David Nalbandian

Tenisová kariéra

Tenis začal hrať ako päťročný. Ako juniorský hráč roku 1998 porazil vo finále turnaja juniorov v dvojhre na US Open Rogera Federera a v roku 1999 spolu s Guillermom Coriom zvíťazil vo finále štvorhier na juniorskom turnaji vo Wimbledone.
Na profesionálnu dráhu prešiel v roku 2000. V roku 2001 sa prvýkrát umiestnil v prvej päťdesiatke ATP, keď skončil ako 47. V tom roku sa taktiež prvýkrát prebojoval do finále ATP Tour v Palerme. O rok neskôr roku 2002 vyhral prvý turnaj série ATP Tour v Estorile.  Ešte v tom roku získal druhý titul v ATP Tour v Bazileji a aj napriek kritike odborníkov sa prebojoval do finále Wimbledonu, kde ho porazil Lleyton Hewitt. Jeho celkové koncoročné postavenie bolo 12. miesto.
Roku 2003 sa dostal do semifinále US Open kde ho v kontroverznom zápase porazil Andy Roddick. Takmer obhájil aj titul v Bazileji no vo finále ho bez boja vyradil Guillermo Coria, kvôli problémom s ľavým zápästím. Skončil 8. v záverečnom celkovom koncoročnom hodnotení a kvalifikoval sa na koncoročné podujatie Tenisový pohár majstrov no nepostúpil zo základnej skupiny.
Roku 2004 sa prebojoval do štvrťfinále Australian Open, semifinále French Open, finále v Ríme na podujatí ATP Masters Series. Kvôli problémom so žalúdkom potom vynechal väčšinu tenisových podujatí no koncom roka sa prebojoval do štvrťfinále v Pekingu a Viedni a do finále podujatia ATP Masters Series v Madride a potom opäť do finále v Bazileji. Jeho celkové koncoročné hodnotenie bolo 9. miesto.
Na Australian Open roku 2005 sa po tretíkrát za sebou prebojoval do štvrťfinále. Ďalší titul si pridal po výhre v Mníchove. Prebojoval sa do osemfinále French Open a štvrť finále vo Wimbledone. Jeho koncoročné celkové hodnotenie bolo 6. miesto. V hodnotení iba roku 2005 skončil 11.  takže sa do prvej osmičky, ktorá sa kvalifikovala na Tenisový pohár majstrov nedostal, no kvôli odstúpeniu Andyho Roddicka, bol Nalbandian povolaný ako náhradník a postúpil až do finále, kde zdolal Rogera Federera v 5-setovom súboji. Stal sa tak iba druhý Argentínčan po Guillermovi Vilasovi, ktorý zvíťazil na tomto podujatí.
V roku 2006 sa prebojoval do semifinále Australian Open, po druhýkrát vyhral turnaj v Estorile (čím sa stal iba jedným z troch mužov, ktorým sa to podarilo; pridal sa ku Carlosovi Costovi a Thomasovi Musterovi). Neskôr postúpil do semifinále French Open. Na Wimbledone a US Open vypadol v prvých kolách. Na koncoročnom turnaji Tennis Masters Cup ho porazil Roger Federer v prvom kole, Nalbandian však postúpil do semifinále, kde ho vyradil James Blake.
V prvej polovici roku 2007 nezaznamenal David Nalbandian žiadny väčší úspech, najvyššie sa prebojoval do štvrťfinále na turnaji v Barcelone a prvýkrát od roku 2003 vypadol z prvej 20. V júli oznámil nadviazanie spolupráce s argentínskym trénerom Martínom Jaite.  Jeho štvrťfinálová účasť v Barcelone bola zároveň aj jeho jediná až do turnaja ATP Masters Series Madrid, kde David Nalbandian prekvapujúco ako nenasadený zvíťazil, pričom po ceste za ziskom trofeje porazil najprv svetovú dvojku Rafaela Nadala, svetovú trojku Novaka Đokovića a vo finále v troch setoch Rogera Federera. Na nasledujúcom podujatí v Bazileji však Nalbandian paradoxne vypadol hneď v prvom kole. Svoj triumf v Madride však zopakoval na ďalšom turnaji ATP Masters Series v Paríži, keď opäť zopakoval svoje víťazstvá nad svetovou jednotkou a dvojkou. Aj napriek neúspešnému vstupu do sezóny tak Nalbandian skončil rok 2007 v prvej desiatke, na 9. pozícii.
Rok 2008 začal Nalbandian turnajom Australian Open, avšak už po siedmykrát za sebou sa na grandslamovom turnaji neprebojoval ani do štvrťfinále, v treťom kole ho vyradil Juan Carlos Ferrero. 24. februára však Nalbandian získal titul z rodného Buenos Aires, keď vo finále porazil Josého Acasusa. Na svojom nasledujúcom turnaji sa Nalbandian taktisto prebojoval až do finále, tentoraz bol však porazený Nicolásom Almagrom. Do začiatku French Open sa v turnajoch série Masters dostal najdalej do štvrťfinále a to na turnaji Pacific Life Open, kde ho však zdolal Mardy Fish. Na samotnom antukovom grandslame vypadol prekvapujúco už v druhom kole, keď prehral s Francúzom Jérémym Chardym. Pri svojej premiérovej učasti na turnaji Queen’s Club Championships sa dostal až do semifinále, kde ho vyradil Novak Đoković. Na Wimbledone ho porazil už v prvom kole Frank Dancevic a na poslednom grandslame sezóny US Open sa dostal, podobne ako na Australian Open, do tretieho kola kde ho porazil Gaël Monfils.