google/wiki40b huggingface dataset:
Etruská mytológia

Etruskovia bol národ neznámeho pôvodu žijúci na severe Talianska, ktorý bol nakoniec včlenený do rímskej kultúry a politicky sa stal súčasťou Rímskej republiky. Etruskovia mali náboženstvo aj podpornú mytológiu. Oboje absorbovali časti z predchádzajúcich domorodých a gréckych náboženstiev. Ovplyvnení boli najmä Grékmi. Veľa etruských zvykov, názorov a duchovna sa stalo súčasťou rímskej kultúry, vrátane rímskeho panteónu.

Polyteistický systém viery

Etruský systém viery bol polyteistický. Všetky viditeľné javy boli považované za prejav božej sily a tá sila sa delila na božstvá, ktoré neustále pôsobili v ľudskom svete. Evidentné sú tri odnože rozsiahlych etruských umeleckých motívov. Jeden sa javí ako božstvá prírody: Catha a Usil (Slnko), Tivr (Mesiac), Selvans, Turan (bohyňa lásky), Laran (boh vojny), Leinth (bohyňa smrti), Maris, Thalna, Turms a slávny Fufluns, ktorého meno sa vzťahuje (neznámo ako) na mesto Populonia a na "populus Romanus" (ľud rímsky). Pravdepodobne bol bohom ľudí.
Nad týmto spoločenstvom nižších božstiev vládol vyšší, zrejme prebratý indo-európsky systém: Tin alebo Tinia (nebesia), jeho manželka Uni (Juno), a Cel (bohyňa zeme). Do etruského systému boli pridaní grécki bohovia: Aritimi (Artemis), Menrva (Minerva), Pacha (Bacchus). Grécki hrdinovia prevzatí od Homéra sú tiež rozšírení v umeleckých motívoch.

Náboženské praktiky

Etruskovia verili na blízky, osobný kontakt s bohmi. Nerobili nič bez konzultácie s bohmi a bez ich znamení. Tieto praktiky boli úplne prevzaté Rimanmi. Boh sa nazýval ais (neskôr eis, plurál je aisar). Miesto, kde sa nachádzali sa volalo fanu alebo luth, posvätné miesto, rovnako ako favi, hrob alebo chrám. Tam sa robila fler (plurál flerchva) "obeta, obetný dar".
Okolo mun alebo muni, hrobiek, boli man alebo mani (Latin Manes), duchovia predkov. Zosnulý cestoval do podsvetia nazývaného Aita "Hádes" a teda môže byť nazývaný hinthial (doslova "(ten kto je) dole, naspodku"). Špeciálny sudca, cechase, dozeral na cecha, alebo rath, sväté veci. Každý človek mal náboženské povinnosti. Vedeli čítať z pečene ovce, ktorú obetovali. Máme k dispozícií model pečene vyrobenej z bronzu, ktorej náboženská hodnota je stále vecou debaty. Veštenie pomocou haruspicie; Haruspik (latinsky haruspex) bolo označenie pre pôvodne etruského kňaza, ktorý sa venoval predpovedaniu budúcnosti z vnútorností obetovaných zvierat. Tento spôsob veštenia je tradícia pochádzajúca z krajiny úrodneho polmesiaca.

Posmrtný život

Tak ako Egypťania aj Etruskovia verili na večný život, ale posmrtný blahobyt bol spojený so spôsobom pochovania. Hrobky boli vo viacerých prípadoch lepšie zariadené ako domy, mali rozsiahle priestory, na stenách boli fresky a nechýbal tam ani nábytok. Väčšina etruských hrobiek bolo vyplienených. V hrobke, obzvlášť na sarkofágu, bola znázornená osoba, pravdepodobne tak, ako by chcela vyzerať v posmrtnom živote. Niektoré sochy sú veľmi realistické. Etruskovia nemali žiadny problém s vizualizáciou vystupovania. Chceli, aby boli videní ako usmievaví ľudia, ktorí majú blízko k svojej rodine a priateľom.

Náboženstvo

Hlavná (svätá) trojica Tinia, Uni a Menrva.
Rastlinná ríša

Rastlinná ríša alebo presnejšie ríša rastliny je kategória v niektorých taxonomických systémoch. Bližšie pozri pod rastliny.
Piscop

Poloha

Obec má rozlohu 4,08 km². Najvyšší bod je položený 195 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 701 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jewish Holocaust Museum and Research Centre

Jewish Holocaust Centre (predtým Jewish Holocaust Museum and Research Centre) v Elsternwicku, predmestí Melbourne v štáte Viktória v Austrálii bolo založené v roku 1984 preživšími holokaustu.
Múzeum sa zaoberá spomienkou na šesť miliónov židov, ktorí zomreli počas nacizmu v rokoch 1933 až 1945.
Cieľom je boj proti rasizmu a propagácia tolerancie v ľudskej spoločnosti. Tieto základy chcú dať ďalej hlavne mladým návštevníkom. Každoročne navštevuje múzeum okolo 16 000 žiakov. Okrem prehliadok pre školské skupiny, múzeum ponúka program vzdelávania pre dospelých, školenia pre učiteľov a verejné prednášky. Múzeum zohráva dôležitú úlohu aj v starostlivosti a podpore tých, ktorí prežili holokaust.
Od roku 2008 majú rakúskí dobrovoľníci vrámci rakúskej zahraničnej služby možnosť pracovať 10-12 mesiacov v Jewish Holocaust Centre, alternatívne k povinnej vojenskej alebo náhradnej civilnej službe v Rakúsku. K ich úloham patria okrem ineho prekladanie dokumentov a príprava výstav.
Vladimír Palko

Životopis

Vladimír Palko v roku 1981 absolvoval Matematicko-fyzikálnu fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, v roku 1987 získal titul kandidáta vied. Medzi rokmi 1981 až 1990 pôsobil ako odborný asistent na Katedre matematiky na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej a ako vedecký pracovník na Ústave technickej kybernetiky v Slovenskej akadémii vied.
Od roku 1991 až do 1996 bol odborný asistent na Katedre matematiky Fakulty elekrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity. Titul docent v obore matematika získal v roku 1996.
Vladimír Palko je ženatý a má tri deti.

Politická činnosť

V rokoch 1991 – 1992 bol námestníkom riaditeľa Federálnej bezpečnostnej informačnej služby.

KDS

Nová politická strana Konzervatívni demokrati Slovenska bola 22. júla 2008 zaregistrovaná na ministerstve vnútra. Vladimír Palko sa stal jej prvým predsedom. Politická strana v roku 2010 nekandidovala v parlamentných voľbách s odôvodnením na finančnú náročnosť volebnej kampane.

Poslanec a minister

Vladimír Palko získal v parlamentných voľbách v roku 1998 mandát poslanca Národnej rady Slovenskej republiky za SDK. V novembri 2000 so skupinou 9 poslancov vystúpil z poslaneckého klubu SDK a založili v Národnej rade klub KDH. Počas tohto obdobia bol predsedom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť.
Vo voľbách v roku 2002 získal mandát poslanca za stranu KDH, ktorý však neuplatnil, lebo sa stal ministrom vnútra. Vo funkcii pôsobil až do 7. februára 2006, keď rezignoval po vnútrovládnom spore KDH a Mikulášom Dzurindom o zmluve s Vatikánom. Po rezignácii uplatnil svoj poslanecký mandát.
V roku 2006 sa po parlamentných voľbách stáva poslancom za KDH. Po nezhode pri voľbe predsedu poslaneckého klubu KDH a rezignáciu v predsedníctve strany bol Júliusom Stankom požiadaný, aby sa mandátu poslanca vzdal. Mandát vykonával aj po vystúpení z KDH a založení strany KDS v roku 2008, vtedy sa stal nezávislým poslancom až do konca volebného obdobia.
Od roku 2010 pôsobí mimoparlamentne.
Jumeauville

