google/wiki40b huggingface dataset:
Herľany

Polohopis

Herľany sa nachádzajú 28 km severovýchodne od Košíc na úpätí Slanských vrchov.

Dejiny

Prvý písomný doklad o histórii obce Herľany je z roku 1487, kde sa uvádzajú pod názvom Haryan ako súčasť svinického panstva. Na základe starších dokumentov však vieme, že dedina mohla vzniknúť niekedy v rozmedzí rokov 1431 - 1487. V rokoch 1384 a 1397 sa totiž Herľany ešte neuvádzajú medzi majetkom svinického panstva, ku ktorému už patrili dediny Žírovce a Rankovce. Herľany sú teda mladšie ako tieto obce, o čom môže svedčiť aj ich poloha. 
V roku 1601 už Herľany patrili panstvu Trebišov. Už v 17. storočí boli známe ako kúpeľné mesto, kam chodili ľudia z Košíc a Zemplína. Avšak na prelome 17. a 18. storočia sa obec opäť vyľudnila, jej obyvatelia sa vysťahovali do susedných dedín. V súpisoch z rokov 1715 a 1720 sa Herľany vôbec nespomínajú. Neuvádza ich ani konskripcii cirkví a farárov z roku 1746, ani v lexikóne obcí z roku 1773. Napriek tomu niektoré súčasné texty tvrdia, že v 18. storočí boli Herľany veľmi známe kúpeľné miesto, ktoré navštevovali aj cudzinci. Mohlo tak byť v závere storočia, pretože z roku 1808 sa dochoval písomný záznam, kde sú uvedené ako kúpele. 
V roku 1851 autor Fényes uvádza Herľany ako nemeckú dedinu, pričom nemecké obyvateľstvo sa sem nasťahovalo za vlády Jozefa II.
V 2. pol. 20. stor. tu bolo jedno z dvoch stredisiek Univerzity 17. listopadu (Univerzity 17. novembra).
Theokosmos

Theokosmos (starogr. Θεόκοσμος – Theokosmos) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.                    
Theokosmos, grécky sochár z Megary, bol činný v druhej polovici 5. storočia pred Kr. Pausanias uvádza, že spolu so sochárskym majstrom Feidiom pracoval na chryselefantinovej soche Dia v Megare: „Ak vkročíme za týmto chrámom do posvätného okrsku Dia, objaví sa pozoruhodný chrám zvaný Olympieion. Diova socha však nebola dokončená, pretože zasiahla vojna Peloponézanov proti Aténam, v ktorej Aténčania hubili po celý rok loďami i pozemným vojskom megarskú zem, takže nielenže poškodili štát, ale tiež v súkromí priviedli rodiny do najkrajnejšej núdze. Socha Dia má tvár zo slonovej kosti a zlata, ostatok je však z hliny a sadry. Hovoria, že sochu vytvoril domáci umelec Theokosmos, pomáhal mu však Feidias. Nad hlavou Dia sú Hóry a Moiry. Všetkým je zrejmé, že jediného Dia počúva Osud (Peprómené) a že tento boh opravuje podľa potreby počasie. Za chrámom ležia napoly opracované polená, tie chcel Theokosmos ozdobiť slonovou kosťou a zlatom a doplniť sochu Dia.“
Práce na tejto soche boli podľa Pausaniovej správy prerušené na začiatku peloponézskej vojny, teda okolo roku 431 pred Kr. a neskôr boli už len provizórne dokončené. Hóry a Moiry zdobili zrejme Diovu korunu. Chrám zvaný Olympieion ležal na severozápadnom úpätí akropole zvanej Kária. Lokalitu chrámu určili po náleze zvyškov stien a nápisov.
Po vojne Theokoskos v službách víťazných Sparťanov, spojencov Megary, zhotovil sochu Hermóna, veliteľa na Lysandrovej vojenskej lodi. Táto socha i so skupinou ďalších sôch tvorila súčasť pamätníka v Delfách, postaveného na počesť víťaznej bitky Sparťanov nad Aténami pri Aigospotamoi (Kozích riečkach) v roku 405 pred Kr. Tento pamätník bol jeden z najväčších (21 m dlhý) a najbohatších na sochy (bolo ich až 38). Zachovali sa z neho mnohé fragmenty, hlavne z podstavcov sôch a ich nápisov. V šľapajách Theokosma pokračoval jeho syn Kallikles, ktorý bol autorom niekoľkých sôch olympijských víťazov
Heliocentrizmus

Súčasná veda

Poznanie, že heliocentrický pohľad taktiež nie je v doslovnom zmysle pravdivý, prichádzalo postupne. Už Giordano Bruno uviedol silné argumenty, že Slnko nie je stredom vesmíru, ale jednou z hviezd; Galileo mal rovnaký názor. V priebehu 18. a 19. storočia sa pozícia Slnka ako jednej z mnohých hviezd stávala samozrejmosťou. V 20. storočí, ešte pred objavom existencie mnohých galaxií, už to nebolo vnímané ako sporná vec. Dokonca, ak obmedzíme diskusiu iba na slnečnú sústavu, Slnko nie je geometrickým centrom žiadnej z planetárnych dráh, je skôr v ohnisku ich eliptických dráh. Navyše, keďže hmotnosť planét nemožno vzhľadom k hmotnosti Slnka zanedbať, je centrum gravitácie slnečnej sústavy umiestnené mimo stred Slnka, v niektorých obdobiach aj mimo objem Slnka. (Hmotnosť planét tvorí približne 0,14% hmotnosti Slnka.)

Moderné používanie pojmov geocentrický a heliocentrický vo vede

Vo výpočtoch často musí byť určený počiatok a orientácia vzťažnej sústavy. Z praktických dôvodov sa často používajú systémy s počiatkom v hmotnom strede Zeme, Slnka alebo v hmotnom strede slnečnej sústavy. Prídavné mená geocentrický a heliocentrický môžu byť použité v tomto kontexte. Takýto výber vzťažnej sústavy však nemá žiadne filozofické ani fyzikálne dopady.
Pseudoepigraf

Pseudoepigraf (gr.) je kniha s falošným názvom; výrazom pseudoepigrafy označujú protestanti starozákonné knihy, ktoré katolícki autori označujú ako apokryfy.
Branislav Hitka

Životopis

V rokoch 1974 až 1975 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov kde sa špecializoval na subsaharskú Afriku.

Československá diplomacia

Od roku 1979 pôsobil v československej diplomacii. Získal miesto referenta na 10. africkom odbore Federálneho ministerstva zahraničných vecí. V júni 1982 bol vyslaný do somálskeho Mogadišu kde viedol zastupiteľský úrad ako chargé d’affaires. Následne pracoval v rokoch 1982 až 1986 ako tlačový a kultúrny atašé v mozambickom Maputu. Po návrate do Československa pracoval do roku 1989 opäť ako referent na africkom odbore. V roku 1989 bol vyslaný znovu do Mozambiku kde bol zástupcom veľvyslanca I. Menšíka, po Menšíkovom odvolaní veľvyslanectvo viedol až do konca jeho činnosti rozpadom Československa kedy bolo uzavreté. V roku 1992 bol vymenovaný za československého veľvyslanca v Angole, ale vzhľadom na rozpad Československa sa misia neuskutočnila.

Slovenská diplomacia

Od januára 1993 viedol oddelie štátov Latinskej Ameriky na slovenskom ministerstve zahraničných vecí, od júna 1993 do októbra toho roku bol chargé d’affaires v Juhoafrickej republike. V rokoch 1993 až 1994 bol riaditeľom Odboru štátov Európskej únie. V roku 1994 sa stal prvým veľvyslancom Slovenska v Brazílii. Jeho predchodcom bol v rokoch 1993 až 1994 ako chargé d’affaires Jozef Adamec. Na poste veľvyslanca pôsobil do roku 1998 kedy ho nahradil Jozef Adamec ako veľvyslanec (1998 – 2003). Následne bol v období 1999 až 2001 riaditeľom Odboru štátov juhovýchodnej a východnej Európy. V roku 2001 sa stal veľvyslanecom v Mexiku s akreditáciou pre Belize, Guatemalu, Kolumbiu, Kostariku, Nikaraguu, Panamu, Salvádor a Venezuelu. V rokoch 2005 až 2006 bol vedúci oddelenia štátov V4, Rakúska a Slovinska a zároveň Ambassador-at-large počas predsedníctva Slovenska vo V4, počas roku 2006 bol aj riaditeľom Odboru kultúrnych stykov a krajanov kým sa v roku 2006 nestal riaditeľom Diplomatického protokolu.
V tejto funkcii pôsobil do roku 2008 kedy sa opäť stal veľvyslancom v Brazílii s akreditáciou v Ekvádore, Kolumbii, Venezuele, Guyane a Suriname so sídlom v Brasílii. Po návrate v roku 2012 bol vedúci projektu Vonkajšia energetická bezpečnosť Odboru analýz a plánovania. V roku 2013 viedol Odbor východnej Európy, južného Kaukazu a strednej Ázie. Jeho predchodcom v Brazílii bola v rokoch 2003 až 2005 ako chargé d’affaires Terézia Šajgalíková a nástupcom Milan Cigáň v rokoch 2012 až 2018.
Za veľvyslanca v Argentíne ho prezident Andrej Kiska vymenoval 9. decembra 2014. Jeho predchodcom bol v období február 2009 až január 2015 Pavol Šípka. Je tiež akreditovaný v Bolívii, Čile, Paraguaji, Peru a Uruguaji. Počas Hitkovho pôsobenia v Argentíne krajina so Slovenskom podpísala Memorandum o porozumení, ktoré odkazuje na 25 rokov od začatia spoločných diplomatických vzťahov. Nadväzuje tiež na návštevu prezidenta Andreja Kisku v Argentíne v roku 2016.
Roilly

Poloha

Obec má rozlohu 4,51 km². Najvyšší bod je položený 362 m n. m. a najnižší bod 327 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vario LF2

Vario LF2 je typ českej, čiastočne nízkopodlažnej, dvojčlánkovej električky. Vyvinutá bola firmami Pragoimex, a. s., Krnovské opravny a strojírny, a. s. (KOS) a VKV Praha, s. r. o., ktoré vozidlá tohoto typu vyrábajú v spolupráci s Dopravným podnikom Ostrava.

Konštrukcia

Konstrukčne vychádza LF2 z predchádzajúcich modelov LF a LF3. Ide o jednosmernú šesťnápravovú električku, ktorá kapacitne konkuruje vozňom Škoda 03T a nahradzuje tak zastarané električky typu Tatra K2. Vario LF2 sa skladá z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom, ktorý je krytý prechodovým mechom. Na pravej bočnici sa nachádza štvorica dvojkrídlových výsuvných dverí pre cestujúcich. Krajné dvere vedú do vysokopodlažnej časti vozidla. Nízkopodlažná časť o výške 350 mm nad temenom koľaje, sa nachádza v priestore za oboma strednými dverami a tvorí tak 43% celkovej plochy električky. V kĺbe (nad stredným podvozkom) je podlaha vo výške 860 mm nad koľajou, teda rovnako vysoko, ako v krajných častiach vozňa.
Vario LF2 je vybavené asynchronnou elektrickou výzbrojou TV Europulse (je umiestnená na streche) od firmy Cegelec, odpruženými otočnými podvozkami Komfort a polpantografom. Design vozňa vytvoril Ing. arch. František Pelikán.
Chrípková pandémia v roku 2009

Charakteristika

Symptómy sú teplota nad 39 stupňov, častý kašeľ, bolesti hlavy a svalov, nádcha, zápal hrdla, slabosť a únava. Prenos je kvapkami z nosa a úst alebo priamym dotykom. Inkubačná doba je 1 až 8 dní. Choroba je vysoko nákazlivá. Vakcína špeciálne na tento typ vírusu existuje, začne sa však predávať až od októbra 2009.Chrípka typu A (H1N1)sa dá liečiť Oseltamivirom a Zanamivirom.

Situácia na Slovensku

Dňa 28.mája 2009 sa ochorenie vyskytlo aj na Slovensku. V priebehu trvania epidémie na Slovensku bolo ochorenia oficiálne preukázané u 493 ľudí (december 2009).Symptómy tohto ochorenia sú podobné ako symptómy chrípky.Na toto ochorenie už zomrelo 20 ľudí.
Vibrio cholerae

Vzhľad

Krátka zahnutá tyčinka, nefarbiaca sa po pridaní Gramovho farbiva.

Kultivácia

Kultivácia je jednoduchá, v.cholerae je veľmi nenáročná baktéria. Znáša vysoké pH.

Antigénna štruktúra

Podľa telového O antigénu bol druh rozdelený do 6 skupín, do prvej patrilo Vibrio cholerae a Vibrio El Tor. 
V rámci druhu dnes existuje viac ako 100 antigénnych skupín, epidemickú choleru vyvoláva výhradne skupina 01. Odlíšiť od ostatných ju možno pridaním antiséra proti skupine 01, ktoré v prípade prítomnosti tejto skupiny vo vzorke spôsobí aglutináciu (zrazenie). Všetky ostatné typy sa preto označujú ako NAG vibriá (neaglutinujúce). Skupina 01 sa delí na 3 sérotypy – Ogawa, Inaba a Hikojima.

Patogenita (schopnosť vyvolať chorobu)

V.cholerae je baktériou neinvazívnou – nepreniká do tkanív – a toxigénnou – produkuje enterotoxín choleragén. Jeho účinkom (cez aktiváciu adenylátcyklázy) dochádza k transportu Cl⁻ a vody do tenkého čreva a zablokovaniu vstrebávania Na⁺. Tým dochádza k strate tekutín a vznikajú vodnaté hnačky, typické pre choleru. Patogenitu baktérie zvyšujú i pomocné enzýmy – napr. mucináza, ktorá uľahčuje prienik mikroorganizmu cez ochrannú vrstvu hlienu na povrchu čreva.
Mandalay

Mandalay (iný prepis: Mandalaj; barmská výslovnosť IPA [mànda̰lé]) je mesto v strednom Mjanmarsku. Je to druhé najväčšie mesto po Rangúne s počtom obyvateľov 927 000 (2005) a v aglomerácii 2,5 milióna.
Bolo to posledné kráľovské hlavné mesto (1860 – 1885) pred anektovaním Britmi a v súčasnosti je centrom Mándalejskej oblasti. Nachádza sa na 21°58′30″S 96°5′0″V a na západe je ohraničené riekou Iravadi.
Athénaios z Naukratidy

Athénaios z Naukratidy (starogr. Ἀθήναιος Ναυκρατίτης  – Athénaios Naukratités; lat. Athenaeus Naucratita) bol grécky spisovateľ, narodený v egyptskom meste Naukratis pred rokom 200 po Kr.
Je predstaviteľom tzv. druhej sofistiky. Jeho dialóg Deipnosofistai (Δειπνοσοφισταί, Hodujúci mudrci, 15 kníh) opisuje podľa vzoru Platónovho Symposia hostinu filozofov, umelcov a učencov, ktorí rozprávajú o najrôznejších témach, o jedle, hudbe, tanci či literatúre. Má predovšetkým hodnotu dokumentárnu pre množstvo citátov zo starších autorov.
Tauere

História

Informácie o prvej zmienke atolu sa rozchádzajú. Niekde sa uvádza, že prvým európskym objaviteľom bol 12. februára 1606 Pedro Fernandes de Queirós a atol pomenoval La Decena. Keďže je však zápis 11. februára 1606 na jeho meno aj na atol Faaite, ktorý je od Tauere vzdialený vzdušnou čiarou viac ako 375 km, je zjavné, že minimálne jeden z nárokov bude nesprávny.
Iný zápis, ktorý si nárokuje prvenstvo objavu tohto atolu, je z roku 1769 z pera španielskeho moreplavca Dominga de Bonechey. Aj tento záznam je sporný, niekde sa uvádza dátum 28. októbra 1772. Atol nazval San Simon y Judas. Na niektorých mapách je zaznačený ako St. Simon.
V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 30 obyvateľov.

Administratívne začlenenie

Atol patrí do komunity Amanu, ktorá je zároveň súčasťou komunity Hao.
Ježová (vrch v Západných Tatrách)

Polohopis

Nachádza sa v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z vrcholu Nižná Bystrá (2 163 m). Rázsocha sa tu rozdeľuje na dve ramená: juhozápadné, ktoré smeruje k vrcholu Kečka (1 489 m), a južné, ktoré smeruje k vrcholu Suchý Hrádok (1204 m). Západné svahy hory klesajú do Račkovej doliny, východné do Bystrej doliny.
Plast

Plast (iné názvy: plastická látka; menej vhodne: plastická hmota, umelá hmota) je syntetický alebo semisyntetický polymérny organický materiál. Hlavnou spoločnou vlastnosťou plastov je trvalá alebo dočasná formovateľnosť, tvarovateľnosť (plasticita).

Prídavné látky

Plasty často obsahujú prídavné látky (aditíva) na zmenu chemických alebo fyzikálnych vlastností, napr. pružnosti, farby, odolnosti a pod.
Mons (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 13,82 km². Najvyšší bod je položený 375 m n. m. a najnižší bod 261 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 409 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
LG Optimus True HD

LG Optimus True HD LTE P936 je androidový smartfón, ktorý vyrábala spoločnosť LG Electronics. Predstavený bol v apríli a uvedený v máji 2012.
Obsahuje IPS LCD displej s uhlopriečkou 4,5 palcov s rozlíšením 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 326 ppi a operačný systém Android 2.3.6.
Použitý systém na čipe je Qualcomm APQ8060 Snapdragon S3 a procesor Dual-core 1,5 GHz Scorpion, grafický procesor Adreno 220. Kapacita úložiska je 4 GB, rozšíriteľná microSD kartou do 32 GB a pamäť RAM je 1 GB.
Primárna kamera má 13 MP, sekundárna 1,3 MP.
Batéria je odnímateľná Li-Ion s kapacitou 1830 mAh.
Bornem

Obyvateľstvo

Bornem má približne 20 556 obyvateľov (2010).
Saulgé

Poloha

Obec má rozlohu 62,31 km². Najvyšší bod je položený 202 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 978 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mourvilles-Basses

Poloha

Obec má rozlohu 4,58 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 67 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Solovič

Životopis

Narodil sa v železničiarskej rodine a vzdelanie získaval vo Zvolene a v Bratislave, kde v rokoch študoval na VŠMU dramaturgiu. V rokoch 1957 – 1963 bol dramaturgom Československého rozhlasu, v rokoch 1963 – 1971 pracoval ako jeho umelecký šéf, v rokoch 1971 – 1983 bol vedúcim tajomníkom a v rokoch 1984 – 1989 bol predsedom Zväzu slovenských spisovateľov. Zastával tiež viacero politických postov, napr. bol poslancom Slovenskej národnej rady, členom jej predsedníctva či predsedom jej výboru pre školstvo a kultúru. Od roku 1978 je docentom televíznej a filmovej dramaturgie na VŠMU. V roku 1972 mu udelili národnú cenu SSR, v roku 1977 štátnu cenu Klementa Gottwalda a v roku 1975 mu bol udelený titul zaslúžilý umelec. V súčasnosti je na dôchodku a žije v Bratislave.

Tvorba

Jeho prvými literárnymi dielami boli básne. V roku 1953 debutoval ako dramatik v rozhlase, v roku 1955 debutoval tiež ako divadelný dramatik. V roku 1962 sa začal venovať aj televíznym hrám. Svojim dielom sa stal reprezentatívnou ukážkou autora z obdobia tzv. normalizácie. Vo svojich dielach sa zaoberal témami ako kolektivizácia, ľahkomyseľnosť a jej nedozierne následky, ľudské problémy, zápas o spoločenský pokrok, no taktiež sa zaoberá súčasnými spoločenskými problémami. Veľmi dobre chápe ľudské trápenia, u jednotlivcov vidí zložitú spleť osobných a spoločenských problémov, preto aj jeho hlavní hrdinovia nie sú bez vnútorných protirečení a konfliktov s okolím.
Vieure

Poloha

Vieure má rozlohu 29,81 km². Najvyšší bod je položený 304 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Vieure má 261 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Union Station (Toronto)

Doprava

Stanicu využívajú prímestské vlaky siete GO Transit, VIA Rail Canada a amerického Amtraku. Stanica má zvlášť zastávku pre UP Express, spojenie na Pearsonovo medzinárodné letisko. Union Station je napojená na torontské metro a električkovú dopravu. Prepojená je aj s autobusovou stanicou GO Transit.
Stanica obsahuje 23 nástupných hrán (11 ostrovných nástupiští a 1 bočné nástupište) na juh od hlavnej haly (Great Hall). Východná a západná časť strechy, spolu asi 30 000m2 boli renovované od januára 2010. Stredná časť, približne 30 000 m2 bola vymenená za sklenené átrium. V súčasnosti prebiehajú prípravy na elektrifikáciu stanice.
Na stanici je aj oficiálne informačné centrum.

Dejiny

Union Station is najväčšia a najhonosnejšia železničná stanica Kanady. Ross and Macdonald, architekti z Montréalu, navrhli budovu v štýle Beaux-Arts ako spoločný projekt Grand Trunk Railway a Canadian Pacific Railway. Na projekte spolupracovali architekt CPR Hugh Jones a torontský architekt John. M Lyle. Súčasná stanica je tretia v poradí. Vystavaná bola v rokoch 1914 až 1920 spoločnosťou TTR. 6. augusta 1927 ju oficiálne otvoril Eduard, princ waleský zlatými nožnicami. Otvorenia sa zúčastnili tiež Juraj, vojvoda z Kentu; viceguvernér Ontária William Donald Ross s manželkou; kanadský premiér William Lyon Mackenzie King; britský premiér Stanley Baldwin s manželkou, premiér Ontária George Howard Ferguson a ďalší členovia provinčnej a federálnej vlády. Prvé osobné vlaky boli prišli do stanice a boli zo stanice vypravené 11. augusta 1927.
Stanica je v majetku mesta od roku 2000. Revitalizácia stanice za 800 miliónov dolárov by mala byť ukočená koncom roku 2018.
Mareuil-sur-Lay-Dissais

Poloha

Obec má rozlohu 25,65 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 670 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zuzka Zguriška

Životopis

Narodila sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získavala v Myjave, Modre, jeden ročník absolvovala v Himmelkrone (Bavorsko), neskôr študovala na učiteľskom ústave v maďarskom Hódmezővásárhelyi, odtiaľ prestúpila na učiteľský ústav v srbskej Subotici, napokon maturovala v roku 1920 v Ústave ku vzdělání učitelek v Brne. V rokoch  1920-24 pracovala ako učiteľka na Myjave, vydala sa a presťahovala do Bratislavy, kde žila až do roku 1945. Počas druhej svetovej vojny vyštudovala filozofickú fakultu Univerzity Komenského, odbor filozofia a dejiny umenia. V roku 1945 sa presťahovala s manželom do Prahy. V rokoch 1949 – 1951 pracovala na Barrandove ako filmová scenáristka, potom sa venovala literárnej činnosti. V roku 1960 jej bol udelený titul zaslúžilá umelkyňa.

Tvorba

Svoje prvé dielo uverejnila v roku 1922 v Slovenskom denníku a postupne začala prispievať i do ďalších časopisov a denníkov (Robotnícke noviny, Živena, Elán, Slovenské pohľady a i.). Spolupracovala tiež s Československým rozhlasom, ktorý pravidelne uverejňoval jej diela, venovala sa i divadlu, no zo zdravotných dôvodov odmietla stály angažmán, hoci mala ako herečka veľký úspech (vystupovala i v Slovenskom národnom divadle). Vo svojich literárnych dielach sa snažila predstaviť rázovitý svet myjavských kopaníc, ktorý podávala z tej humornejšej stránky. V krátkych literárnych útvaroch zachytila veľa charakteristických stránok života v svojom rodnom kraji, vykreslila mnoho zaujímavých postáv a použila tiež veľa humorných príhod. Pri písaní vychádzala z vlastných poznatkov a zážitkov.
Ve Žlebě

Ochrana

Predmetom ochrany sú úzkolisté suché trávniky s výskytom ponikleca lúčneho (Pulsatilla pratensis subsp. bohemica), ponikleca veľkokvetého (Pulsatilla grandis), krivca českého (Gagea bohemica) a ďalších významných a vzácnych druhov rastlín a živočíchov vrátane zvlášť chránených.
Kostol Najsvätejšej Trojice (Tvrdošín)

Kostol Najsvätejšej Trojice je rímskokatolícky kostol v Tvrdošíne, Slovensko.

Dejiny

Pôvodný drevený kostol bol postavený v prvej polovici 17. storočia. V roku 1638 kostol vyhorel. Zachovala sa len veža a časť obvodných múrov. Stavba súčasného murovaného začala dňa 24. mája 1766. Z pôvodného kostola ponechali vežu, svätyňu a oratórium. Kostol bol vysvätený 2. júna 1770 na deň Svätej Trojice. Kostol je trojloďový s monumentálnym neskorobarokovým oltárom. Kostol bol vymaľovaný miestnym maliarom Karolom Mayerom. Okolo roku 1900 bola reštaurovaná aj veža kostola, ktorá bola poškodená masívnym požiarom. Pôvodná veža bola cibuľovitého tvaru. Bola pokrytá vrstvou medeného plechu, ktorý bol rekvirovaný počas prvej svetovej vojny. Počas druhej svetovej vojny bol kostol zasiahnutý mínou. Mína poškodila východnú časť strechy, klenbu kostola a oltár. Oltár obnovil akademický maliar Ctibor Belan spoločne so stolárskym majstrom Jánom Rakytom.
V kostole sa nachádza niekoľko významných historických pamiatok. Medzi najvýznamnejšie patria: mariánsky stĺp (z konca 18. storočia) umiestnený pred vchodom do kostola, socha svätého Jána Nepomuckého (z konca 18. storočia) umiestnená na severnej strane nádvoria, ľudová plastika svätého Floriána (druhá polovica 18. storočia) umiestnená vo výklenku nad vchodom do sakristie kostola.

UPG Project

Tento kostol bol modelovaný v 3D grafickom programe trueSpace.
Castelnau-Valence

Poloha

Obec má rozlohu 10,27 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 382 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Priest-la-Prugne

Poloha

Obec má rozlohu 36,68 km². Najvyšší bod je položený 1 287 m n. m. a najnižší bod 610 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 465 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Izoméria

Izoméria (z gréc. isos - rovnaký, meros - častica) je chemický pojem, označujúci chemické zlúčeniny, ktoré majú rovnaký sumárny vzorec a relatívnu molekulovú hmotnosť, ale líšia sa usporiadaním atómov v molekule. Takéto zlúčeniny sa nazývajú izoméry.
Príkladom izomérie je propanol:  C₃H₈O (alebo C₃H₇OH) má dva izoméry propan-1-ol (n-propyl alkohol; I) a propan-2-ol (izopropyl alkohol; II). Tretím izomérom je metoxyetán (metyletyléter, III).
Brimeux

Poloha

Obec má rozlohu 10,68 km². Najvyšší bod je položený 84 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 762 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Mesnil-Tôve

Poloha

Obec má rozlohu 11,74 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 237 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE