google/wiki40b huggingface dataset:
Sunshine Coast (Britská Kolumbia)

Sunshine Coast je oblasť na južnom pobreží Britskej Kolumbie. Leží na východnom brehu úžiny Strait of Georgia, severozápadne od regionálneho okresu Metro Vancouver. Zahŕňa v sebe pobrežné oblasti regionálneho okresu Sunshine Coast.
Aj keď je osídlená a často navštevovaná turistami, je oblasť Sunshine Coast dostupná pre motorové vozidlá iba s využitím trajektov. Z dôvodu strmého a neprístupného terénu nemá vybudovanú cestnú sieť, ktorá by ju spájala so zvyškom provincie. Oblasť na okolí rieky Powell, ktorá tiež leží na pevnine a je neprístupná po zemi, sa niekedy označuje za súčasť Sunshine Coast, zatiaľ čo väčšina ľudí používa toto pomenovanie iba pre polostrov Sechelt.
Medzi hlavné sídla na polostrove patrí Gibsons, ležiace pri terminále spoločnosti BC Ferries v Langdale, ktorý slúži pre plavidlá a trajekty z Vancouveru, ďalej Roberts Creek, Sechelt (stredisko obchodu v oblasti), Halfmoon Bay, Secret Cove a Pender Harbour (na jeho pobreží stoja luxusné domy bohatých a slávnych ľudí z celého sveta).
Na severnom konci polostrova, v meste Earl's Cove má kotvisko trajekt, ktorého trasa smeruje ďalej proti prúdu rieky Powell. Earl's Cove je v blízkosti úžiny Skookumchuck Narrows, kde ponad Skookumchuk, najväčšie prílivové pereje na svete prechádza prílivový prúd z úžiny Sechelt Inlet. Populárnou destináciou v oblasti je fjord Desolation Sound, ktorý leží za koncom diaľnice BC Highway 101. Diaľnica končí v blízkosti mesta Lund.
Žlábek (Křivoklátská vrchovina)

Poloha

Žlábek je asi dva kilometre dlhé výrazne zarezané údolie orientované približne v smere (klesá) juhozápad – severovýchod. Nachádza sa pri západnom okraji CHKO Křivoklátsko asi šesť kilometrov juhozápadne od Unhošti, osem kilometrov južne od Kladna a desať kilometrov severne od Berouna. Horné zakončenie je pri osade Pohodnice, spodné pri osade Roučmída. Na juhovýchode je vymedzené svahmi Vysokého vrchu (486 m) a Tuchonína (487 m), na severozápade bezmenného vrchu 455 m.

Geomorfológia

Žlábek spoločne s priľahlými vrchmi spadá do geomorfologického celku Křivoklátská vrchovina, podcelku Lánská pahorkatina, okrsku Loděnická pahorkatina a podokrsku Bezděkovská pahorkatina.

Vodstvo

Osu Žlábku tvorí tok Žlábeckého potoka, ktorý sa v jeho dolnom zakončení sprava vlieva do riečky Loděnice.

Stavby

Približne v polovici údolia sa na ľavom brehu Žlábeckého potoka nachádza kaplnka tzv. Panny Márie Žlábecké postavená nad malým prameňom. Podľa povesti bola kaplnka postavená v roku 1649 rodinou unhošťského prímasa potom, čo voda z prameňa zázračne vyliečila zrak jeho dcére Sabine Pěnkavovej, keď sa tu spoločne s ďalšími unhošťskými obyvateľmi schovávala pred vojakmi bojujúcimi v tridsaťročnej vojne. Púte konané na Svätodušné sviatky boli obnovené po roku 1990 . okrem kaplnky sa tu nachádza Božia muka a lavička. Estetiku miesta trochu znehodnocuje elektrické vedenie 40 kV, ktoré presne nad ním údolie pretína. Priamo pri studničke sa nachádza trojmedzie obcí Bratronice, Horní Bezděkov a Malé Kyšice (k prvej menovanej obci náleží celý ľavý, severozápadný, breh potoka, pravá strana Žlábku potom po prúde odtiaľ predstavuje kataster Horného Bezděkova, proti prúdu patrí k Malým Kyšiciam).

Vegetácia

Súvislý pás zmiešaného lesa pokrývajúci údolie a jeho blízke okolie je asi v polovici prerušený širokým priesekom zriadeným pod elektrickým vedením 40 kV.

Komunikácia

Osu údolia sleduje po pravom brehu Žlábeckého potoka vedená lesná cesta horšej kvality sledovaná zeleno značenou turistickou trasou spájajúcou údolie riečky Loděnice s Bratronicami.
Fabien Barthez

Reprezentačná kariéra

V A-mužstve Francúzska debutoval 26. mája 1994 v Kobe na turnaji Kirin Cup proti Austrálii (výhra 1:0).
Zúčastnil sa EURA 1996, MS 1998 (zisk zlatej medaily), EURA 2000 (zisk zlatej medaily), MS 2002, EURA 2004 a MS 2006.
Katarína Jobbágyová

Vzdelanie a práca

Katarína Jobbágyová absolvovala Právnickú fakultu Univerzity Komenského. Získala titul Mgr. v odbore Medzinárodné vzťahy a diplomacia. Od marca 2016 pracuje ako motivátorka a sociálno – právna poradkyňa.

Športová činnosť

Na medzinárodných pretekoch v paradrezúre v roku 2014 v Mannheime získala bronzovú medailu vo voľnej zostave na hudbu. Okrem majstrovstiev sveta 2014 a majstrovstiev Európy sa pre nedostatok financií zúčastnila len ďalších dvoch pretekov.

Paraolympijské hry

Na Letných paraolympijských hrách 2008 v Pekingu (súťažilo sa v Hongkongu) získala 7. miesto v drezúre a 12. miesto vo voľnej jazde na hudbu. Na Letných paraolympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro reprezentovala Slovensko v paradrezúre v skupine 1a.
Ďumbier (rastlina)

Ďumbier alebo (nevhodne) zázvor (lat. Zingiber) je rod rastlín z čeľade ďumbierovité. 
Známy je iba ako kultúrna rastlina. Má hrubý dužinatý hľuzovitý článkovaný podzemok, z ktorého každý rok vyrastá niekoľko štíhlych, až do 1,5 m vysokých stoniek so žltofialovými kvetmi v súkvetiach. Plod je mnohosemenná tobolka. 
Podzemky ďumbiera sa konzumujú (čerstvé,  sušené, konzervované) a používajú sa aj pri výrobe voňaviek a ako lieky. Ďumbier sa už od nepamäti používa ako prírodný liek na chrípku, pomáha pri brušných problémoch a zvyšuje obranyschopnosť organizmu. Dokáže utlmiť bolesti hlavy, pomáha pri migrénach. Jeho použitie je však obmedzené jeho vedľajšími negatívnymi účinkami, s ktorými treba byť oboznámený. Nie je vhodný pre deti, tehotné, diabetikov, ani pri acidóze. 
Do tohto rodu patrí veľa druhov, najznámejšie sú ďumbier lekársky, ďumbier žltý, ďumbier indický a ďumbier japonský.
Vaudebarrier

Poloha

Obec má rozlohu 8 km². Najvyšší bod je položený 358 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 232 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thrasymédes (mytológia)

Thrasymédes alebo Thrasymédés alebo Thrasymedes (starogr. Θρασυμήδης – Thrasymédes/iný prepis Thrasymédés, lat. Thrasymedes) je v gréckej mytológii syn pylského kráľa Nestora a jeho manželky Anaxibie.(alebo Eurydiky)
Pylský kráľ Nestor bol otcom synov, Thrasyméda, Stratia, Aréta, Echefróna, Antilocha, Persea a Peisistrata a dvoch dcér Peisidiky a Polykasty
V Homérovom epickom diele Iliada sa Thrasymédes so svojím otcom a s bratom Antilochom zúčastnil trójskej vojny. Thrasymédes pred Tróju priviedol vojsko na pätnástich lodiach. V tábore Achájcov potom velil stovke vojakov ozbrojených dlhými oštepmi, ako jeden z veliteľov strážnej služby. Vojnové ostrohy si vyslúžil záchranou svojho brata Antilocha, keď zabil nebezpečného nepriateľa Marida z Lýkie. V záverečnej fáze vojny bol tiež jedným z vybraných bojovníkov, čo sa v trójskom koni dostali za hradby Tróje a potom ju dobyli.
Na rozdiel od svojho brata Antilocha, ktorý sa konca vojny nedožil, Thrasymédes sa do vlasti vrátil. Antilochos zahynul na trójskej pláni, keď vlastným telom zachytil oštep, ktorý hodil do ich otca Nestora etiópsky kráľ Memnón. Po pohrebnom žiarovom rituále, Achájci popol Antilocha zmiešali s Achilleovým a Patroklovým a uložili ho do spoločnej hrobky, nad ktorú navýšili vysokú mohylu z hliny, aby naveky hlásala ich slávu.
V Odysey potom Thrasymédes už vo svojej vlasti, spolu s otcom a s bratmi vykonáva obetný rituál na počesť bohyne Atény. Homér uvádza, že keď Télemachos hľadal svojho otca, ithackého kráľa Odysea, ktorý sa už dlho nevracal z trójskej vojny, odišiel do Pylu ku kráľovi Nestorovi, známeho svojou múdrosťou, aby sa s ním poradil, ako otca nájsť.
Nestor hosťa vrelo privítal a pri tejto príležitosti nechal obetovať bohyni Aténe jalovicu. Homér potom opisuje obetný rituál. Stratios a Echefrón chytili jalovicu za rohy a priviedli ju na miesto obety. Arétos priniesol vodu a jačmeň a Nestor začal vykonávať predpísaný obrad a odriekať príslušné modlitby. Keď potom Thrasymédes zrazil jalovicu ostrou bronzovou sekerou, Peisistratos jej prerezal hrdlo a Perseus podložil misu pod jej vytekajúcu tmavočervenú krv. Počas obety znel z hrdiel Nestorových dcér a manželiek jeho synov posvätný pokrik.
Ako to bolo u Grékov zvykom, bohyni obetovali tuk a kosti a nakrájané mäso začali opekať. Télemacha po dlhej únavnej ceste Polykasté okúpala a po kúpeli mu natrela telo olejom.Télemachos sa potom obliekol a zasadol k hostine, kde jedol pečené mäso a pil víno zo zlatého pohára. Nestor mu počas hostiny poradil, aby išiel ku spartskému kráľovi Menelaovi, ktorý sa vrátil od Tróje posledný a o jeho otcovi by niečo mohol vedieť.
Antický autor Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil peloponézske mesto Pylos, zaznamenal, že videl vo svätyni bohyne Atény Thrasymédov obraz a neďaleko mesta jeho hrobku.
Saint-Caprais (Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 14,42 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 122 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 706 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Habří (prírodná pamiatka)

Ochrana

Predmetom ochrany je veľmi zachovalý najvyššie položený hrabový les.
Veľký Bysterec

Veľký Bysterec je mestská časť Dolného Kubína, do roku 1949 samostatná obec. Založená bola v 13. storočí.
Ostabat-Asme

Poloha

Obec má rozlohu 15,26 km². Najvyšší bod je položený 440 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
László Csatáry

Život

Csatáry pôsobil počas druhej svetovej vojny ako policajný veliteľ v Košiciach. V roku 1944 bol poverený koncentrovaním židovského obyvateľstva z Košíc a okolia v košickej tehelni a novozriadenom gete. To nechal zriadiť ku 1. máju 1944 v ôsmich uliciach južne od centra mesta a zároveň sa stal jeho veliteľom. Ako jeden z vykonávateľov deportácií sa spolupodieľal na odsune asi 15 700 Židov. Počas deportácii sa podľa viacerých svedectiev očitých svedkov dopustil vojnových zločinov. Bol zodpovedný za mučenie a popravy väzňov. Osobne sa zúčastnil na fyzických útokoch na civilistov.
Po vojne prebehlo vyšetrovanie zodpovednosti za likvidáciu geta. Na základe vypočutia svedkov v decembri 1947, ktorí Csatáryho identifikovali, ho súd v neprítomnosti odsúdil 8. júna 1948 na trest smrti. V roku 1949 utiekol pred právnou zodpovednosťou za svoje činy do Kanady, kde sa vydával za Juhoslovana. Usídlil sa v Montreale a pracoval ako predajca umeleckých výrobkov. V roku 1955 získal kanadské občianstvo. V roku 1997 mu bolo občianstvo odobraté z dôvodu zadania nepravdivých informácii o jeho pôvode. O mesiac opustil krajinu.
V roku 2012 ho vypátrali lovci nacistov v Budapešti na základe informácií z Centra Simona Wiesenthala. Napriek tomu štátne orgány v Maďarsku spočiatku vôbec nekonali. Až po tom, čo v júli 2012 britský denník The Sun uverejnil informácie o mieste jeho pobytu začali maďarské orgány konať a 18. júla 2012 ho vypočúvali. Medzitým koncom marca 2013 slovenský krajský súd v Košiciach zmenil rozsudok kvôli jeho nevykonateľnosti na doživotie. Zomrel 12. augusta 2013 vo veku 98 rokov v nemocnici v Budapešti na zápal pľúc.
Mestská hromadná doprava v Bratislave

Mestská hromadná doprava v Bratislave je najväčšia sieť mestskej dopravy na Slovensku. Je tvorená troma spôsobmi dopravy, konkrétne električkovou, trolejbusovou a autobusovou dopravou. Funguje od roku 1895, kedy bola spustená prevádzka prvej električkovej linky. Mestská hromadná doprava denne prevezie okolo 550 000 ľudí.Najrýchlejším spôsobom prepravy sú dlhodobo autobusy s priemernou rýchlosťou 19km/h, po autobusoch nasledujú električky s priemernou rýchlosťou 14km/h a posledné sú trolejbusy s rýchlosťou 12km/h
Sieť bola do roku 2011 rozdelená na tri tarifné pásma. Prvé pásmo zahŕňalo centrálnu najhustejšie zaľudnenú časť mesta, ktorá sa skladá z mestských častí Staré Mesto, Nové Mesto, Ružinov, Karlova Ves a Petržalka, ktorá má rozlohu okolo 125 km² a kde žije okolo 300-tisíc obyvateľov, druhé pásmo zahŕňalo zvyšné mestské časti. Tretie pásmo (pre ktoré nejestvujú predplatné cestovné lístky) obsahovalo obce Chorvátsky Grob, rakúske obce Wolfsthal a Hainburg an der Donau a maďarská Rajka.
Dopravu zabezpečuje mestom vlastnená akciová spoločnosť Dopravný podnik Bratislava a obsluhuje všetky obývané časti mesta Bratislava. Okrem týchto liniek DPB prevádzkuje linky do rakúskej obce Wolfsthal, mesta Hainburg an der Donau a maďarskej obce Rajka. (linky majú špecifické tarifné podmienky). 
Cestovné lístky je možné zakúpiť v automatoch na zastávkach, v sieti zmluvných predajcov (prevažne stánky), v predajniach dopravného podniku, prostredníctvom elektronickej peňaženky cez označovač vo vozidle MHD, v ktorejkoľvek predajni ZSSK po celom Slovensku. Je možné zakúpiť si aj predplatený cestovný lístok. Od 17. novembra 2008 pribudla možnosť zakúpenia cestovného lístka prostredníctvom zaslania SMS správy. Od februára 2009 je možné zakúpiť si predplatený cestovný lístok cez internet. V auguste 2011 bola zrušená možnosť zakúpenia cestovného lístka na jednotlivé pásma, čím sa pásma rušia a ostáva už iba jeden typ lístka platný pre celé mesto. Zároveň už nie je potrebné kupovať si zvlášť cestovný lístok na nočné spoje. Systém mestskej dopravy je súčasťou IDS BK. Od roku 2016 pribudla možnosť kúpy eCL prostredníctvom označovača vo vozidle MHD.
Slovenská ľudová republika

Slovenská ľudová republika alebo Východoslovenská republika bol názov štátneho útvaru, ktorý trval od 11. decembra do 29. decembra 1918.
Už v priebehu roka 1918 vznikla na východe Slovenska Východoslovenská rada (VslR), ktorá vyhlasovala východných Slovákov za samostatný národ pomenovaný Slovjaci, ktorý si želá ostať súčasťou Maďarska. Keď tieto výzvy nenašli dostatočnú oporu, začala sa presadzovať idea samostatnej republiky, ktorá by bola tesne spojená s Maďarskom. Za asistencie Maďarskej národnej gardy bola v Košiciach vyhlásená samostatná Slovenská ľudová republika. Na čelo formálne menovanej vlády sa postavil prešovský župný archivár Viktor Dvorčák. Slovenská ľudová republika proklamovala nezávislosť od Prahy (Česko-Slovenska) a úzke spojenie s Maďarskom, čo nazvali termínom „uhroslovjactvo“.
Slovenská ľudová republika zanikla po anexii územia Košíc česko-slovenskými vojskami.
Solar Keymark

Rozdiel medzi značkou Solar Keymark a označením CE

Solar Keymark je značka kvality a označenie CE potvrdzuje, že výrobok spĺňa legislatívne požiadavky podľa konkrétnych európskych smerníc.

Solar Keymark spotrebiteľom

Značka Solar Keymark bola vytvorená za účelom označovania kvalitných solárnych tepelných výrobkom a zaručuje spotrebiteľom vysokú kvalitu solárneho tepelného výrobku. Všetky predávané výrobky, na ktoré bola vydaná značka Solar Keymark sú identické a majú rovnakú kvalitu ako vyskúšaný výrobok. V mnohých krajinách Európy, vrátane Slovenska, je značka Solar Keymark podmienkou pre získanie štátnych dotácií na solárne tepelné kolektory.

Solar Keymark výrobcom

Schéma Solar Keymark bola vytvorená na certifikáciu solárnych tepelných výrobkov vysokej kvality na európskej úrovni. Cieľom je obmedziť prekážky obchodu a podporiť používanie vysokokvalitných solárnych tepelných výrobkov nielen na európskom trhu, ale aj mimo neho.

Certifikácia v systéme Solar Keymark

Právo na používanie značky Solar Keymark môže udeliť jedine splnomocnený certifikačný orgán potom, ako bol výrobok odskúšaný akreditovaným skúšobným laboratóriom.
Certifikačný orgán je organizácia zodpovedná za udeľovanie certifikátov Solar Keymark a skúšobné laboratórium je organizácia zodpovedná za vykonávanie všetkých skúšok.
Najpodstatnejšie pri certifikácii Solar Keymark je to, že skúšaný výrobok je vzorka, ktorú odoberá nezávislý inšpektor z aktuálnej výroby alebo zo skladu náhodným výberom. Okrem toho, nezávislý inšpektor priamo na mieste skontroluje splnenie požiadaviek na systém a proces manažérstva kvality u výrobcu. Certifikačné orgány splnomocňuje certifikačný výbor CEN (CCB).
Nadlice

Poloha

Z administratívneho hľadiska obec Nadlice patrí do Trenčianskeho kraja a do okresu Partizánske, konkrétne do jeho severozápadnej časti. Súradnice obce sú 48° 37' 12.36" s.z.š. 18° 15' 6.48" v.z.d. obec je tvorená jedným katastrálnym územím s rozlohou 553,44 ha. Nadmorská výška sa v katastrálnom území obce pohybuje od 173 do 232 m n. m.
Obec Nadlice na severozápade susedí s obcou Livinské Opatovce, na severovýchode s Livinou, na východe s Ostraticami, na juhovýchode s Chynoranmi a na juhozápade s Rajčanmi, ktoré patria do okresu Topoľčany.

Vodstvo

Cez Nadlice preteká rieka Bebrava, ktorá pramení v Strážovských vrchoch, na juhozápadnom svahu Židovho vrchu. Má dĺžku 47,2 km a v obci Práznovce ústi do rieky Nitry. Rieka Bebrava na územie obce priteká z východu a kataster obce opúšťa na juhozápade.
Libby Lanová

Život

Kňazské svätenie dostala v roku 1994, teda v prvom roku, kedy ho anglikánska cirkev v Anglicku ženám povolila. Duchovnú službu potom vykonávala v meste Blackburn v grófstve Lancashire. Od apríla 2007 bola vikárkou v grófstve Cheshire.
Do funkcie biskupky bola Libby Lanová vymenovaná v decembri 2014. „Je to pre mňa výnimočná udalosť a veľa ľudí ma podporilo, ale predovšetkým ide o prevratný okamih v dejinách cirkvi“, uviedla pri slávnostnom vysvätení, ktorému v katedrále v Yorku prizeralo vyše tisíc ľudí. V Anglicku sa o biskupskom svätení žien viedli dlhoročné vyostrené diskusie. Generálna synoda cirkvi návrh schválila až na druhýkrát v júli 2014. Pri hlasovaní o dva roky skôr tesne neprešiel. Ženy však túto funkciu už zastávajú napr. V USA, Kanade alebo Austrálii.