Poloha

Obec má rozlohu 7,77 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 83 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 593 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Východné partnerstvo

Východné partnerstvo je projekt Európskej únie v rámci Európskej susedskej politiky, zameraný na zintenzívnenie vzťahov so šiestimi krajinami ležiacimi východne od Európskej únie. Tento projekt bol iniciovaný Poľskom a následný návrh bol vypracovaný v spolupráci so Švédskom. Prezentovaný bol ministrami zahraničných vecí Poľska a Švédska na Rade pre zahraničné veci (Foreign Affairs Council - FAC) v Bruseli 26. mája 2008. Oficiálne založené bolo na summite v Prahe 7. mája 2009 počas českého predsedníctva.
Prvé stretnutie ministrov zahraničia zúčastnených krajín sa odohralo 8. decembra 2009 v Bruseli.

História

Východné partnerstvo má doplniť Severnú dimenziu a Úniu pre Stredomorie vytvorením fóra pre diskusie o vízových záležitostiach, voľnom obchode a dohodami o strategickom partnerstve s východnými susedmi EÚ, pričom sa vyhne kontroverznej téme prístupu do EÚ.
Bolo prediskutované na Európskej rade 19. a 20. júna 2008 spoločne s Úniou pre Stredomorie.
Saint-Mards-en-Othe

Poloha

Obec má rozlohu 31,4 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 652 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fréjus (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 102,27 km². Najvyšší bod je položený 616 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

História

Počas antiky v období Julia Caesara  malo názov „Forum Julii“. Obec bola založená v roku 49 pred Kr. ako protiváha moci „Massilie“ (Marseille). Počas panovania cisára Augusta v roku 27 pred Kr. sa premenovalo na „Colonia Octaviorum“ podľa veteránov z VIII. Légie Augustovej, ktorí v ňom sídlili. Biskupstvo tu bolo založené už v 4. storočí po Kr. V roku 1536 bolo mesto svedkom triumfu Karola V. V 16. storočí bolo sídlom vojenskej posádky. V roku 1959 bolo ohrozené katastrofou prelomenia priehrady Malpasset. V meste je po Arles druhá najhustejšia koncentrácia antických pamiatok v departemente Var. Obyvatelia sa nazývajú Fréžusania alebo Forožuliens. Provensalsky podľa klasickej normy les Frejulens, podľa mistrálskej normy les Frejulen.

Antické pamiatky

Z obdobia rímskej kolónie Forum Julii sa zachovali ruiny amfiteátru, akvaduktu a divadla.

Poľnohospodárstvo

Zavlažovanie územia Fréjus riekami Argens a Reyran umožňuje pestovať rôzne plodiny v podmienkach subtropickej klímy. Sú rozvinuté ovocinárstvo, vinárstvo, včelárstvo, pestovanie olív a výroba oleja, kvetinárstvo.

Ekonomika

Fréjus je centrálnou obcou departementu a regiónu. Je umiestnený v strede medzi zónami zamestnanosti Toulon a Grand-Cannes. Vždy figurovalo medzi atraktívnymi miestami podnikania, preto má veľa firiem podnikajúcich v turistike, vojenstve a verejných službách. Obec je centrom aglomerácie a zamestnanosti, ktoré zoskupuje 19 obcí.   
Obchodné centrum Géant Casino, Satac (Renault), a Bacchi (Citroën) mali v roku 2004 22 – 27 mil. € obratu a 600 firiem zamestnávajúcich celkom 3934 zamestnancov. Tieto sú rozdelené do 5 industriálnych zón: Lou Gabian, Les Esclapes, Saint-Pons, Le Capitou et La Palud, ku ktorým sa pridáva fi.Capénergies. V 1999 komora obchodníkov ponúkla 28 318 miest. Celkovo 86 % aktívnej populácie sú zamestnanci, z ktorých 62 % býva a pracuje vo Fréjus. Delenie podľa profesií a miest je nasledovné: 38 % obyvateľov sú zamestnanci, 22 % robotníci, 21 % ostatné profesie. Intelektuálne pracujúci s vysokoškolským vzdelaním tvoria 8 % obyvateľstva a remeselníci a obchodníci asi 10 %. Napriek bohatstvu ekonomiky dosiahla nezamestnanosť 13,6 % v roku 2005 so 4829 žiadateľmi o prácu, v porovnaní s 1999 nižšiu o 19,4 % a priemerný príjem na občana 15 187 € ročne v 2004.
V meste je viacero trhov, v stredu a sobotu v centre mesta.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 52 344 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Zdroje: INSEE
Nitriansky mestský park

Mestský park sa nachádza v severozápadnej časti Starého mesta. Známy je aj pod názvom Mestský park na Sihoti.

Opis

Rozloha parku je 20 hektárov, skladá sa z troch častí – Starého parku Sihoť, strednej časti, ktorá sa nazýva Spojovací park a južnej časti tzv. Nový park.
Súčasťou južnej časti, nazývanej Nový park, sú dve jazerá Veľká Hangócka a Malá Hangócka. Jazerá spája malý potok premostený dreveným oblúkovým mostom. Jazerá sú obľúbeným miestom rybárov.
V strednej časti, v tzv. Spojovacom parku, sa nachádza letné kúpalisko.
Najstaršia časť parku sa nazýva Starý park Sihoť. Táto najsevernejšia časť parku bola založená v polovici 19. storočia. Nachádzajú sa tu detské ihriská, preliezky, prekážková lanová dráha, spoločenské hry mlyn a ruské kolky, bludisko a Gazdovský dvor s domácimi zvieratkami.
Park bol pôvodne lužný les, vysadené lipové aleje a rôzne druhy domácich a cudzokrajných drevín vytvorili zelenú oázu uprostred rušného mesta.
Vychádzkové chodníky sú usporiadané do hviezdy, v strede ktorej sa nachádza Žabia fontána s vodníkom Žblnkom (autorom je nitriansky sochár Július Bártfay).
Hlavná promenáda smeruje k bývalej klasicistickej letnej kaviarni, ktorú dal v roku 1831 postaviť biskup Jozef Wurum. V roku 2015 bola prevádzka obnovená s názvom Starý biskupský hostinec.
Mestský park je miestom oddychu a zábavy.
Juraj Kučírek

Doc. PhDr. Juraj Kučírek, CSc. (* 1955 – † 2000) bol slovenský ekofilozof, člen Katedry politológie Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre, člen redakčnej rady časopisu CIVITAS. V roku 2000 zahynul pri horolezeckom výstupe na Malý Pyšný štít vo Vysokých Tatrách. Juraj Kučírek priniesol novátorský pohľad v analýze globálnej environmentálnej krizy. Vychádza z predpokladu, že príčiny súčasnej krízy kultúry majú predovšetkým sociálny charakter.
Jošikawa Eidži

Život

Pochádzal z chudobnej rodiny nižšieho samuraja a od mladosti prešiel celou radou zamestnaní. Bol poslíčkom, predavačom časopisov, tlačiarom, prístavným robotníkom (pri práci v jokohamských dokoch bol dokonca ťažko zranený) aj reportérom. Počas týchto rokov sa vzdelával ako samouk, svoju prvotinu vydal roku 1914 a v dvadsiatich rokoch začal svoju úspešnú profesionálnu literárnu činnosť. Po vydaní svojho najznámejšieho románu Mijamoto Musaši (časopisecky 1935 – 1937 a 1938 – 1939) sa stal takmer národným spisovateľom. Román prijali aj intelektuálne kruhy, ktoré sa do toho času stavali k jeho prácam kriticky.
Jošikawa je autorom celej rady próz z japonských dejín, ktoré sú dodnes vyhľadávané najširšou čitateľskou obcou pre premyslené a zaujímavé zápletky. Jeho romány boli niekoľkokrát sfilmované a tiež prepracované do komiksovej verzie.
La Vergenne

Poloha

Obec má rozlohu 2,95 km². Najvyšší bod je položený 322 m n. m. a najnižší bod 277 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Obrazová frekvencia

Obrazová frekvencia (iné názvy: snímková frekvencia, obrazový kmitočet, snímkový kmitočet) je počet celých jednotlivých obrázkov (obrazov, snímok; angl. frames) zobrazených, zaznamenaných alebo prenesených za sekundu. Jednotka tejto veličiny sú obrázky sa sekundu alebo snímky za sekundu (angl. frames per second), skr. fps alebo FPS, alebo (ekvivalentne) hertz, skr. Hz. Človek pri rýchlom striedaní obrazov vníma ich sled ako plynulý dej spôsobený doznievaním obrazu.
V kontexte metódy (režimu) tzv. prekladaného riadkovania (t. j. keď sa celá snímka zobrazí tak, že sa najprv zobrazí jedna polsnímka a potom druhá polsnímka) v televízii či videu sa obrazovou frekvenciou (resp. synonymá) myslí obyčajne frekvencia nie celých snímok (angl. frames), ale polsnímok (angl. fields), t. j. 50 Hz v takom kontexte znamená 50 polsnímok za sekundu, t. j. 25 celých snímok za sekundu.
Klasický film má 24 fps (resp. Hz), t. j. 24 celých snímok (obrázkov, obrazov) za sekundu.
Brocourt

Poloha

Obec má rozlohu 2,41 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 97 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vstavačovité

Vstavačovité (Orchidaceae Juss. 1789) alebo neformálne orchidey sú čeľaď krytosemenných rastlín, ktorá zahrňuje vyše 800–1 000 opísaných rodov a 25–30 000 druhov.
Názov čeľade vznikol z gréckeho slova  ὄόρχις / orchis (mužský semenník) na základe podobnosti dvoch oválnych pahľúz vstavača vojenského (Orchis militaris) so samčími semenníkmi. Viera v afrodiziakálne účinky hľuznatých orchideí pretrváva dodnes. Nominálnym rodom čeľade je rod Orchis.
Okrem botanických druhov je známych vyše 100 000 rôznych kultivarov a hybridov. Rastliny tejto čeľade sa vyznačujú značnou genetickou nestálosťou, čo umožňuje medzidruhové a dokonca medzirodové kríženie. Hybridy sú medzi pestovateľmi veľmi populárne a neustále vytvárajú nové formy. 
Všetky (prirodzené) druhy sú pod ochranou CITES.

Semeno

Semená rastlín sú mikroskopicky malé, a nedisponujú zásobnými orgánmi. Semenníky obsahujú až niekoľko miliónov semien.
Klíčenie semien prebieha v symbiotickej súčinnosti s hubou.

Rozmnožovanie

Rozmnožovanie orchideí je závislé od dômyselnej symbiózy so špecializovanými opeľovačmi a klíčenie ich semien je závislé od symbiotických mykoríznych húb. To z nich robí na jednej strane spolu s trávami vysoko vyvinuté a špecializované rastliny z evolučného hľadiska. Na druhej strane ich prežitie závisí na prežití symbiotických opeľovačov, mykoríznych húb a v neposlednom rade na prežití probiotických drevín, na ktorých sú prichytené.
Boncourt-sur-Meuse

Poloha

Obec má rozlohu 10,84 km². Najvyšší bod je položený 379 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 319 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Colombe (Seine-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 5,74 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 199 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heraldický konzultor Konferencie biskupov Slovenska

Inštitút Heraldických konzultorov Konferencie biskupov Slovenska (HK KBS) bol ustanovený na plenárnom zasadaní KBS v dňoch 10. – 11. 3. 2008, kedy boli tiež schválené Smernice pre tvorbu heraldických symbolov (erbov) v Rímskokatolíckej cirkvi a Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku. HK KBS je členom Rady KBS pre vedu, vzdelanie a kultúru ako expert pre oblasť cirkevnej heraldiky. Zbor heraldických konzultorov Rímskokatolíckej a Gréckokatolíckej cirkvi je teda výkonným a poradným orgánom pre návrh erbov farností, dekanátov, či diecéz a v praxi vykonáva reguláciu cirkevno-heraldickej tvorby na Slovensku. Podľa prijatých Smerníc pre tvorbu heraldických symbolov smie byť do užívania uvedený len taký cirkevný erb, ktorého popis (blazón) a vyobrazenie písomne odobril jeden z heraldických konzultorov. Schválený erb je možné dať zapísať aj do Heraldického registra SR, vedeného na Ministerstve vnútra SR, ktorý v  súčasnosti predstavuje najvyššiu heraldickú autoritu na Slovensku.
Vergoignan

Poloha

Obec má rozlohu 10,44 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 91 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 289 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joigny-sur-Meuse

Poloha

Obec má rozlohu 3,86 km². Najvyšší bod je položený 327 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 702 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Liubo

Dejiny

Táto hra bola veľmi populárna počas vlády dynastie Han. Koncom vlády tejto dynastie hra Liubo stratila svoju popularitu a neskôr upadla do zabudnutia. Nahradila ju nová hra Go (Weiqi), ktorá sa hrá dodnes.
Najstarší archeologický nález tejto hry sú dve hracie dosky z kráľovskej hrobky pochádzajúce zo 4. storočia pred Kr. Viaceré ďalšie nálezy pochádzajú z obdobia 3. až 1. storočia pred Kr. Hra Liubo sa spomína aj v niektorých historických písomných dokumentoch.

Pravidlá

Pravidlá tejto hry nie sú známe aj napriek mnohým pokusom o ich rekonštrukciu. Niektoré historické popisy tejto hry si navzájom odporujú, takže sa predpokladá že pravidlá Liubo boli v rôznych dobách a lokalitách rôzne.
Hracia doska má tvar štvorca a obsahuje neobvyklé obrazce, ktoré sú iné na každej strane hracej dosky. V strede dosky sa nachádza štvorec. Každý z hráčov má k dispozícii 6 hracích kameňov svojej farby.
Martin Kellner

Životopis

Klobučník v Banskej Bystrici. Za mešťana Banskej Bystrici bol prijatý (12. mája 1705). V Banskej Bystrici sa usadil s bratom, kde sa celé generácie venovali klobučníckemu remeslu.
Pastrami

Pastrami (rum. pastramă, jidiš פּאַסטראָמע – pastróme) je delikatesa z konzervovaného chudého mäsa, pochádzajúca z Rumunska a obľúbená hlavne v USA. Vyrába sa obvykle z hovädzieho.

Pôvod

Názov "pastrami" pochádza z rumunského slovesá a pǎstra - uchovať. Karpatskí vidiečania odnepamäti používali údenie ako spôsob, aby mäso dlhšie vydržalo. Predchodcom tohto jedla bola turecká pastirma, ktorá sa však namiesto údenia suší.

Recept

Pastrami sa vyrába z hovädzieho, bravčového, husieho alebo baranieho mäsa. To sa potrie zmesou liadku, soli, cesnaku a korenia, zaťaží a uloží v chlade. Potom sa vyúdi na tvrdom dreve. Niekedy sa pastrami pred podávaním krátko podusí v pare, aby sa zbavilo soli.

