google/wiki40b huggingface dataset:
Prehľad úspechov slovenského vzpierania

Prehľad úspechov slovenského vzpierania sumarizuje prehľad medailí slovenských vzpieračov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, ako aj v reprezentácii Československa.

História

Historicky prvým slovenským medailistom z majstrovstiev sveta i Európy bol Ondrej Hekel , v roku 1969 vo Varšave na spoločnom šampionáte získal striebro v trhu a bronz v nadhode. o rok neskôr vybojoval titul majstra Európy v trhu a v tej istej disciplíne sa stal majstrom sveta v rámci OH 1972 v Mníchove. Ďalšími Slovákmi v drese Československa – medailistami z vrcholných podujatí boli rodák z Dobroča pri Lučenci Dušan Poliačik, Hlohovčan Anton Baraniak a Oravčan Miloš Čiernik, v čase aktívnej činnosti boli všetci členmi českých oddielov. Najväčšie úspechy v ére samostaného Slovenska sa spájajú s menom Martin Tešovič. Pre slovenské vzpieranie získal prvé cenné kovy na majstrovstvách Európy 1997 v Rijeke, striebro v nadhode a bronz v dvojboji. V tom istom roku sa stal v thajskom Čiang Mai majstrom sveta, európsky titul pridal v roku 2007 v Strasbourgu . Dosiaľ jediné medailové zápisy v kategórii žien zaznamenala Dagmar Daneková .
LG Watch Sport

LG Watch Sport sú smart hodinky, ktoré vyrába spoločnosť LG Corporation od 9. februára 2017. Sú to jedny z prvých hodiniek so systémom Android Wear 2.0 s podporou LTE a Androi Pay.
Obsahujú P-OLED kapacitný displej s uhlopriečkou 1,38 palcov s rozlíšením 480 x 480 bodov s bodovou hustotou 348 ppi. Poháňa ich čipset Qualcomm MSM8909W Snapdragon Wear 2100 s procesorom Quad-core 1,1 GHz, majú 768 MB RAM a 4 GB vnútorného úložiska.
Batéria je typu Li-Ion s kapacitou 430 mAh.
Husľový koncert (Sibelius)

Vznik

Pôvodná verzia koncertu, ktorá mala premiéru v roku 1904 v Helsinkách, bola skladateľom zrevidovaná. Nová verzia koncertu mala veľkú premiéru v Berlíne v roku 1905. Orchester dirigoval Richard Strauss, sólový part predniesol huslista českého pôvodu Karel Halíř. Dielo bolo prijaté vlažne, vtedajšie publikum bolo zvyknuté na koncerty prísnejšej stavby a Sibeliov koncert pôsobil na nich i na kritiku amorfne. Neskôr však dielo začali presadzovať najmä americkí huslisti, Maud Powellová, ktorá koncert uvádzala na svojom turné, a predovšetkým Jascha Heifetz, ktorý koncert nahral. Dielo si postupne získalo veľkú popularitu i miesto na koncertných pódiách.

Charakteristika

Tento koncert je Sibeliovým jediným rozsiahlym dielom pre sólový nástroj a orchester. Voľba na husle nepadla náhodou, skladateľ hru na husle študoval a dobre poznal možnosti nástroja. Vynikajúce neskoro romantické dielo je plné inštrumentálneho lesku a náročných pasáži, už v prvej vete su využité takmer všetky obťažnosti husľovej hry – dvojhmaty, flažolety a ďalšie. Sólový part sa preto radí medzi najnáročnejšie v husľovej literatúre. Koncertnému nástroju je pridelená dominantná úloha, ale je to dielo vďačné aj pre symfonicky koncipovaný orchester, ktorý prevažne tvorí diskrétny sprievod husliam, o to závažnejšie však znie, keď prepukne v niektorých pasážiach v plnej sile.

Allegro moderato

Pre koncert je charakteristická uvoľnená, až rapsodická forma. Otvárajú ho sláčiky pulzujúce v pianissime. Už po pár taktoch sa nenútené a prirodzene pridávajú sólové husle s krásnou elegickou hlavnou témou:
Zakrátko prekvapujúco prichádza krátka kadencia, nečakaná a brilantná. Po nej nasleduje vrúcna rozvinutie témy. Po prvom výraznom vstupe sláčikov, ktoré ohlásia vedľajšiu tému, nasleduje ďalšia kadencia, tentoraz dlhšia a náročná. Tá vyústi do reprízy hlavnej témy. V ďalšom priebehu sa rôznym spôsobom na strane huslí i orchestra pripomínajú nosné témy, ktoré udržiavajú základnú atmosféru vety – reflexívnu a typicky sibeliovsky smutnú a nostalgickú.

Adagio di molto

Druhá veta začína jemne disonantnou melódiou dychových nástrojov. Potom nastupujú husle s kontrastnou, až sentimentálnou melódiou založenou v základnom tvare na dlhých tónoch:
Celá veta je lyrická, pomalá kantiléna a radí sa k najkrajším svojho druhu.

Allegro ma non tanto

Celé dielo efektne kulminuje v poslednej vete. Je písaná v D-dur a 3/4 takte. Na rytmickom, ostinatívnom pozadí orchestra rozvíjajú husle tanečný vír, najskôr s prvkami slávnostnej polonézy, neskôr mazúrky:
Strhujúca melodika stále graduje, až do prekvapivého ukončenia skladby – vysoké D huslí s krátkym a unisono D orchestra. Skladba končí rovnako jednoducho ako začala.
Husľový koncert d-mol je nepochybne najčastejšie uvádzané Sibeliove dielo. Je to kmeňové dielo husľového repertoáru a radí sa k piatim najznámejším husľovým koncertom.
Chatain

Poloha

Obec má rozlohu 22,05 km². Najvyšší bod je položený 193 m n. m. a najnižší bod 125 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 276 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jazerná stena

Jazerná stena (poľ. Złote Spady) je výrazná asi 200 metrov vysoká dolinná terasa v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách.

Poloha

Nad Jazernou stenou sú samostatné časti doliny: Kotlina Piatich spišských plies a jej odvetvie, Dolinka pod Sedielkom. Osobitnými útvarmi v Jazernej stene sú Veľký svah a Malý svah. Medzi horolezcami a turistami sú známe ako Veľký hang a Malý hang. Týmito úbočiami na východ od Jazernej steny a pod Žltou stenou vedie značkovaný turistický chodník. Spod Žltej steny pokračuje vo výške okolo 1 900 m n. m. – 2 000 m n. m. po Malom svahu ponad Jazernú stenu k Téryho chate. Jazerná stena je klasický morénový val, ktorý tu zanechal ustupujúci ľadovec ľadovej doby.
Na západnej strane Jazernej steny v rokoch 1833 – 1845 bola neveľká rudná baňa.

Turistika

Cez dolinu popod Jazernú stenu po Veľkom a Malom svahu vedie turistický chodník po  zelenej značke zo Zamkovskej chaty na Téryho chatu. Pri nepriaznivých poveternostných podmienkach serpentíny môžu ohrozovať kamenné a snehové lavíny.
World Music Awards

World Music Awards je hudobné ocenenie, každoročne udeľované od roku 1989 hudobným interpretom celého sveta s najväčším počtom predaných nosičov. Ceny sú udeľované cez International Federation of the Phonographic Industry (IFPI).
Ornithomimus

Opis

Rovnako ako ďalšie ornitomimosaury („pštrosie dinosaury“) vykazoval Ornithomimus trojprsté zadné končatiny, štíhle a dlhé predné končatiny a dlhý krk s relatívne malou, akoby „vtáčiou“ hlavou. Od ostatných zástupcov skupiny sa naopak líši veľmi štíhlymi a rovnými pazúrmi na všetkých končatinách a podobnou dĺžkou prstov aj zápästných kostí. Štruktúra predných končatín je veľmi podobná končatinám leňochoda, čo viedlo paleontológa H. F. Osborna k domnienke, že si tento dinosaurus pri obhryzovaní lístia obratne pridržiaval konáre. Ornithomimus dosahoval dĺžku asi 3,5 m, výšku asi 2,1 m a jeho hmotnosť sa pohybovala okolo 100 až 175 kg. Bol to bipedný (po dvoch nohách kráčajúci) dinosaurus celkovým vzhľadom veľmi podobný pštrosovi, avšak s výnimkou dlhého chvosta. Bol nepochybne veľmi rýchlym bežcom, ktorý dosahoval rýchlosť možno až okolo 80 km/h.

V populárnej kultúre

Tento rod sa objavuje predovšetkým vo fiktívnom dokumente Prehistorický park z roku 2006. Tu je v takmer každej epizóde zobrazovaný ako stádové zviera, ktorého mláďatá sú operené. Ornithomimus sa ďalej objavil aj v množstve iných televíznych filmov a seriálov, napríklad Fantasia (1940), The Valley of Gwang (1969), Planet of Dinosaurs (1978) alebo snímku z IMAX T-Rex: Back to the Cretaceous (1998).
Wiencourt-l’Équipée

Poloha

Obec má rozlohu 5,86 km². Najvyšší bod je položený 95 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 255 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Xenodikos z Kosu

Xenodikos (starogr. Ξενόδικος – Xenodikos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 400 pred Kr.
Xenodika z Kosu korunovali v Olympii vencom na 95. hrách v roku 400 pred Kr. za víťazstvo v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaradil do programu na 41. hrách v roku 616 pred Kr. Antický box (pygmé) mal voľnejšie pravidlá ako dnešný. Okrem držania súpera, chmatov a úderov na pohlavné orgány, sa v princípe dovoľovalo takmer všetko. Boxeri zápasili vo vyhradenom priestore a ich súboj trval tak dlho, kým sa neskončil pre jedného z nich víťazstvom.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že Xenodikos mal sochu v posvätnom okrsku olympijskej Altidy. Autorom tohto diela bol sochársky majster Pantias.
Aiton

Poloha

Obec má rozlohu 16,29 km². Najvyšší bod je položený 1 009 m n. m. a najnižší bod 286 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 786 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spotreba (ekonómia)

Spotreba (iné názvy: konzum, konzumácia, konzumpcia, konzumovanie) je uspokojovanie bežných potrieb.

Definícia

V makroekonómii je spotreba alebo konečná spotreba hodnota statkov a služieb použitých na priame uspokojenie potrieb (a) v užšom zmysle súkromných domácností, (b) v širšom (a správnejšom) zmysle tak priamo súkromných domácností, ako aj všetkých obyvateľov štátu nepriamo prostredníctvom statkov a služieb poskytovaných verejnou správou (teda štátom).
(Konečná) spotreba podnikov je v ekonómii vždy 0.

Úloha spotreby pri výpočte HDP

Hrubý domáci produkt sa počíta nasledovne:

spotreba + hrubé investície (I) + saldo zahraničného obchodu (NX) =

spotreba súkromných domácností (C) + spotreba štátu (G) + hrubé investície (I) + saldo zahraničného obchodu (NX) =

individuálna spotreba + kolektívna spotreba + hrubé investície (I) + saldo zahraničného obchodu (NX)
Vo vzorci v treťom riadku je (ako vidno) zahrnutá "spotreba štátu", teda nie všetky výdavky štátu.
Guéron

Poloha

Obec má rozlohu 5,27 km². Najvyšší bod je položený 84 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 228 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Espalais

Poloha

Obec má rozlohu 7,87 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 409 (2011). Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grumman F4F Wildcat

Vznik a vývoj

Stíhacie lietadlo Wildcat skonštruovali v roku 1935 na základe vypísanej súťaže. V nej vyhralo lietadlo Brewster Buffalo. Firma Grumman Aircraft Engineering Corporation sa nevzdávala a pokračovala vo vývoji a v zdokonaľovaní svojho stroja. Prvý prototyp vzlietol 2. septembra 1937. Lietadlo poháňal hviezdicový motor Pratt & Whitney R-1830-66 s výkonom 1050 k. Vyzbrojený bol dvojicou guľometov kalibru 7,62 mm v trupe a ďalšou dvojicou guľometov 12,7 mm kalibru v krídlach. Zdokonalené lietadlo bolo neskôr vybavené motorom s výkonom 1200 k, došlo ku konštrukčným úpravám. O tento zmodernizovaný stroj nakoniec prejavilo záujem Námorníctvo Spojených štátov amerických a dalo mu prednosť pred lietadlom Buffalo.
V roku 1939 získala firma Grumman objednávky od americkej armády aj od Francúzska, ktoré malo po vypuknutí vojny nedostatok moderných lietadiel. Po kapitulácii Francúzska objednané stroje prevzala Veľká Británia, ktorá nimi vyzbrojila svoje lietadlové lode, pričom stroje dostali názov Martlet Mk.II. Výzbroj sa u rôznych verzií líšila. Briti požadovali ako výzbroj 4 krídelné guľomety kalibru 12,7 mm, Američania zase verziu so 6 krídelnými guľometmi kalibru 12,7 mm a so sklopnými krídlami. Celkom bolo vyrobených 7722 kusov všetkých verzií.

Bojové nasadenie

Lietadlo Grumman F4F Wildcat sa zúčastnilo všetkých dôležitých námorných operácií od bitky o Midway cez Guadalcanal, po vylodenie sa v Severnej Afrike a ochranu konvojov plaviacich sa cez Atlantik. Pri vzájomných súbojoch v Pacifiku boli Wildcaty prekonávané japonskými strojmi Mitsubishi A6M Zero, ktoré boli lepšie v letových vlastnostiach, no Wildcat bol lepšie vyzbrojený, robustný a spoľahlivý, znášal aj ťažké poškodenie.
Fervaches

Poloha

Obec má rozlohu 4,89 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 31 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 384 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dominik Dán

Identita

O pravej identite sa na verejnosti ale i medzi fanúšikmi vedú spory. Po prvej desiatke kníh sa média začínali viac zaujímať o úspešného autora. Taktiež sa objavujú konšpirácie, že pseudonym je len značkou úspešných copywriterov. Autor začal komunikovať s verejnosťou cez rozhovory v elektronických médiách, v ktorých potvrdil, že je z radov kriminalistov. Tiež má najrozsiahlejšiu základňu na jeho facebookovej stránke z pomedzi slovenských autorov. Okrem najbližších spolupracovníkov a pracovníkov poznajú jeho identitu niektorí novinári. Svoju identitu si stráži aj z profesionálneho hľadiska. Dán sa viackrát vyjadril, že by vystúpil z anonymity, no zatiaľ to necháva tak ako je. Nepravý je aj rok narodenia, ktorý sa uvádza na prebale jeho kníh. Ak by sme autora stotožňovali s detektívom Richardom Krauzom, bol by jednoznačne mladší. Richard Krauz nastúpil k polícii v roku 1985. Ku kriminálke nastúpil v roku 1988. Vo viacerých knihách sa spomína presný vek detektíva. V románe Hriech náš každodenný je to štyridsiatka.

Dielo

Autor vo svojich knihách rieši kriminálne prípady, ktoré sa stali v tzv. „Našom meste“. Toto mesto nie je nikde konkrétne pomenované. Po prečítaní viacerých románov je zrejmé, že autor sa zaoberá prípadmi súvisiacimi s Bratislavou. Kým v prvých románoch jednoducho šifroval ulice či známe postavy (Remiáš – Eliáš, biskup Ján Jastrab – Ján Sokol, Pekárska dolina – Mlynská dolina), neskôr otvorene a presne pomenúvava reálie Bratislavy.
Hoci je jeho dielo monotematické a tieto prípady vždy riešia detektívi z oddelenia vrážd policajného zboru Nášho mesta, každá kniha je špecifická a písaná z iného uhlu pohľadu.
Čitatelia Dominika Dána pravidelne očakávajú dve detektívky ročne. Na letné a na zimné obdobie. Každá kniha je písaná v inom časovom období. Debut – Popol všetkých zarovná sa odohráva v roku 1996, jeho desiata kniha Mucha v roku 1990, jeho dvadsiata kniha Jednou nohou v hrobe v roku 1998. Po roku, alebo po dvoch Dán zvykne pokračovať v jednom zo starých námetov (Popol všetkých zarovná – Nehanebné neviniatko, Cela č. 17 – Žiješ iba dvakrát, Uzol – Básnik, Na podpätkoch – Nevinným sa neodpúšťa). Každá kniha je rozdelená do krátkych kapitol (30 – 70 kapitol v jednom románe). Spravidla rieši dva prípady, dejové línie, alebo na jeden prípad naviaže viacero ďalších mikropríbehov. Dej neplynie chronologicky, ale často sa príbeh jednej kapitoly odohráva časovo inak ako kapitola ďalšia.
Autorsky spolupracoval pri tvorbe slovenského seriálu Kriminálka Staré Mesto. V roku 2016 bol natočený film Červený kapitán podľa rovnomennej knihy.
Autor už prekonal hranicu milión predaných kníh.
Vauchoux

Poloha

Obec má rozlohu 4,64 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 126 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ábelová

Polohopis

Z geografického hľadiska obec leží vo východnej časti Krupinskej planiny. Severovýchod chotára ohraničujú Bralce (817 m n. m.) a južný okraj Dielce (630 m n. m.). Vlastná dedina je približne 550 m n. m., obrátená na západ do údolia Madačky.

História

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1275, kde sa označuje ako Abelfeuld, v roku 1460 ako Abellehota, Ábelová od roku 1808. Obyvatelia boli roľníci a chovatelia dobytka.
Všetky uhorské štatistiky a záznamy, ktoré sa dotýkajú národnostného charakteru Ábelovej, sa zhodujú v tom, že Ábelová bola vždy slovenskou obcou. Tak ju uvádza už Conscriptio Regni Hungariae secundum loca, religionem et linguam, jussu Augustae Reginae 1772 facta, s. XVIII, pp. 254, uložená v Národnom múzeu v Budapešti.
Obci sa stalo v minulosti viackrát osudným, že spodné vody sa na jej území nedostávajú na povrch v dostatočnom množstve. Nedostatok vody zapríčinil opakované katastrofálne požiare. V súčasnosti sú domy tehlové, so škridlovou strechou, ale v 18. storočí boli z dreva a pokryté slamou. To malo za následok, že v minulosti Ábelová viackrát vyhorela. Požiare zničili aj najstaršie ábelovské matriky. O jednom požiari sa zmieňuje aj Matej Bel v roku 1742 („Ábelová …vicus annis tamen superioribus, flammis subito, totus deletus...“). Tento požiar sa spomína vo všetkých kánonických vizitáciách a aj v Blasyho Acta Ecclesiae Abelovensis. Podľa Blasyho bola Ábelová v roku 1700 postihnutá morom a v roku 1722 požiarom. Podrobnosti uvádza Pavol Rell vo svojej vizitácii z 13. septembra 1875, kde sa píše: „Ábelová bola roku 1722 navštívená neštestím a velikau utpela škodu, nebo vtehdy matrika a zápisnica shorela“. 
Ešte väčší požiar vznikol 17. mája 1824. O ňom písal Ján Szeberínyi 20. mája 1838 v kánonickej vizitácii (Visitatio Ecclesiae Evang. A. C. Abelovensis).
Laramière

Poloha

Obec má rozlohu 22,08 km². Najvyšší bod je položený 415 m n. m. a najnižší bod 323 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 310 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malves-en-Minervois

Poloha

Obec má rozlohu 4,88 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 100 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 765 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milan Kiripolský

Život

Milan Kiripolský študoval na deväťročnej ZŠ v Beluši, potom na gymnáziu v Púchove. Vysokoškolské štúdia absolvoval na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, na katedre etnológie získal titul PhDr. v roku 1981.
Počas života pracoval pre Okresné osvetové stredisko a Okresnú pamiatkovú správu v Považskej Bystrici. V 1969 bol iniciátorom zriadenia Okresného vlastivedného múzea v Považskej Bystrici. Je autorom libreta a scenára prvej stálej expozície dejín a národopisu považskobystrického regiónu. Po nástupe normalizácie nemohol publikovať pod vlastným menom. V rokoch 1982 – 1990 pôsobil v Kysuckom múzeu v Čadci. Spolupracoval na projekte areálu vodných stavieb v Múzeu kysuckej dediny vo Vychylovke a neskôr projektu obnovy areálu múzea. Podieľal sa aj na tvorbe scenára stálej expozície starších dejín Kysúc, umiestnenej v kaštieli v Radoli.
Je autor šiestich štúdii zameraných na technické zariadenia v tradičnej stavebnej kultúre, vodné stavby a ich paralely v oblasti Kysúc, spoločenské stavby na severozápadnom Slovensku, technické zariadenia na mletie obilia a valchy v oblasti Kysúc.
V druhej polovici 80. rokov odborné štúdie venované výtvarnej aktivite ľudových umelcov z Kysúc a severozápadného Slovenska.
Od roku 1990 pracoval pre Slovenské národné múzeum v Martine (SNM), stal sa vedúcim oddelenia Múzea slovenskej dediny. V rokoch 1991 – 1995 bol riaditeľom Etnografického múzea v Martine (EM), súčasti SNM. Zaslúžil sa o opätovné sprístupnenie a rekonštrukciu Botanickej záhrady SNM v Martine, o obnovu, reinštaláciu a sprístupnenie Múzea Martina Benku, zreštaurovanie a expozičné sprístupnenie dreveného kostolíka z Rudna a filagórie zo Slovenského Pravna v Múzeu slovenskej dediny.
Bullion

Poloha

Obec má rozlohu 20,9 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 952 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hviezdoslavova knižnica

Edícia Hviezdoslavova knižnica bola vydávaná medzi rokmi 1950 až 1991. Do roku 1957 edíciu viedol a redigoval Dr. Karol Rosenbaum, od roku 1958 Dr. Ondrej Mrlian a Jozef Gazdík.
Vitré (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 9,87 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 525 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Velký Roudný

Vulkán

Velký Roudný je tiež najvyššia sopka Nízkeho Jeseníka. Na vrchole je doteraz zrejmá kráterová priehlbeň kužeľovitého tvaru. Na stavbe masívu sopky sa podieľa ako sypký vulkanický materiál, tak aj čadičová láva. Tá tvorí na úbočí Velkého Roudného aj štyri lávové prúdy, z ktorých najdlhší dosahuje 5 km dĺžky a prelieva sa cez štrkovú terasu rieky Moravice. V miestach dnešnej vodnej nádrže Slezská Harta prehradil lávový prúd tok rieky Moravice, čím vzniklo veľké jazero, do ktorého padali sopečné vyvreniny. Z nich sa vytvorili usadeniny pórovitých tufitov, ktoré sa ťažili ako dobrý stavebný materiál. Dodnes sa nachádzajú v okolí obcí Razová a Karlovec. V najdlhšom lávovom prúde, tečúcom na severovýchod, sa v katastri obce Bílčice nachádza činný lom na ťažbu čadiča.

Ochrana prírody

Oblasť vrchou Velkého Roudného o rozlohe 81 ha bola ONV Bruntál vyhlásená dňa 26.4.1966 národnou prírodnou pamiatkou.

Okolie

Na vrcholku je malá murovaná kaplnka, ktorá bola postavená v roku 1933 a z neutešeného stavu obnovená po roku 1989. Pri kaplnke je ukrytá železná schránka s vrcholovou knihou. Za kaplnkou je na stojanoch umiestnených 15 obrázkov krížovej cesty. Pri výstupe na vrchol, ktorý je obľúbeným pútnickým a turistickým cieľom, sa otvára nádherná panoráma krajiny s ďalekým horizontálnym výhľadom na tri svetové strany. Na úbočí kopca sa nachádzajú dve kamenné mohyly s krížom, venované obetiam 1. svetovej vojny.

Rozhľadňa

Dňa 27. októbra 2007 bola na vrchole Velkého Roudného otvorená drevená rozhľadňa. Hlavným investorom stavby bola obec Roudno a mikroregión Slezská Harta. Ide o 20 metrov vysokú šesťposchodovú drevenú konštrukciu na betónových základoch s krytou vyhliadkovou plošinou vo výške 17 m. Z tej sa môže naraz rozhliadať až 16 ľudí tu môžeme vidieť okrem iného panorámu najvyšších vrcholov Hrubého aj Nízkeho Jeseníka, Krnovsko, Opavsko alebo tiež Oderské vrchy. Na výstavbu rozhľadne bolo použitých asi 18 ton smrekovcového dreva a stavba stála približne 1,3 mil. korún.
Rozhľadňa je voľne prístupná po celý rok a vstupné sa neplatí. Z obce Roudno vedie na vrchol zelená turistická značka.

Po Bruntálskych sopkách

Už niekoľko desiatok rokov Klub Českých turistov v Bruntále usporadúva poslednú aprílovú nedeľu pochod nazvaný "Po sopkách Bruntálska". Najkratšia trasa vedie na Uhlířsky vrch (7 km), ďalšia na Venušinu sopku (17 km), ďalšia 25 km cez Uhlířský vrch a Venušinu sopku a najdlhšia trasa vedie na Velký Roudný (50 km). Na tieto trasy tiež nadväzujú cyklistické preteky Memoriál Petra Hábla.
Brad Stuart

Klubový hokej

Od sezóny 1999/00 hrával v klube NHL San José Sharks. V priebehu ročníka 2005/06 prestúpil do Boston Bruins, v nasledujúcom (február 2007) bol vymenený do Calgary Flames (spolu s Wayneom Primeauom za Andrewa Ferencea a Chucka Kobasewa). Calgary navyše získalo aj bližšie neurčené právo výberu v tohoročnom drafte. V júni 2007 podpísal ako voľný agent ročný kontrakt na 3,5 milióna dolárov s klubom Los Angeles Kings. Vo februári 2008 sa stal hráčom Detroitu Red Wings v drese ktorého získal Stanley Cup. Po sezóne sa stal voľným agentom, no rozhodol sa pokračovať v drese Red Wings, keď podpísal štvorročný kontrakt.

Reprezentácia

Kanadský reprezentačný tréner Marc Habscheid ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 6.
1963 Bezovec

Okolnosti objavu

Planétka sa v čase objavu nachádzala v severnej časti súhvezdia Vlasy Bereniky (Coma Berenices), asi 3,4° severozápadne od hviezdy  Com (+4,3 mag). Mala zdanlivá zdanlivú fotografickú jasnosť +14,5 mag a bola 2. planétkou objavenou v prvej polovici februára 1975. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1975 CB, ktoré dostala krátko po objave.
V objavovej opozícii bola planétka z Bergedorfu pozorovaná aj v ďalších 7 nociach a celkovo bolo zmeraných 13 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 4.
júna 1975.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 362 mil. km po stredne excentrickej dráhe
s dobou obehu 3,77 roku (1377 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 139 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 26 km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 3905 vydanom dňa 15. decembra 1975.

Pomenovanie

Planétka je pomenovaná po vrchu Bezovec na západnom Slovensku, ktorý bol od roku 1958 miestom konania mnohých meteorických expedícií. Planétka je venovaná všetkým účastníkom expedícií, najmä amatérskym astronómom.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 4158 vydanom dňa 18. apríla 1977 Medzinárodnou astronomickou úniou.