Lednické Rovne

Polohopis

Lednické Rovne sa nachádzajú na pravom brehu rieky Váh v Ilavskej kotline. Najbližším pohorím sú Biele Karpaty a na druhej strane Váhu sa týčia Strážovské vrchy. Cez obec preteká Lednica, ktorá pramení v pohorí Biele Karpaty pod vrchom Kobylinec neďaleko obce Lednica. Je to pravostranný prítok rieky Váh. Obec susedí s obcami Dolná Breznica (na západe), na juhu s obcou Horovce, na severe s obcou Streženice a na východe s obcou Beluša.

Symboly obce

Obecný erb bol schválený v roku 1994. Tvorí ho červený štít s dvoma zlatými vavrínovými ratolesťami a strieborným pohárom, nad ktorým sa nachádza zlatá listová koruna. Používanie erbu a iných obecných symbolov upravuje Štatút obce Lednické Rovne.
Zástava obce je tvorená štyrmi pozdĺžnymi pruhmi (žltý, biely, žltý a červený). Pomer strán zástavy je 2:3. Používanie zástavy upravuje tiež Štatút obce Lednické Rovne.

Samospráva

Samosprávu obce Lednické Rovne tvoria:
starosta obce (volený v priamych voľbách na štyri roky)
obecné zastupiteľstvo (11 poslancov volených v priamych voľbách na štyri roky).
Ďalšie orgány obce: obecná rada, komisie, prednosta, hlavný kontrolór.

Dejiny obce

Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1471. Údajov o najstaršej histórii obce je pomerne málo. Najstaršia história obce je úzko spojená s dejinami Lednického hradu, ktorý bol postavený pravdepodobne v polovici 13. storočia. Keď hrad v Lednici prestal plniť svoju funkciu, presťahovalo sa panstvo do kaštieľa na území dnešnej obce Lednické Rovne. Lednické Rovne sa skladali z dvoch obcí:
Rovne (na pravom brehu rieky Lednica),
Prečínska Lehota (na ľavom brehu Lednice).
 Dnešné Lednické Rovne (v uhorskom období sa používal maďarský názov Lednicróna) sa dlho vyvíjali ako poľnohospodárska obec. Skutočný rozvoj obce sa začal po roku 1892, keď tu rakúsky podnikateľ Jozef Schreiber založil sklárne, ktoré fungujú dodnes. V roku 1910 natočil Eduard Schreiber svoj jediný hraný film Únos, čo je unikát na Slovensku. Jeho dej sa odohráva v  prostredí miestneho parku. Hlavnú úlohu v ňom stvárnila jeho neter Fritzi (Frederika Schullerová). Ide o prvý hraný film, ktorý bol natočený na Slovensku.
Názov obce Lednické Rovne sa používa od roku 1925, keď sa na základe výnosu československej vlády č. 15 518/1925 zlúčili obce Rovne a Prečínska Lehota. Súčasťou obce sú aj miestne časti Horenická Hôrka a Medné. 
Po roku 1945 nastal stavebný rozmach obce. Vybudovali sa nové sídliská (Súhradka, Staré dvory, Majerská), ale aj sieť obchodov a služieb. Modernizovali sa aj miestne sklárne, ktoré sa stali významným exportérom úžitkového skla nielen do Európy, ale aj do celého sveta. Okrem sklárskeho podniku RONA sa v  Lednických Rovniach nachádza aj kórejský podnik Yura Corp. (predtým Sewon ECS), ktorý je dodávateľom automobilky KIA Motors v Žiline. Obec má veľmi nízku nezamestnanosť. Už niekoľko rokov sa vedú polemiky o tom, či by Lednické Rovne nemali získať štatút mesta. V Lednických Rovniach sídli aj jediná sklárska škola na Slovensku – Stredná odborná škola sklárska, ktorá vychováva kvalitných odborníkov pre sklárstvo na Slovensku i v mnohých ďalších krajinách Európy. 
Lákadlom pre návštevníkov obce okrem veľmi cenného historického parku je aj obľúbené kúpalisko. V letných mesiacoch sú to najmä vystúpenia umelcov v rámci kultúrneho leta a v mesiaci august mierové slávnosti. Koncom júla sa tu koná tradičná svätoanenská púť ku Kaplnke svätej Anny. V posledných rokoch obec mení svoju tvár a modernizuje sa. Po stavbe nového moderného mosta cez rieku Lednica bolo komplexne zrekonštruované Námestie slobody. Bola vybudovaná nová kruhová križovatka, autobusové nástupište, chodníky, parkoviská a oddychová zóna.