V Amerike

Do Spojených štátov priniesli pastrami na konci 19. storočia židovskí prisťahovalci z východnej Európy. Najmä v New Yorku sa hovädzie pastrami stalo obľúbeným kóšer jedlom. Býva k dispozícii v typických lahôdkárstvach nazývaných deli, krája sa na veľmi tenké plátky a používa sa do sendvičov alebo ako súčasť obložených mís.
Napr. spisovateľ William Styron spomína v románe Sophiina voľba na doby, kedy býval v židovskej štvrti Flatbush a živil sa prevažne ražným chlebom s pastrami a uhorkami.
Saint-Lattier

Poloha

Obec má rozlohu 18,17 km². Najvyšší bod je položený 406 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 255 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baltazár Hentschelius

Životopis

Rektor latinskej školy v Banskej Bystrici (16. september 1589-1602, 1611-1613). Člen Mestskej rady v Banskej Bystrici.
Saint-Aubin (Nord)

Poloha

Obec má rozlohu 10,12 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 370 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lichas (mytológia)

Lichas (starogr. Λίχας – Lichas) je v gréckej mytológii posol hrdinu Herakla, ktorý splnením poverenej úlohy privodil jeho i vlastnú smrť.
Herakles po dobytí Oichalie, mesta svojho nepriateľa Euryta, poslal Licha k svojej manželke Déianeire, ktorá bola v tom čase u trachinského kráľa Kéyka, aby jej oznámil svoj skorý príchod. Lichas priviedol so sebou aj zajatcov, medzi ktorými bola aj Eurytova dcéra Iola, bývala Heraklova láska.
Príchod Ioly Déianeiru veľmi rozrušil, bála sa totiž, že ju Herakles kvôli nej opustí. Keď premýšlala ako tomu zabrániť, spomenula si na umierajúceho Kentaura Nessa, ktorý jej kedysi poradil, aby si nabrala jeho krvi, lebo má čarovnú moc. Keby vraj Herakles niekedy zatúžil po inej žene, stačí keď ňou natrie z vnútornej strany jeho plášť a keď si ho oblečie, opäť k nej zahorí láskou. Bola to však Kentaurova pomsta, lebo mal krv otrávenú jedom z Heraklovho šípu a chcel, aby Heraklovi spôsobila nezhojiteľnú bolesť. Déianeira požiadala teda Licha, aby zaniesol Heraklovi truhlicu s plášťom, v ktorom má priniesť ďakovnú obeť bohom za víťazstvo. Lichas jej želanie splnil a čoskoro sa začala napĺňať Kentaurova pomsta. Otrávená krv prenikla do Heraklovho tela a spôsobila mu neznesiteľné muky. Keď zazrel Licha, ktorý mu osudný plášť priniesol, chytil ho za nohy a za ruky a hodil ho do mora, kde sa utopil.
Nešťastný Heraklov posol Lichas sa po páde do vĺn premenil na malý skalnatý ostrov. Nachádza sa pri pobreží Eubóie a dodnes ho nazývajú Lichas. Podľa starovekých autorov sa pri ňom námorníci neodvážili pristáť, lebo verili, že v jej kameňoch ešte Lichas žije.
Saint-Germain-de-Prinçay

Poloha

Obec má rozlohu 24,34 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 482 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Spoločenský kapitál

Spoločenský kapitál je súhrn všetkých individuálnych kapitálov v ich vzájomnej spojitosti a vzájomnej závislosti.
Každý individuálny kapitál je navonok v pomere k ostatným samostatný, ale súčasne sú všetky individuálne kapitály navzájom spojené a závisia jeden od druhého.
Coca-Cola Popstar (Slovensko)

Coca-Cola Popstar bola autorská hudobná súťaž na Slovensku (hudobné súťaže s názvom Coca-Cola Popstar prebiehajú aj v iných krajinách ), ktorú sponzorovala a usporiadavala spoločnosť Coca-Cola spolu so spoločnosťou Street Production . Súťaž sa po prvýkrát uskutočnila v roku 2001. Posledný 8. ročník sa konal v roku 2008. V roku 2007 sa po súťaži konala séria koncertov pod názvom Coca-Cola PopStar Tour .
Hébécrevon

Poloha

Obec má rozlohu 13,39 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 136 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Caunette

Poloha

Obec má rozlohu 21,78 km². Najvyšší bod je položený 483 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 326 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE