google/wiki40b huggingface dataset:
Alternatívna kultúra

Alternatívna kultúra je typ kultúry, ktorá existuje mimo dominantnej alebo populárnej kultúry. Je súčasťou subkultúry alebo subkultúr. Pojem alternatívna kultúra vznikol ako pojem pre špecializovanú a bližšie nezadefinovanú vrstvu kultúry, ktorá sa vymedzuje voči masovej kultúre a komercionalizácii. Podľa E. Mistríka ide o "vhodnejší pojem" pred kontrakultúrou a subkultúrou: "obrat proti niečomu, alternatíva niečoho - je v ňom aj tvorivý prvok,prínos, a je v ňom aj súvislosť s inou, pravdepodobne s dominantnou kultúrou."
V súčasnosti ju pomerne často nahrádza pojem nezávislá kultúra v kontexte snahy odpútať sa od establišmentu alebo autenticky reflektovať realitu prostredníctvom umenia. Stojí v protiklade ku konzervativizmu a neoliberalizmu.
Medzi kritéria rozlíšenia alternatívnych kultúr patrí kritérium sociálnej vrstvy, majetkové kritérium psychologické, hodnotové, civilizačné, generačné a hlavne spôsob vzniku.
O skutočnej svojbytnej alternatívnej kultúre je možné hovoriť až vtedy, ak má svoju vlastnú ideológiu, vyjadrovacie prostriedky, módu a symboly, svojbytný životný štýl a svetonázor.
Vo vzťahu medzi dominantnou kultúrou a alternatívnou kultúrou môže prísť ku konfliktu, marginalizácii, asimilácii a infiltrácii.
Vo vzťahu medzi alternatívnou kultúrou a dominantnou vzniká konflikt, ironizácia a sarkazmus, politický boj, pouličný boj, problematizácia, ponuka nových ideí, ľahostajnosť alebo tolerantné prijatie.
Démaratos z Efezu

Démaratos (starogr. Δημάρατος – Démaratos) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v rokoch 4 pred Kr. a 1.
Démaratos z Efezu si na 194. a na 195 olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Démaratos dal ako víťaz v behu na jedno stadion 194. a 195. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády.
Olympijské víťazstvá Démarata sú uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Arlon

Obyvateľstvo

Mesto má približne 27 763 obyvateľov (2010).
Boulevard du Temple

Boulevard du Temple (doslova bulvár Templu) je bulvár v Paríži. Nachádza sa na hranici 3. a 11. obvodu.

Poloha

Ulicu spája námestie Place Pasdeloup, kde začína na križovatke s Rue des Filles-du-Calvaire, a Place de la République. Je orientovaná z juhu na sever, od juhu na ňu nadväzuje Boulevard des Filles-du-Calvaire.

Dejiny

V mieste dnešného bulváru viedli parížske hradby, ktoré dal vybudovať Karol V. Za vlády Ľudovíta XIV. boli zbúrané a namiesto nich vznikli promenády. Bulvár bol vymeraný v rokoch 1656 – 1705 a vysadený stromami. Je pomenovaný po Templi, sídle templárskeho rádu, ktorý sa nachádzal za mestskými hradbami.
Od doby Ľudovíta XVI. až do Júlovej monarchie bol bulvár obľúbeným miestom vychádzok. Nachádzalo sa tu množstvo kaviarní a divadiel. V 19. storočí získal prezývku Boulevard du Crime (bulvár Zločinu), podľa drám, ktoré často hrali v miestnych divadlách. V roku 1759 tu bolo založené divadlo Théâtre des Grands-Danseurs du Roi, ktoré bolo v roku 1792 premenené na Théâtre de la Gaîté. V roku 1769 vzniklo Théâtre de l'Ambigu-Comique, zmenené roku 1932 na Théâtre des Folies-Dramatiques. V rokoch 1847 bolo otvorené Théâtre-Lyrique, ktoré zaniklo v roku 1850.
Dňa 28. júla 1835 nastražil na ulici Giuseppe Fieschi výbušné zariadenie, ktoré malo usmrtiť kráľa Ľudovíta Filipa a jeho rodinu. Pri výbuchu bolo 18 osôb zabitých a 23 zranených.
Počas prestavby Paríža za vlády Napoleona III. bola táto oblasť radikálne prestavaná, takže z pôvodných divadiel zostalo jediné Théâtre Déjazet. Väčšina zmizla pri rozšírení Place de la République.
Ulica vstúpila i do dejín fotografie. Na snímke ulice, ktorá vznikla v období 1838/1939 je prvý raz zachytený človek. Kvôli dlhej expozícii sú pohybujúce sa objekty rozmazané, zreteľný je len muž, ktorý si dáva čistiť topánky.
Bartherans