Ulice

Námestie slobody – centrum obce, dopravná križovatka, sídlo obecného úradu, autobusová zastávka, centrum obchodu a služieb
 
Uhrovecká, Rovňanská, Jilemnického, Majerská, Schreiberova, Súhradka, Májová, Športová, Medová, Háj, Na Kopánke, Sokolská, Ulica svätej Anny, Sklárska, Staré dvory, Záhradná, U duba, Hlotka, Medňanská, Pod skalkou, Púchovská cesta, Horenická

Kostol svätého Michala

Kostol svätého Michala Archanjela v Lednických Rovniach dal postaviť v roku 1926 vtedajší 
správca farnosti Lednické Rovne ThDr. Jozef Kološ (pôvodne Jozef Klčo). 
Kostol  bol postavený v neskoroklasicistickom slohu ako jednoloďová stavba s krátkou priečnou loďou a vežou s ihlanovým tupým zastrešením. 
Základný kameň bol osadený dňa 3. júna 1926 a výstavba bola ukončená jeho vysvätením 5. júna 1927.
Zo starého kostola, ktorý sa nachádza v miestnom parku, boli premiestnené dva bočné oltáre bez sôch, ktoré darovala v polovici 18. storočia manželka Jozefa Matyášovského. Na hlavnom oltári sa nachádza obraz svätého Michala, ktorý bol prenesený zo starého zbúraného kostola. Obraz v roku 1818 daroval gróf Ján Gobert Aspremont Linden.
V roku 1952 bol prvý väčší zásah do úpravy interiéru. Bola to nová vnútorná maľba, ktorú realizoval J. Bárta.  V sedemdesiatych rokoch bola na ľavej strane kostola pristavená druhá sakristia. Zásluhou Mgr. Andreja Paldana bolo vybudované provizórne naftové vykurovanie, osadená mramorová dlažba a boli vyrobené dva zvony z Halenkova. Osadené boli v roku 1987 za pôsobenia vdp. Maximiliána Nosála.
14. júna 1989 v nočných hodinách vznikol požiar spovednice. Došlo k vážnemu poškodeniu interiéru. 
V rokoch 1990 – 1991 sa zásluhou vdp. Pavla Gavendu uskutočnili práce, ktorými sa vykonalo pokrytie strechy kostola meďou. Zároveň sa opravila a premaľovala vonkajšia fasáda kostola, vybudovalo sa murované oplotenie pozemku okolo kostola. Premaľbu interiéru kostola uskutočnil akademický maliar a sochár Juraj Krajčo ml. so svojím otcom a jeho skupinou. Bola osadená vitráž nad hlavným oltárom (Duch Svätý v podobe holubice). Osadenie vitráže uskutočnil a venoval ako dar pre kostol umelec a sklársky dizajnér Jaroslav Taraba.
V rokoch 2001 – 2007 sa zásluhou vdp. PhDr. Jozefa Šamaja uskutočnilo reštaurovanie bočných oltárov, vymaľovanie fasády kostola a inštalácia vonkajšieho osvetlenia kostola.

Obyvateľstvo

Prevažná väčšina obyvateľov sa hlási k slovenskej národnosti. Z ostatných národností tu žijú najmä príslušníci českej národnosti. Až do roku 1945 žili v obci aj obyvatelia nemeckej národnosti, ktorí po skončení druhej svetovej vojny utiekli do Rakúska. Väčšina obyvateľov sa hlási k rímskokatolíckemu náboženstvu. Okrem nich tu žije aj skupina obyvateľov bez náboženského vyznania a príslušníci iných cirkví, napr. evanjelici a. v. (potomkovia prisťahovalcov z obce Uhrovec, ktorí sem prišli po zrušení tamojšej sklárne). Obyvatelia sú zamestnaní najmä v sklárskom a elektrotechnickom priemysle.

Náboženské zloženie obyvateľstva

Rímskokatolíci – 85,78 %, evanjelici augsburského vyznania – 2,13 %, pravoslávni – 0,07 %, grékokatolíci – 0,05 %, bez vyznania – 10,07 %, nezistené – 1,54 %

Infraštruktúra

Cez obec prechádza cesta 507, ktorá spája Trenčín a Žilinu po pravom brehu rieky Váh. Z obce sa odbočuje západným smerom na obec Lednica (so zrúcaninami stredovekého hradu, 7 km) a obec Zubák (12 km). Toho času je zastavená premávka na železničnej trati Nemšová – Lednické Rovne. 
Do obce sa dá dostať z Ilavy alebo výpadovkou z diaľnice pri Ilave (12 km) alebo od Púchova (7 km).
Približné vzdialenosti od najbližších miest
Ilava   12 km
Púchov       7 km
Nemšová      18 km
Pov. Bystrica  24 km
Dubnica nad Váhom  18 km
Trenčín     30 km