google/wiki40b huggingface dataset:
Saint-Hilaire-de-Lusignan

Poloha

Obec má rozlohu 16,77 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 422 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sommerance

Poloha

Obec má rozlohu 5,18 km². Najvyšší bod je položený 255 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 46 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Emil Belházy

Životopis

Študoval lesníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Pôsobil na lesných správach vo Vukovare, Iloku (Juhoslávia), v Diósgyori (Maďarsko), v Sigheti (Rumunsko). Od 1880 pracovník Uhorského ministerstva pôdohospodárstva, 1881 hlavný lesný inšpektor, 1884 hlavný lesný radca v Budapešti. Organizátor lesníctva v Uhorsku, zabezpečoval uplatňovanie lesného zákona z 1879, zaoberal sa hospodárskou úpravou lesov a lesným meračstvom; vynálezca tzv. Belházyho lesnej buzoly. Odborné články uverejňoval v Erdészeti Lapok (1864, 1890, 1892, 1895).
Cimburie

Cimburie je ozubené zakončenie vrcholu muriva hradieb alebo veží.

Účel

Jeho účelom bolo umožniť obrancom hradieb relatívne bezpečný boj (zuby im umožňovali lepšie sa kryť pred paľbou obliehateľov).
Laymont

Poloha

Obec má rozlohu 11,05 km². Najvyšší bod je položený 315 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 202 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kláštor Noirlac

Kláštor Noirlac (franc. Abbaye de Noirlac, v preklade Čierne jazero) bol cisterciánsky kláštor vo francúzskom departemente Cher. Opátstvo je po dlhodobej rekonštrukcii jedinečnou ukážkou prísnej rádovej architektúry.
Prví cisterciáni prišli pod vedením Roberta zo Châtillonu  z Clairvaux okolo roku 1136 a na mieste zvanom Dom boží založili svoje spoločenstvo V roku 1149 je chudoba miestnych mníchov zmienená v liste opáta Sugera a o rok neskôr im Ebbo VI. zo Charentonu daroval pozemky a časom sa opátstvo stalo rodovou nekropolou jeho potomstva, ktoré kláštor naďalej podporovalo.
V roku 1790 došlo k sekularizácii, v roku 1791 bol kláštor predaný  a od roku 1822 bola v jeho priestoroch porcelánka. Po mnohých peripetiách začala v roku 1950 rekonštrukcia budov trvajúca až do roku 1980.
Fontanès (Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 6,63 km². Najvyšší bod je položený 900 m n. m. a najnižší bod 633 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 641 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
’68 Publishers

'68 Publishers (často nepresne 68 Publishers, Sixty-Eight Publishers, Sixtyeight Publishers alebo aj Nakladateľstvo 68) bolo české exilové nakladateľstvo, ktoré založila v roku 1971 v kanadskom Toronte Zdena Salivarová, manželka Josefa Škvoreckého.
Nakladateľstvo začalo vydávať české originály, anglické preklady Škvoreckého diel (Prima sezóna, Zbabělci, Konec nylonového věku, Tankový prapor – prvá kniha vydaná v nakladateľstve v roku 1971), vzápätí aj knihy českých a slovenských autorov, ktoré boli v tom čase v Česko-Slovensku zakázané, a teda prístupne len českej a slovenskej obci v USA, Kanade a inde mimo blok komunistických štátov. Odtiaľ sa knihy dostávali do komunistickej vlasti. V roku 1985 vyšiel v nakladateľstve '68 Publishers Kunderov román Nesnesitelná lehkost bytí.
Poslednou vydanou publikáciou bol v roku 1993 zborník Zdeny Salivarovej-Škvoreckej Osočení: dopisy lidí ze seznamu (druhé vydanie v roku 2000 v nakladateľstve Host).
Mark A. Sammut

Životopis

Narodil sa na Malte ako starší syn maltského spisovateľa Fransa Sammuta a jeho manželky Catherine, rod. Cachia.

Vzdelanie

Navštevoval školy St Monica School, Stella Maris College, Liceo Vassalli a Liceo GF Abela. V štúdiách pokračoval na Maltskej univerzite (LL.D., M.Jur. summa cum laude, M.A.) a na Univerzite v Londýne (University College London a London School of Economics and Political Science) (LL.M.).

Politická a iná činnosť

Sammut pracoval ako poslanec miestnej samosprávy (1993 – 1996), člen Co-Operative Societies Board (1997 – 98), tajomník Komory maltských notárov (2000 – 03), honorárny konzul Lotyšska (2001 – 06), a predseda Združenia maltského jazyka na University Ghaqda tal-Malti Università (2007 – 09).
V rokoch 1993 – 2003 sa politicky angažoval, od roku 1996 v radoch maltskej strany práce (Labour Party of Malta).
Je členom združení Royal Historical Society, European Society for Comparative Legal History a Malta Historical Society.
Od roku 2014 prednáša históriu maltského trestného práva na University of Malta.

Ostatné publikácie

Sammut preložil poviedku La Pazza od Guze' Bonniciho práci vzdal hold profesor Charles Briffa vo svojej monografii o maltskej literatúre (Il-Letteratura Maltija: L-Istorja tan-Narrattiva, Malta University Press, 2008)
Sammut prispel na tému Codice Municipale di Malta, ako aj iné témy týkajúce sa histórie a teórie práva.
Plasma Pool

Počiatky

Skupina sa sformovala v Budapešti niekedy na prelome rokov 1989/1990. Prvotné zoskupenie tvorili hráč na elektronické bicie László Kuli a klávesista a pogramátor sekvencerov István Zilahy, ktorí pustili svoje nahrávky metalovému spevákovi Attilovi Csiharovi a neskôr ho prizvali k spolupráci.
Kapela začala pravidelnejšie vystupovať na rôznych akciách (TECHNO ART SHOW, VÍRUS) a v kluboch v Budapešti. Kombinácia elektronickej hudby so satanskou tematikou urobili z Plasma Pool kult darkwave scény, ale zoskupenie napríklad robilo aj hudobnú produkciu pre avantgardnú módnu prehliadku na budapeštianskej univerzite. Z tohto obdobia pochádzajú živé nahrávky vydané v rokoch 1992 a 1993.

Rozpad

Členovia skupiny však začali experimentovať s drogami (marihuana, speed), ktorým postupne viac prepadali. Situácia došla tak ďaleko, že bubeník predal pre drogy nástroje a klávesista István Zilahy sa zaplietol do obchodov s podsvetím. Kapela sa prakticky rozpadla po návšteve výpalníkov, ktorí si odniesli všetko vybavenie zo Zilahyho bytu.
Attila Csihar bol v ešte v roku 1991 kontaktovaný gitaristom Euronymousom z nórskeho black metalového zoskupenia Mayhem, ktorému sa páčil jeho štýl spevu a po samovražde speváka Mayhemu bol v 1993 prizvaný k nahrávaniu ich prvého albumu. Mayhem však krátko po nahratí LP taktiež ukončil svoju činnosť (dôvodom bola tentokrát vražda samotného Euronymousa iným členom skupiny Vargom Vikernesom).

Obnovenie

Attila sa nakrátko stiahol zo scény, oženil sa a neskôr ho na spoluprácu oslovila talianska industrial black metalová kapela Aborym (podľa jeho slov to bola zaujímavá ponuka, pretože štýlom hudby sa pohybovali niekde medzi extrémnym metalom a elektronickou hudbou), s ktorou vystupoval niekoľko rokov a k projektu Plasma Pool sa už nevrátil.
Zvyšok skupiny sa postupne dostal zo šikmej plochy, z koncertných vystúpení s Csiharom bolo neskôr vydané CD Drowning a po nájdení nového vokalistu Gaba (výtvarníka a majiteľa tetovacieho štúdia zo Šoprone) sa začal pripravovať nový album, ktorý bol pod názvom Ezoterror vydaný v roku 2004. Nový spevák Gabo sa na ňom podieľal nielen hudobne, ale taktiež bol autorom grafiky na CD.
Maltské národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Na majstrovstvách sveta FIFA sa maltskému družstvu nepodarilo kvalifikovať ani raz. Vo svojej prvej kvalifikácii na MS 2008 prehralo vysoko všetky 3 zápasy v skupine a skončilo v nej na poslednom štvrtom mieste. V kvalifikácii na MS 2012 muselo hrať predkvalifikačné kolo, v ktorom rovnako prehralo všetky zápasy a skončilo na poslednom mieste svojej skupiny.
Rovnako sa družstvo neprebojovalo ani na majstrovstvá Európy UEFA. Absolvovalo 6 kvalifikácií, prvú až v roku 2007. Turnaje prvých piatich predkvalifikačných skupín hostila zakaždým Malta, ale jej družstvo na nich nezískalo ani bod a zakaždým skončilo na poslednom mieste svojej skupiny.
V roku 2010 sa družstvo zúčastnilo prvého ročníka medzinárodného turnaja o Stredozemný pohár. Vo svojej skupine skončilo posledné a vyhralo až posledný zápas o konečné 15. miesto nad Palestínou.
Mestská autobusová doprava v Olomouci

Mestská autobusová doprava v Olomouci je zabezpečovaná Dopravným podnikom mesta Olomouca (DPMO) a spolu s električkovou dopravou sa podieľa na zabezpečovaní mestskej hromadnej dopravy v štatutárnom meste Olomouc, metropole Olomouckého kraja. Olomoucký dopravný podnik prevádzkuje spolu 25 liniek (z toho 3 nočné), ktoré majú celkovú dĺžku 273 km a obsluhujú nielen štatutárne mesto, ale i niektoré susedné obce.
Autobusy sú odstavované na odstavnej ploche na Dolní hejčínské ulici v mestskej štvrti Hejčín neďaleko centra mesta.
Word Up!

Verzia Gun

V roku 1994 vytvorila škótska rocková skupina Gun coververziu, ktorá je tvrdšia a viac rockovo-orientovaná a obsahuje aj gitarové sólo. Vydaná bola z albumu Swagger dňa 1. júla 1994 a dosiahla 8. miesto v UK Singles Chart.

Verzia Melanie B

Neskôr bola vytvorená coververzia skladby „Word Up!“ britskou speváčkou Melanie B. Táto coververzia bola vydaná dňa 28. jún 1999 a dosiahla 14. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Tydeus (mytológia)

Tydeus alebo Týdeus (starogr. Τυδεύς – Tydeus, lat. Tydeus) je v gréckej mytológii syn kalydónskeho kráľa Oinea. Jeho matkou bola druhá kráľova manželka Periboia.
Bol ešte veľmi mladý, keď nahnevaný v hádke zabil dvoch svojich príbuzných a musel preto narýchlo opustiť rodný Kalydón. Uchýlil sa do Argu, kde ho prijal kráľ Adrastos a to až tak priateľsky, že sa Tydeus po čase stal manželom jeho mladšej dcéry Déipyly. Tá mu neskôr porodila syna Dioméda, ktorý sa stal jedným z hrdinov trójskej vojny.
V rovnakej dobe sa objavil v Argu Polyneikes, syn tébskeho kráľa Oidipa. Bolo to v pohnutých časoch, keď bol slepý Oidipus po zverejnení jeho ťažkých osudových previnení vyhnaný ľuďom aj svojimi synmi z bohatých, opevnených Téb a nútený odisť do vyhnanstva sprevádzaný len svojou dcérou Antigonou. Medzi Polyneikom a jeho bratom Eteoklom prepukol následne spor o trón. Víťazne zo sporu vyšiel Eteokles, ktorý za pomoci strýka Kreonta vyhnal Polyneika z Téb a on si našiel spojenca pre znovuzískanie svojich práv v Argu.
Kráľ Adrastos ho prijal rovnako prívetivo ako predtým Tydea a dal Polyneikovi za manželku svoju druhú dcéru Argeiu. Ako sa dalo čakať už po krátkom čase obaja zaťovia prehovárali Adrasta, aby im pomohol dobyť ich rodné mestá. Dohodli sa na tom, že prvé sa budú dobývať Téby a potom Kalydón. Zorganizovali veľké vojsko na čele so siedmimi vojvodcami a tiahli do vojny známej ako vojna Siedmi proti Tébam. Zúčastnili sa v nej okrem Adrasta, Tydea a Polyneika aj: Kapaneus, Hippomedón, veštec Amfiaraos a Parthenopaios.
Ich výprava však skončila katastrofálne, všetci veliaci hrdinovia pred bránami Téb padli, prežil z nich jediný Adrastos. Padol aj Tydeus, aj napriek ochrane bohyne Atény. Bol zranený tébskym bojovníkom Melanippom, ktorého vzápätí zabil Amfiaraos. Odťal Melanippovi hlavu a niesol ju zranenému Tydeovi, ktorému ponúkol mozog nepriateľa aby si tak zachoval život. Ale v tej chvíli sa blížila bohyňa Aténa, aby Tydea zachránila, ale keď videla tú odpudivú scénu, vyliala na zem čarovný liek, ktorý ho mal zachrániť a Tydeus na následky svojho zranenia zomrel.
Téby sa ubránili, nie však nadlho. Po desiatich rokoch synovia slávnych dobyvateľov z vojny Sedmi proti Tébam priviedli výpravu epigonov (potomkov). Padol tentoraz iba Adrastov syn, ostatní prežili. Brány Téb boli prelomené, hradby zbúrané a mesto pokorené.
Vitrolles-en-Luberon

Poloha

Obec má rozlohu 16,15 km². Najvyšší bod je položený 940 m n. m. a najnižší bod 345 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 177 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ranspach-le-Bas

Poloha

Obec má rozlohu 4,43 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 302 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 665 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Glaire

Poloha

Obec má rozlohu 6,46 km². Najvyšší bod je položený 207 m n. m. a najnižší bod 147 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 934 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Nobelova cena

Obsah ceny

Každý držiteľ Nobelovej ceny má okrem medaily a diplomu tiež nárok na finančnú odmenu, ktorá v súčasnosti predstavuje 8 miliónov švédskych korún (cca 748 867€). Pôvodným cieľom tejto odmeny bolo umožniť pokračovanie vo výskume či práci bez nutnosti starať sa o finančnú situáciu, tento dôvod však zvyčajne nie je aktuálny.
Udeľované medaily majú na líci portrét Alfreda Nobela s nápisom udávajúcim roky jeho narodenia a smrti v latinčine: NAT-MDCCC XXXIII OB-MDCCC XCVI. Na rube je motív zodpovedajúci príslušnej cene a nápis: Na „švédskych“ cenách (fyzika, chémia, medicína, literatúra) je nápis Inventas vitam juvat excoluisse per artes (vynálezy zlepšujú život, ktorý je skrášľovaný umením – citát z Vergiliovej Aeneidy), na cene za mier je nápis Pro pace et fraternitate gentium (pre mier a bratstvo medzi národmi), na cene za ekonómiu je názov ceny – Sveriges Riksbank till Alfred Nobels Minne 1968. Na každej medaile je vyryté aj meno držiteľa.
Diplom je zvyčajne unikátne grafické dielo, diplomy nemajú jednotnú podobu, iba text uvedený na diplome sa príliš nemení; „švédske“ ceny majú na diplomoch stručné zdôvodnenie, za čo bola cena udelená.

Iné ceny

Veľa odborov, ktoré nemajú svoju Nobelovu cenu, má podobné ceny, ktoré však obvykle nie sú natoľko známe: Napr. za akúsi „Nobelovu cenu za matematiku“ sa považuje Fieldsova medaila. Existujú tiež parodické obdoby, ako napr. Ig Nobelova cena, udeľovaná „za výskum, ktorý nie je možné alebo bezpečné opakovať“.
Nad Jasenkou

Ochrana

Predmetom ochrany je lesné penovcové pramenisko.
Branislav Celler

Profesionálna kariéra

Branislav Celler absolvoval Stavebnú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Po absolvovaní školy pôsobil v rokoch 1991-1992 ako športový manažér basketbalového klubu TTS Trenčín, neskôr v rokoch 1992-2000 ako vedúci ekonomického úseku vo firme Stival Trenčín, s.r.o. a v rokoch 2001-2004 pôsobil ako riaditeľ vo firme La Familia a.s.
Sedlčánky

História

Dedina na ľavom brehu Labe má svoje základy na staršom pravekom a slovanskom osídlení. Nevieme, kedy osada dostala svoje pôvodné meno Sedlčany, od 15. storočia potom pre odlíšenie od terajších Sedlčan názov zdrobnené - Sedlčánky. Nevieme ani, kedy obyvatelia opustili svoje pôvodné sídliska, dodnes známe pod miestnym menom Ve Vísce a zvolili miesto vhodnejšie, kde Sedlčánky sú dodnes.
Prvá zmienka o dedine Sedlčánky je v záznamoch kapituly vyšehradskej, ktorá mala okrem časti Sedlčánek v držaní tiež Vrbice, Břežany, Mochov a Vyšehořovice už od roku 1178. Poplužný dvor, jeho zánik nebol v písomných prameňoch zatiaľ nájdený, stával asi na brehu rybníka Plačku. To miesto sa potom stalo "placem obecným". Roku ○1371 patrila časť obce Wrativoj, dekanovi metropolitného kostola na Pražskom hrade. Roku 1375 ich mal zapísané Laurentius de Sedlczan, po ňom nasledoval Pešek Mochovský a ten ich roku 1378 predal s Mochovom moravskému markgrófovi Joštovi, ktorému sa prisudzuje budovanie rybníkov v kraji. Okolo roku 1400 je uvádzaný, ako držiteľ Přerova (susediace mestečko dnes nazývané Přerov nad Labem), ku ktorému Sedlčánky patrili, Michal Drštka ze Sedlčánek a Rejšic. Inú časť držal Johánek z Počernic, nazývaný z Aachenu a tento rod roku 1401 postúpil poplužný a rustikálny dvor s platmi Jánovi z Klučova.
Keď po husitských vojnách bol prijatý Žigmund za kráľa českého v roku 1436, odmeňoval svojich stúpencov. Medzi nimi najmä mocného Jindřicha zo Stráže, ktorému za odmenu, že sa pričinil o jeho voľbu, zastavil dedinu Černíky a v roku 1437 pridal dediny Bříství, Mochov, Nehvizdy, Sedlčánky, Starý Vestec a Vykáň. Roku 1474 prešlo přerovské panstvo po vymretí rodu pánov zo Stráže po meči na rod Šelenberkov, do ktorého sa vydala dcéra Jiřího zo Stráže, Johanka. Po ich dedičovi, Jánovi zo Šelenberku, za päť rokov po jeho smrti, dostal panstvo do držby jeho syn Jaroslav. Ten sa už o panstvo príliš nestaral a kvôli vysokým štátnym úradom sa tu ani nezdržiaval. V roku 1521 dňa 25. februára dal panstvo do zálohy panne Lucii z Kolowrat, dcére Jindřicha Kornhuského z Kolowrat a jej bratom a sestrám. K tomu patrili aj Sedlčánky dedina, so clom, sedliackymi dvormi s platom a k tomu ešte s jedným sedliackym dvorom. V roku 1524 bolo panstvo Přerov so Sedlčánkami aj s ďalšími dedinami predané Starému a Novému Mestu Pražskému.
V roku 1547 bolo přerovské panstvo po šmalkadskej vojne konfiškované a pripadlo kráľovskej komore a roku 1616 bolo spojené s cisárskym panstvom Brandýs. Zmienka bola o cle v Sedlčánkách. To preto, že v Sedlčánkách bolo mýto, lebo tadiaľ prechádzal Zemský chodník, ktorý cez Sedlčánky zanikol, keď Žižkove vojská ustupovali od Labského Kostelca smerom na Kolín a Malešov.
Podľa urbára z roku 1584 bolo v Sedlčánkách 14 hospodárov, miesta ich živností sú dodnes až na nepatrné zmeny zachované.
Od polovice 90. rokov 20. storočia prebieha medzi centrálnymi Čelákovicami, Císařskou Kuchyňou a Sedlčánkami rozsiahla výstavba rodinných domov, vďaka čomu došlo k spojeniu so susednou Císařskou Kuchyňou.
Lopatka

Lopatka (lat. scapula) patrí medzi kosti hornej končatiny. Je to plochá kosť, trojuholníkovitého tvaru. Je uložená na chrbte, medzi hrudnými svalmi v úrovni 2. až 7. rebra. Tvorí kĺb s ramennou kosťou. S kľúčnou kosťou vytvára pletenec hornej končatiny.

Anatómia

Lopatka má horný, vnútorný a vonkajší okraj. Horný okraj (margo superior scapulae) je tenký. Na povrchu má zárez (incisura scapulae), ktorý je doplnený väzom (ligamentum transversum scapulae superius) na otvor. Cez tento otvor prechádza nadlopatkový nerv (nervus suprascapularis). Horný okraj prechádza do zobákovitého výbežku (zobák, processus coracoideus). Vnútorný okraj (margo medialis scapulae) je dlhší a hrubší, obrátený smerom k chrbtici a dobre hmatný. Vonkajší okraj (margo lateralis scapulae) je najhrubší, obrátený k podpažiu.
Tieto okraje zvierajú tri uhly. Horný (angulus superior) a dolný uhol (angulus inferior). Tretí, vonkajší uhol (angulus lateralis) je oddelený od ostatnej kosti miernym zúžením – tzv. krčkom lopatky (collum scapulae). Okraj má na svojom povrchu kĺbovú jamku (cavitas glenoidalis), pre spojenie s hlavicou ramennej kosti. V hornej časti krčku, nad kĺbovou jamkou je nadkĺbový hrbolček (tuberculum supraglenoidale), na ktorom začína dlhá hlava dvojhlavého svalu ramena (musculus biceps brachii). Pod kĺbovou jamkou je podkĺbový hrbolček (tuberculum infraglenoidale), na ktorom začína dlhá hlava trojhlavého svalu ramena (musculus triceps brachii).
Lopatka má prednú a zadnú plochu. Predná plocha (facies costalis) je mierne vyhĺbená a upína sa tu začiatok podlopatkového svalu (musculus subscapularis). Zadná plocha (facies dorsalis) je rozdelená hrebeňom (spina scapulae) na dve časti. Menšia časť nad hrebeňom je nadhrebeňová jama (fossa supraspinata) a väčšia je podhrebeňová jama (fossa infraspinata). Hrebeň lopatky preklenuje zadnú časť od vnútorného okraja k vonkajšiemu uhlu. Tu prechádza do výbežku – tzv. nadplecok alebo nadpažok (acromion), ktorý má kĺbovú plôšku (facies articularis acromii) pre spojenie s kľúčnou kosťou.

Funkcia

Lopatka sa môže vo svojom svalovom závese dobre pohybovať. Môže sa vytočiť k chrbtici – retrakcia, vytočiť sa ramenným kĺbom dopredu – protrakcia, klesať a dvíhať sa – depresia a elevácia a mierne sa otáčať dolným uhlom navonok a späť – rotácia. Do strednej polohy, z ktorej sa dajú robiť všetky pohyby lopatky, je uvedená, položením dlane na zátylok.
Spojenie lopatky a kľúčnej kosti je pomerne pevné. Niekedy sa tu nachádza kĺbny disk. Pohyby tohoto kĺbu doplňujú pohyby v kĺbe kľúčno – hrudnom. Tieto pohyby sú dobre hmatné.
Pohyby ramenného kĺbu su opísané samostatne.
Quai Branly

Quai Branly (Branlyho nábrežie) je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 7. a 15. obvode.

Poloha

Nábrežie leží na ľavom brehu rieky Seiny medzi mostami Alma a Bir-Hakeim. Medzi nimi na nábrežie vedú ešte mosty Iéna a Debilly. Quai Branly začína na námestí Place de la Résistance, kde naň proti prúdu nadväzuje Quai d’Orsay, a končí na námestí Place des Martyrs-Juifs-du-Vélodrome-d'Hiver, odkiaľ pokračuje Quai de Grenelle. Pozdĺž Seiny sa nachádzajú prístavy Port de Bourdonnais (medzi mostami Alma a Iéna) a Port de Souffren (medzi mostami Iéna a Bir-Hakeim).

Dejiny

Oblasť pozdĺž rieky medzi Invalidovňou a Champ-de-Mars bola pôvodne ostrovom Maquerelle, ktorý bol postupne na konci 18. a začiatku 19. storočia spojený s ľavým brehom.
Nábrežie bolo najskôr súčasťou Quai d’Orsay. V roku 1941 bola časť nábrežia premenovaná na Quai Branly na počesť francúzskeho fyzika Édouarda Branlyho (1844 – 1940). Toto rozhodnutie bolo rešpektované aj po oslobodení Francúzska.
Kalvária (Banská Štiavnica)

Výstavba

Stavba sa začala 14. septembra 1744 položením základného kameňa Horného kostola, predchádzalo jej odstúpenie pozemkov na Ostrom vrchu a odsúhlasenie výstavby ostrihomským arcibiskupom, sídliacim v tom čase v Trnave. Horný kostol, nazývaný aj „nemecký“, bol dokončený a vysvätený v 1745. Celý komplex bol dostavaný a následne vysvätený o sedem rokov, 14. septembra 1751. Výstavba bola financovaná z darov mešťanov, erby významnejších darcov sú umiestnené na priečelia kaplniek. Pred vysviackou, na sviatok Najsvätejšej trojice, kalváriu navštívil aj cisár František Lotrinský.

Rekonštrukcie

Kalvária bola rekonštruovaná prvý raz v roku 1894, keď boli opravené niektoré kalplnky architektom Viliamom Groszmannom. Po prevrate v 1948 prešla kalvária do vlastníctva štátu, čo viedlo k postupnému chátraniu. V rokoch 1978 – 1981, prebehla oprava financovaná štátom, pričom práce vykonávali dobrovoľne poväčšine veriaci z okolia. Práce viedol páter Karol Benovic, SVD.
Po Nežnej revolúcii došlo paradoxne k najväčšiemu znehodnoteniu kalvárie, výzdoba (reliéfy, drevené sochy) bola rozkradnutá a predaná, došlo aj k devastácii objektov. Zachované mobilné predmety boli postupne premiestnené do expozitúr banského múzea na Starom zámku, kde sa dajú pozrieť v rámci výstavy „Kalvária v azyle“. V 2007 bola kalvária zapísaná na zoznam 100 najohrozenejších pamiatok sveta a hrozil jej zánik. 
Tretia, celková rekonštrukcia a obnovenie značne schátraných stavieb prebieha v súčasnosti (od roku 2008) pod vedením občianskeho združenia Kalvársky fond. Ten nadviazal na činnosť rovnomenného spolku, predtým komunistickým režimom zrušeným.

Súčasnosť

V roku 2013 bol komplexne obnovený Dolný kostol, kde je v súčasnosti aj expozícia a slúži aj na liturgické účely. Pribúdali obnovené kaplnky, prírodný amfiteáter, nočné osvetlenie a technická infraštruktúra. Postupne sa dopĺňa aj sochárska výzdoba a upravuje areál. V októbri 2018 bol slávnostne dokončený aj Horný kostol. V súčasnosti prebieha obnova kostola Sväté schody (tzv. Stredný kostol) a kaplnky Boží hrob. Tak ako v minulosti, aj dnes je obnova možná vďaka podpore súkromných firiem, štátu a množstva individuálnych darcov. 
Areál kalvárie je voľne prístupný. V čase otváracích hodín je možné navštíviť infocentrum alebo expozíciu v Dolnom kostole. Dnes kalváriu ročne navštívi až 70 tis. návštevníkov. Konajú sa tu tiež pravidelne púte, sväté omše či iné kultúrne podujatia.