google/wiki40b huggingface dataset:
Krajská knižnica Ľudovíta Štúra

História

Počiatky zvolenskej knižnice sa datujú do roku 1837, kedy v meste fungovala knižnica spravovaná štúrovcami. Knižnica ako inštitúcia bola založená až v roku 1922 ako Mestská verejná knižnica zriadená mestom Zvolen, ako následok prvého knižničného zákona na Slovensku č. 430/1919, ktorý uložil povinnosť založiť a udržiavať knižnicu všetkým slovenským obciam a mestám.
V roku 1944 bola knižnica umiestnená do priestorov Zvolenského zámku, vo februári 1952 bola pretransformovaná na Okresnú ľudovú knižnicu vo Zvolene. Po prijatí knižničného zákona č. 53/1959 prebrala knižnica od banskobystrickej Štátnej vedeckej knižnice metodickú pôsobnosť v kraji.
V roku 1977 sa presunula do Remeselníckeho domu na ulici Ľudovíta Štúra, v ktorom po rekonštrukcii sídli dodnes. Okresná ľudová knižnica bola v roku 1986 premenovaná na Krajskú knižnicu. Meno národného dejateľa Ľudovíta Štúra bolo do názvu pričlenené v roku 1994.

Služby

Knižnica vo svojich fondoch ponúka literatúru pre deti a mládež, krásnu literatúru pre dospelých a náučnú literatúru. Ako regionálna krajská knižnica sa zaoberá regionálnou bibliografiou, teda získava, uchováva a sprístupňuje regionálne dokumenty okresov Detva, Krupina a Zvolen, zároveň metodicky usmerňuje prislúchajúce knižnice v Banskobystrickom kraji. 
Krajská knižnica Ľudovíta Štúra poskytuje zvyčajné knižnično-informačné služby vrátane vypracovania rešerší a zabezpečuje tiež medziknižničnú výpožičnú službu. Knižnica svojim používateľom poskytuje aj prístup k elektronickým informačným zdrojom z databázy vedeckých článkov vydavateľstva Springer. V priestoroch knižnice je bezplatný prístup k internetu prostredníctvom Wi-Fi. 
Krajská knižnica Ľudovíta Štúra je kontaktným a informačným miestom Úradu priemyselného vlastníctva SR a kontaktným a informačným miestom Národnej rady SR.
Volejbalová extraliga žien 2017/18

Systém súťaže

Po odohraní základnej časti raz doma a vonku sa družstvá v 2. časti súťaže (nadstavbovej) rozdelili na 2 skupiny, o 1. – 4. a 5. – 10. miesto. Družstvá si body zo základnej časti prenášali do nadstavbovej časti, v ktorej odohrli zápasy s každým družstvom raz doma a vonku. Družstvá na 1. až 8. mieste po nadstavbovej časti postúpili do štvrťfinálových duelov play-off. Štvrťfinálové duely a duely o umiestnenie sa hrali na 2 víťazné zápasy a semifinále, finále a o duel o 3. miesto na 3 víťazné zápasy. Zo súťaže nevypadlo priamo žiadne družstvo, družstvá na 9. a 10. mieste odohrali prelínaciu súťaž s víťazmi regionálnych skupín 1. ligy.
Nedeľa cirkevného roka

Každá nedeľa cirkevného roka má svoj nejaký význam, ktorý dáva aj celému nasledujúcemu týždňu (t.j. ak týždeň začína touto nedeľou  a končí sobotou) alebo končí (t.j. ak sa týždeň začína pondelkom a končí sa touto nedeľou).

V latinskom obrade

Nedele v advente sú vždy štyri. Počet iných nedieľ, označených poradím (t.j. nedeľa po Vianociach, nedeľa po Zjavení Pána, nedeľa po sv. Trojici) sa môže z roka na rok meniť podľa toho, ako v ktorý rok v kalendári vyjdú – najmä s ohľadom na obdobie Veľkej noci.

V byzantskom obrade

V gréckokatolíckej cirkvi majú svoje zvláštne pomenovanie nedele po Pasche (Veľkej noci) až po prvú nedeľu po Zostúpení Svätého Ducha, ktorá je Nedeľou všetkých svätých. Ďalej majú svoje pomenovanie nedele predpôstneho obdobia (pokora – Nedeľa mýtnika a farizeja, návrat k milosrdnému Bohu – Nedeľa márnotratného syna, posledný súd – Mäsopôstná nedeľa – o Kristovom súde, odpustenie – Syropôstna nedeľa – o vyhnaní prarodičov z raja), niektoré nedele Veľkého pôstu a nedele pred a po niektorých veľkých sviatkoch. Okrem toho existujú tri nedele otcov niektorých ekumenických koncilov. Ostatné nedele sa označujú poradovým číslom od sviatku Zostúpenia Svätého Ducha.
Paimpol

Poloha

Obec má rozlohu 23,61 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 828 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slangový variant frazémy

Slangový variant frazémy je druh nespisovného variantu frazémy, pri ktorom sa najmä uplatnením slangových prvkov zvyšuje nápadnosť, expresivita danej frazémy, napr. vzala si čosi do hlavy – vzala si čosi do tej svojej mozgovnice a pod. Porov. slangové frazémy.
Žerotice (hrad)

Opis

Stavba malého rozsahu s okrúhlym pôdorysom mala budovy sústredené pozdĺž vnútornej strany hradieb, vymedzujúce stredné nádvorie, ku ktorému viedol prístup z južnej strany cez 12 m širokú obmurovanú priekopu klenutým prejazdom. Opevnenie okrem priekopy tvorila hradná stena, miestami spevnená opornými piliermi s drobnými priestormi v hornej časti, umožňujúcimi posádke flankovanie priľahlej kurtíny. V severozápadnej časti stála hranolová veža, budovy na východe zdobila klenutá arkádová ochodza.

Dejiny

Prvá pripomienka o dedine s poschodovým hrádkom pochádza z roku 1259 za majiteľa Cuzkraja zo Žerotic. Dedina s kostolom sv. Martina je zmieňovaná už v roku 1253. Tvrdza sama je výslovne uvádzaná až v roku 1358, kedy ju Adam zo Žerotic predal Benešovi z Weitmile, ktorý ju rozšíril a ďalej je v prameňoch nazývaná hrad. Hrad bol v držaní rodu z Weitmile až do roku 1502. Ďalšími známymi majiteľmi boli Jindřich Lechovický zo Zástřizel (1512), Fridrich Březnický z Náchoda (1554), Jiří Ehrenreich zo Sinzendorfu (1628). Vplyvom prestavby je od roku 1512 stavba označovaná ako zámok, v renesančných úpravách pokračovali aj Zástřizlovci a Březnickí. Počas tridsaťročnej vojny bol hrad dobytý a vypálený Švédmi. Ďalší majitelia, Blierovci, previedli barokové úpravy, ale hrad opustili a odsťahovali sa sa na blízky zámok Želetice. V roku 1711 sa hrad stal majetkom Františka Karla grófa Berchtolda z Uherčic, čím došlo k definitívnemu pripojeniu k Želeticiam, následne jeho syna Františka Antonína, po jeho smrti potom Prospera Berchtolda, ktorý ho v roku 1755 predal grófke Márii Eliške Walldorfovej. Od roku 1761 bol v majetku Ignáta Bohumíra Walldorfa a po roku 1796 Františka Chorinského. Rod Chorinsky vlastnil panstvo s veľkostatkom až do roku 1863, kedy ho Viktor predal Bedřichovi Kammelovi z Hardeggu (v roku 1874 hrad vyhorel). Z tohto rodu boli vlastník Karel (od roku 1884), dr. Karel (1890), Siegfried (1917) a naposledy dr. Dominik Kammel, ktorý ho predal v roku 1936 Aloisovi Fišlovi. Od roku 1938 dochádzalo k búraniu častí hradu a materiál bol používaný na stavbu cesty do Želetic. Veľkostatok (s hradom) bol vyvlastnený pozemkovou reformou v roku 1948. V roku 1988 sa zrútili dve steny hranolovej veže.

Súčasnosť

Do súčasnej doby sa z hradu zachovala renesančne klenutá miestnosť, obvodové murivo paláca (do výšky prvého poschodia), oporné piliere hradieb, zvyšok hranolovej veže a obmurovaná priekopa.
Posledný majiteľ zrúcaninu zakúpil v roku 1998 a postupne ju rekonštruuje.
Tadeusz Wolański

Myšlienky

Tadeusz Wolański zaoberal sa archeologickými vykopávkami v Európe i severnej Afrike a predpokladal, že v 7 až 4 storočí pred Kr. medzi starým Egyptom i slovanskými krajinami boli obchodné styky. Tiež pomocou slovanských jazykov rozšifroval väčšinu nápisov v etruštine, vrátane pomníka blízko Kreccio.
V súčasnosti v štúdiu pokračuje ruský vedec Valerij Čudinov, ktorý predpokladá, že Slovania osídľovali Európu v dávnej minulosti.
Chivy-lès-Étouvelles

Poloha

Obec má rozlohu 3,54 km². Najvyšší bod je položený 79 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 503 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sallenelles

Poloha

Obec má rozlohu 1,25 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 269 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spirogyra

Spirogyra (slovensky závitnicovka) je rod spájavých vláknitých rias nazývaných odborne Conjugatophyceae alebo Zygnematophyceae. Závitnicovka sa bežne vyskytuje v stojatých vodách rôznej kvality, niekedy vytvára bohaté svetlozelené chumáče, ktoré pri letnom slnku často plávajú na hladine rybníka či jazera. Sú to netoxické riasy významné v ekosystéme stojatých a periodických vôd.
Mikroskopicky sú identifikovateľné podľa špirálovito stočených pásovitých nástenných chloroplastov, ktoré, keď sú v počte dva, pripomínajú nazeleno sfarbenú dvojzávitnicu DNA. Vlákna sú jednoduché a nerozkonárené. Bunkové steny majú povrchovú vrstvu slizkú a aj preto sa makroskopické chumáče týchto rias dajú rozoznať po hmate tak, že medzi prstami kĺžu (na rozdiel napr. od chumáčov zelenej sifonokladálnej riasy Cladophora (žabí vlas), ktoré sú na pohmat drsné).
U rodu závitnicovka sa nevyskytujú žiadne bičíkaté štádiá. Vyskytuje sa u nich preto iný spôsob pohlavného rozmnožovania ako u zelených rias (Chlorophyceae). Nepohlavne sa rozmnožujú pomocou partenospór alebo autospór, hrubostenných jednobunkových útvarov, ktoré sa vytvoria z vegetatívnej bunky v rámci vlákna. Pohlavný spôsob rozmnožovania u závitnicovky predstavuje spájanie (konjugácia), kde splývajú dva pohlavne odlišné protoplasty buniek zväčša v samičom gametangiu (morfologicky väčšom) za vzniku zygoty, ktorá sa potom zaobalí a vytvorí zygospóru, označovanú aj ako hypnozygota. Hypnozygota závitnicovky je jediným diploidným štádiom v jej ontogenéze.
Courouvre

Poloha

Obec má rozlohu 8,66 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 263 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 38 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lohi

Lohi alebo Lohí (maldiv. ޅޮހި‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Núnu na Maldivách. Počet obyvateľov je 754 (jún 2006), dĺžka ostrova 980 m, šírka 500 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 181,46 km.
Protoanemonín

Protoanemoním je jedovatá látka, ktorá vzniká enzymatickým štiepením ranunkulínu, ktorý sa prirodzene vyskytuje v rastlinách z čeľade iskerníkovité (Ranunculaceae). Takéto štiepenie nastáva, keď je rastlina mechanicky poškodená (napríklad odtrhnutím, rozomletím, atď...), pričom ranunkulín sa štiepi na glukózu a samotný toxický protoanemonín.
Kontakt kože alebo slizníc s touto látkou môže spôsobiť na mieste styku svrbenie a tvorbu vyrážok a pľuzgierov. Pri požití spôsobuje nevoľnosť, zvracanie, paralýzu a akútny zápal pečene, z ktorého môže následne vzniknúť žltačka. LD₅₀ pre myši sa udáva na 190 mg/kg.
Na vzduchu dimerizuje na anemoním, ten sa následne hydrolýzou mení na neškodnú kyselinu 4,7-dioxodek-2-éndiovú.
Z chemického hľadiska ide o laktón kyseliny 4-hydroxypentán-2,4-diovej. Jeho systematický názov podľa názvoslovia IUPAC pre organické zlúčeniny je 5-metylidénfuran-2-ón.
Feulen

Poloha

Obec má rozlohu 22,76 km². Najvyšší bod je položený 488 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Feulen má 1574 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 4.61% bolo v Feulen nezamestanosť nižšia o 2.36 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Gaunilo

Gaunilo († asi 1083) bol benediktínskym mníchom, francúzskym filozofom, predstaviteľom ranej scholastiky, kritikom Anselmovho ontologického dôkazu Boha (v knihe Liber pro insipiente).
Silicon on insulator

Použitie v priemysle

V roku 2005 bola SOI technológia pozvoľna osvojovaná výrobcami digitálnych integrovaných obvodov. Sony, Nintendo a Microsoft plánujú použiť SOI pri produkcii ich herných konzol. Je dôležité poznamenať, že procesory založené na SOI, ktoré idú do týchto zariadení sú všetky vyrábané IBM s výnimkou Sony Playstation. Mnoho PowerPC založených na systéme od Apple Computer a high-end IBM servery používajú procesory založené na SOI už nejaký čas. Tiež by malo byť poznamenané, že kým Sony, AMD a Chartered Semiconductor vyvinuli svoje vlastné SOI technológie, každý z nich bol partnerom IBM, ktorý im túto technológiu licencoval.
Vinařský rybník

Ochrana

Predmetom ochrany je zachovanie trstinových a pobrežných porastov okolo Vinařského rybníka, ktoré sú významným hniezdiskom štátom chránených druhov vtáctva, rastie tu i rad chránených a ohrozených druhov rastlín.
Kôprová dolina

Charakteristika

Dolina je široký úval s ústím na východ od Podbanského. Severný uzáver doliny tvorí úsek hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Hladkého štítu po Čubrinu, na západe sú Liptovské kopy a na z východe mohutná rázsocha Kriváňa. Preteká ňou Kôprovský potok. Horná časť doliny sa volá Temné smrečiny. Dolinu odvodňuje Kôprovský potok. Jeho prítoky sú pomenované podľa bočných dolín, v ktorých vyvierajú. Nefcerský potok vytvára tri kaskády: Nižný nefcerský vodopád, Prostredný nefcerský vodopád a Vyšný nefcerský vodopád. Temnosmrečinský potok vytvára Vajanského vodopád. Vo vedľajších dolinách Kôprovej doliny je niekoľko plies. Najväčšie z nich je Nižné Temnosmrečinské pleso s rozlohou 11,7 ha a hĺbkou 40 m. Je to tretie najväčšie pleso vo Vysokých Tatrách. V Kobylej doline je Kobylie pleso a v Nefcerke Nižné, Vyšné a Malé Terianske pleso.

Názov

Pôvodcom názvu doliny je kôprovníček bezobalný (Ligusticum mutellina L.). Nie je známe kedy vznikol názov doliny. Pravdepodobne jeho tvorcami sú pastieri, ktorí spolu s baníkmi v stredoveku navštevovali dolinu. Prvý známy turista, ktorý bol v tejto a Temnosmrečinskej doline, bol Juraj Pongrácz. Bolo to v roku 1750. Vtedy sa pokúsil zmerať hĺbku Nižného Temnosmrečinského plesa. 
Je aj iné vysvetlenie názvu. Na úbočiach Kôprovského štítu  boli objavené ložiská  kupritu, ktoré  stredovekí haviari pomenovali  starogermánskym výrazom koper. Ťažbu tohto nerastu potvrdzujú viditeľné zvyšky povrchových baní. Boli to oni, ktorí objavili dolinu a nie botanici, ktorí tam našli byliny.  Hláska ô bola pridaná v neskorších rokoch a našlo sa aj vysvetlenie ako vnikla Kôprová dolina.

Zaujímavosti

Kôprova dolina v stredoveku bola často navštevovaná pastiermi a baníkmi. Baníci neboli veľmi úspešní a v roku 1788 dolinu opustili. Pastieri do doliny vyháňali nielen ovce, ale aj kone, čoho dôkazom je názov priľahlej Kobylej doliny. Veľa porastov vyrúbali uhliari. Hojnosť medveďov a kamzíkov do doliny lákali pytliakov. Následník habsburského trónu Rudolf si v doline nechal postaviť poľovnícku chatu. Nazvali ju Rudolfova chata. Keď Rudolf zomrel, začali ju využívať turisti. V roku 1909 vyhorela. V roku 1912 lesná správa postavila na sútoku Nefcerského a Kôprovského potoka drevenú horáreň. V roku 1924 ju prevzal Klub československých turistov. Slúžila ako turistická nocľaháreň. Počas druhej svetovej vojny v nej sídlil štáb partizánskeho oddielu Vysoké Tatry. Vojnou poškodenú chatu obnovili, ale neskôr zanikla.

Turistika

Je prístupná modro značkovaným chodníkom z Podbanského, resp. Troch studničiek.
Hipponomé

Hipponomé alebo Hipponoma (starogr. Ἱππονόμη – Hipponomé) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho kráľa Menoikea.
Hipponomé bola sestrou nešťastnej Iokasty, ktorá sa nevedomky vydala za syna Oidipa a keď zistila, že žila v incestnom vsťahu s vlastným synom, spáchala samovraždu. Jej brat tébsky kráľ Kreón mal podobný osud. Keď dal Antigonu, snúbenicu svojho syna Haimona zaživa zamurovať, po následnej samovražde syna Haimona, požiadal bohov, aby ho od utrpenia oslobodili smrťou.
Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že podľa niektorých zdrojov bola Hipponomé manželkou Alkaia, syna hrdinu Persea a matkou dcéry Anaxo a syna Amfitryóna.
Bantzenheim

Poloha

Obec má rozlohu 21,22 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 644 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carnet

Poloha

Obec má rozlohu 10,18 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jakubovany (okres Liptovský Mikuláš)

Polohopis

Obec Jakubovany sa nachádza v krásnej scenérii Tatranského národného parku pod majestátnym vrcholom Baranca (2 184 m n. m.) a neďalekými vrcholmi ako sú Roháče, Baníkov, Plačlivô, Magury, Jakubina a ďalšími. Jakubovany ležia v nadmorskej výške 750 m n. m.

Dejiny

Na území dnešnej obce existovali v minulosti osady Javor, Hora a Jakubovany, ktoré boli neskôr pričlenené k Jakubovanom. Najstaršia písomná zmienka o Jakubovanoch je z roku 1352 v rámci majetkového sporu medzi potomkami Bohumíra a Detricha. V listine z roku 1286 sa však už spomína osada Javor. Obec mala v 16. storočí vlastné pečatidlo. Názov obce je odvodený od jej patróna - svätého Jakuba. Na Vysokom Hrádku nad obcou sú pozostatky pravdepodobne keltského osídlenia a neskôr strážneho stanovišťa na obchodnej ceste zo Spiša.
Edaphosaurus

Opis

Edaphosaurus bol približne 3 m dlhý s malou hlavou so značným množstvom zubov. Mal pevne stavané nohy na tento typ plazov omnoho vyvinutejšie. Hlavným rysom edaphosaura je jeho kožená plachta podobná ako u dimetrodona, ktorá bola pravdepodobne pestro sfarbená a slúžila mu zrejme na regulovanie telesnej teploty.
Potoky (okres Stropkov)

Gréckokatolícky drevený Chrám svätej Paraskievy

Gréckokatolícky drevený filiálny chrám bol postavený v roku 1773. Zasvätený bol svätej Paraskeve. Ani počas dvoch svetových vojen nedošlo k jeho väčšiemu poškodeniu. Opravovaný bol až v rokoch 1956 - 1957.
Chrám je trojdielny, trojpriestorový, trojvežový s troma krížmi. Konštrukcia je zrubová, u veže stĺpová. Vstup je cez západnú časť do predsiene. Zaujímavosťou tohto chrámu je, že má iba dve okná vo svätyni a dve v chrámovej lodi. Je tiež charakteristický nezvyčajne vysokou hlavnou vežou.
Ikonostas sa radí medzi národné kultúrne pamiatky a má päťradovú architektúru na piatich poschodiach. Predpokladá sa, že môže pochádzať obdobne ako oltár z polovice 18. storočia. Obsahuje málo sa vyskytujúce ikony piateho radu pod hlavnými ikonami.
Severozápadne od chrámu stojí mohutná drevená zvonica na nízkom základe. Pôdorys má obdĺžnikový. Smerom nahor sa zužuje. Konštrukcia je stĺpová. Na vrchole je osadený jednoramenný kríž. Vo zvonici sú zavesené tri zvony, z toho jeden zvon z roku 1839.
Paperback

Paperback alebo brožovaná väzba/výtlačok (angl. paperback) je väzba alebo takouto väzbou vydaná kniha vo veľkom náklade. Ide o mäkkú, lepenú, jednoduchú a lacnú väzbu. Má mäkkú obálku, je lepená a často má malý formát. Nie je veľmi trvanlivá, používa sa aj ako dočasná väzba. Pre nenáročnú väzbu a náklady sa ňou často viažu knihy vydávané vo veľkom náklade.
PEN

PEN alebo Medzinárodný PEN alebo PEN klub je medzinárodná organizácia spisovateľov, založená roku 1921 v Londýne.
Akronym PEN tvoria začiatočné písmená anglických slov "Poets, Playwrights, Essayists and Novelists", zároveň pen je po anglicky pero.
Villegongis

Poloha

Obec má rozlohu 18,15 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 141 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 133 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mokřiny u Krahulčí

Ochrana

Predmetom ochrany sú mokraďové ekosystémy v nive Trusovického potoka s výskytom chránených mokraďových druhov rastlín v početných populáciách. Bohatá populácia kriticky ohrozeného druhu starčeka barinného (Senecio paludosus).
Fessevillers

Poloha

Obec má rozlohu 6,16 km². Najvyšší bod je položený 975 m n. m. a najnižší bod 485 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 175 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aušra

Aušra (po slovensky: Zore) bol prvý spoločenský, politický a literárny časopisom písaný latinkou, ktorý vychádzal v litovskom jazyku. Vychádzal od marca 1883 do júna 1886 v mestách Ragaineje a Tilžeje. Počas tohoto obdobia vyšlo celkovo 40 čísel, ktoré boli združené v 29 zväzkoch. Prvým redaktorom časopisu Aušra sa stal Jonas Basanavičius a kolektív žurnalistov Jurgis Mikšas, Jonas Šliupas, Martynas Jankus a Juozas Andziulaitis-Kalnenas. Časopis bol vydávaný nelegálne ako na území Litvy, tak aj v oblastiach ruského impéria, kde žila litovská menšina, inteligenti a študenti. Avšak väčšina ruského duchovenstva ďalšie šírenie časopisu zakázala.
Časopisu Aušra patrí prvenstvo prvého liberálneho vydania svetového významu. Propagoval národné spojenie litovcov vo Veľkej a Malej Litve a ich národné povedomie (znižoval liberálne nálady litovskej inteligencie). Zaoberal sa cárskou a inou násilnou politickou asimiláciou Litovcov. Mal zrovnoprávniť litovský národ s inými národmi ruskej impérie. Časopis sa tiež povzbudzoval litovskú inteligenciu k účasti na litovskom národnom hnutí. Redaktori na jeho stránkach prejavovali snahu o zrušenie troch historických vrstiev obyvateľstva, aby tak docielili zrovnoprávnenie všetkých jeho vrstiev. Jednou z jeho hlavných úloh bola tiež snaha o zrušenie zákazu tlače litovskej literatúry a úsilie o vybudovanie litovských škôl. Na jeho stránkach sa čitatelia mohli zoznámiť s poéziou Dionýza Pošku a Simona Staniavičusa a iných litovských spisovateľov, realistickými literárnymi dielami, článkami z litovských povier a historickými otázkami.
Propagujúc národnú jednotu bez akéhokoľvek triedneho rozdielu sa časopis Aušra snažil pripojiť k litovskej národnej vojne proti Rusku. Vďaka prekladom zahraničných diel do litovského jazyka, vydaním kolekcie kníh, vydavateľstvo zaznámilo čitateľov s literatúrou susených krajín.
Časopis mal tendenciu romantizovať pohľad na kritiku kultúry, idealizoval históriu krajiny, hoci do neho prispievali aj tzv. ľavičiari, ktorí boli zásadne proti idealizácii reality života. Do časopisu Aušra prispieval aj rad významných litovských osobností ako Mikalojus Akelaitis, Petras Arminas, Stanislovas Dagilis, Aleksandras Fromas-Gužutis, Jonas Jablonskis, Jonas Juška, Vincas Kudirka, Jonas Mačys-Kekštas, Maironis, Pranas Mašiotas, Stasys Matulaitis, Petras Vileišis a iní.
Mignaloux-Beauvoir

Poloha

Obec má rozlohu 21,56 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 998 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vialer

Poloha

Obec má rozlohu 7,29 km². Najvyšší bod je položený 286 m n. m. a najnižší bod 138 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 193 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica D1 (Česko)

Prvé plány v medzivojnovom období

Prvé návrhy na výstavbu diaľnice naprieč Česko-Slovenskom sa objavilo v 30. rokoch 20. storočia. Väčšina trás sa vyhýbala dôležitým sídlam, ale aj napriek tomu bol jeden z nich schválený úradmi.
Po Mníchovskej dohode a strate pohraničného územia bolo nutné plány prepracovať. Nový návrh trasy Praha – Jihlava a okruhu okolo Prahy bol Zemským úradom v Prahe pripravený v rekordnom čase dvanástich dní. 5. novembra 1938 je rozhodnuté o vypracovaní detailných projektov cestnej magistrály Praha – Jihlava – Brno – Zlín – slovenská hranica. 13. januára 1939 je projekt hotový a schválený. O týždeň neskôr začína stavba (klčovaním lesa) na úseku Zástřizly – Lužná, v máji potom na úseku Praha – Humpolec. S dostavbou celej 300-kilometrovej diaľnice sa počítalo v priebehu neuveriteľných štyroch rokov. Po okupácii Nemeckom boli plány nepatrne pozmenené, no výstavba pokračovala len do roku 1942, keď bola po postupnom obmedzovaní definitívne zastavená.

Vývoj po druhej svetovej vojne

Po vojne bolo najskôr dekrétom prezidenta Beneša 1. októbra 1945 rozhodnuté o pokračovaní výstavby, ale po februári 1948 dochádza k znárodneniu stavbu prevádzajúcich firiem a v roku 1950 sa už s dostavbou nepočíta. Stavebné kapacity boli premiestnené na rozsiahle stavby socializmu a diaľnica ako taká stratila význam.
Výstavba D1 bola obnovená v roku 1967 a už 12. júla 1971 bol otvorený vôbec prvý diaľničný úsek medzi Prahou a Mirošovicami. Pokračovalo sa rovnako aj v smere od Brna, využité boli mnohé stavby, ktoré vznikli tesne pred, alebo za vojny. Súvislý diaľničný ťah medzi Brnom a Prahou bol dokončený 7. novembra 1980. Potom stavebné práce na D1 utíchli a začali sa stavať úseky diaľnice D5. I napriek tomu v rokoch 1988 a 1992 boli do prevádzky uvedené dva úseky od Brna až k Vyškovu. Úsek Vyškov – Vrchoslavice bol otvorený po dlhej prestávke až 24. októbra 2005.
La Norville

Poloha

Obec má rozlohu 4,52 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 101 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE