google/wiki40b huggingface dataset:
Lúčavka kráľovská

Lúčavka kráľovská  (lat. aqua regia) je zmes koncentrovanej kyseliny chlorovodíkovej (HCl) a koncentrovanej kyseliny dusičnej (HNO₃) (lat. aqua fortis), zvyčajne v objemovom pomere 3:1. Obrátená lúčavka kráľovská (1:3) - Lefortova lúčavka, má podobné účinky.

Vlastnosti

Je to žltkastá, dymová kvapalina, mimoriadne silné oxidačné činidlo. Charakteristická pre lúčavku kráľovskú je jej krátka doba účinnosti. Po čase sa začne rozkladať a stráca účinok.
Rozpúšťa mnoho ušľachtilých kovov vrátane zlata a platiny, ale napr. tantal a irídium sú voči nej odolné.
Jorge Salinas

Klubová kariéra

Po troch rokoch v Clube Libertad si tohto mladého hráča vyhliadol corgoňligový AS Trenčín. V sezóne 2010/2011 sa však Jorgemu nedarí a ani po 14 kolách sa ešte nedostal do základnej jedenástky tímu.
Eduard Nižňanský

Tvorba

V 90. rokoch sa po príchode na Katedru histórie VŠP v Nitre zameral na výskum historiografie o nacizme a fašizme najmä v SRN. Pokladal za dôležité, aby sa slovenská historiografia zoznámila s rozličnými metodologickými prístupmi ako aj výsledkami výskumov o extrémnych režimoch v 20. storočí, keďže v predchádzajúcom období boli ovplyvnená najmä zjednodušenými „marxistickými“ konštrukciami.
Výsledkom jeho snahy bolo získanie 3 projektov k danej téme v SRN, realizovanie kandidátskej dizertácie, ako aj vydanie knihy Interpretácie nacizmu v SRN 1945 – 1990. Táto publikácia v čase svojho vydania nemala obdobu ani v Česku ani v Maďarsku. Výskum holokaustu, ktorý nasledoval, znamenal na jednej strane pokračovanie vo výskume, ktorý na Slovensku začal Ivan Kamenec, ako aj jeho prehĺbenie.
Prvý veľký výstup z tohto výskumu bola kniha: Židovská komunita na Slovensku medzi československou parlamentnou demokraciou a slovenským štátom v stredoeurópskom kontexte. (Prešov 1999). Je to prvá publikácia o holokauste, kde výskum bol realizovaný v podstate vo všetkých archívoch na Slovensku, ako aj v okolitých štátoch (Česko, Rakúsko, Poľsko, Nemecko). Medzinárodne bolo pozitívne hodnotené, že kniha je v podstate prvým pokusom o komparáciu začiatkov holokaustu v strednej Európe.
Ocenením výskumu holokaustu bola akceptácia v medzinárodných projektoch. Z nich zrejme najvýznamnejší bol projekt European Science Foundation. Projekt: Occupation in Europe: The Impact of National Socialist and Fascist (1938 – 1950), ktorého bol členom tímu. Takýto výskumný tím v rámci Európy bol vytvorený len tretíkrát po II. svetovej vojne. Zo Slovenska boli akceptovaní len dvaja historici (prof. Dr. Roman Holec a Doc. Eduard Nižňanský CSc.).
V spolupráci s Ivanom Kamencom, Katarínou Hradskou a vojenským historikom Igorom Bakom realizuje Nižňanský vydávanie vedeckej edície prameňov Holokaust na Slovensku ktorá je tematicky orientovaná. Doteraz vyšlo 7 zväzkov edície. Z nich je autorom, alebo spoluautorom 6 zväzkov. Takáto edícia neexistuje v žiadnom z okolitých štátov. Dokonca ani veľké európske historiografie (napr. francúzska, nemecká) nemajú takúto edičnú radu.
V rámci výskumu od roku 2001 sa venuje aj vytváraniu databázy obetí holokaustu. V tomto prípade nejde len o humanitnú záležitosť, ale aj výskum, ktorý môže výrazne posunúť výskum historickej demografie židovskej komunity.
Alkón (syn Hippokoóna)

Alkón (starogr. Ἄλκων – Alkón) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna.
Alkón bol syn Hippokoóna z Amyklaie, ktorý mal okrem neho ešte ďalších jedenásť synov, Doryklea, Skaia, Enarofora, Euteicha, Boukola, Lykaitha, Tebra, Hippothoa, Euryta, Hippokorysta a Alkinoa. Jeho otec Hippokoón sa stal kráľom Sparty, keď svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.
Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Alkón so svojimi bratmi stáli obďaleč a keď to uvideli, na Oióna a Hérakla zaútočili. V tejto bitke potom Oiónos zomrel a zranený Hérakles bol nútený ustúpiť. Héraklova pomsta ale nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.
Podľa niektorých antických autorov bol Alkón účastníkom lovu na kalydónskeho diviaka. Pausanias v druhom storočí zaznamenal, že počas svojej návštevy Lakónie videl héróon Alkóna, o ktorom sa hovorilo, že bol synom Hippokoóna.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2014 – Južná Amerika

Zápasy

Zápasy sa hrajú od 7. októbra 2011 do 15. októbra 2013.
Jevgenij Pavlovič Voľanskij

Životopis

Narodil sa 22. júla 1921 v meste Odesa. V roku 1939 bol povolaný do Červenej armády. Od roku 1941 bojoval v jednotkách západného frontu. Pri prieskumnej akcii v septembri 1941 sa dostal do obkľúčenia. Jeho jednotka prešla ku partizánom. Následne slúžil ako veliteľ a komisár v rôznych partizánskych jednotkách, neskôr v špeciálnych jednotkách NKVD. V roku 1943 slúžil v oddiele J. I. Meľnika.
V roku 1944 bol na rozkaz ukrajinského štábu partizánskeho hnutia vyslaný na Slovensko. Bol súčasťou 15-člennej skupiny L. Kalinu, ktorá bola vysadená v noci z 5. na 6. augusta 1944 v oblasti Prašivej v Nízkych Tatrách. Zvláštny oddiel sa stal základom slovenskej partizánskej brigády „Za slobodu Slovanov“. Spočiatku pôsobil ako náčelník štábu brigády. V auguste mala brigáda 800 partizánov, v októbri sa jej počet zdvojnásobil. V septembri a októbri bol sídlom brigády Zvolenský zámok, neskôr sa presídlila do Očovej. Veliteľom brigády sa stal 9. septembra a velil jej až do spojenia so sovietskou armádou vo februári 1945. Počas fungovania brigády partizáni zlikvidovali viac ako 3000 nepriateľských vojakov a dôstojníkov, zajali 60 osôb, zničili 23 tankov, 53 áut, 3 železničné konvoje a 27 mostov.
Po vojne vyštudoval Inštitút ľahkého priemyslu a pracoval ako inžinier v Kyjeve. Autor memoárov a článkov o odboji a SNP. Zomrel v roku 1988 v Kyjeve.

Ocenenie

Voľanskij získal čestný titul Hrdinu Československej socialistickej republiky a tiež titul čestného občana Zvolena, Ružomberka, Liptovského Mikuláša a Liptovskej Revúcej.
Sacrosanctum Concilium

Sacrosanctum Concilium, alebo Konštitúcia o posvätnej liturgii (v preklade Posvätný koncil), je dokument, ktorý vznikol počas Druhého vatikánskeho koncilu. Okrem teológie liturgie dokument priniesol základ pokoncilnej liturgickej reformy - liturgia v národných jazykoch, s aktívnejšou účasťou veriacich. Prijatý bol v pomere 2 147 proti 4 hlasom biskupov. Vyhlásený bol pápežom Pavlom VI. 4. decembra 1963.

Názov a cieľ

Názov dokumentu sú prvé slová prvej sekcie konštitúcie Posvätný koncil (v origináli Sacrosanctum Concilium). Cieľom tejto konštitúcie bolo priblížiť slávenie omše veriacemu ľudu ich aktívnym zapojením do jej slávenia. Konštitúcia ponecháva ako liturgický jazyk latinčinu, ale umožňuje jednotlivé časti preložiť do národných jazykov. V konštitúcii je znovuobnovená tradícia koncelebrácie, upravené obrady sviatostí, zrevidované modlitby posvätného ofícia a upravený liturgický kalendár.
Jacou

Poloha

Obec má rozlohu 3,43 km². Najvyšší bod je položený 85 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 824 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prótolaos z Mantineie

Prótolaos (starogr. Πρωτόλαος – Prótolaos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 464 pred Kr.
Prótolaos, syn Dialka z arkádskej Mantineie, bol na 79. olympijských hrách v roku 464 pred Kr. vyhlásený za víťaza v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaviedol na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.
Prótolaovi sa za toto víťazstvo dostalo pocty byť zvečnený v podobe sochy umiestnenej v olympijskej Altide. Túto sochu si ešte v druhom storočí mohol prezrieť cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že bola dielom sochárskeho majstra Pythagora z Rhégia.
Das Wikipedia-Lexikon in einem Band

Wikipedia Lexikon in einem Band (doslova Lexikón Wikipédia v jednom zväzku) je nemecký tlačený všeobecný jednozväzkový lexikón, ktorý je skrátenou verziou nemeckej verzie online-encyklopédie Wikipedia.
Obsahuje skrátené verzie článkov, ktoré boli v rokoch 2007/2008 najčastejšie navštevovanými na nemeckej Wikipédii (stav 14. apríla 2008). Vyšiel v septembri 2008 vo vydavateľstve Wissen Media Verlag, predáva sa v bežných kníhkupectvách. Keďže obsah podlieha GFDL, je na konci lexikónu menovite uvedených okolo 90000 redaktorov Wikipédie, vrátane tých, ktorí písali iné články ako tie vybrané do lexikónu.
Stredopravica

Stredopravica alebo pravý stred, niekedy aj umiernená pravica, je pozícia politického spektra, ktorá sa nachádza medzi stredom a pravicou. K predstaviteľom stredopravej orientácie patria predovšetkým liberálno-konzervatívne, kresťanskodemokratické, ekonomicky a sociálne liberálne politické subjekty.  V ekonomickej oblasti sa zameriavajú na budovanie trhovo otvorenej ekonomiky, štíhleho a rozpočtovo zodpovedného štátu. Presadzujú a uctievajú hodnoty ako sú sloboda jednotlivca, solidarita, rodina, autorita, zákon, národ, tradícia, rovnosť príležitostí, súkromné vlastníctvo či slobodné podnikanie.  Dominantnou politickou rodinou stredopravých strán v Európe je Európska ľudová strana, ktorá je zároveň najsilnejšou politickou skupinou v Európskom parlamente.
ISO 3166-2:PH

Kódy ISO 3166-2 pre Filipíny identifikujú 79 provincií. Prvá časť (PH) je medzinárodný kód pre Filipíny, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich provinciu.

Zoznam kódov

PH-ABR Abra
PH-AGN Agusan del Norte
PH-AGS Agusan del Sur
PH-AKL Aklan
PH-ALB Albay
PH-ANT Antique
PH-APA Apayao
PH-AUR Aurora
PH-BAN Bataan
PH-BAS Basilan
PH-BEN Benguet
PH-BIL Biliran
PH-BOH Bohol
PH-BTG Batangas
PH-BTN Batanes
PH-BUK Bukidnon
PH-BUL Bulacan
PH-CAG Cagayan
PH-CAM Camiguin
PH-CAN Camarines Norte
PH-CAP Capiz
PH-CAS Camarines Sur
PH-CAT Catanduanes
PH-CAV Cavite
PH-CEB Cebu
PH-COM Compostela Valley
PH-DAO Davao Oriental
PH-DAS Davao del Sur
PH-DAV Davao del Norte
PH-EAS Eastern Samar
PH-GUI Guimaras
PH-IFU Ifugao
PH-ILI Iloilo
PH-ILN Ilocos Norte
PH-ILS Ilocos Sur
PH-ISA Isabela
PH-KAL Kalinga
PH-LAG Laguna
PH-LAN Lanao del Norte
PH-LAS Lanao del Sur
PH-LEY Leyte
PH-LUN La Union
PH-MAD Marinduque
PH-MAG Maguindanao
PH-MAS Masbate
PH-MDC Mindoro Occidental
PH-MDR Mindoro Oriental
PH-MOU Mountain Province
PH-MSC Misamis Occidental
PH-MSR Misamis Oriental
PH-NCO North Cotabato
PH-NSA Northern Samar
PH-NEC Negros Occidental
PH-NER Negros Oriental
PH-NUE Nueva Ecija
PH-NUV Nueva Vizcaya
PH-PAM Pampanga
PH-PAN Pangasinan
PH-PLW Palawan
PH-QUE Quezon
PH-QUI Quirino
PH-RIZ Rizal
PH-ROM Romblon
PH-SAR Sarangani
PH-SCO Cotabato
PH-SIG Siquijor
PH-SLE Southern Leyte
PH-SLU Sulu
PH-SOR Sorsogon
PH-SUK Sultan Kudarat
PH-SUN Surigao del Norte
PH-SUR Surigao del Sur
PH-TAR Tarlac
PH-TAW Tawi-Tawi
PH-WSA Western Samar
PH-ZAN Zamboanga del Norte
PH-ZAS Zamboanga del Sur
PH-ZMB Zambales
PH-ZSI Zamboanga Sibugay
Krčmárov žľab

Názov

Transkripcia zvádzala, že ho pomenovali podľa nejakého zabudnutého horolezeckého dejateľa. František Dénes v ročenke Uhorského karpatského spolku opisuje ako tu dolapil pytliačiaceho krčmára z niektorej z podtatranských obci. Bezmenný žľab na pamiatku svojho dobrodružstva nazval Krčmárovým žľabom, podľa pytliakovho občianskeho zamestnania.

Turistika

Výstup je možný len s horským vodcom.
Modlitba pro Martu

„Modlitba pro Martu“ je česká pieseň z 60. rokov 20. storočia, ktorá sa stala symbolom odporu českého a slovenského národa proti vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do komunistického Česko-Slovenska v roku 1968. Hudbu zložil Jindřich Brabec, autorom textu piesne bol textár Petr Rada, naspievala ju Marta Kubišová. Pieseň vyšla celkom v štyroch verziách a neskôr, v čase normalizácie bolo jej vysielanie úplne zakázané v rozhlase aj v televízii.
Pieseň vznikla pre v tom čase populárny televízny seriál Píseň pro Rudolfa III. a Marta Kubišová ju naspievala v nahrávacom štúdiu len niekoľko dní po okupácii. Na magnetofónovej páske sa následne dostala do Česko-slovenského rozhlasu, ktorý brojil proti okupantom. Televízia ju odvysielala až v roku 1969 v programe, pre ktorý bola pôvodne určená. Uverejnenie piesne sprevádzalo ospravedlnenie, že nemá nijakú súvislosť s odohrávajúcimi sa politickými udalosťami.
Pre Petra Radu sa pieseň stala istým spôsobom osudnou – po rokoch zákazov a nátlaku emigroval do Austrálie a natrvalo sa vrátil až v roku 1990. „Modlitba pro Martu“ zaznela na demonštráciách počas Nežnej revolúcie na Václavskom námestí v podaní Marty Kubišovej.
Dárius Rusnák

Reprezentácia

Je držiteľom striebornej medaily zo ZOH 1984, Majster sveta 1985, strieborný z MS 1982 – 83. V česko-slovenskom drese zaznamenal 156 štartov dosiahol v nich 68 gólov. Na Majstrovstvách sveta 1985 prispel významným spôsobom k zlatej medaile ako kapitán tímu. Reprezentoval Československo na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v rokoch 1978 a 1979, a tiež na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch 1981, 1982, 1983, 1985 a 1986.
Surrain

Poloha

Obec má rozlohu 7,08 km². Najvyšší bod je položený 79 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Javorník (okres Benešov)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1295.
Razovské tufity

Ochrana

Predmetom ochrany je opustený lom v telese tzv. Razovského pyroklastického komplexu získaného sopečnou aktivitou Velkého Roudného.
Reao

História

Atol objavil francúzsky moreplavec Louis Isidore Duperrey 30. apríla 1823 na lodi La Coquille. Nazval ho „Clermont-Tonnerre“. Neskôr v roku 1826 k atolu dorazil aj Frederick Beechey, a za ním Jules Dumont d'Urville v roku 1838.
V roku 1979 na ňom vybudovali letisko s 917 m asfaltovou dráhou.

Administratívne začlenenie

Atol je centrom rovnomennej komunity, do ktorej patrí ešte susedný atol Pukarua.

Fauna a flóra

Lagúna je výnimočná výskytom veľkých kolónií koralov typu Porites mordax a Acropora formosa, ako aj približne 400 rôznych druhov lastúrnika Tridacna maxima, zmenšenej verzie lastúrnika Rozďava obrovská (Tridacna gigas).
Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij

Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij (po rusky: Николай Константинович Михайловский) (* 1842 – † 1904) bol ruský publicista, sociológ, literárny kritik a teoretik národníctva.
HC Olomouc

História

V roku 1955 bol založený klub Spartak Moravia Olomouc, ktorý hrával krajskú súťaž a hneď v prevej sezóne ho vyhral a postúpil do 2. NHL. V roku 1971 klub postúpil aj do 1. NHL, v ktorej sa hrával až do roku 1991, keď postúpil do česko-slovenskej extraligy. V sezóne 1993/94 sa klub stal majstrom extraligy. V roku 1997 odpredal klub licenciu na extraligu klubu z Karlových Varov. V roku 1999 klub predal aj prvoligovú licenciu a hokej sa v meste nehral na seniorskej úrovni až do roku 2001, keď klub kúpil licenciu pre 2. NHL. Tú v nasledujúcej sezóne vyhral a postúpil do 1. NHL. Od roku 2006 je bývalý reprezentant Jiří Dopita majoritným vlastníkom klubu.
Liptovská Teplička

Polohopis

Leží v hornej časti Čiernovážskej doliny v Teplickej kotline na severnom úpätí Nízkych Tatier, asi 8 km južne od Štrby a 20 km juhozápadne od Popradu. Obcou preteká potok Teplica, ktorá sa na jej severnom okraji vlieva do Čierneho Váhu.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1634. Historici predpokladajú,  že obec bola osídlená už skôr ako v tomto roku.  Na severnej strane Kráľovej hole sa usadili goralskí kolonisti, ktorí prišli zo slovensko-poľského pomedzia. Dokladom toho je dodnes zachované originálne nárečie, ktoré  prevzalo mnohé slová z poľského jazyka. Toto pozoruhodné nárečie sa používa ešte aj dnes v ustálenej podobe v dôvernom familiárnom a bežnom pracovnom  , ale aj zábavnom styku. Lesnatý kraj pod Kráľovou hoľou kolonisti osídlili na popud liptovsko-hrádockého panstva. Obyvatelia novovzniknutej obce predovšetkým ťažili drevo v lesoch. Obrábali úzke pásiky polí a na pasienkoch chovali dobytok. Drevo splavovali v koryte Čierneho Váhu do Liptovského Hrádku. 
V rokoch 1912 – 1972 viedla z Liptovského Hrádku údolím Čierneho Váhu Považská lesná železnica, ktorej jedna z vetiev zachádzala i do Liptovskej Tepličky.

Zaujímavosti

V okolí obce sa zachovali unikátne, hlboko vyhĺbené pivničky. Každoročne sa tu konajú Folklórne slávnosti pod Kráľovou hoľou.
Babí lom (prírodná rezervácia)

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie geomorfologicky i geologicky jedinečnej a pozoruhodnej lokality skalných útvarov s mozaikou prírode blízkych až prirodzených lesných spoločenstiev extrémnych stanovíšť, ktoré svojou rozlohou nemajú na spodnodevonských zlepencoch v Česku obdobu.
Na prevažnej ploche extrémneho stanovišťa zostala zachovaná mozaika lesných spoločenstiev borovice lesnej (Pinus sylvestris), duba zimného (Quercus petraea) a buka s prímesou ďalších drevín (javory, lipy, hraby) a to väčšinou v prírode blízkom až prirodzenom stave so zodpovedajúcim bylinným podrastom. Lokalita je významná aj ornitologicky.

Turizmus

Babí lom je skalnatý hrebeň, zdvíhajúci sa nad obcou Lelekovice. Má dva vrcholy, južný (521 m) a severný (562 m). Oba boli v minulosti využité pre vyhliadkové stavby. Obe stavby sa stali veľkou atrakciou okolia, zanikli však niekedy počas druhej svetovej vojny. V šesťdesiatych rokoch 20. storočia bola na Babom lome znovu postavená vyhliadková veža, ktorá slúži dodnes.
Follainville-Dennemont

Poloha

Obec má rozlohu 9,69 km². Najvyšší bod je položený 149 m n. m. a najnižší bod 16 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 840 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Európy v korfbale

Majstrovstvá Európy v korfbale je najvyššie európske podujatie národných družstiev v korfbale, ktoré organizuje Európska korfbalová federácia (IKF Europe), predtým ich organizovala Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). História majstrovstiev siaha do roku 1998, kedy sa v Portugalsku konali prvé majstrovstvá Európy. Do roku 2014 prebiehali so 4-ročnou periodicitou, potom sa prešlo na interval 2 rokov. Jednoznačne v nich dominuje Holandsko, ktoré získalo všetky tituly majstra Európy.
Majstrovstvá Európy tiež slúžia ako kvalifikáčné podujatie na majstrovstvá sveta.
Pluméliau

Poloha

Obec má rozlohu 67,72 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 602 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pontiacq-Viellepinte

Poloha

Obec má rozlohu 6,98 km². Najvyšší bod je položený 356 m n. m. a najnižší bod 249 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kráľovská hra mesta Ur

Pravidlá

Hra obsahuje hraciu dosku a dve sady (biele a čierne) hracích kameňov. Hracie kamene sa skladajú zo siedmich značiek a troch pyramídových kociek. Pravidlá tejto hry sú neznáme.
Ján Kyjanka

Životopis

Študoval na univerzite v Prahe, 1593 bakalár, 1596 magister. Od 1593 rektor školy v Peděbradoch, 1597 v Prostějove, potom vo Zvolene, 1615-1619 evanjelický kňaz v Slovenskej Ľupči.
Autor latinskej oslavnej a príležitostnej poézie, ktorú publikoval v zborníkoch humanistickej poézie.
Auribeau-sur-Siagne

Poloha

Auribeau-sur-Siagne má rozlohu 5,48 km². Najvyšší bod je položený 302 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Auribeau-sur-Siagne má 2945 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bulan

Poloha

Obec má rozlohu 3,41 km². Najvyšší bod je položený 826 m n. m. a najnižší bod 392 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 65 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Riols

Poloha

Obec má rozlohu 56,02 km². Najvyšší bod je položený 1 060 m n. m. a najnižší bod 253 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 728 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nákovka (ucho)

Nákovka (lat. incus) je jedna zo sluchových kostičiek.
Pripomína tvarom nákovku alebo črenový zub s dvoma divergujúcimi koreňmi. Objemnejšie telo nákovky (corpus inducis) je zaoblené, vertikálne sploštené a podobne ako hlava kladivka (caput mallei) vyčnieva do nadbubienkového zálivu (recessus epitympanicus). Vpredu má sedlovitú kĺbovú plôšku, ktorá korešponduje s podobnou plôškou na kladivku. Smerom dozadu sa telo nákovky plynule zužuje do kónického výbežku - krátkeho ramena nákovky (crus breve inducis). Krátke rameno nákovky prebieha horizontálne vo fossa inducis a väzom sa upína na zadnú stenu bubienkovej dutiny - paries mastoideus cavi tympani. Druhý výbežok - dlhé rameno nákovky (crus longum inducis) - je tenký a smeruje takmer paralelne s rukoväťou kladivka (manubrium mallei) nadol a nepatrne dopredu. Na konci sa mediálne ohýba a končí sa malým hrbčekom nazývaným šošovkovitý výbežok (processus lenticularis), ktorý má okrúhlu rovnú kĺbovú plôšku pre strmienok.
Simeyrols

Poloha

Obec má rozlohu 9,26 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 134 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Málinská brázda

Polohopis

Územie Málinskej brázdy sa nachádza v západnej časti Revúckej vrchoviny a rozdeľuje na dve časti podcelok Cinobanské predhorie. Rozkladá sa na oboch brehoch horného toku rieky Ipeľ, pod Vodárenskou nádržou Málinec a pokračuje priamo na juh. V severnej časti sa nachádza Málinec, na západnom okraji strednej časti leží Ozdín a jeho miestna časť Bystrička a v južnej časti ležia Rovňany. Všetky tieto sídla sú cestou III. triedy napojené na okresné mesto Poltár. Málinskú brázdu zo severozápadu lemujú Málinské vrchy, podcelok Stolických vrchov, na západe a východe susedí materský podcelok Cinobanské predhorie. Južným smerom nadväzuje Poltárska pahorkatina, ktorá je súčasťou Lučenskej kotliny, čoby podcelku Juhoslovenskej kotliny.
Celá oblasť patrí do povodia Ipľa, ktorý však v tejto už menej hornatej časti priberá len menej vodnaté prítoky. Najvýznamnejšie sú Ozdínsky a Bystrický potok. Na severnom okraji stojí mohutná hrádza Vodárenskej nádrže Málinec.

Chránené územia

Západná časť Revúckej vrchoviny leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality. V blízkosti juhovýchodného okraja leží chránený areál Rovnianska gaštanica.

Turizmus

Málinská brázda, ako aj celé Cinobanské predhorie, ležiace v tieni vyšších hornatých oblastí, patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Napriek tomu i tento kraj ponúka zaujímavé lokality, ktoré vyhľadávajú návštevníci horného Poiplia. Atraktívne sú historické pamiatky obcí, ako aj ruiny Ozdínskeho hradu.