Poloha

Obec má rozlohu 5,81 km². Najvyšší bod je položený 570 m n. m. a najnižší bod 408 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 47 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sokolova vyhlídka

Ochrana

Predmetom ochrany je skalný odkryv kremičitého valu.
Latour-de-Carol

Poloha

Obec má rozlohu 12,63 km². Najvyšší bod je položený 2 080 m n. m. a najnižší bod 1 209 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 416 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rosay-sur-Lieure

Poloha

Obec má rozlohu 8,21 km². Najvyšší bod je položený 155 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 556 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čáslavská kotlina

Poloha a sídla

Čáslavská kotlina sa rozkladá zhruba medzi mestami Kutná Hora na západe, Golčův Jeníkov na juhu, Třemošnice na juhovýchode, Týnec nad Labem a Kolín na severe . Úplne vnútri kotliny sú mestá Čáslav a Ronov nad Doubravou.

Charakteristika územia

Je to neotektonická zníženina pri juhozápadnom úpätí Železných hôr, tvorená prevažne turónskymi slieňovcami, piesočnatými slieňovcami a vápnitými prachovcami, menej horninami kutnohorského kryštalinika a moldanubika. Vyznačuje sa plochým dnom klesajúcim k severozápadu, so štruktúrne denudačnými plošinami, geomorfologicky menej výraznými riečnymi terasami, širokými údolnými nivami Doubravy, Klejnárky a priľahlého úseku stredného toku Labe, s pokrývmi viatych pieskov a miestami s exhumovaným predkriedovým kryštalinickým georeliéfom zarovnaných povrchov a uzlov.
Pareid

Poloha

Obec má rozlohu 7,02 km². Najvyšší bod je položený 225 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 119 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Thomas Hennen

Životné dráha

Po získanom vzdelaní na Groveport-Madison High School slúžil na viacerých vojenských základniach Armády Spojených štátov, v roku 1988 bol zaradený do vojenského projektu Terra Scout, ktorý bol zavŕšený jeho účasťou na vesmírnej misii.

Po lete

Thomas Hennen odišiel z armády v decembri 1995. Je spoluzakladateľom a výkonným riaditeľom nadácie Atlantis Foundation, neziskovej organizácie, ktorá je určená pre ochranu a poskytovanie služieb pre ľudí s vývojovým postihnutím.
Dolina Malej hučavy

Názov

Je odvodený z mena Malej hučavy, potoka, ktorý preteká dolinou.
Dolores

Dej

Ide o knihu zaujímavú obsahom aj štýlom spracovania. Román je napísaný z pohľadu prvej osoby. Je vlastne dialógom hlavnej hrdinky Dolores počas policajného vyšetrovania, kde ale autor vynechal otázky a odpovede ostatných účastníkov. Ide o jednotlivé rozprávania bez kapitol, čo robí knihu originálnou. Je to spôsob, akým autor drží čitateľa "hluchým" voči otázkam osôb, ktoré Dolores na policajnej stanici vypočúvajú. Začiatok knihy je typický zvláštnym až chaotickým štýlom rozprávania.
Ide o spoveď ženy, ktorá sa dostala do určitej životnej situácie o tom, ako sa do nej dostala. Stephen King často usadzuje svoje postavy do nejakého prostredia, s nejakým problémom, a potom sleduje, ako v ňom konajú a či sa z problému dostanú (podobne ako v diele Cujo, alebo Geraldova hra). V tomto prípade je to Dolores na policajnej stanici, kde je obvinená z vraždy.
Opäť sa ukazujú typické črty jeho tvorby; klasická disfunkčná rodina - zneužívaná dcéra, otec opilec a tyran, prostredie malého osamoteného mestečka. Jedným z charakteristických prvkov autorovej tvorby je jeho predstava ženy-trpiteľky. V jeho dielach väčšinou ženy vystupujú ako obete mužskej nadradenosti a násilia. Ale na rozdiel od väčšiny žien z jeho diel, Dolores nie je žiadna slabošská žena, ktorá čaká v tichosti na svoj údel. Ako sa v knihe hovorí „keď ide o deti, je každá matka mrcha.“
Ústrednou postavou je slúžka alebo chyžná Dolores, ktorá vyrastala na malom ostrove pri pobreží Maine (autorovo miesto narodenia). Hneď po strednej škole sa musela vydať a potom už len rodila deti, robila celé dni a nechala sa týrať svojím alkoholickým manželom. Následne prišli do jej života dva zlomové okamihy. Začala pracovať v obrovskom dome bohatej vdovy Very Donovanovej, ktorá chodila na ostrov na svoje letné sídlo. O pedantnú Veru sa stará takmer celý život. Život v malom ostrovnom meste je ťažký a dni, roky, desiatky rokov ubiehajú veľmi pomaly. Dolores má dvoch chlapcov, dospievajúcu dcéru Selenu a večne opitého manžela Joea. Druhým zlomom bolo zistenie, prečo sa jej dospievajúca dcéra Selena začína duševne rútiť. V tejto chvíli sa Dolores rozhodne vziať osud do svojich rúk a radikálne ho zmeniť.
Je to ťažký, ale zároveň očistný príbeh o potlačovaných spomienkach, ktoré z nás robia iných ľudí. King vytiahol na povrch to najhoršie z ľudskej duše a priviedol hrdinov knihy na pokraj šialenstva. Ťažko povedať, kto je záporný a kto kladný hrdina.

Filmové spracovanie

Román Dolores bol v roku 1995 sfilmovaný. Film produkoval Castle Rock Entertainment, založený režisérom Robom Reinerom, ktorý v minulosti dvakrát adaptoval Kingove diela: najskôr novelu Telo (pod filmovým názvom Pri mne stoj!) a potom triler Misery nesmie zomrieť. V ňom hlavnú postavu psychopatky stvárnila Kathy Batesová, ktorá v roku 1995 hrala aj Dolores. Filmové spracovanie sa od knižnej predlohy značne odlišuje (filmári do deja zakomponovali v knižke takmer nevystupujúcu postavu Seleny, pridali hlavnú zápornú postavu v podaní fanatického vyšetrovateľa, filmová Dolores nemá synov, len dcéru).
SOR BN 9,5

Konštrukcia

SOR BN 9,5 je dvojnápravový model s trojdverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozu je zváraná z oceľových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami, pričom vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele. Predná náprava je značky SOR, zadná značky DANA.
Vozidlo je v prednej časti nízkopodlažné, podlaha pri prvých a druhých dverách je vo výške 360 mm nad vozovkou. Zadná časť je so štandardnou podlahou vo výške 800 mm.
Predchodcom tohto typu je model SOR B 9,5.

Výroba a prevádzka

Model BN 9,5 je na Slovensku v prevádzke v Bratislave (18 vozidiel; DPB je najväčší prevádzkovateľ tohto typu), Hlohovci (1 vozidlo), Košiciach (5 vozidiel), Liptovskom Mikuláši (8 vozidiel), Nitre (12 vozidiel), Piešťanoch (1 vozidlo), Prievidzi (2 vozidlá) a v Senici (2 vozidlá).

Premávka v Bratislave

Autobusy SOR BN 9,5 boli zaradené v novembri až decembri roku 2007 a premávali prevažne na linkách 30, 37, 43 (cez pracovné dni), 28 (cez pracovné dni), ale niekedy tiež aj 29, 38, 80 a iných linkách. V súčasnosti je možné stretnúť ich najmä na linkách 30, 41, 43, 51, 52, 54, 56, 57, 90 a občas aj 23 a 123. Vzhľadom na nedostatok štandardných sólo vozidiel (12m) boli v minulosti nasadzované aj na linky, kde kapacitne nepostačovali.
Charmont-sous-Barbuise

Poloha

Obec má rozlohu 38,33 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1017 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Weyersheim

Poloha

Obec má rozlohu 18,89 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 350 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Teória sociálnych kategórií

Teória sociálnych kategórií je teória vychádzajúca z predpokladu, že pôsobenie masových médií je determinované sociálnokategoriálnymi prvkami. Bez ohľadu na heterogenitu panujúcu v moderných spoločnostiach sa podľa týchto názorov jednotlivci alebo určité podskupiny vyznačujúce sa rovnakým alebo podobným správaním vo vzťahu k médiám, pričom tieto podskupiny sú definované určitými sociálnymi kategoriami, ako je napríklad vek, pohlavie, príslušnosť k spoločenskej vrstve a pod.
Teória sociálnych kategórií je teória rozpracovaná celkom v duchu E. Durkheima, ktorý poukazoval na význam deľby práce pre spoločnosť a zdôrazňoval, že v spoločnosti založenej na deľbe prácesa vytvárajú subkultúry identifikovateľné podľa sociálnych kategórií, ktoré rozvíjajú svoje vlastné modely správania a vlastnej normy. Myšlienka, že identické mediálne obsahy sa odlišne vnímajú podľa sociálnokategoriálneho postavenia rôznych recipientov, tvorí základ prvých rozsiahlych výskumov pôsobenia masových médií, tzv. Payn-Fund-Studies.
Béhasque-Lapiste

Poloha

Obec má rozlohu 5,64 km². Najvyšší bod je položený 255 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 439 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guaraníovia

Guaraní je etnická skupina juhoamerických indiánov, žijúcich v oblasti Gran Chaco na rozhraní Argentíny, Paraguaja, Brazílie a Uruguaja. Jazykovo i kultúrne sú blízki kmeňom Tupí a Tupinamba, žijúcim severnejšie v oblasti Amazónie. Hovoria jazykom Guaraní, ktorý je cez silnú konkurenciu španielčiny doteraz druhým úradným jazykom Paraguaja, kde ním okrem Guaraníov hovorí aj mnoho mestikov.

Dejiny a spôsob života

Guaraníovia sa živili predovšetkým poľnohospodárstvom, pestovali tradične maniok, kukuricu, bavlník, tabak a ďalšie rastliny, významný bol aj lov, rybolov a zber. Ich obľúbeným nápojom je doteraz čaj z yerba maté. Ich spoločnosť bola patrilineárna a žili v osadách, tvorených veľkými spoločnými domami maloka. Od 16. storočia sa dostali do kontaktu s jezuitskými misionármi, ktorí na ich území postupne založili asi 30 misií zvaných redukcia. Jezuiti medzi Guaraníovcami šírili kresťanstvo, ale aj znalosť chovu koní a dobytka, okrem toho organizovali ich obranu pred brazílskymi otrokármi, čo sa stalo námetom slávneho filmu Misia. Po zrušení jezuitského rádu a zániku misií roku 1768 boli Guaraníovia zahnaní späť do saván a pralesov, kde sa vrátili k tradičnému spôsobu života aj starým zvykom, udržali si však niektoré výdobytky, najmä chov koní a strelné zbrane. V 60. rokoch 19. storočia boli takmer vyhubený v priebehu paraguajskej vojny. V súčasnej dobe žije asi 95 000 Guaraníov, predovšetkým v Paraguaji, malá časť aj v Argentíne, Bolívii a Brazílii.
Zelená dolina (Veľká Fatra)

Zelená dolina je dolina na východnej strane Veľkej Fatry.
Preteká ňou potok Lopušná a vedie ňou žlto značkovaný chodník z Liptovských Revúc na Kýšky.
Langourla

Poloha

Obec má rozlohu 21,41 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 531 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kornická brázda

Vymedzenie

Brázda zaberá úzky pás v severnej časti pohoria, čiastočne popri hranici s Českom. Prebieha v smere západ – východ od Klokočova po Svrčinovec a riečku Čierňanka. Na severe sa nachádzajú Moravsko-sliezske Beskydy, východne i západne podcelok kopíruje štátnu hranicu. Južným smerom pokračuje Turzovská vrchovina podcelkami Zadné vrchy a Predné vrchy, východným smerom nadväzuje Jablunkovské medzihorie.
Marosi

Marosi (maldiv. މަރޮށި‎) je jedným z obývaných ostrovov na atole Šavijani na Maldivách. Počet obyvateľov je 838 (jún 2006), dĺžka ostrova 690 m, šírka 600 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 229,65 km.
Gorbio

Poloha

Obec má rozlohu 7,02 km². Najvyšší bod je položený 928 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 294 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kvintet

Kvintet je hudobné teleso s piatimi členmi, alebo skladba pre päť hlasov.
Vokálne kvintety sú najčastejšie písané pre zoskupenie hlasov soprán, alt, tenor, barytón a bas.

Druhy telies

Nevokálne hudobné telesá bývajú správnejšie označovaná ako kvinteto.
Dychové kvinteto hrá v zložení flauta, hoboj, klarinet, lesný roh a fagot. Hoci by sa mohlo zdať, že dychové kvinteto je zložené len z drevených nástrojov, zahŕňa aj lesný roh. Ten je pre svoju vhodnú zvukovú farbu súčasťou ako dychového, tak žesťového kvinteta. Jedným z prvých autorov dychových kvintetov bol český skladateľ Antonín Rejcha (od roku 1811).
Okrem lesného rohu tvoria plechové kvinteto spravidla dve trúbky, pozauna a tuba (možno sa stretnúť aj s obsadením: 3 trúbky, trombón a tuba, alebo 2 trúbky, 2 trombóny a tuba; najbežnejšie však je príklad vyššie uvedený.)
Klavirné kvintety tvorí klavír a sláčikové kvarteto.
Chassignieu

Poloha

Obec má rozlohu 5,17 km². Najvyšší bod je položený 607 m n. m. a najnižší bod 373 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 204 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Froidos

Poloha

Obec má rozlohu 8,74 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 93 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hans Thoma

Životopis

Narodil sa v rodine drevorubača v horskej obci. Začal sa učiť za maliara-natierača a až roku 1859 bol prijatý na maliarsku akadémiu v Karlsruhe. Po absolutóriu v roku 1866 odišiel do Paríža, kde ho najviac ovplyvnili diela Gustava Courbeta a barbizonskej školy. V rokoch 1870-1876 žil v Mníchove, kde sa spriatelil s maliarom Arnoldom Böcklinom a maľoval hlavne krajiny a portréty. Od roku 1878 žil vo Frankfurte nad Mohanom a pracoval na zákazkách priateľov. Roku 1890 mal výstavu v Mníchove, ktorá mala veľký ohlas a Thoma sa stal jedným z najobľúbenejších nemeckých maliarov. Roku 1899 bol menovaný profesorom maliarskej akadémie v Karlsruhe a riaditeľom tamojšej galérie (Kunsthalle). Ako "maliar nemeckého ľudu" sa tešil veľkej obľube aj za nacizmu.
Beh na 3 000 metrov cez prekážky

Beh na 3 000 metrov cez prekážky alebo Beh na 3000 m steeplechase je atletická disciplína, ktorá je súčasťou letných olympijských hier.

Rozmiestnenie prekážok

V pretekoch musí bežec prekonať 28 pevných prekážok a 7 prekážok s vodnou priekopou. V každom kole musí byť prekonaných 5 prekážok, z nich je prekážka s vodnou priekopou štvrtá. Prekážky musia byť rozmiestnené tak, že vzdialenosť je medzi nimi jedna pätina kola (ktoré má väčšinou 400 metrov). V pretekoch na 3000 m sa úsek od štartu do začiatku prvého úplného kola musí bežať bez prekážok, ktoré musia byť odstránené pokiaľ všetci pretekári do tohto kola nevbehnú.

Prekážka

Na dráhe je umiestnených 5 prekážok vysokých 91,4 cm pre mužské preteky (ženy majú prekážky vysoké 76,2 cm) a dlhých najmenej 394 cm, z ktorých jedna je s vodnou priekopou. Šírka a výška horného brvna prekážky je 12,7 cm. Prekážka na vodnom priekope je široká 366 cm a musím byť pevne zakotvená v zemi tak, že nie je možný akýkoľvek jej horizontálny posun. Horné brvno každej prekážky musí byť zafarbené pruhmi bielej a čiernej farby alebo v iných výrazne odlišných farbách, a to tak, že svetlejšie pruhy, široké najmenej 225 mm, sú na okrajoch. Hmotnosť každej prekážky musí byť v rozmedzí 80 až 100 kg a každá prekážka musí mať na každej strane základňu širokú 1,20 až 1,40 m. Prekážka musí byť na dráhe umiestnená tak, že 0,30 m dĺžky horného brvna, meraných od vnútorného okraja, zasahuje do vnútorného priestoru poľa. Odporúča sa, aby prvá prekážka v pretekoch bola široká minimálne 5 m. Prekážka, na rozdiel od prekážok pre prekážkové behy na 100, 110 a 400 metrov, nejde zhodiť, ale bežec pri prekonávaní na ňu môže stúpnuť chodidlom.

Vodná priekopa

Vodná priekopa, vrátane prekážky, musí byť 3,66 m (± 2 cm) dlhá a 3,66 m (± 2 cm) široká. Dno vodnej priekopy musí byť pokryté umelým povrchom alebo rohožou dostatočnej hrúbky, zabezpečujúcou bezpečný dopad bežcov a poskytuje dostatočnej opory pre bežeckú obuv. Na začiatku pretekov sa musí hladina vody na úrovni povrchu dráhy s toleranciou 2 cm. Hĺbka vody na strane prekážky musí byť 0,70 m do vzdialenosti 0,30 m od prekážky. Od tohto miesta musí dno plynulo stúpať až na úroveň dráhy na opačnom konci priekopy.
Medziplošná žila

Medziplošné žily alebo medziplatňové žily sú žily hlavy, ktoré odvádzajú krv z priestoru medziplatne (diploe) smerom mimo lebky. Venae diplocae sú v canales diploici kostí tvoriacich lebečnú klenbu. Prebiehajú vlnovite a priberajú bočné vetvy. Neprebiehajú presne po hraniciach jednotlivých kostí; často preklenujú lebečné švy, najmä ak vznikla synostosis suturatum. Ich canales diploici môžu byť viditeľné na snímkach hlavy.
Larcum Kendall

K1

Svoj prvý námorný chronometer okopíroval od strojčeka, ktorý vyrobil John Harrison. Prvý originálny Kendallov model chronometera z roku 1769 (označený ako  H4, dnes ako K1) mal vysokú finančnú hodnotu; na tú dobu asi tridsať percent hodnoty lode (asi 500 Libier).  Moreplavec James Cook ho testoval na jeho druhej námornej výprave. Sprvu  bol voči nemu skeptický, ale neskôr ho veľmi ocenil. Svoju spokojnosť tak hlásil v roku 1775 aj britskej admiralite.Tri ďalšie podobné výrobky, ktoré vyrobil John Arnold, totiž takú istú cestu nevydržali. Hoci bol konštruovaný ako hodinky, mal priemer 13 centimetrov a vážil 1,45 kg; viac ako tridsať rokov sa používal na britských plavidlách.

K2

Larcum Kendall neskôr v roku 1771 skonštruoval podobný, avšak menší  model, ktorý pomenoval K2 (cena 200 Libier). O rok neskôr ho použil na navigáciu John Philipps, na výprave pri  hľadaní Severozápadného prieplavu v Amerike. Model K2 bol nepresnejší ako K1. Kapitán Viliam Bligh na HMS Bounty zaznamenal jeho dennú nepresnosť medzi 1,1 až 3 sekundami. Dokonca vznikla aj fáma, že to bolo zapríčinené vzburou na lodi. Kendallov chronometer z Bounty potom prešiel zložitú cestu, až sa nakoniec vrátil do Anglicka. Americký kapitán Mayhew Folger, ktorý objavil v roku 1808 vzbúrenecký ostrov Pitcairn, tam vtedy dostal chronometer od jediného žijúceho vzbúrenca Johna Adamsa. Španielsky guvernér ostrova Juana Fernandéza však časomerač K2 zabavil. Neskôr ho kúpil jeden španielsky obchodník s mulicami nazývaný Castillo. Keď zomrel, jeho rodina sprostredkovala cez kapitána Herberta  z lode HMS Calliope okolo roku 1840 jeho predaj ďalej do Národného Britského múzea.  V dnešnej dobe sa nachádza v  Greenwichi (National Maritime Museum).

K3

Kendallov tretí a zároveň posledný model K3 vznikol v roku 1774 a stál okolo 100 Libier. James Cook ho používal spolu s modelom K1 na svojej poslednej výprave. Používal ho aj Matthew Flinders v roku 1801 na jeho plavbe do Austrálie.

Všetky tri  modely chronometrov sú uložené v Grenwichi (The old Royal Observatory).
Marcenay

Poloha

Obec má rozlohu 9,49 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 115 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Magnoliidy

Charakteristika

Vetva zahŕňa prevažne dreviny, druhotne aj byliny, väčšinou heteroxylické. Listy zástupcov sú jednoduché, väčšinou celistvé. Kvety sú obojpohlavné, aktinomorfné. Prílistky sa vyskytujú len ojedinele (magnóliovité, jaštercovité, vlkovcovité – rod Lactoris). Semená majú bohatý triploidný endosperm a malé embryo. Patria sem rastliny prevažne hmyzoopelivé, zriedkavejšie aj vetroopelivé. Rozšírené sú v trópoch, subtrópoch a teplých temperátnych oblastiach južnej a východnej Ázie a Severnej a Strednej Ameriky. Do magnoliidovej línie patria štyri rady.
Električková doprava v Angarsku

Električková sieť v Angarsku, meste s 245 000 obyvateľmi na ruskej východnej Sibíri neďaleko Bajkalu, tu tvorí nosnú dopravu.
Ide o sieť strednej veľkosti, prevádzkovaných je okolo sto vozňov na viac než desiatich linkách. Rovnako ako mnohé ďalšie električkové prevádzky v Rusku je to širokorozchodná sieť (1 524 mm). Trate sú dvojkoľajné, umiestené väčšinou na vlastných telesách, či úplne mimo cestnej komunikácie (koľajový zvršok je štrkový, zatrávnený alebo z betónových panelov). Električky obsluhujú aj prímestské oblasti, po dlhých tratiach vedených otvorenou krajinou.
Kresťanský personalizmus

Kresťanský personalizmus je jeden zo smerov súčasnej filozofie majúci väzby najmä na protestantizmus a katolicizmus.
Základným východiskom jeho myšlienok je jedinečnosť a hodnota ľudskej osoby.