google/wiki40b huggingface dataset:
Willis Tower

Willis Tower (do 15. júla 2009 Sears Tower) je mrakodrap, ktorý sa nachádza v Chicagu. Po dokončení 3. mája 1973 nahradil so svojimi 442 metrami v rebríčku najvyšších budov sveta Svetové obchodné centrum a tak si získal titul najvyššej budovy sveta. Ten mu vydržal až do roku 1998, kedy dokončili v Kuala Lumpure dvojicu mrakodrapov Petronas Towers. 
Budova je postavená v internacionálnom štýle a stala sa symbolom moderného Chicaga.

Výstavba

Hlavným architektom stavby bol Bruce Graham (napr. aj John Hancock Center). Budova má 108 poschodí, vlastné smerové číslo, pracuje v nej okolo desaťtisíc ľudí a 50 000 ju denne navštívi. V budove premáva 108 výťahov, váži 225 500 ton. Výťahy patria s rýchlosťou 8,128 m/s medzi najrýchlejšie na svete. K dispozícií je 418 064 m² plochy a z toho 353,961 m² na prenájom.
Staviteľom Willis Tower nebol jednotlivec, ale architektonická kancelária amerických stavebných firiem Skidmore, Owings a Merrill (SOM), založená v 30. rokoch 20. storočia. V rokoch 1969 - 1973 vybudovala pre rovnomenný americký reťazec 442-metrový vežiak Willis Tower (s anténou 527 m). Dve antény (označované ako východná a západná) boli nainštalované v roku 1982, západná bola 5. júna 2000 zvýšená o sedem metrov.

Premenovanie

Budova bola pôvodne postavená pre spoločnosť Sears, Roebuck & Co., ktorá patrila medzi najväčšie maloobchodné reťazce. V roku 1995 spoločnosť Sears budovu predala ale práva na pomenovanie budovy vlastnila až do roku 2003. V roku 2009 pripadlo právo na pomenovanie londýnskej spoločnosti Willis Group Holdings, Ltd. Stalo sa tak po tom ako odkúpila 13 000 m2 plochy na viacerých poschodiach. Premenovanie budovy bolo v rámci dohody. 16. júla 2009 bola budova premenovaná.

Fasáda

Fasádu tvorí kombinácia eloxovaného hliníka a presklenných panelov. Výzor budovy dopĺňa približne 16 100 okien bronzovej farby. Budova má na najvyššom poschodí výkyv 15 cm.  Fasádu vyšplhali dvaja horolezci, Dan Goodwin v roku 1981 a Alain Robert v 1999.

Verejnosť

Vo vestibule budovy sa nachádza pohyblivá socha s názvom „The Universe“, ktorej autorom je amelický umelec Alexander Calder.
2. júla bola na 103. poschodí sprístupnená verejnosti vyhliadková rímsa s názvom „skydeck“. Tvorí ju podlaha z 1,3 cm hrubého skla. 
V pracovnom dni sto výťahov dopraví 16000 ľudí do zamestnania na 110 poschodiach. Z vyhliadkovej plošiny vo výške 412 m je výhľad na celé mesto. Za dobrej viditeľnosti až za Michiganské jazero. Aj v metropole štátu Illinois sa uplatnilo harmonické súžitie starého a nového: oproti modernému presklenému kvádru stojí starý vežový vodojem.
La Balme-de-Thuy

Poloha

Obec má rozlohu 17,79 km². Najvyšší bod je položený 1 915 m n. m. a najnižší bod 534 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 418 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Podnikateľ

Podnikateľ je všeobecne osoba venujúca sa sústavne samostatne ekonomickej činnosti, podnikaniu. Konkrétne definície sa rôznia.
Kniha proroka Joela

Kniha proroka Joela alebo Joel (skratka Joel) je jedna z kníh Starého zákona Biblie. 
Kniha patrí medzi dvanásť spisov(kníh) malých prorokov. V hebrejskej Biblii sa medzi nimi uvádza ako druhá kniha, v Septuaginte je uvedená ako štvrtá. Má skôr apokalyptický než prorocký charakter.

Obsah

Hlavnou témou je blížiaci sa deň Pána. Budú ho predchádzať obrovské prírodné pohromy, no po ňom budú nepriatelia zničení a príde spása Izraela. Kniha je prezentovaná ako jednotné dielo, ale mnoho biblistov sa domnieva, že sa skladá z dvoch samostatných spisov, ktoré opisovali pohromu kobyliek a deň Pána.
Kniha sa člení na dve časti. V prvej časti (hlavy 1-2) sa opisuje pohroma kobyliek, ktorá je spojená s veľkým suchom, takže krajina vyzerá ako po obrovskom požiari. Joel vyzýva všetkých na pokánie a na modlitbu za odvrátenie pohromy, ktorú opisuje na spôsob apokalyptických hrôz. Kobylky predstavujú nepriateľskú moc, pred ktorou sa možno zachrániť iba pokáním a modlitbou ako to sľubuje sám Pán (Hospodin). V posledné dni, v ktorých Pán zošle svojho ducha, potrestá svojich nepriateľov a prinesie trvalý pokoj a spásu Jeruzalemu. A všetci spoznajú, že len Pán (Hospodin) je jediný mocný Boh a záruka požehnania a spásy. Druhá časť (hlavy 3-4) obsahuje prisľúbenie spásy.
36. špeciálny pluk leteckej dopravy

36. špeciálny pluk leteckej dopravy (poľ. 36 Specjalny Pułk Lotnictwa Transportowego) bol osobitný pluk poľského vojenského letectva založený v roku 1945. Jeho sídlom bolo letisko Frédérica Chopina vo Varšave. Všetky jeho lietadlá slúžili k verejnej preprave, najmä preprave poľských politikov.
Grandfontaine (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 5,68 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 224 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 415 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hey You

Kompozícia

Skladba začína akustickou gitarou, ku ktorej sa pridáva bezpražcová basgitara (na ktorej hrá David Gilmour). Ďalej nasleduje elektrické piano Fender Rhodes, na ktoré hrá Rick Wright, Gilmourov spev a bicie na začiatku druhej slohy. V strede skladby je gitarové sólo, po ktorom spieva Roger Waters až do konca piesne. Poslednú slohu spieva o oktávu vyššie ako Gilmour.

Dej

Album The Wall rozpráva príbeh o hlavnej postave, Pinkovi, odcudzenou rockovou hviezdou, ktorá sa postupne izoluje od spoločnosti. V skladbe „Hey You“ si Pink uvedomí, že sa odtrhol od spoločnosti, a pokúsi sa nadviazať kontakt s okolitým svetom. Ale kvôli obklopujúcemu múru nemôže nič vidieť a ani počuť. Pink začne byť ešte zúfalejší, keď zistí, že spoza tohto múru nie je úniku.
Frasnay-Reugny

Poloha

Obec má rozlohu 13,62 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 71 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joachim Löw

Reprezentačná

Trénerom Nemecka sa stal po odchode Jürgena Klinsmanna. Dovtedy pôsobil ako jeho asistent. V zápase Eura 2008 v zápase skupiny B medzi Rakúskom a Nemeckom bol vylúčený spolu s trénerom Rakúska Josefom Hickersbergerom.
V októbri 2008 ho Michael Ballack kritizoval za to, že v nemeckej reprezentácii nie je úcta k starším hráčom. Ballack sa mu ospravedlnil. Keďže Torsten Frings súhlasil s Ballackovým názorom, uvažoval o konci reprezentačnej kariéry. Podľa Löwa by sa mu za to mal Frings ospravedlniť.
Lomonosovo

Lomonosovo je obec v Rusku. Nachádza sa v Archangeľskej oblasti. Leží na riečnom ostrove Severnej Dviny.
Boncourt (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 4,15 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 169 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Norfolk Admirals

Norfolk Admirals je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Norfolk v americkom štáte Virgínia. Je to farma klubu NHL Tampa Bay Lightning. Klub bol založený v roku 2000.
V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Martin St. Pierre.
Vádú (Gáfu Dálu)

Vádú (maldiv. ވާދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Gáfu Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 390 (jún 2006), dĺžka ostrova 2 320 m, šírka 1 130 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 438,25 km.
Sud Aviation Vautour

História a konštrukcia

Keď v roku 1952 vydalo francúzske letectvo požiadavku na nové ťažké stíhacie lietadlo, prišla spoločnosť SNCASO s návrhom SO-4050. Bol to derivát experimentálneho lietadla SO-4000, ktoré bolo poháňané dvomi prúdovými motormi Rolls-Royce Nene 102. Pohonné jednotky boli umiestnené v gondolách pod krídlami, ktoré mali šípovitosť 35°.
Prvý prototyp S.O. 4050-01 prevzal konštrukciu od svojho predchodcu, avšak pôvodné motory boli nahradené francúzskymi Atar 101C. Každý z motorov s axiálnym kompresorom mal výkon 27,4 kN. Tento stroj prvýkrát vzlietol 16. októbra 1952, pilotovaný Jacques Guignardom. Prototyp slúžil ako základ pre dvojmiestnu verziu nočnej stíhačky Vautour IIN, z ktorej bolo nakoniec vyrobených 70 kusov. Lietadlá Vautour IIN boli vybavené radarom DRAC-25AI alebo DRAC-32AI a išlo o jedinú verziu, ktorá bola schopná pracovať v noci a použiť rakety.
Dňa 16. decembra 1953 vzlietol prototyp S.O. 4050-02, poháňaný motormi Atar 101D s výkonom 29,42 kN. Z tohto prototypu vzniká jednomiestny bojový variant Vautour IIA, určený na útoky proti pozemným cieľom. V tejto verzii bolo vyrobených 30 kusov, ktoré boli nakoniec poháňané motormi Atar 101E-3 s ťahom 36 kN.
Tretí prototyp S.O. 4050-03 sa vzniesol prvýkrát k oblohe dňa 5. decembra 1954. Vznikol z neho variant Vautour IIB, čo bol dvojmiestny bombardér, poháňaný dvojicou motorov Armstrong Siddeley Sapphire. Celkovo bolo v tejto verzii vyrobených 40 kusov, ktoré boli schopné niesť aj jadrové bomby AN-11 alebo AN-22. Neskôr bolo niekoľko týchto strojov prerobených na lietadlá pre elektornický boj a prieskumné lietadlá.
Sériová výroba stíhačiek Vautour sa rozbehla v roku 1956 a do francúzskeho letectva boli zaradené v roku 1958. V roku 1957 začalo Francúzsko dodávať Vautour IIA aj izraelskému letectvu, ktoré potrebovalo nahradiť zastarané lietadlá de Havilland Mosquito a Gloster Meteor. Nový stroj umožňoval zaútočiť na nepriateľské pozemné ciele aj na dlhé vzdialenosti. V službách izraelského letectva sa lietadlo dočkalo svojho ostrého bojového nasadenia. Vyradené bolo pomerne skoro, v roku 1971, keďže v dôsledku francúzskeho embarga chýbali Izraelu náhradné diely. Kvôli neschopnosti ďalších opráv a údržby boli lietadlá Vautour nahradené americkými strojmi F-4E.

Arabsko-izraelské vojny

Dňa 5. júna 1967 sa 25 lietadiel Vautour podieľalo na preventívnom útoku na arabské letiská, nazvanom Operácia "Moked". Tieto stroje mali v tej dobe najväčší dolet zo všetkých lietadiel izraelských vzdušných síl. Preto uskutočnili nálety na najvzdialenejšie letiská, ako boli H-3 v Iraku alebo Luxor a Ras Banas v Egypte. Podarilo sa im zničiť veľa lietadiel Il-28 a Tu-16, odstavených na zemi. Počas týchto bojov stratil Izrael dve z lietadiel Vautour.

Varianty

Vautour IIA: jednomiestna bojová verzia (vyrobených 30 kusov).
Vautour IIB: dvojmiestny bombardér (vyrobených 40 kusov).
Vautour IIN: dvojmiestna nočná stíhačka (vyrobených 70 kusov).
Roman Anatolievič Pavľučenko

Reprezentácia

Pavľučenko reprezentoval Rusko v mládežníckych kategóriach a od roku 2005 je členom seniorskej reprezentácie Ruska. Hral na Euro 2008, kde strelil 3 góly - Španielsku, Švédsku a Holandsku.
Reprezentoval Rusko na Majstrovstvách Európy 2012 v Poľsku a na Ukrajine. V prvom zápase strelil jeden gól pri víťazstve 4:1 nad Českom.
Centrozóm

Centrozóm je zvláštna zhustená časť cytosólu živočíšnych a niektorých rastlinných buniek spolu s v ňom obsiahnutými valcovitými telieskami – centriolami. Nachádza sa v blízkosti jadra. Spravidla obsahuje dve centrioly (v G1-fáze bunkového cyklu).

Význam

Centrozóm zohráva nezastupiteľnú úlohu pri mitotickom delení bunky. Počas delenia bukového jadra sa delí aj centrozóm a dcérske centrozómy obsahujúce po dve centrioly a vzniknuté v S-fáze bunkového cyklu putujú k opačným pólom. Medzi od seba putujúcimi centriolami sa vytvorí deliace vretienko.
Okrem tejto dôležitej úlohy plní centrozóm aj úlohu bazálneho telieska riasiniek a bičíkov. Na začiatku diferenciácie nových riasiniek dochádza k autoreprodukcii centriol, ktoré putujú k povrchu bunky a stávajú sa bazálnymi telieskami vyrastajúcich riasiniek.
Oľga Keltošová

Životopis

V roku 1966 absolvovala žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Počas štúdia prispievala do bratislavského študentského časopisu Echo bratislavských vysokoškolákov a do pražského Študenta. Po okupácii v roku 1968 sa z politických dôvodov nemohla venovať svojej profesii. V rokoch 1970 – 1971 pôsobila ako prekladateľka na Prírodovedeckej fakulte UK, venovala sa tiež publicistickej činnosti (tvorba pre deti, rozhlasové relácie, prekladateľstvo).
Po Nežnej revolúcii sa stala tlačovou tajomníčkou obnovenej Demokratickej strany, v ktorej sa pred februárom 1948 angažoval jej otec. K vstupu do DS ju presvedčil predfebruárový predák DS Martin Kvetko, ktorý sa po roku 1989 vrátil na Slovensko. Od roku 1990 zasadala za DS v Slovenskej národnej rade a v rokoch 1990 – 1991 bola podpredsedníčkou SNR. Potom prešla do novovzniknutého Hnutia za demokratické Slovensko, pretože nesúhlasila s priebehom udalostí na jar 1991, kedy bol Vladimír Mečiar odvolaný z postu slovenského premiéra. Členkou HZDS sa však stala až v roku 1992. Za toto hnutie bola vo voľbách v roku 1992 zvolená do SNR a v druhej vláde Vladimíra Mečiara zastávala až do jej pádu v marci 1994 post ministerky práce, sociálnych vecí a rodiny – najprv v slovenskej vláde v rámci ČSFR, po zániku Česko-Slovenska od 1. januára 1993 ako ministerka samostatného Slovenska. Do funkcie ministerky práce a sociálnych vecí SR sa vrátila po predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 a zotrvala v nej do februára 1998.
V roku 1994 sa ako poslankyňa NR SR podieľala na takzvanej „noci dlhých nožov“ z 3. na 4. novembra, kde staronová vláda Vladimíra Mečiara narýchlo obsadila všetky významné parlamentné posty.
Opätovne bola ako poslankyňa NR SR zvolená v parlamentných voľbách v roku 1998. V parlamente ale zotrvala len krátko a ešte v roku 1998 vláda schválila jej vymenovanie za veľvyslankyňu SR pri OSN. Neskôr opustila HZDS (k roku 2001 je už uvádzaná ako členka pragmatického krídla HZDS, mierne kritického voči politickému štýlu Vladimíra Mečiara).
V období od 2. januára 2007 do 20. decembra 2010 pôsobila ako starostka bratislavskej mestskej časti Lamač.
Jej prvým manželom bol študent David Jenkins, ktorého poznala na študijnom pobyte vo Veľkej Británii. Rozviedli sa po jednom roku. Druhým manželom bol spisovateľ Vlado Bednár, s ktorým sa neskôr rozviedla a ktorý tragicky zahynul v roku 1984. Tretíkrát sa vydala v roku 1982, za právnika Petera Keltoša. Rozviedli sa v roku 1999. Z manželstva s Vladom Bednárom má dve deti, Oľgu a Michala.
Feins-en-Gâtinais

Poloha

Obec má rozlohu 11,89 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 47 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Étreval

Poloha

Obec má rozlohu 2,37 km². Najvyšší bod je položený 328 m n. m. a najnižší bod 265 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 59 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kaplnka Matky Božej (Veveří)

Kaple Matky Boží alebo Kaplnka Matky Božej Veverskej, leží asi 400 m juhozápadne od hradu Veveří. Kaplnka pochádza pravdepodobne z 12. storočia, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1240. V okolí kaplnky sa rozkladá stredoveká obec, ktorá zanikla počas husitských vojen.

Opis

Ide o dvojloďovú sakrálnu stavbu. Pôvodne románska kaplnka bola neskôr čiastočne prestavaná v gotickom slohu. Vežu zborili Švédi počas tridsaťročnej vojny a dodnes sa zachovala iba malá vežička s dvoma zvonmi. Južný románsky portál je na tympanóne ukončený gréckym krížom s dvoma levmi a vedie do bočnej, gotickej lode. Do hlavnej románskej lode sa vstupuje cez gotický západný vchod. Na štíte na východnej strane kaplnky je zreteľný neskorogotický reliéf ľudskej tváre.
Vnútorné vybavenie kaplnky je skromné. Cenný originál obrazu Madony Veverskej, ktorý niektorí bádatelia pripisujú Majstrovi Vyšebrodského oltára tvoriacemu okolo roku 1350, bol uložený v zbierke Národnej galérie v Prahe. Jeho kópiu z kaplnky ukradli v októbri 1993. Vo výklenku schodiska bol v roku 1837 pochovaný bývalý švédsky kráľ Gustáv IV. Adolf, o osem rokov neskôr však boli jeho pozostatky prenesené do Oldenburgu.
Priestranstvo okolo kaplnky slúžilo tiež ako cintorín pre okolité dediny. Napríklad zosnulí z Veverskej Bítýšky tu boli pochovávaní až do roku 1837, kedy bol založený obecný cintorín. Posledný pohreb sa pri kaplnke konal až v roku 1880.
Kaplnka leží v katastrálnom území Bystrca, ale cirkevne spadá pod správu farského úradu vo Veverskej Bítýške. V súčasnej dobe sa v kaplnke nekonajú pravidelné bohoslužby, pre cirkevné účely slúži iba pri niektorých sviatkoch. kaplnka Matky Božej je tiež obľúbeným miestom sobášov.
Ray Bourque

Hráčska kariéra

Bourque ako junior nastupoval v lige QMJHL za kluby Sorel a Verdun. V roku 1979 ho draftoval ako svoju prvú voľbu  klub Boston Bruins. Bourque sa hneď vo svoju sezónu presadil v NHL. Za výborné výkony získal Calder Trophy, ocenenie pre najlepšieho nováčika NHL a bol nominovaný do prvého tímu All-Stars. V Bostone hral do roku 2000. Nosil číslo 7, keď ho z dôvodu pocty Philovi Espositovi vyradili nosil číslo 77.
Sabran (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 35,64 km². Najvyšší bod je položený 285 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 751 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Celles (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 6 km². Najvyšší bod je položený 44 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ritzing (Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 6,15 km². Najvyšší bod je položený 398 m n. m. a najnižší bod 284 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 135 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sovovité

Charakteristika

Hoci sa jednotliví zástupcovia viditeľne líšia vo veľkosti, a to od najmenšieho druhu sovička kaktusová až po výra skalného, majú niekoľko totožných telesných znakov. Medzi najnápadnejšie patrí veľká hlava, krátky chvost a nenápadne sfarbené perie, ktoré je pri oboch pohlaviach sfarbené totožne. U všetkých sovovitých je viditeľný aj sexuálny dimorfizmus vo veľkosti, samice totiž dorastajú do väčších rozmerov ako samce. Väčšina zástupcov žije spravidla na stromoch, sú aktívne v noci a potravu lovia počas letu (hoci existujú aj výnimky, napr. sova králičia). Krídla majú preto veľké, široké, zaguľatené, dlhé, porastené veľmi mäkkým perím a pri lete sú úplne potichu.
Čemerský potok

Prameň

Pramení v Javorníkoch, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky, v lokalite Dlhá na juhozápadnom svahu Čemerky (1 052,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 910 m n. m.
Barbara Tuchmanová

Životopis

Jej otcom bol bankár Maurice Wertheim, o. i. majiteľ najstaršieho týždenníka v USA The Nation a prezident Amerického židovského kongresu. 
Hoci nikdy nevyštudovala históriu na univerzite, napísala niekoľko historických bestsellerov. Dvakrát za ne získala Pulitzerovu cenu, roku 1962 za The Guns of August venovanú začiatku prvej svetovej vojny, a roku 1971 za knihu Stilwell and the American Experience in China, čo bola biografia generála Josepha Stilwella, ktorý pomáhal s budovaním Čankajšekovej armády. V roku 1980 dostala National Book Award za knihu A Distant Mirror o 14. storočí.
Roku 1978 bola zvolená za členku American Academy of Arts and Sciences. O rok neskôr bola zvolená prvou prezidentkou American Academy of Arts and Letters.
Čierna Orava

Prameň

Pramení v Poľsku na západnom svahu vrchu Góra Żeleźnica (911,9 m n. m.) na území obce Bukowina-Osiedle.

Opis toku

Od prameňa tečie sprvu na sever, potom na severozápad cez obec Harkabúz a ďalej na západ cez Podsarnie. Pri osade Grapy sa stáča na juhozápad, preteká cez Podwilk, po prijatí pravostrannej Psiarne (poľ. Psiarnia) tečie severojužným smerom až do obce Jablonka, pričom pri obci Orawka vytvára dva výrazné meandre. Pod Jablonkou sa následne stáča a tečie juhozápadným smerom až k ústiu do priehrady JJV od obce Lipnica Wielka v nadmorskej výške 600,1 m n. m. Pred vybudovaním priehrady rieka na dolnom toku výrazne meandrovala a s Bielou Oravou sa spájala pri obci Ústie. Horný tok rieky (po obec Podwilk) sa označuje ako Orávka (poľsky Orawka).
Štefan Ilešházi

Život

Študoval na gymnáziu v Trnave a potom právo na univerzitách v Egri a Budíne. V roku 1792 bol menovaný za kráľovského komorníka, neskôr aj za tajného radcu (1801) a za kráľovského stolníka (1825). V roku 1797 pôsobil v armáde ako plukovník trenčiansko-liptovskej insurekcie (insurekčného vojska). V roku 1808 bol vyznamenaný rádom Zlatého rúna. Medzi rokmi 1790 – 1825 bol vyslancom na uhorskom sneme. Po smrti svojho otca Jánа Baptistу Ilešháziho prebral funkciu župana Trenčianskej a Liptovskej stolice. Funkcie župana sa formálne vzdal v roku 1822 na protest proti absolutistickej politike habsburského dvora vo Viedni (v odborných príručkách je jeho funkčné obdobie zaznamenané až do roku jeho smrti).
Zaslúžil sa o rozvoj trenčianskoteplických kúpeľov, kde dal vybudovať štyri nové budovy. Kúpele sprístupnil širokej verejnosti a realizovali sa v nich aj kultúrne podujatia. Na svojom kaštieli v Dubnici nad Váhom dal v roku 1820 pristavať klasicistické krídlo, dal vystaval aj sakrálne stavby v Bánovciach nad Bebravou, Hornom Srní a Košeci. Keďže sa postupne stále viac zadlžoval, rozpredával nehnuteľný majetok. Ponechal si iba rodové panstvo v Eliášovciach a kaštieľ v Rohovciach, kde strávil zvyšok života.
V roku 1825 pomáhal zakladať Uhorskú akadémiu vied, od roku 1830 bol jej riadiacim členom. V rukopise zostali jeho početné práce právnického a cirkevno-historického charakteru.
León zo Sparty

León (starogr. Λέων – León) bol spartský bojovník v peloponézskych vojnách, olympijský víťaz v tethrippe v roku 424 pred Kr.
León, syn Antikleida zo Sparty, slúžil na strane Sparty v peloponézskych vojnách ako veliteľ vojska (stratég), námorný veliteľ (nauarchos) a mierový vyjednávač. Okolo roku 426 pred Kr. bol spoluzakladateľom kolónie Herakleia Trachinia (starogr. Ηράκλεια ἠ Τραχινία), založenej neďaleko Termopylskej úžiny. Bolo to strategicky výhodné miesto, kde mohli Sparťania ľahšie klásť odpor aténskemu vojsku (Termopylskú úžinu tvoria strmé vrchy Trachiny a úzky priestor medzi vrchmi a morom bol kedysi iba 10 m široký, dnes je o niečo širší naplaveninou rieky Spercheios.).
Staroveký historik Thukydides uvádza, že León bol jedným zo šestnástich spartských vyjednávačov pri uzatváraní mierovej zmluvy (tzv. Nikiov mier) s Aténčanmi, ktorú nakoniec spečatili obe strany slávnostnou prísahou. Nikiov mier bol uzavretý presne 12. apríla v roku 421 pred Kr. Podľa historika Xenofonta sa León stal v roku 419/8 pred Kr. (starogrécky rok za začal v lete) v Sparte eforom.
León dosiahol na 89. olympijských hrách v roku 424 pred Kr. víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov a koní), za ktorých v pretekoch väčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza a koní.
Japonská kuchyňa

Japonská kuchyňa (japonsky: 日本 料理) je štýl varenia typický pre Japonsko. 
Základnými ingredienciami japonskej kuchyne sú ryža, zelenina, ryby a morské plody. Japonské pokrmy sú často pripravené z čerstvých ingrediencií s minimálnou tepelnou úpravou, podávané studené najčastejšie s ryžou. Niektoré pokrmy sa tepelne upravujú, najčastejšie varením (nimono), dusením v pare (mušimono) či pražením (agemono). Jedlo sa dochucuje rôznymi druhmi dochucovadiel (ďumbier, wasabi, sójová omáčka), veľmi cenenou chuťou je umami (japonsky: う ま 味). Japonská tradičná kuchyňa - washoku (čítaj: wašoku) bola zapísaná do Zoznamu svetového nehmotného kultúrneho dedičstva UNESCO v roku 2013 .