google/wiki40b huggingface dataset:
Chrám svätého Charalampésa (Plovdiv)

Charakteristika a dejiny

Chrám zasvätený svätému Charalampésovi stál preukázatelne na dnešnom mieste v plovdivskej miestnej časti Maraša už na začiatku 19. storočia, v roku 1874 bol však kompletne obnovený, predovšetkým z darov miestnych obyvateľov, čo je možné vidieť aj na pamätnej mramorovej doske, ktorá je umiestnená nad hlavným vchodom na západnej strane chrámu. 
Chrám bol postavený bracigovskými majstrami. Je postavený ako typická trojloďová pseudobazilika. Chrám nie je veľký, jeho pôdorys je približne len 20 x 12 metrov, zaujímavá je však jeho 14 metrov vysoká kupola nachádzajúca sa v strednej lodi chrámu. V tom čase bol jediným plovdivským chrámom s kupolou metropolitný chrám svätej Maríny a chrám svätého Charalampésa sa tak stal druhým plovdivským chrámom osadeným kupolou. Dlážka chrámu pozostáva z mramorových dosiek. Ikonostas pri oltári je vyrezávaný a pochádza z druhej polovice 18. storočia a jeho súčasťou je cársky portál z konca 17. storočia. Hlavná ikona chrámu, ikona svätého Charalampésa je dielom významného obrodeneckého maliara Stanislava Dospevského.
Chrám svätého Charalampésa bol jedným z významných centier boja za samostatnú bulharskú pravoslávnu cirkev.
Chrámový sviatok sa slávi 10. februára na sviatok svätého mučeníka Charalampésa. 
Svätý Charalampés je patrónom včelárov a tak býva v chráme každoročne na chrámový sviatok posvätený med od miestných plovdivských včelárov.
Sergej Anatolievič Jerkovič

Klubový hokej

S hokejom začínal v klube Tivali Minsk. Počnúc sezónou 1996/97 pôsobil dva roky v zámorskej IHL, následne hrával v ruskej superlige za mužstvá Lokomotiv Jaroslavľ, Metallurg Magnitogorsk a Chimik Voskresensk, pričom sezónu 2002/03 odohral za TPS Turku v SM-liige. Od závera ročníka 2003/04 bol hráčom klubu Junosť Minsk v bieloruskej extralige, kde zotrval až do sezóny 2008/09, keď prestúpil do HK Gomeľ.

Reprezentácia

Bol pravidelným účastníkom reprezentačných podujatí, na MS C 1994 v Poprade a Spišskej Novej Vsi bol členom mužstva, ktoré prehralo o postup do najvyššej kategórie so Slovenskom 1:2.
Štefan Székely

Životopis

Do roku 1881 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1881-1885 klasickú filológiu na univerzite v Budapešti, kde 1886 získal diplom stredoškolského učiteľa, PhDr. Stredoškolský profesor na gymnáziách v Maďarsku a v Rumunsku. Zostavovateľ učebníc a čítaniek z latinčiny. Autor článkov z pedagogiky. Prekladal z latinčiny, nemčiny a francúzštiny.
Skåne (kraj)

Geografia

Najjužnejší švédsky kraj Skåne je prevažne rovinatým polostrovom, ktorý ale oplýva úrodnými pôdami. Táto skutočnosť predznamenala označenie kraja ako jedného z najúrodnejších poľnohospodárskych regiónov Škandinávie. Tridsať percent švédskej poľnohospodárskej výroby je práve zo Skåne. V strede kraja sa nachádza pásmo lesov. Viac ako 90 percent obyvateľstva Skåne žije v mestách. Skåne je oddelený od Dánska prielivom Öresund. Od júla 2000 most Öresund medzi Dánskom a Švédskom spája Malmö a Kodaň cez dánsky ostrov Seeland.

Dejiny

Skåne bol prvýkrát písomne zmienený v 9. storočí. V 10. storočí patril pod nadvládu dánskeho kráľa Haralda Modrozubého. Skåne, spolu s krajmi Blekinge a Halland, tvorili východnú časť dánskeho kráľovstva, napriek skutočnosti, že sa nachádzali na Škandinávskom polostrove. Táto geografická poloha bola dôvodom mnohých dánsko-švédskych vojen. Zmluvou z Roskilde z roku 1658 všetky dánske územia na východ od Oresundu boli odstúpené Švédsku. Kraj bol postupne integrovaný do švédskeho kráľovstva. Posledný dánsky pokus získať späť stratené územie bol v roku 1710, kedy bola prehratá bitka pri Helsingborgu. V roku 1719 bol kraj rozdelený na dve časti a spravovaný rovnako ako zvyšok krajiny. Odvtedy bol úplne integrovaný do švédskeho štátu.
Chenicourt

Poloha

Obec má rozlohu 3,75 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 218 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dedošová dolina

Dedošová dolina je dolina na území NP Veľká Fatra. Spolu s dolinou potoka Selenec (dolinou Selenec) vytvára Gaderskú dolinu. Preteká ňou Gaderský potok. Na konci doliny sa nachádza prírodná rezervácia Biela skala.
Vedie ňou žlto-značkovaný chodník z Blatnice až na Kráľovu skalu (1 377 m n. m.) a ďalej na Kráľovu studňu. Časťou doliny vedie aj zeleno-značená cyklotrasa a spevnená cesta. Z časti Drobkov vedie z doliny ďalej na východ zeleno označená turistická trasa na vrchol Ostredok (1 592 m n. m.).
Hanigovský hrad

Hanigovský hrad (Nový hrad, lat. castrum Wywar) je zrúcanina hradu nad obcou Hanigovce, v regióne Horná Torysa, severovýchodne od Lipian, na úpätí Čergovského pohoria.

Exteriér

Kamenný hrad mal pôdorys obdĺžnika, o rozmeroch približne 55 x 20 metrov. Celé priestranstvo obklopovalo hradobné opevnenie. Palác mal obdĺžnikový pôdorys s rozmermi 14,7 x 6 metre a bol dvojpodlažný. Opevnenie nádvoria bolo prispôsobené k prístupovej komunikácií, ktorá vstupovala do nádvoria z južnej strany 2,5 metra širokou bránou zabezpečenou strážnou vežou. V opevnení boli vytesané lôžka pre delá, hrad chránili aj strieľne od jeho prístupnejšej strany. Hradný komplex chránilo predbránie so vstupnou bránou. Na nádvorí boli hospodárske budovy a iné stavby, pravdepodobne drevené, pretože po požiari nezostali po nich žiadne stopy.

Súčasný stav

Uvádzané objekty sú v interiéri hradu dodnes identifikovateľné. Interiér paláca je až po parapety prízemných okien zasypaný suťou. Opevnenie sa niekde zachovalo aj do výšky 2 až 3 metre a vidno aj lôžka pre delá. Hrad je v literatúre uvádzaný ako zaniknutý, no zachoval sa vo svojej stredovekej podobe. O ruinu sa stará Občianske združenie Novum castrum, ktoré od roku na hrade zrekonštruovalo bránu, zakonzervovalo obranný múr, časť paláca a mnoho iného.
Gabriela Kaliská (lekárka)

Životopis

Štúdium medicíny absolvovala na Lekárskej fakulte UK v Martine (1969 - 1975), 1992 CSc., 1999 FETSC. Pôsobila ako lekárka na internom odd. v Nemocnici v Ružomberku (1975-1977) a na Internej klinike NsP v Banskej Bystrici (1977-1982). Od roku 1982 je vedúcou kardiostimulačného centra a od roku 1998 krajskou kardiologičkou NsP FDR v Banskej Bystrici. Podieľa sa na vydávaní slov. verzie Journal of American College of Cardiology (členka redakčnej rady). V roku 2001 získala čestné členstvo v Slovenskej kardiologickej spoločnosti.
Karel Cudlín

Karel Cudlín (* 28. jún 1960, Praha) je český fotograf, ktorý sa venuje dokumentárnej fotografii. Do povedomia verejnosti sa dostal predovšetkým ako jeden z osobných fotografov prezidenta Václava Havla. Bol šestnásťkrát ocenený vo fotografickej súťaži Czech Press Photo.

