ktorých mohla urobiť vekové zaradenie metasedimentov z uvedených pohorí. Tieto výsledky, byť určitú dobu prijímané skepticky sa však ukázali presné a boli potvrdené neskôr rádiometrickým datovaním. S J. Michalíkom a M. Sýkorom polupracovala na výskume sedimentov tomanovského súvrstvia vo Vysokých Tatrách, pri ktorom boli objavené prvé nálezy dinosaurov na Slovenskom území.
Spolupracovala so zahraničnými palinológmi, najmä z Maďarska, Rakúska, Poľska, Bulharska, Juhoslávie, Nemecka, Francúzska atď. Výsledky z tejto spolupráce sú zverejnené v odborných časopisoch, ale boli prednesené aj na mnohých sympóziách, konferenciách a seminároch, na ktorých sa osobne zúčastnila a aktívne sa zapojila do riešenia nastolených problémov. V rokoch 1991 – 1992 v rámci medzinárodného korelačného programu zorganizovala sympózium Paleofloristic and paleoclimatic changes during Cretaceous and Tertiary (uskutočnilo sa v septembri 1992). Zúčastnilo sa na ňom 40 palinológov so svojimi referátmi z rôznych oblastí Európy, ale i Ameriky a Austrálie. Bola jednou zo zakladateliek modernej paleontologickej metódy – palinológie, ktorú úspešne rozvíjala až do roku 1992.
V rokoch 1987 – 1989 bola vedúcou sekcie paleontológie pri Spoločnosti pre mineralógiu a geológiu. Jej činnosť bola zameraná na širokú paletu stratigrafických problémov, ktorých ťažisko bolo najmä v neogéne a v mladšom paleozoiku.