Osobný život

Libby Lanová je vydatá, jej manžel je tiež kňazom, slúži ako kaplán na letisku v Manchestri. Patrí k prvým manželským párom, ktoré boli vysvätené spoločne. Majú spolu dve deti. Libby Lanová sa učí hrať na saxofón a fandí futbalovému tímu Manchester United.
Prambanan

Dejiny

Tento chrámový komplex bol postavený pravdepodobne okolo roku 850. Z rôznych prameňov je známe, že výstavba začala zhruba v 9. a skončila v 1. štvrtine 10. storočia. V tej dobe Jáve vládla Mataramská ríša, ktorej vládcovia postupne uprednostnili hinduizmus pred do tej doby prevládajúcim budhizmom. Už v polovici 10. storočia bol však chrámový areál opustený a začal chátrať. Veľké zemetrasenie v 16. storočí ho silne poničilo.

Rekonštrukcia

Rekonštrukcia začala roku 1918 a hlavný chrám bol kompletne zrenovovaný v roku 1953. Po niekoľkých reštaurovaniach v máji 2006 postihlo celú Jogjakartu i okolie zemetrasenie. Boli narušené, alebo dokonca kompletne zrovnané so zemou nielen pamiatky, ale i obyčajné obytné domy v tejto oblasti. Z najvzdialenejšej murovanej plochy po obvode, ktorá pôvodne merala asi 390 metrov na každej strane, dodnes okrem južnej brány nič iné nezostalo. Hoci sa zdá, že základy chrámov zostali nepoškodené, škody boli značné a niektoré časti objektu sú z bezpečnostných dôvodov dosiaľ neprístupné (aj tri najzaujímavejšie chrámy komplexu.)
V prvej polovici 20. storočia začala nanovo rekonštrukcia prastarej kamennej stavby, ktorá však dodnes nie je dokončená. Jedným z dôvodov je aj to, že pre jej úspešné dokončenie treba minimálne 75 % pôvodných kamenných blokov; veľa originálnych kamenných prvkov však bolo ukradnutých a použitých na stavby inde. Napriek tomu opravy prebiehajú na všetkých hlavných chrámoch, ktoré sú preto obklopené lešením.
Piennes-Onvillers

Poloha

Obec má rozlohu 12,29 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 348 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Přísečnice

Přísečnice (nem. Pressnitz, v niektorých prameňoch taktiež Presnitz, Pressniz, Pressents, Přessnitz) bolo starobylé banícke mesto v severozápadných Čechách v Krušných horách. Prvá písomná zmienka pochádzala z roku 1335. Jeho rozvoj bol podmienený ťažbou železnej a striebornej rudy. Počas tridsaťročnej vojny bola Přísečnice ťažko postihnutá prechodmi vojsk a rekatolizáciou, ktorá viedla k vlne emigrácie. Po zániku baníctva sa v meste rozšírilo paličkovanie čipiek.
V roku 1930 mala Přísečnice 2 606 obyvateľov. Po odsunu nemeckej väčšiny obyvateľstva sa mesto nepodarilo úplne dosídliť (v roku 1950 tu bývalo 731 obyvateľov). Na začiatku 70. rokov 20. storočia bolo rozhodnuté o stavbe priehrady, ktorá viedla k demolácii mesta a zatopeniu jeho územia. Úradne bola obec zrušená k 30. júnu 1974 a jej územie bolo pripojené k obci Kryštofovy Hamry.
V meste stál okrem iného barokový zámok, dva kostoly neskoro gotického pôvodu a empírová radnica.
Amanohašidate

Amanohašidate (jap. 天橋立 – „Most do neba“) je piesočná kosa dlhá asi 3,5 kilometra nachádzajúca sa v zálive Wakasa na severe prefektúry Kjóto v Japonsku. Patrí medzi tzv. Tri scenérie Japonska. Celá kosa je porastená borovicami a je možné cez ňu pešo prejsť z jedného konca na druhý. Najlepší výhľad na Amanohašidate je z kopcov po oboch stranách kosy. Odporúčaný spôsob pohľadu na Most do neba je predkloniť sa chrbtom ku kose a pozerať sa s hlavou medzi kolenami - potom naozaj vyzerá ako most vedúci do neba.
Revúcke podolie

Polohopis

Nachádza sa vo východnej časti pohoria a zaberá úzky pás ľavého brehu rieky Revúca v Revúckej doline. Na severe hraničí s podcelkom Šípska Fatra, na severovýchode na krátkom úseku susedí s Liptovskou kotlinou a východným susedom sú Ďumbierske Tatry. Južne od Liptovskej Osady Revúcke podolie hraničí s podcelkom Zvolen a západne sa nachádza Hôľna Fatra a Šiprúň.

Ochrana prírody

Na území sa nachádza viacero chránených rezervácií, medzi nimi CHA Revúca, PP Dogerské skaly, PP Vlčia skala, PP Jazierske travertíny a PP Bukovinka.

Doprava

Východným okrajom územia vedie v trase cesty I/59 (Ružomberok – Zvolen) európska cesta 77, spájajúca Budapešť s Krakovom. V trase zaniknutej úzkorozchodnej železničky do Korytnice je budovaná cyklotrasa Cyklokorytnička.
Juraj Tatár (hudobník)

Životopis

Študoval klavír a dirigovanie u profesorky Dagmar Dubenovej na Konzervatóriu v Žiline. V roku 1987 hral v džezrockovej formácii Madre. Na Bratislavských džezových dňoch sa stretol s Herbie Hancockom. 
Po skončení štúdia na konzervatóriu pokračoval v štúdiu dirigovania na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Okrem prezentácie diel klasickej hudby vydal na CD debutový projekt zoskupenia Madre. K vydaniu tohoto albumu mu poslal blahoželanie aj Chick Corea. Diskografia Juraja Tatára obsahuje v súčasnosti viac ako 70 albumov vážnej hudby, džezu, ale aj popu. Nahrával s viacerými osobnosťami česko-slovenskej hudby ako sú Juraj Bartoš,  Štěpán Markovič, Juraj Griglák, Martin Valihora, Cyril Zeleňák, Peter Lipa, Jiří Stivín, Pavol Habera (napríklad projekt Svet lásku má), skupina Team, Pavol Hammel, Andrej Šeban, Capella Istropolitana, Richard Müller, Janek Ledecký, Lucie Bílá, Iveta Bartošová, Adriena Bartošová, Beata Dubasová, Martin Ďurdina, Anna K, Anton Popovič, Peter Dvorský, SĽUK, Karel Gott a iní. Nahral muzikály Jozef a jeho zázračný dúhový plášť a Cyrano z predmestia. V najnovšej zostave, v triu Madre, s ním hral bubeník Emil Frátrik. 
V roku 1998 na albume Madre-Ibachur nahral gitarové party Jan Hammer, spolu s Martinom Gašparom a Marcelom Buntajom v kapele Bukake nahral album Bukake Jazz. V roku 2006 spolu s kapelou Bukake a gitaristom Jurajom Kupcom nahrali debutový album Petra Cmorika s názvom Nádherný deň. Juraj Tatár spolupracuje aj so speváčkou Janou Kirschner.
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale alebo Majstrovstvá sveta v sálovom futbale je najvyššie medzinárodne podujatie vo futsale (AMF), ktoré riadi Svetová futsalová asociácia (AMF).
Jeho história siaha do roku 1982, kedy sa v Brazílii konali prvé majstrovstvá sveta, vtedy ešte pod hlavičkou Medzinárodnej futsalovej federácie (FIFUSA). Do roku 2003 prebiehali s trojročnou periodicitou, od roku 2003 však už prebiehajú so štvorročnou. Prvých 7 majstrovstiev pôsobilo pod hlavičkou FIFUSA a hralo sa len v mužskej kategórii, potom prebrala "štafetu" AMF, ktorá od roku 2008 začala organizovať MS aj v ženskej kategórii.
Tour Granite

Tour Granite (známy aj ako Tour Société Générale III) je mrakodrap nachádzajúci sa na predmestí Paríža Nanterre v štvrti La Défense. S výškou 183 m je 7. najvyššou budovou Île-de-France a najvyššou budovou Nanterre.
Budova bola postavená v rokoch 2005 – 2008 pre spoločnosť Société Générale a architektom budovy bol Christian de Portzamparc. Dvojičky Tours Société Générale, ktoré sú sídlom spoločnosti, sa nachádzajú v bezprostrednej blízkosti Tour Granite a sú s ňou spojené mostíkom. V budove je 36 nadzemných a 7 podzemných poschodí. Celková podlahová plocha budovy je 67 740 m².