Životopis

Karel Cudlín sa narodil v Prahe, v rodine lekára a úradníčky. Vyrastal na Žižkove. Počas štúdia na gymnázium Na Pražačke, ktoré absolvoval v roku 1979, sa začal venovať fotografovaniu. Po maturite nastúpil na strednú školu sociálno-právnu, ktorú navštevoval v rokoch 1979 – 1981. Na štúdiách sa systematicky venoval fotografii s rómskou tematikou.
Po štúdiách sa zamestnal v pohrebnej službe a potom nastúpil do družstva Fotografia, kde pracoval od roku 1981 do roku 1983 ako fotoreportér. Fotografoval svadby, pohreby a promócie. V tom čase fotografoval aj súbor Maturanti. Jeho ďalšou témou boli tzv. komunistické mítingy.
Na tretí pokus sa mu podarilo dostať na FAMU, kde v roku 1987 absolvoval katedru umeleckej fotografie.
V roku 1988 samostatne vystavoval vo v tom čase prestížnej sieni Fotochemy na pražskom Jugmannovom námestí a začal pracovať ako fotoreportér v týždenníku Mladý svět. Od roku 1992 spolupracoval s denníkom Prostor a krátky čas pôsobil aj v Lidových novinách. V rokoch 1994-96 pracoval pre agentúru ČTA.
Po roku 1989 sa zaoberal otázkou utečencov, fotografoval Valdickú väznicu, odchod sovietskych vojakov z Československa.
Roku 1991 odišiel s fotografom Vojtom Dukátom na Ukrajinu. Od roku 1996 sleduje bežný život na pozadí dlhodobého politického konfliktu v Izraeli. Roku 2005 vydalo Národní divadlo jeho publikáciu, ktorá dokumentuje umeleckú sezónu prvej scény.
V súčasnosti je Karel Cudlín na voľnej nohe, dlhodobo spolupracuje s Respektom a Revolver Revue.

Dielo

Cudlín sa najprv vo fotografii venoval rómskej problematike, po komerčnom fotografovaní svadieb, pohrebov a promocií fotografoval cyklus Maturanti. Neskôr sa stal známym ako oficiálny fotograf Václava Havla. Väčšina jeho fotografií ale vzniká na cestách (Praha, New York, Slovensko, Ukrajina, Poľsko, Rusko, Rumunsko, Moldavsko, Kaukaz, Izrael).
Rakša (potok)

Prameň

Pramení vo Veľkej Fatre, v podcelku Bralná Fatra, na severoseverozápadnom svahu Hlbokej (1 010,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 735 m n. m.
Slezina

Slezina je orgán brušnej dutiny, uložený pod ľavou bránicou. Svojou funkciou patrí k cievnemu a lymfatickému systému.

Anatómia

Slezina je uložená pod ľavou bránicou, naľavo od žalúdka. Má oválny tvar, vínovočervenú farbu, hladký a lesklý povrch. Slezina je 10 – 13 cm dlhá, 6 – 8 cm široká a 3 – 4 cm hrubá, váži 120 – 160 gramov. Má 2 plochy: facies diaphragmatica – konvexnú a priliehajúcu na bránicu; a facies visceralis – konkávnu, do brucha obrátenú; a 2 okraje: margo superior – horný, ostrý okraj; a margo inferior – dolný, tupý okraj. Hilus lienis je miesto na facies visceralis, kde do sleziny vstupujú a vystupujú cievy.
Zámok Chantilly

Zámok Chantilly je zámok vo francúzskom meste Chantilly.

Dejiny

Malý zámok (Petit Château) bol vybudovaný v 16. storočí, hlavný zámok bol vybudovaný v 19. storočí podľa plánov architekta Honoré Daumeta na základoch pôvodného zámku, zničeného počas Veľkej francúzskej revolúcie. V zámku sídli Múzeum Condé, ktoré pozostáva z galérie malieb a kresieb a z knižnice so zbierkou vzácnych kníh. Ku komplexu patria Veľké stajne (Les Grandes Écuries 1719 – 1740), ktoré majú skutočne "veľké" rozmery a pôsobia veľkolepo. Princ Condé bol na ne tak hrdý, že usporadúval večere pod ich kupolou, vysokou 28 metrov, (pre hostí ako Ľudovít XV.). Stajne mohli prichýliť 240 koní a 500 psov, ktoré slúžili pri každodenných poľovačkách v chantillskom lese. Od roku 1982 je tu múzeum koní. 
K zámockému komplexu patrí aj zámok Enghien. Je to podlhovastá budova oproti hlavnému zámku, na druhej strane terasy. Bol postavený v roku 1769, pôvodne v ňom boli ubytovaní hostia princov. Má štyri samostatné vchody, každý s trojuholníkovým štítom. Dnes sú v ňom služobné byty reštaurátorov Múzea Condé a akademikov.
Berchères-sur-Vesgre

Poloha

Obec má rozlohu 11,99 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 826 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pupok sveta

Pupok sveta alebo stred sveta bolo v staroveku rituálne, posvätné, "čestné miesto uprostred (sveta)".
Vo všetkých príkladoch "Pupkov sveta" existuje dostatok dokladov, že išlo o miesta, ktoré sa držali vo všeobecnej úcte ako strediská geodézie, geometrie a geomantie. „Pupky sveta“ často mávali istú spojitosť s meteoritmi – kameňmi spadnutými z neba. Mnohé z týchto miest mali svoj „stredový kameň“ či kameň „slnečný“ alebo „základný“, ktorý niekedy sprevádzala povesť o tyči, či stĺpe zarazenom do zeme alebo o obelisku, ktorý sa tam vztýčil. Každé z nich sa navyše spodobovalo ako prvotný stred stvorenia, z ktorého povstáva všetko ostatné: „Svätý stvoril svet ako embryo. A ako embryo rastie od pupka von, tak boh začal tvoriť svet od jeho pupku a odtiaľ bol potom svet rozprestretý rôznymi smermi".
Medzi najznámejšie "Pupky sveta" patrí Veľkonočný ostrov, ktorý sa nazýval „Oči hľadiace na nebo“, ale nazýval sa aj Te-Pito-O-Te-Henua, teda „Pupok sveta“, menom, ktoré mu podľa starovekých mýtov dal sám božský kráľ Hotu Matua.
Ďalším známym "Pupkom sveta" je hlavné mesto Inkskej ríše Cusco ležiace vysoko v peruánskych Andách. V pôvodnom inkskom chráme Coricancha na mieste nazývanom "Qusqu Qara Rumi" - Obnažený pupočný kameň, kde podľa mýtov deti Slnka vtĺkli do zeme celý Virakočov prút.
Za "pupok sveta" sa považovala aj egyptská Gíza/On, ktorej vládol Usíre.
Významý stred sveta je aj Umbilicus urbis (nazývaný aj omfalos) na Forum Romanum v Ríme.
Snáď najznámejším príkladom je kamenný "omfalos" (mýtický stred sveta; okrúhly posvätný kameň; pupok sveta) z gréckych Delf, najpreslávenejšieho strediska geomantie v klasickom svete. V gréckej mytológii sa stotožňoval s kameňom, ktorý bol podstrčený obludnému bohu času Chronosovi, ktorý požieral svoje vlastné deti – namiesto malého Dia. Keď Zeus dospel, Chronosovi sa pomstil; „zvrhol ho z oblohy do najhlbších hlbín vesmíru“, najprv ho však prinútil onen kameň vydáviť: „Dopadol presne do stredu sveta, do svätyne v Delfách.“
Brières-les-Scellés

Poloha

Obec má rozlohu 8,65 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 70 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 070 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lavatoggio

Poloha

Obec má rozlohu 6,86 km². Najvyšší bod je položený 689 m n. m. a najnižší bod 160 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 129 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Plavilla

Poloha

Obec má rozlohu 12,4 km². Najvyšší bod je položený 483 m n. m. a najnižší bod 307 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hunfalvyho chata

História chaty

Chatu postavil Uhorský karpatský spolok. S projektom sa začali jeho členovia zaoberať v roku 1875. Chceli tu postaviť veľkú chatu, ale nemali dostatok finančných prostriedkov. Nakoniec sa uspokojili s menším objektom. Na stavbu chaty prispeli riaditeľstvá kúpeľov v Novom Smokovci a v Starom Smokovci. Drevenú chatu, v ktorej bola okrem veľkej obytnej miestnosti kuchyňa s komorou a izba chatára, postavili a odovzdali verejnosti roku 1878. Pomenovali ju podľa veľkoslavkovského rodáka, historika, cestovateľa a zakladateľa uhorskej vedeckej geografie Jána Hunfalvyho (1820 – 1888). Hufalvy bol zakladateľom budapeštianskej odbočky spolku.
V chate až do otvorenia Sliezskeho domu cez letné mesiace hospodáril chatár z radov niektorých starších horských vodcov. Neponúkala veľký komfort. Keďže zvýšený turistický ruch potreboval lepšie služby Sliezska sekcia Uhorského karpatského spolku postavila na začiatku Velickej doliny Sliezsky dom. Za účasti viac ako 100 ľudí ho otvorili 2. júna 1895. Hufalvyho chata pomaly chátrala a v roku 1913 vyhorela.
Saint-Antonin-sur-Bayon

Poloha

Obec má rozlohu 17,57 km². Najvyšší bod je položený 1 015 m n. m. a najnižší bod 277 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 142 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aiffres

Poloha

Obec má rozlohu 25,72 km². Najvyšší bod je položený 57 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 169 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Savigneux (Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 19,19 km². Najvyšší bod je položený 398 m n. m. a najnižší bod 357 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 106 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aubin (Aveyron)

Poloha

Obec má rozlohu 27,23 km². Najvyšší bod je položený 500 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4134 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chinatown (Londýn)

Londýnska čínska štvrť (alebo anglicky Chinatown) je oblasť nachádzajúca sa v Soho v obvode Westminster v okolí Gerrard Street. Nachádza sa tu obrovské množstvo čínskych reštaurácií, obchodov s potravinami a suvenírmi.

História

Prvou oblasťou, ktorá bola označovaná ako čínska štvrť, bolo územie v okolí Limehouse. Na začiatku 20. storočia tu bola sústredená čínska komunita, ktorá zásobovala námorníkov žijúcich v Docklands. Táto oblasť sa neskôr stala známou vďaka legendárnym ópiovým brlohom, slumom a nie vďaka čínskemu jedlu. Oblasť prešla v roku 1934 výraznou rekonštrukciou - staré domy boli zbúrané a postavené nové. Napriek tomu tu, ale väčšina pôvodným Číňanov stále býva.
Po druhej svetovej vojne sa vďaka vzrastajúcej obľube čínskej kuchyne i narastajúcemu počtu imigrantov z Hongkongu rozšírili čínske podniky aj na Gerrard Street. Túto oblasť začali označovať ako Čínsku švrť (Chinatown), aj keď do súčasnosti neexistuje oficiálne vymedzenie tohto územia.
Spoločnosť Rosewheel v roku 2005 predstavila plán rozvoja východnej časti Čínskej štvrti. Tento zámer však narazil na výrazný odpor pôvodných obyvateľov, ktorý majú obavy zo straty tradičného charakteru, zmeny etnického zloženia a zániku čínskych obchodov.
Štvrť má predovšetkým komerčný charakter a má iba veľmi malý počet stabilných obyvateľov. Žije tu však množstvo ilegálnych prisťahovalcov, ktorí pracujú v miestnych podnikoch za minimálnu mzdu.
Fresnoy-en-Chaussée

Poloha

Obec má rozlohu 3,8 km². Najvyšší bod je položený 105 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 107 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kanadské národné ženské hokejové družstvo

Kanadské národné ženské hokejové družstvo je jedno z najlepších národných ženských reprezentačných družstiev v ľadovom hokeji v histórii. Má zlatú medailu zo zimných olympijských hier 2002 v Salt Lake City, 2006 v Torine a 2010 vo Vancouveri. V Nagane v 1998 vybojovali striebornú medailu. Na majstrovstvách sveta vybojovali od roku 1990 10 zlatých a 4 strieborné medaily. Na ZOH 2010 vo Vancouveri zdolali Slovensko 18:0.
Širokopásmový prenos

Širokopásmový prenos (po angl. broadband (signalling)) je pôvodne v telekomunikáciách označenie pre prenosové metódy na relatívne širokom pásme frekvencií, ktoré môžu byť rozdelené do kanálov alebo frekvenčných pásiem.
Výraz "širokopásmový" sa však dá chápať aj širšie. Napríklad pri rádiovom prenose je veľmi úzkopásmový prenos prenos morseovky, širšie pásmo je hlas a najviac širokopásmový je prenos hudby bez straty high audio frekvencií, ktoré sú potrebné pre realistický zvuk.
V dátovej komunikácií modem prenáša dáta pomaly rýchlosťou 64 kbit za sekundu cez telefónnu linku, cez tú istú telefónnu linku však prostredníctvom služby ADSL hovoríme o širokopásmovom pripojení. V dátovej komunikácií výraz širokopásmový väčšinou označuje prenos optickým vláknom (FTTH, FTTC).
Verdun (Ariège)

Poloha

Obec má rozlohu 11,71 km². Najvyšší bod je položený 1 461 m n. m. a najnižší bod 513 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 231 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Via Dolorosa

Via Dolorosa je ulica v Starom Meste v Jeruzaleme. 
Podľa tradície tadiaľto niesol Ježiš Kristus svoj kríž po ceste k ukrižovaniu. Je tak predobrazom krížových ciest. Jej trasa sa ustálila v 18. storočí. Má deväť zastavení a ďalších päť je vo vnútri baziliky Svätého hrobu.
Via Dolorosa je pozostatkom jednej z dvoch východozápadných ciest cez Aeliu Capitolinu postavenú rímskym cisárom Hadriánom.
Michael Rodgers (atlét)

2009

V júni 2009 vyhral americkú kvalifikáciu, ktorá je zároveň Majstrovstvami USA, v behu na 100 metrov časom 9,91 s a kvalifikoval sa tak na Majstrovstvá sveta 2009 v Berlíne.
NHL 1979/1980

Konečné tabuľky základnej časti

Aj v tejto sezóne, podobne ako v predošlých piatich, najmenej bodov získali tímy v Smytheovej divízii. Jej víťaz Chicago Blackhawks opäť ako jediný celok na prvom mieste v divízii získal iba dvojciferný počet bodov. Táto situácia sa opakovala pravidelne od sezóny 1974/75, kedy bola NHL prvýkrát rozdelená do štyroch divízií.
Gottlieb Söhngen

Život

Po ukončení štúdia na Kaiser-Wilhelm-Gymnasium v Kolíne nad Rýnom študoval Gottlieb Söhngen filozofiu a katolícku teológiu na univerzitách v Mníchove, Bonne, Kolíne nad Rýnom a Tübingene. K jeho učiteľom patrili Oswald Külpe a Clemens Baeumker, u ktorého v roku 1914 aj promoval. Téma jeho dizertačnej práce z filozofie znela: „O analytických a syntetických súdoch. Historicko-kritické skúmanie logiky súdu.“ (Ueber analytische und synthetische Urteile. Eine historisch-kritische Untersuchung zur Logik des Urteils.)
V roku 1917 bol vysvätený za kňaza. V rokoch 1924 až 1930 pracoval v Albert-Magnus-Akademie v Kolíne nad Rýnom.
Doktorát z teológie získal v roku 1930. Témou dizertácie bolo: „Bytie a predmet. Scholastická axioma ens et verum convertuntur ako základ metafyzickej a teologickej špekulácie.“ (Sein und Gegenstand. Das scholastische Axiom ens et verum convertuntur als Fundament metaphysischer und theologischer Spekulation.)
V roku 1931 sa habilitoval na univerzite v Bonne prácou: „Účasť na Božom poznaní“ (Teilhabe am göttlichen Wissen). Vyučoval tu až do roku 1937. Veľký vplyv mal na neho teológ Arnold Rademacher.
V roku 1937 prijal profesorské miesto na Lyceum Hosianum v Braunsbergu.
Do Bonnu sa vrátil v roku 1946 ako hosťujúci profesor.
Od roku 1947 pôsobil Söhngen v Mníchove ako profesor propedeutiky a fundamentálnej teológie. Práve tu sa pokúsil vytvoriť syntézu súčasnej a scholastickej filozofie, ktorá by dokázala poskytnúť odpovede na otázky modernej doby.
Profesor Gottlieb Söhngen je úzko spätý aj so životným príbehom Josepha Ratzingera, neskoršieho pápeža Benedikta XVI. V roku 1950/51 podnietil tému Ratzingerovej dizertačnej práce: „Boží ľud a Boží dom v Augustínovej náuke o cirkvi“ (Volk und Haus Gottes in Augustins Lehre von der Kirche). A je to tiež predovšetkým Söhngenova zásluha, že Ratzingerova habilitačná práca – „Teológia dejín svätého Bonaventuru“ (Die Geschichtstheologie Bonaventuras, 1955) – nakoniec, napriek veľkým výhradám profesora Michaela Schmausa, nebola odmietnutá.
Söhngen bol v rokoch 1936 až 1942 vydavateľom knižnej edície „Hraničné otázky teológie a filozofie“ (Grenzfragen zwischen Theologie und Philosophie). Bol známy aj ako kritik neoscholastiky.
Pápež Pavol VI. udelil v roku 1968 Söhngenovi titul Čestný prelát Jeho Svätosti.
Gottlieb Söhngen zomrel 14. novembra 1971 v Mníchove. Posledná rozlúčka sa konala 19. novembra 1971 v kolínskom farskom kostole sv. Agnesy. Homíliu predniesol Joseph Ratzinger:
„Jeho veľkosť, no zároveň i osud, spočívali v šírke jeho myslenia. Kto si totiž kladie takéto obsiahle otázky, nedokáže predložiť nejakú uzavretú, úzku syntézu. A Söhngen si bol toho vedomý. Vedel, že hodina teologických súm zatiaľ znovu neodbila. Vedel, že sa musí uspokojiť s fragmentami. Ale vždy sa snažil v týchto fragmentoch nazerať celok. Premýšľať o fragmentoch z pohľadu celku. Uchopiť fragmenty ako odrazy celku. Týmto je zároveň naznačený aj jeho základný duchovný postoj: Söhngen bol človekom, ktorý sa radikálne a kriticky pýta. A ani my si dnes tieto otázky nekladieme radikálnejšie, než to robil on. Ale súčasne bol Söhngen človekom radikálne veriacim.“
Outsourcing

Ako outsourcing sa v ekonómii označuje odovzdanie vnútropodnikových aktivít zvyčajne nesúvisiacich s hlavnou činnosťou podniku na externý subjekt (ako napríklad subdodávateľa). Outsourcing je teda špeciálna forma externého obstarávania predtým interne vykonávaných výkonov, pričom je zmluvne stanovená dĺžka a predmet výkonu. Týmto sa outsourcing líši od ostatných „partnerstiev“.