google/wiki40b huggingface dataset:
Povstanie Juraja Dóžu

Povstanie Juraja Dóžu (iné názvy: Dóžovo povstanie, Uhorská roľnícka vojna, Uhorská  sedliacka vojna) bolo veľké povstanie jednoduchého ľudu proti šľachte v Uhorsku v apríli až júli roku 1514, ktoré vzniklo z neúspešne zorganizovanej križiackej výpravy.
9. apríla ostrihomský arcibiskup Tomáš Bakóc v Budíne slávnostne z poverenia pápeža Leva X. vyhlásil zvolanie križiackej výpravy proti Osmanskej ríši, ktorá na začiatku 16. storočia ohrozovala Uhorsko, výmenou za odpustky účastníkom. Keďže uhorská šľachta nemala záujem zúčastniť sa, 40-tisícové vojsko, ktoré sa zišlo v máji v Budíne, tvorili chudobné vrstvy (roľníci, študenti, mestská chudoba a podobne) nazývané vtedy kuruci. Na čele vojska stál sedmohradský zeman Juraj Dóža Sikul (Juraj Dóža), pretože sa nenašiel uhorský magnát, ktorý by sa tejto úlohy ujal.
Keďže uhorská šľachta bola proti tejto výprave a nemienila ospravedlniť neprítomnosť poddaných na svojich majetkoch, v polovici mája kuruci vyvolali občiansku vojnu proti zemepánom. Centrum bolo v dnešnom Maďarsku, bojovalo sa aj na Východnom Slovensku a v Bratislave.
V júli kuruci obsadili uhorské nížiny a časti Sedmohradska. 15. júla povstanie porazili uhorskí magnáti, najmä Ján Zápoľský a Štefan Bátori.
Následkom bolo úpalenie Dóžu zaživa ako „roľníckeho kráľa“, povešanie a pozabíjanie 50 000 povstalcov a najmä prijatie nevoľníctva uhorským snemom 10. októbra 1514 (kodifikované aj v Tripartite).
Gironcourt-sur-Vraine

Poloha

Obec má rozlohu 7,51 km². Najvyšší bod je položený 378 m n. m. a najnižší bod 311 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 984 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wolschwiller

Poloha

Obec má rozlohu 10,14 km². Najvyšší bod je položený 831 m n. m. a najnižší bod 400 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 471 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lasse (Maine-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 28,94 km². Najvyšší bod je položený 101 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 292 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tullow

Tullow (ír. An Tulach) je mesto v stredovýchodnej časti Írska, v grófstve Carlow. V roku 2011 tu žilo 3 972 obyvateľov.
Mesto leží na východe grófstva na rieke Slaney, 14 km VJV od Carlow. Nachádza sa na križovatke ciest N81, R418 a R725. Východne od mesta prebieha hranica grófstva Wicklow.
Robert Kraft

Robert Kraft (* 3. október 1869, Lipsko, Nemecko – † 10. máj 1916) bol nemecký spisovateľ.
Jeho detektívky, dobrodružné a fantastické romány sa odohrávajú v rôznych častiach zeme. Na rozdiel od Karla Maya, s ktorým ho často porovnávali, miesta, kde sa odohrával dej jeho románov, osobne poznal, lebo predtým, ako začal žať úspechy ako spisovateľ pracoval ako plavčík, námorník a kuchár na veľkej obchodnej lodi.
Quartier des Batignolles

Dejiny

Meno štvrte pripomína názov bývalej dediny Batignolles, ktorá sa pôvodne rozkladala za hranicami Paríža. Rozloha dediny bola väčšia než je dnešná štvrť. Jej hranice siahali až k dnešnej Avenue de Saint-Ouen v susednej štvrti Épinettes.
Miestne pozemky patrili v stredoveku kláštoru benediktíniek na Montmartre a tiež ich využívali kráľ a šľachta na lov. Po Francúzskej revolúcii boli premenené na poľnohospodárske usadlosti. Dedina bola pripojená k Parížu v roku 1860. Po tomto začlenení sa štvrť stala obľúbenou obytnou štvrťou. V 2. polovici 19. storočia zaznamenala veľmi aktívny kultúrny život. Časť mladosti tu prežil básnik Paul Verlaine, ktorý študoval na súkromnej škole v ulici Rue Hélène a neskôr na lýceu Chaptal. Stéphane Mallarmé býval v ulici Rue de Rome a zhromaždil okolo seba umeleckú spoločnosť. Maliar Édouard Manet a jeho priatelia zo skupiny „Batignolles“ tiež bývali v tejto štvrti.

Názov

Pôvod mena Batignolles je nejasný. Názov by mohol byť odvodený od výrazu "bastillole-bastidiole" (označenie pre malý vidiecky dom), alebo z latinského "batagliona" (malá vojna), lebo územie slúžilo ako vojenské cvičisko.
Týranie detí

Týranie detí je dopúšťanie sa násilia,  alebo ubližovanie deťom rôznym spôsobom. 
Týrané a psychicky deptané dieťa býva chronicky unavené, nevyspaté, nepokojné, často agresívne, zaostáva vzrastom a býva aj často choré.
Týraním môže byť aj to, čo na pohľad vyzerá ako starostlivosť. Prehnané nároky na dieťa citovo vydierané známym ak ma ľúbiš alebo pobádanie na spôsob ty nič nedokážeš sa klasifikuje ako psychické vydieranie.
Hubkovce

Hubkovce alebo parazoá (lat. Parazoa) je taxón (vývojový stupeň, oddelenie a pod.) mnohobunkovcov.
V novších a niektorých starších systémoch obyčajne zahŕňa len taxón hubky (Porifera). V niektorých starších systémoch zahŕňal aj taxón Placozoa  a napríklad v systéme Möhn 1984 zahŕňa ako tretí taxón aj vyhynutý kmeň Archaeocyatha.
Saigonské zmluvy

Saigonské zmluvy sú zmluvy medzi Francúzskom a Vietnamom z 19. storočia, na základe ktorých bolo potvrdené ďalšie francúzske prenikanie do Vietnamu.

1. saigonská zmluva

Počas vlády vietnamského kráľa Tu-duca v rokoch 1848-1883 boli v krajine prenasledovaný kresťanskí misionári, čo bola zámienka pre Francúzsko, ktoré sa začalo vojensky miešať na ich obranu. Francúzi obsadili Đà Nẵng v roku 1858 a následne aj Saigon.
V roku 1862 (5. júna) bol nútený kráľ Tu-duc podpísať tzv. prvú saigonskú zmluvu, v ktorej sa zaviazal prenechať Francúzsku tri juhovietnamské provincie Kočinčíny, ďalej zaručil nedotknuteľnosť misionárov v krajine a výplatu kompenzácie.

2. saigonská zmluva

Ďalšia francúzska aktivita na území Vietnamu prebehla až po prusko-francúzskej vojne. Roku 1873 previedli Francúzi ďalšiu expedíciu vo Vietname a v roku 1874 (15. marca) bol kráľ Tu-duc okolnosťami donútený signovať tzv. druhú saigonskú zmluvu, známu aj ako Philastrova zmluva, podľa francúzskeho diplomata Paula Philastreho. Jej obsahom bolo podriadenie vietnamskej zahraničnej politiky Francúzsku a uznanie záberu Kočinčíny. Francúzsko navyše získalo právo exteritoriality a slobodnej plavby po Červenej rieke.
V roku 1882 prvý civilný guvernér Kočinčíny Le Myre de Vilers považoval 2. saigonskú zmluvu za nenaplnenú, čo následne viedlo k okupácii Hanoja (27. apríla 1882).
Pólos (filozof)

Pólos (starogr. Πώλος – Pólos, * 450 pred Kr., Akragas na Sicílii) bol starogrécky filozof, žiak Gorgia, predstaviteľ mladšieho radikálnejšieho smeru sofistiky.
Chemilly (Allier)

Polohopis

Chemilly má rozlohu 16,94 km². Najvyšší bod je položený 276 m n. m. a najnižší bod 206 m n. m.

Obyvateľstvo

Chemilly má 635 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Elektrický ohrev

Odporový ohrev

Odporový ohrev sa rozdeľuje na priamy a nepriamy.

Priamy odporový ohrev

Elektrický prúd preteká priamo zohrievanou látkou. Súvisí s odporom zohrievaného materiálu:
Q = P . t

Nepriamy odporový ohrev

Teplo vzniká vo vyhrievacom telese (najčastejšie vyhrievacia špirála) a do zohrievaného materiálu sa dostáva vedením.

Oblúkový ohrev

Teplo vzniká v elektrickom oblúku, čo je výboj v silne ionizovanom plyne (plazma – 4. skupenstvo hmoty), napríklad aj vzduchu. Vzniká pri rozpojení dvoch elektród, medzi ktorými stále prechádza elektrický prúd, teda preskakuje elektrický oblúk. Teplota v jadre plynu môže dosahovať teplotu až 5 000 °C.
Využíva sa na výrobu ocele zo surového železa a na zváranie.

Indukčný ohrev

Teplo vzniká pôsobením indukčných vírivých prúdov.

Indukčná pec

Indukčná pec je v podstate transformátor, ktorého výstupné vinutie tvorí kus kovu, ktorý sa zohrieva alebo taví. Vstupné vinutie tvorí medená trubica, ktorou preteká chladiaca kvapalina, aby sa neroztavila. Teploty dosahujú 1 500 až 2 500 °C a výkony v indukčných peciach dosahujú až 10 MW.
Indukčná pec sa využíva na výrobu špeciálnych, veľmi čistých zliatin. Taktiež sa využíva povrchový indukčný ohrev na kalenie hriadeľov. Výhodou oproti klasickému kaleniu je, že je možné ohriať iba povrch materiálu (hriadeľa), po prudkom ochladení sa skalí iba povrch objektu a stred ostáva húževnatý.

Dielektrický ohrev

Teplo vzniká v celom objeme látky stratami dielektrika, ktoré je umiestnené v striedavom elektrickom poli – používa sa napätie okolo 20 kV a frekvencia 5 až 40 MHz.
Dniprovské metro

Dniprovské metro (ukr. Дніпровський Метрополітен, rus. Днепровский Метрополитен) je podzemná rýchlodráha v Dnipru. V súčasnosti ho tvorí jedna linka so šiestimi stanicami.
Je to tretia podzemná rýchlodráha v Ukrajine. Funguje od roku 1995, v prevádzke je od 5:30 do 23:00 a ročne prepraví okolo 8 miliónov ľudí. Rozchod koľají je 1 524 mm a napätie je 824 V.

Dejiny a budúcnosť

Metro bolo otvorené 29. decembra 1995 so šiestimi stanicami s dĺžkou 7,1 km. Ďalšie tri stanice na 2,1 km dlhom úseku východne od súčasne prevádzkovanej trate sú vo výstavbe a s ich otvorením sa počíta do roku 2019. Perspektívne je plánovaná druhá linka, ktorá by mala viesť pod riekou Dneper. Celkovo by mala mať sieť dĺžkou 80 km a tri linky.

Stanice

Zo šiestich staníc je päť hlboko založených a jedna plytko založená. Štyri sú jednoloďové, jedna pilierová a jedna plytko založená pilierová trojloďová. Výzdoba staníc je v typickom sovietskom štýle, často je použitý mramor a ostatné druhy dekoratívneho kameňa.

Vozidlový park

V prevádzky sú vozidlá série 81-71 podobné ako v Prahe, Budapešti a Varšave. V čase otvorenia metra jazdili v päťvozových súpravách, ktoré boli neskôr skrátené na troj a štvorvozové kvôli nízkemu využitiu podzemnej rýchlodráhy.
Homunkul

Homunkul alebo homunkulus (lat. homunculus) znamená latinsky človiečik. 
Všeobecný latinský pojem dostal v ranom novoveku nový význam v súvislosti so špekuláciami o možnom vytvorení umelého človeka. V alchymistickom spise De natura rerum ("O povahe vecí") z roku 1538 pripisovanom Paracelsovi sa podrobne opisuje ako z mužského semena vypestovať človiečika. Tento motív umelého človeka použil ešte J. W. Goethe v druhom dieli svojho Fausta. 
Keď boli koncom 17. storočia objavené spermie, dostali názov homunkulus, pretože teória preformácie súdila, že obsahujú miniatúrneho, ale už hotového človeka, ktorý sa po ejakulácii v ženskom tele vyvinie v hotové bábätko. Až v 40. rokoch 19. storočia vedci pochopili, ako spermia preniká do vajíčka a že sa embryo začína vyvíjať až po oplodnení.

Iné použitie

Pojem homunkulus sa užíval aj vo filozofii, kde mal vysvetľovať, ako človek vníma: tak si možno predstaviť, že obraz na sietnici vníma akýsi vnútorný človiečik čiže homunkulus. Táto naivná predstava bola skoro opustená, pretože nič nevysvetľuje: keby sme mali vysvetliť vnímanie homunkula, museli by sme predpokladať, že aj on má v sebe ďalšieho a tak ďalej. 
Napriek tomu sa slovo homunkulus niekedy užíva ako pomocná predstava v myšlienkových experimentoch, ale aj v neuroanatómii, kde označuje súbory mozgových funkcií, ktoré sa týkajú určitých orgánov a podobne. Homunkulus sa často vyskytuje aj vo fantastickej literatúre, v počítačových hrách a podobne.
Lapenche

Poloha

Obec má rozlohu 8,11 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 198 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aténske metro

Metro v Aténach je základným nosným systémom aténskej dopravy. V súčasnosti sa skladá z troch liniek, ktoré v centre mesta vytvárajú prestupný trojuholník, podobný ako napríklad v Prahe alebo Kyjeve.
Dĺžka siete je 52 km a má 56 staníc. Prevádzkovateľom liniek 2 a 3 je spoločnosť Attiko Metro, linku 1 prevádzkuje spoločnosť ISAP S. A.

Dejiny

Prvá linka bola sprevádzkovaná 27. februára 1869, bola to však železničná povrchová trať medzi Aténami a Pireusom. V roku 1904 bola elektrifikovaná a postupne predlžovaná, v roku 1957 bol sprevádzkovaný prvý podzemný úsek. Dnes je to najdlhšia linka a označovaná na mape zelenou farbou.
Veľký rozvoj, počas ktorého vznikli ďalšie dve linky, začal v 90. rokoch 20. storočia. V tomto čase sa smog a dopravné zápchy začali stávať pre mesto neznesiteľné a na jeseň v roku 1991 sa začalo stavať. Napriek mnohým komplikáciám počas stavby boli obe linky otvorené v roku 2000 a predĺžené v rokoch 2004 a 2005. Objavené starogrécke vykopávky boli zakomponované do niektorých staníc a stali sa súčasťou metra.
Vznikla aj prímestská železničná trať, spájajúca mesto s letiskom, z ktorej je možný prestup na všetky tri linky metra.
Druhá a tretia linka sa predlžuje, nové úseky majú byť otvorené do roku 2010. Pri druhej linke ide o dva úseky oboma smermi do veľmi rušných predmestí, pri tretej jedno západné predĺženie. V roku 2005 sa objavili prvé plány na štvrtú linku metra, ktorá by mala tvar písmena U a nachádzala by sa v západnej časti mesta.

Vozidlový park

V súčasnosti tvorí vozový park metra 41 šesťvozových moderných vlakov, z ktorých polovica na linkách 2 a 3 je juhokórejskej výroby. Tieto vozidlá sa používajú asi od začiatku storočia a nahradili predchádzajúce východonemecké z 80. rokov, ktoré budú zošrotované a ešte staršie z 60. rokov, ktoré budú prestavané na špeciálne vozne.
Pinols (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 34,92 km². Najvyšší bod je položený 1 428 m n. m. a najnižší bod 706 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medzevská pahorkatina

Polohopis

Územie zaberá mierne zvlnenú severozápadnú časť kotliny na hornom toku riek Bodva, Ida a ich prítokov. Na severovýchode sa pahorkatiny dotýka Hornádske predhorie (podcelok Čiernej hory), severne ležia Volovské vrchy s podcelkami Kojšovská hoľa, Holička a Pipitka. Na západe susedí Jasovská planina (podcelok Slovenského krasu) a južným smerom pokračuje Košická kotlina podcelkom Košická rovina.

Geológia

Zvlnený, mäkký, málo rozčlenený reliéf popretkávaný menšími tokmi S-J smeru sa tu vytvoril na predkvartérnych a kvartérnych pokryvných útvaroch. Zaujímavú časť Medzevskej pahorkatiny tvorí relatívne ploché, len niekoľko desiatok metrov nad alúvium vyzdvihnuté a málo rozčlenené územie západne od rieky Bodva medzi Jasovom a Moldavou nad Bodvou v Košickej kotline. Jeho južnú časť od Jasovskej planiny geomorfologicky oddeľuje potok Sór (čítaj Šór). Geologicky pahorkatinu v týchto častiach buduje strednotriasový wettersteinský vápenec. V nadloží ho však prekrývajú pestré íly, štrky a piesky poltárskeho súvrstvia neogénneho veku a pleistocénne deluviálne sedimenty würmského veku (porovnaj J. Mello et al, 1996), a preto sa na jeho povrch prakticky neinterpretuje pestrý svet endokrasu, ktorý sa ukrýva v útrobách. V masíve tejto časti Medzevskej pahorkatiny dnes poznáme vyše 50 jaskýň rôznych morfologických typov, ktoré prekonali rôzny speleogenetický vývoj (jaskynná sústava Jasovskej jaskyne, Moldavská jaskyňa, Mníchova diera, Helena, Matejova jaskyňa, Jazvečí hrad). 
Východné stráne ukláňajúce sa do doliny Bodvy, ktorú kontroluje významná geologická štruktúra S-J vergencie, pokrývajú listnaté lesy so zastúpením duba, hrabu, lipy a borovice. V južnej a severnej časti v svahoch vystupuje geologické podložie (vápence), centrálna časť svahov je prekrytá svahovinami. Plošina pahorkatiny západne od Bodvy sa vzhľadom na prítomný geologický podklad poľnohospodársky intenzívne využíva. V okrajovej časti v severnej a SV časti tohto územia sa nachádzajú ponory (napr. Sellyedés, Gazka), ktoré komunikujú s rozľahlými jaskynnými sústavami.

Doprava

Okrajová časť Košickej kotliny s pomerne riedkym osídlením v centrálnej oblasti má komunikácie lokálneho významu. Z Košíc do Medzeva vedie cesta II/548, z Moldavy nad Bodvou do Jasova vedie západným okrajom cesta II/550. V jej blízkosti je trasovaná i železničná trať Moldava nad Bodvou – Medzev, odbočujúca z trate Zvolen – Košice.
Zagros

Zagros (perz. رشته كوه زاگرس, kurd. Çîyayên Zagrosê, arab. جبال زغروس Džabal Zagrús) je pásmové pohorie, tiahnuce sa od Kurdistanu v Iraku až po pobrežie Perzského zálivu v Iráne. Najvyšší vrch je Zardkúh s výškou 4 548 m n. m.
Cornillé

Poloha

Obec má rozlohu 12,47 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 827 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Železničná trať Prešov – Humenné

Dejiny

Spojnica dôležitých centier východného Slovenska sa budovala až počas Slovenského štátu. Okupáciou južnej časti Východoslovenskej nížiny sa jediné železničné spojenie oblasti so zvyškom Slovenska nachádzalo za hraničnou čiarou. Preto sa pristúpilo k prepojeniu tratí cez Vranov nad Topľou. 
Úsekom z Prešova do Kapušian viedla trať 194 do Bardejova, sprevádzkovaná 11. decembra 1893 a cez Strážske trať 191 (Michaľany – Lupków), otvorená koncom roka 1871. 
Chýbajúci úsek Kapušany – Strážske tak po dokončení 5. septembra 1943 opäť napojil Východoslovenskú nížinu na sieť slovenských železníc.
Prâlon

Poloha

Obec má rozlohu 3,09 km². Najvyšší bod je položený 445 m n. m. a najnižší bod 295 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moulès-et-Baucels

Poloha

Obec má rozlohu 22,78 km². Najvyšší bod je položený 727 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 843 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Annemarie Selinko

Život

V roku 1939 na začiatku II. svetovej vojny opustila Nemecko a usadila sa so svojim dánskym manželom v Dánsku. V roku 1943 spolu utiekli do Švédska.
Jej romány sa stali predlohou pre film a boli prekladané do množstva jazykov. Posledný, Désirée (1951), o Désirée Clary, Napoleonovej snúbenici, ktorá sa neskôr stala švédskou kráľovnou, bol preložený do 25 jazykov. V roku 1954 bol sfilmovaný, hlavné postavy stvárnili Jean Simmonsová a Marlon Brando. Knihu venovala svojej sestre Liselotte, ktorú zabili nacisti.
Chorupniansky potok

Prameň

Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení na východo-juhovýchodnom svahu Fišiarky (1 478,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 300 m n. m.
Doly (Karviná)

Poloha

Nachádza sa na juhozápade Karvinej v katastrálnom území Karviná-Doly o rozlohe 16,35 km².
Bane sa nachádzajú na celom území štvrte Karviná 2, pôvodne územie zaniknutej obce Solca. Jedná sa väčšinou o už uzavreté šachty, ktoré sa len udržujú s výnimkou bane Československej armády, ktorá ešte ťaží.

História

Pôvodná dedina Karvín sa v roku 1923 zmenila v mesto Karvinná, v roku 1939 sa spojilo s okresným Fryštátom pod nemeckým názvom Karwin-Freistadt a v roku 1945 došlo k opätovnému spojeniu s okresným mestom Fryštát pod dnešným názvom Karviná. V päťdesiatych rokoch 20. storočia sa kvôli poddolovaniu mesto začalo demolovať, centrum dvojmestia teda zostalo vo Fryštáte. S obyvateľmi pomaly mizne aj pre niekdajšiu Karvinnú typické nárečie - "po našimi".
V roku 2009 tu bolo evidovaných 170 adries. V roku 2001 tu trvalo žilo 810 obyvateľov.

Doprava

V Doloch sa nachádza železničná stanica Karviná-Doly (predtým Karviná hlavná stanica) ležiaca na trati Lúky nad Olší - Bohumín (pôvodná trasa Košicko-bohumínskej železnice), ktorá je teraz v správe prevádzkovateľa Advanced World Transport. Železničná stanica bola tiež koncovou stanicou miestnej železnice KFNB z Petrovíc u Karvinej. Prechádza tu cesta I / 59.
Rainer Franz

Život a kariéra

Rainer Franz je absolventom University of Notre Dame, Ind. USA (MBA, 1965-1969) ako aj absolventom University of Vienna (MA, 1970 – 1972). 
Na College of Liberal Arts University of Notre Dame prednášal súčasnú nemeckú literatúru a históriu (1970 – 1972). 
Jeho celoživotné profesionálne pôsobenie je však spojené s oblasťou bankovníctva, finančníctva a medzinárodného obchodu. Pôsobil vo významných funkciách v popredných medzinárodných bankových domoch. V rokoch 1972 – 1979 ako viceprezident Chase Bank, New York, USA pridelený v New Yorku, Tokyu, Manile a Hong Kongu. V rokoch 1979 – 1986 pôsobil v DG Bank vo Frankfurte nad Mohanom v Nemecku pridelený pre Hong Kong a Singapur. Od 1986 do 1990 pôsobil ako generálny riaditeľ v Commercial Bank of Greece. Bol členom vrcholných orgánov významných finančných spoločností, ako sú napr. Foreign Correspondence Club v Hong Kongu (1973 – 1976), US – Taiwanese Trade Council (1975 – 1980) a Singapore Trade Council. 
Od roku 1990 do 1998 pôsobil v Tatra banke, a.s. v Bratislave na Slovensku ako podpredseda predstavenstva a zástupca generálneho riaditeľa. V rokoch 1998 – 2006 pôsobil v tejto banke ako predseda predstavenstva a generálny riaditeľ. Počas pôsobenia v Tatra banke, a.s. bol na slovenskom bankovom trhu priekopníkom v zavádzaní nových produktov, elektronických distribučných kanálov – napr. Internet banking (1998), prvej Internetovej banky na Slovensku – Eliot (2000) atď.  
Počas jeho pôsobenia v Tatra banke, a.s. získala táto banka viaceré ocenenia od viacerých odborných magazínov a časopisov : The Banker (Banka roka na Slovensku – 2001, 2002, 2003), Euromoney (Najlepšia banka na Slovensku 1995 – 2003) , The Best Real Estate Commercial Bank in Slovakia (2006),  Global Finance (Najlepšia banka na Slovensku 1999 – 2004, Banka s najlepším Internet bankingom na Slovensku 2004 – 2006, Najlepšia banka v oblasti obchodovania s devízami na Slovensku 2005 – 2006) a Trend (Banka roka 1998, 1999, 2001, 2002, 2005) ako aj veľa ďalších ocenení. 
V roku 2006 bol nominovaný na ocenenie Manažér roka.  
Od roku 2003 – 2010 bol členom predstavenstva v Raiffeisen Bank International, AG, kde bol zároveň zodpovedný za Regionálne kartové spracovateľské centrum a stal sa prvým zástupcom generálneho riaditeľa a predsedu predstavenstva a členom predstavenstva Raiffeisen Bank Aval, Ukrajina.
Ďalej bol predsedom Dozornej rady Tatra banky, a.s. (1997 – 2012), členom a predsedom Dozornej rady Raiffesen Bank CZ.
Ako člen pôsobil v prezídiu Slovensko-rakúskej obchodnej komory a Americko-slovenskej obchodnej komory. 
Na slávnostnom rozšírenom zasadnutí Vedeckej rady Ekonomickej univerzity v Bratislave a Vedeckej rady Obchodnej fakulty Ekonomickej univerzity dňa 19. apríla 2007 bola Rainerovi Franzovi udelená čestná vedecká hodnosť Doctor honoris causa Ekonomickej univerzity v Bratislave – medzinárodne uznávanej osobnosti v oblasti bankovníctva, finančníctva a medzinárodného podnikania.