google/wiki40b huggingface dataset:
Zvony pre bosých

Dej

Film je situovaný na koniec 2. svetovej vojny v oblasti Malej Fatry. Stašek a Andrej sú slovenskí partizáni, ktorí sa vracajú a hľadajú svoju skupinu. Narazia na pozostatky nemeckej jednotky, dôjde k prestrelke a v tomto momente si k sebe berú vojnového zajatca menom Hans, ktorého chcú odovzdať na štáb, aby sa ďalej rozhodlo čo s ním. Traja mužskí predstavitelia sa spolu musia naučiť žiť, aj napriek tomu, že patria k znepriateleným stranám. Sú nútení nájsť medziľudský rozmer v záujme svojho prežitia.
Cestou dochádza k roztržke a takmer Hansa zabijú. Zabráni im v tom ich ľudskosť a solidarita voči inej ľudskej bytosti. Uvedomujú si, že poľahky sa aj oni mohli ocitnúť v Hansovej koži. Ako putujú, zastihne ich ďalšia existenciálna prestrelka, kde Andreja postrelia. S raneným a blúzniacim Andrejom situácia graduje. Napokon dorazia do akejsi vyhorenej chatrče, kde stretávajú dedinskú ženu. Žena bedáka nad svojimi stratenými vecami. Z jej výpovede usúdime, že už nie je na vydaj najmladšia a práve jej výbava ju mala ochrániť pred osamelým životom. Do očí bije paradox, že žena smúti za čipkovanými dečkami, zatiaľ čo Andrej (doslova) bojuje o život. S dedinčankou Veronou sa zblíži Stašek, neskôr i Hans. Záver filmu končí tragicky pre slovenských partizánov i Hansa. Prekvapí ich nemecká jednotka, ktorá nariadi Hansovi zabiť svojich slovenských „nepriateľov“. Ten to však odmietne, a tak nemecký veliteľ zastrelí najprv jeho a potom aj oboch partizánov, ženu nechajú žiť a s cynickým pozdravom odchádzajú.
Bezpilotné lietadlo

Bezpilotné lietadlo (iné názvy pozri nižšie) je lietadlo (v širšom zmysle), ktoré je určené na prevádzku (resp. je spôsobilé lietať) bez prítomnosti pilota na palube . Zahŕňa autonómne lietadlo (t.j. predprogramované bezpilotné lietadlo neriadené pilotom), diaľkovo riadené lietadlo (t.j. bezpilotné lietadlo riadené z riadiacej stanice, ktorá nie je na palube lietadla) a model lietadla (t.j. bezpilotné lietadlo používané len na športové, súťažné alebo rekreačné účely) . Bezpilotné lietadlo býva vybavené najmä systémami na zber informácií (napr. kamera) a/alebo zbraňovými systémami a môže sa používať na vojenské alebo civilné účely. 
Niektoré definície bezpilotného lietadla z definície vylučujú modely lietadla s hmotnosťou do 20 kg , iné vylučujú všetky modely lietadla  , iné vylučujú lietadlá bez pohonu (t.j. klasické balóny a nemotorové klzáky) a prípadne aj upútané lietadlá , iné definíciu obmedzujú len na letúne a helikoptéry , ďalšie zas len na diaľkovo ovládané bezpilotné lietadlá  a ďalšie len na vojenské lietadlá . Niekedy sa výslovne zdôrazňuje, že definícia bezpilotného lietadla nezahŕňa strely s plochou dráhou letu , inde sa naopak uvádza, že definične je prechod k strelám s plochou dráhou letu plynulý .
Bezpilotné lietadlo (UAV) je hlavnou súčasťou bezpilotného leteckého systému (UAS) – pozri nižšie. Občas sa ale bezpilotné lietadlo (UAV) nesprávne stotožňuje s bezpilotným leteckým systémom (UAS) .

UAS

Bezpilotný letecký systém je definovaný ako bezpilotné lietadlo plus jeho riadiaca stanica na zemi plus akýkoľvek ďalší prvok nevyhnutný na umožnenie jeho letu (ako napríklad komunikačné spojenie a zariadenie na vypustenie a návrat). Občas sa ale bezpilotný letecký systém nepresne stotožňuje s bezpilotným lietadlom.
Anglické názvy bezpilotného leteckého systému sú: unmanned aerial system (UAS), unmanned aircraft system (UAS) , unmanned aircraft vehicle system (UAVS).
Slovenské názvy bezpilotného leteckého systému sú: bezpilotný letecký systém , letecký bezpilotný systém, bezpilotný lietajúci systém, bezpilotný systém, systém leteckého dopravného prostriedku bez posádky, UAS.
Diaľkovo ovládaný bezpilotný letecký systém sa po anglicky volá aj remotely-piloted aircraft system (RPAS). Slovenské ekvivalenty tohto názvu sú: diaľkovo ovládaný letecký systém, diaľkovo riadený letecký systém, systém diaľkovo pilotovaných lietadiel, diaľkovo pilotovaný letecký systém.
Channes

Poloha

Obec má rozlohu 14,26 km². Najvyšší bod je položený 334 m n. m. a najnižší bod 230 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 126 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Garmr

Garmr, alebo tiež Garm je pekelný pes strážiaci vchod do Helheimu. Má štyri oči a hruď premočenú krvou, pretože sa živí krvou všetkých mŕtvych ľudí. Žije v jaskyni Gnippahellir, ktorá sa nachádza pri vstupe do ríše mŕtvych. Uteká naproti každému, kto sem putuje – tak sa s ním stretol aj Odin.
Ktokoľvek, kto obdaroval chudých chlebom má možnosť ho upokojiť koláčom od bohyne Hel.
Keď nadíde Ragnarök tak sa pripojí k obrom v ich boji proti bohom. Jeho protivníkom bude boh Týr, ktorý ho zabije, ale sám podľahne zraneniam, ktoré mu Garm spôsobí.
Garm je často zameňovaný s Fenrirom. V gréckej mytológií môžeme nájsť jeho ekvivalent – Cerbera.
Suilly-la-Tour

Poloha

Obec má rozlohu 36,91 km². Najvyšší bod je položený 237 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 606 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mulhouse

Dejiny

Dejiny Mulhouse sa začínajú v 12. storočí. V stredoveku bolo súčasťou Alsaského panstva, ktoré patrilo do Svätej rímskej ríše nemeckého národa. Od 14. storočia bol slobodným mestom a neskôr sa stalo súčasťou Švajčiarskej konfederácie až do roku 1798. Mulhouse sa spolu s celým regiónom Alsaska stali predmetom konfliktu medzi Francúzskom a Nemeckom. Po prusko-francúzskej vojne patrilo v rokoch 1871 – 1918 do novovzniknutého Nemeckého cisárstva. 7. – 10. augusta 1914 sa tu odohrávala bitka o Mulhouse v rámci prvej svetovej vojny. Od roku 1918 do 1940 patrilo Francúzsku, následne bolo na päť rokov okupované nacistickým Nemeckom. Až krátko pred koncom druhej svetovej vojny sa obnovili pomery spred vojny a mesto sa dostalo pod správu Francúzska.

Kultúra

Mulhouse má viacero pamiatok a veľké množstvo domov je postavené podľa tradičnej architektúry. Radnica (franc. Hôtel de Ville) je postavená v roku 1553 v renesančnom štýle. Dominantou mesta je kostol sv. Štefana. V meste je Musée National de l'Automobile de Mulhouse (slov. Automobilové múzeum Mulhouse), múzeum železníc a väčšie priemyselné časti.

Doprava

Neďaleko Mulhouse sa nachádza medzinárodné letisko Basel-Mulhouse-Freiburg International Airport, ktoré spája okolitý región so svetom. Medzi letiskom a mestom premáva pravidelne Shuttle Bus. V súčasnosti existuje aj priame letecké spojene do Bratislavy. Mulhouse je napojený na diaľnicu A35 a A36.
V roku 2006 začalo mesto spájať nové električkové spojenie – Le TramTrain.
Podunajské múzeum v Komárne

História

Nápad založenia múzeálnej zbierky v Komárňanskej župe navrhol prvýkrát Florián František Rómer, čo sa však kvôli nevôle vtedajšieho zastupiteľstva župy neuskutočnilo.
V roku 1886 založili Historický a archeologický spolok Komárňanskej župy a mesta Komárna. Spolok zhromažďoval dokumenty, archeologické a historické pamiatky Komárna a celej župy. Za tajomníka zvolili profesora benediktínskeho gymnázia Rudolfa Gyulaiho, kto bol jedným z hlavných aktérov pri založení spolku. Gyulai bol aj redaktorom prvých periodík spolku. Vydali prvý katalóg zbierok (Kalauz). Zbierky boli uložené najprv v hlavnej sieni kolégia reformovanej cirkvi, neskôr v roku 1897 v budove súdu, a po roku 1900 v drevenej budove v tzv. Esterházyho-pavilóne. Život spolku však po polovici 90-tych rokov začala stagnovať, aj sám Gyulai mesto opustil.
Svoju aktivitu znovu oživili až na prelome storočia, keď zmenili aj svoj názov (Múzealny spolok Komárňanskej župy a mesta Komárna). Muzeálny spolok vytvoril štyri oddelenia: historické, archeologické, prírodopisné a národopisné. Tajomníkmi sa stali najprv János Weszelovszky, neskôr archivár Július Alapy. V roku 1911 spojili Všeobecno-vzdelávací spolok, Župnú knižnicu a Múzeálny spolok do jednej inštitúcie s nazvom Jókaiho vzdelávací a múzealny spolok, ktorý zrušili až v roku 1947. V roku 1913 bola na základe projektov Dezső Hültla postavená nová budova, Kultúrny palác, dnešná hlavná budova Podunajského múzea, kam boli premiestnené rozrastané zbierky spolku. Počas prvej svetovej vojny budova slúžila aj ako vojenská nemocnica.
V roku 1948 bolo na novo založené Okresné múzeum, ktoré v roku 1949 dostalo názov Podunajské múzeum. Riaditeľom sa stal stredoškolský riaditeľ, neskôr archeológ Mikuláš Dušek.
V roku 2002 múzeum prešlo do správy Nitrianskeho samosprávneho kraja a zmenili jeho názov na Múzeum maďarskej kultúry a Podunajska v Komárne. Po politickej zmene vedenia zriaďovateľa, krajskej samosprávi, sa prišlo na kontroverzné a protirečivé finančné vedenie vtedajšieho riaditeľa, čo viedlo aj k "skráteniu" názvu na pôvodné Podunajské múzeum.
Jedným z hlavných symbolov je socha spisovateľa Móra Jókaiho pred kultúrnym palácom. Sochu postavili z peňazí širokej zbierky v roku 1937, a odhalili v prítomnosti vtedajšieho československého premiéra Milana Hodžu. Sochárom bol Július Berecz. Po 2. svetovej vojne bola socha odstránená, ale medzi prvými sochami maďarskej menšiny bola socha vrátená na svoje pôvodné miesto.
Donnazac

Polohopis

Donnazac má rozlohu 4,74 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Donnazac má 87 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Palivový článok

Palivový článok je elektrochemické zariadenie, ktoré premieňa priamo chemickú energiu paliva a okysličovadla na elektrickú energiu.
Palivový článok je galvanický článok skladajúci sa z dvoch elektród (anóda a katóda), ktoré sú oddelené membránou alebo elektrolytom. K anóde je privádzané palivo a ku katóde okysličovadlo. Na katóde sa okysličovadlo (väčšinou kyslík) redukuje na anióny O²⁻, ktoré potom reagujú s iónmi H⁺ na vodu. Elektródy palivového článku su katalycky a reaktívne stabilné. Palivové články môžu pracovať nepretržite, ak nie je prerušený prívod paliva alebo okysličovadla ku elektródam.

Použitie

V súčasnosti sa najviac nádeje vkladá do kyslíko-vodíkového palivového článku vrámci vodíkového pohonu automobilov. Vodík je dnes najčastejším palivom, avšak môže byť použitý aj zemný plyn alebo metanol. Vodík sa môže získať napríklad pomocou elektrolýzy vody. Potrebný kyslík pre palivový článok môže byť získavaný z atmosféry.
Skladovanie vodíka v nádržiach automobilov je v neustálom vývoji pretože vodík v zmesi so vzduchom je vysoko výbušný.
Zákon klesajúcich výnosov

Zákon klesajúcich výnosov (z rozsahu) (angl. law of diminishing returns (to scale)), správnejšie Zákon klesajúcej marginálnej produktivity (angl. law of diminishing marginal product(ivity)) je jeden zo základných ekonomických "zákonov" (v skutočnosti je to len bežný predpoklad).

Zvyšovanie jedného inputu

Zákon sa týka vzťahu medzi inputmi (výrobnými faktormi, vstupmi) a outputmi (výstupy, napr. množstvo výroby). Hovorí, že s rastúcim množstvom jedného inputu, ktorý zvyšujem, kým množstvo druhého inputu ostáva nezmenené, rastie output stále pomalšie, čiže dodatočný output (marginálny output) klesá.
Matematická definícia znie (pre jeden output): Funkcia output = f (input1, input2 ...) má zápornú druhú deriváciu podľa daného inputu (napr. inputu2). Graficky to znamená, že graf output - input2 má tvar „ľavej polovice kopca“.
Podstata tohto zákona spočíva v tom, že každý nasledujúci dodatočný vklad (input napr. práca) k stálemu množstvu iného inputu (napr. pôde) prináša klesajúce množstvo dodatočného outputu (resp. klesajúce výnosy) (napr. pridanie pracovníka – nižší výnos na 1 prac.)
Rougemontot

Poloha

Obec má rozlohu 4,25 km². Najvyšší bod je položený 474 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 88 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Faremoutiers

Poloha

Obec má rozlohu 10,93 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 89 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 465 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Edmund Halley

Životopis

Narodil sa v Haggerstone, (časť Londýna) ako syn bohatého mydliara. V detskom veku sa veľmi zaujímal o matematiku. Neskôr nastúpil do školy sv. Pavla a po doštudovaní odišiel na The Queen's College v Oxforde. Už počas štúdia publikoval štúdie o slnečnej sústave a slnečných škvrnách. Po odchode z Oxfordu v roku 1676 navštívil juhoatlantický ostrov sv. Heleny so zámerom študovať hviezdy južnej hviezdnej oblohy. V roku 1678 sa vrátil do Anglicka a nasledujúceho roku vydal Katalóg hviezd južnej oblohy (v orig. Catalogus Stellarum Australium), ktorý obsahoval 341 hviezd z tejto časti oblohy. Na Oxforde dostal titul majstra slobodných umení a bol prijatý za člena Kráľovskej spoločnosti. O rok neskôr vypracoval metódu, pomocou ktorej sa dá z prechodu Merkúra alebo Venuše pred Slnkom určiť slnečná paralaxa. V roku 1686 Halley publikoval druhú časť výsledkov z jeho expedície, ktorá sa týkala problému pasátov a monzúnov. Za príčinu týchto pohybov určil ohrev atmosféry Slnkom. Taktiež dokázal vzťah medzi atmosférickým tlakom a nadmorskou výškou. 
Halley sa oženil v roku 1682 a usadil sa v Islingtone. Väčšinu svojho vedeckého času trávil pozorovaním Mesiaca, ale tiež ho zaujímala aj gravitácia. Problém, ktorý tak priťahoval Halleyho pozornosť bol dôkaz akým Kepler opísal pohyb planét okolo Slnka. Tak v auguste 1684 odišiel za Newtonom, aby o tom s ním diskutoval. Newton mal však problém už vyriešený, ale nepublikoval ho. Halley presvedčil Newtona, aby výsledky práce zverejnili. Dielo vyšlo v roku 1687 s názvom Principia mathematica philosophiae naturalis a výdavky spojené s vydaním sponzoroval Halley. 
V roku 1690 vypracoval plán pre potápačský zvon – zariadenie schopné vydržať pod vodou dlhšiu dobu s oknom na výskum podmorského sveta. V Halleyho zvone sa atmosféra plní dodávaním vzduchu trubicou z pumpy umiestnenej na úrovni hladiny.
V roku 1693 publikoval článok o dôchodkoch, v ktorom uviedol analýzu veku ľudí v okamihu smrti spracovanú zo záznamov poľského mesta Vroclav. Britskej vláde to umožnilo lepšie obchodovať s dôchodkami. Halley výrazne ovplyvnil rozvoj poisťovníctva a jeho práca predstavuje významný míľnik v dejinách demografie.
V roku 1698 prijal úlohu kapitána na lodi Paramore s cieľom skúmať zemský magnetizmus. Merania robil v dva roky vo vodách Atlantického oceánu medzi 52. severnou a južnou rovnobežkou. Výsledky publikoval v diele General Chart of the Variation of the Compass (1701). V tomto diele sa prvýkrát objavili aj tzv. Halleyho čiary (tiež známe ako izogonické).
V novembri 1703 sa stal profesorom geometrie na Oxfordskej Univerzite a v roku 1710 prijal čestný titul doktora práv. V roku 1705 vydal dielo Prehľad komét (v orig. Synopsis Astronomia Cometicae), v ktorom tvrdil, že kométy z rokov 1456, 1531, 1607, a 1682 sú jedna a tá istá kométa, ktorej návrat predpovedal na rok 1758. Neskôr sa stala známa ako Halleyho kométa.
V roku 1718 objavil porovnaním starších katalógov vlastný pohyb hviezd. V roku 1720 obsadil miesto riaditeľa Greenwichského observatória, ktoré prebral po Johnovi Flamsteedovi a pôsobil na ňom až do svojej smrti. Pochovaný je v kostole sv. Margaréty v juhovýchodnom Londýne.
Jalesches

Poloha

Obec má rozlohu 8,45 km². Najvyšší bod je položený 537 m n. m. a najnižší bod 348 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Thuel

Poloha

Le Thuel má rozlohu 7,06 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Le Thuel má 172 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
AA20-1

História

Použitie veľkého počtu poháňaných náprav bolo vhodné kvôli veľkej hmotnosti rušňa, čím mohla byť znížená nosnosť náprav, lepšie sa rozložila hmotnosť stroja a netrpela tak trať. Skupina sovietskych rušňových strojárov navštívila USA, kde pravdepodobne videli rušne 4-12-2, ktoré používala spoločnosť Union Pacific Railroad. Na rozdiel od úspešných rušňov Union Pacific, bol tento rušeň ich nešťastím.
Rušeň AA20-1 mal mať pôvodne usporiadanie pojazdu 4-14-2 (1'G2'). Jeho konštrukcia prebiehala v nemeckom meste Essen spoločnosťou Krupp podľa sovietskeho dizajnu. Neskôr bol ešte nedokončený rušeň prevezený do mesta Luhansk, kde bol vybavený dvojnápravovým vodiacim podvozkom. Vlečný podvozok niesol obrovský rošt. Rušeň bol určený na spaľovanie menej kvalitného uhlia a preto bolo potrebné množstvo priestoru nato, aby horením poskytovalo dostatok tepla pre kotol.
Sedem poháňaných náprav bolo uložených 1,7 metra od seba, čo dávalo tomuto rušňu veľmi dlhý rázvor až 10 metrov. Preto musel byť prispôsobený na prekonávanie zákrut. Tri stredné poháňané nápravy boli zaslepené, a prvá so siedmou boli vybavené priečnymi hybnými zariadeniami. Vodiaci podvozok mal pozdĺžnu odchýlku ±145 mm (v extrémnych zákrutách) a vlečný podvozok ±265 mm.
Počas prevádzky však bol odhalený rad konštrukčných nedostatkov, a to najmä v distribúcii pary. Preto bol v roku 1935 po niekoľkých testovacích jazdách vyradený z prevádzky a v roku 1960 bol zošrotovaný.
Belœil

Obyvateľstvo

Obec má približne 13 655 obyvateľov (2010).
Crastatt

Poloha

Obec má rozlohu 3,39 km². Najvyšší bod je položený 316 m n. m. a najnižší bod 227 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 214 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Ferté-Saint-Samson

Poloha

Obec má rozlohu 19,05 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 457 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sarrians

Poloha

Obec má rozlohu 37,49 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 837 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ronnie Sundin

Klubový hokej

Hral na poste obrancu. Je 186 cm vysoký a váži 98 kg (údaj z roku 2006). Vrcholový hokej hral od sezóny 1993/94, keď začal hrať za klub Frölunda HC Göteborg vo švédskej Elitserien. V roku 1996 bol draftovaný v úvodnom drafte NHL klubom New York Rangers v 9. kole z 237. miesta. Sezónu 1997/98 strávil v zámorí. Nastúpil však za New York Rangers iba na jeden zápas NHL. Zvyšok sezóny odohral vo farmárskom tíme Hartford Wolf Pack v AHL. Už v nasledujúcej sezóne sa vrátil do klubu Frölunda HC Göteborg. Hral tam s číslom 23.

Reprezentácia

Reprezentoval Švédsko na majstrovstvách sveta v roku 2005, kde sa jeho mužstvo umiestnilo na štvrtom mieste. V roku 2006 získal so švédskou reprezentáciou zlatú medailu na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Obliekal reprezentačný dres s číslom 23.

Zimné olympijské hry 2006

Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo Švédsko až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.
Ľudovít Bothár

Životopis

Narodil sa v rodine obuvníka Gustáva Bothára a jeho manželkyEmílie rodenej Hlaváčovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a učiteľskom ústave v Lučenci. Učiteľ v Bére (Maďarsko), 1901 – 1914 v Kynceľovej. Pracoval s mládežou v ochotníckom divadelníctve a pre potreby ochotníkov prekladal jednoduché hry. Produktívny autor poézie (vyše 250 básničiek) a prózy (okolo 50 poviedok), ktoré písal peknou slovenčinou. Prekladal básne a prózy prevažne z maďarčiny.
Ľubo Belák

Hudobná kariéra

Ľubo Belák začínal ako hudobník, skladateľ, spevák a inštrumentalista na voľnej nohe. V 60. rokoch hral v bigbítovej kapele The Players, neskôr s vlastným orchestrom sprevádzal Evu Kostolányiovú a Karola Duchoňa. So sestrou Janou tvoril duo súrodencov Belákovcov, ktoré od roku 1980 sprevádzala jeho skupina Ľuba Beláka. V roku 1981 založil rockovú skupinu LBT, s ktorou vo vydavateľstve Opus vydal LP s názvom LBT. Pôsobil ako hudobník, skladateľ a aranžér Radošinského naivného divadla. V roku 1981 sa podielal na nahravaní albumu Bolo nás jedenásť z autorskej dielne Milan Lasica, Július Satinský a Jaroslav Filip. Ľubo Belák býval hudobným režisérom Bratislavskej lýry, Bratslavských Jazzových dní a festivalov politických piesní. Od roku 1984 bol dramaturgom redakcie zábavy Československej televízie - štúdio Bratislava, spolupracoval na výrobe televíznej hitparády Triangel, ktorá patrila medzi priekopníkov v produkcii pôvodných slovenských videoklipov. Medzi rokmi 1988 – 1990 bol hlavným dramaturgom v redakcii zábavy Československej televízie - štúdio Bratislava. 
Od roku 1992 je nezávislým televíznym producentom, produkoval relácie Čo dokáže ulica, Rhytmick, Život zvaný droga, Music klub a iné.
Velesova kniha

Pravosť

Pravosť knihy je sporná, pravdepodobne ide o falzum, ktoré vzniklo v 50. rokoch 19. storočia) Jeden zo snímkov doštičiek skúmala už v roku 1960 sovietska paleografka L. P. Žukovská, ktorá po expertíze rukopis označila za „podvrhnutý predcyrilický rukopis“.) Proti pravosti textu svedčí i vývoj jazyka, ktorý rekonštruovala slovanská zrovnávacia jazykoveda), najmä chyby vo fonetike, z hľadiska etymológie nezmyselná a nesystematická gramatika a občasné použitie slov, ktoré vznikli až v stredoveku. Zástancovia pravosti rukopisu tieto chyby vysvetľujú Miroljubovými chybami v transkripcii pôvodného textu (ktorú, keďže originál je zničený, nie je možné posúdiť, alebo opraviť).
Ďalším argumentom je to, že niektoré z mytologických predstáv, ktoré kniha využíva, vznikli pravdepodobne až ako kresťanská dezinterpretácia skutočných pohanských názorov (napr. koncept Belboha), ďalej sú z tohto hľadiska podivné značné paralely s biblickými príbehmi (napr. príbeh o zotročení Slovanov). Mieša aj západoslovanskú a východoslovanskú mytológiu, hoci podľa historických výskumov išlo o odlišné náboženské systémy.
Niektorí zástancovia slovanského novopohanstva však napriek týmto námietkam považujú text za svoju svätú knihu.
Martina Suchá

Tenisová kariéra

Martina začala hrať v roku 1996 na ITF Circuit. V roku 2002 sa dostala do prvej stovky, vyhrala v Quebec City ako nenasadená hráčka. Peňažné ceny jej koncom roka 2004 vyniesli okolo 0,6 mil. dolárov.
Le Langon

Poloha

Obec má rozlohu 23,74 km². Najvyšší bod je položený 39 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 112 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE