google/wiki40b huggingface dataset:
Apple III

Apple bol prvým osobným počítačom navrhnutým a vyrobeným úplne v réžii spoločnosti Apple Computer. Jeho predchodca, Apple II bol navrhnutý spoluzakladateľom spoločnosti Stevom Wozniakom ešte pred jej formálnym založením. Práca na Apple III bola začatá koncom roku 1978 pod vedením Dr. Wendella Sandera. Apple III prišlo na trh v máji 1980.
Apple III bolo navrhnuté ako počítač pre komerčné využitie. Jeho súčasťou bol vyspelý operačný systém zvaný SOS (sofistikovaný operačný systém) a nový prekladač jazyka BASIC. V ponuke bol aj implementácia jazyka Pascal, ktorý ponúkal viac možností pre programátorov. Počítač disponoval displejom s 80 stĺpcami (s možnosťou používať malé i veľké písmená), numerickou  klávesnicou, hierarchickým (stromovým) súborovým systémom, hodinami bežiacimi v reálnom čase a schopnosťou emulovať 45-kilobajtový Apple II Plus. Apple III mal zabudovanú 5¼-palcovú disketovú mechaniku a možnosť využívať až tri ďalšie externé disketové mechaniky a 5-megabajtový pevný disk. Spoločnosť Microsoft vytvorila pre Apple možnosť využitia systému CP/M – Apple tento produkt potom predávalo pod vlastným menom.
Apple III mal 8-bitový CPU pracujúci na 2 MHz, ktorý dokázal adresovať až 256 KB pamäte (s vylepšením od iného výrobcu až 512 KB). Na rozdiel od iných komerčne využívaných počítačov tej doby, Apple III nemal žiadny ventilátor, keďže Steve Jobs chcel predísť hlučnosti stroja. Následkom bolo, že mnohé počítače sa v krátkom čase prehriali a stali sa nefunkčnými, resp. boli nefunkčné už pri prvom zapnutí.
Apple III sa stalo obchodným fiaskom. Cenou 3500 amerických dolárov bolo omnoho drahšie ako mnohé iné komerčne využívané počítače podporujúce CP/M. Pre Apple III nebol dostatok softvéru a emulácia Apple II Plus bola úmyselne vytvorená tak, že nepodporovala mnohé progresívne vlastnosti Apple III, čo obmedzovalo zmysel stroja ako emulátora pre starší softvér. Nadôvažok, Apple III postihovali rôzne technické problémy, rovnako hardvérové i softvérové. Existuje príhoda, ktorú si väčšina užívateľov pamätá lepšie ako samotný počítač: v istom technickom buletine boli zákazníci inštruovaní, aby počítač zdvihli asi 8 cm nad podložku a nechali ho voľne padnúť – to malo uložiť jeden z čipov, ktorý sa pravidelne uvoľňoval, späť do jeho lôžka.
V decembri 1983 bola na trh uvedená aktualizovaná verzia Apple III Plus, ktorá už bola zbavená hardvérových problémov svojho predchodcu a štandardne bola vybavená 256 KB pamäte. V tom čase však už platforma Apple III mala mizernú povesť a komerčné spoločnosti sa rýchlo začali prikláňať k platforme IBM PC. O štyri mesiace neskôr sa Apple III definitívne prestalo vyrábať.
Panleukopénia

Panleukopénia alebo mačací mor je silne virulentné ochorenie s inkubačnou dobou 2–10 dní postihujúce len mačky. Ochorenie máva spravidla veľmi rýchly priebeh a môže pripomínať otravu. Prejavuje sa súčasnými prudkými hnačkami a zvracaním, veľmi často končí smrťou zvieraťa. Je možné proti nemu zviera zaočkovať.
Vírus napadá výstelku tráviaceho traktu, spôsobuje vredy a rozpad výstelkového epitelu. Zároveň sa znižuje množstvo bielych krviniek, čo zhoršuje imunitu zvieraťa. Nákazu si medzi sebou zvieratá väčšinou predávajú cez sekréty, ktorými sa kontaminuje napríklad voda na pitie. Postihnuté zviera je apatické, zvracia, má vodnatú hnačku, veľakrát je v stolici krv, neje a nepije. Pokiaľ je nákaza slabšia, je možnosť vyliečenia. Ak sa nakazí gravidná mačka, väčšinou potratí. Pokiaľ sa narodí živé mačatá, mávajú postihnutý mozoček, následkom čoho majú zhoršenú koordináciu pohybu alebo môžu byť aj slepé.
Pont-Sainte-Marie

Poloha

Obec má rozlohu 3,99 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4791 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Doville

Poloha

Obec má rozlohu 11,09 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 299 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tri rokliny

Tri rokliny je priehrada a vodná elektráreň na rieke Jang-c’-ťiang v Číne.
Výstavba najvýkonnejšej vodnej elektrárne na svete začala v roku 1994 a dokončená bola v roku 2006. Hrádza s výškou až 185 metrov je dlhá 2 335 a široká 126 m a vytvára priehradné jazero s rozlohou 1 085 km² a dĺžkou takmer 600 km. Zo zatopenej oblasti bolo vysťahovaných 1,3 milióna ľudí, pričom ďalšie státisíce museli oblasť opustiť kvôli zosuvom pôdy. Náklady na výstavbu dosiahli 25 mld. USD, no neoficiálne odhady uvádzajú až 180 mld.
Elektráreň bola spustená do prevádzky v roku 2008 a postupne bolo zabudovaných 32 generátorov s inštalovaným výkonom 22 500 MW. Ročná produkcia elektrárne je 80 TWh s maximom 98,8 TWh v roku 2014, čo je nepatrne viac, ako dosahuje paraguajsko-brazílska elektráreň Itaipú s inštalovaným výkonom 14 000 MW.
Dargov (okres Trebišov)

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1321. Spomína sa ako dedina prislúchajúca k panstvu hradu Paruštyan. Obyvatelia obce sa živili zväčša drevorubačstvom a poľnohospodárstvom, neskôr i ťažbou stavebného kameňa (andezit) v blízkom kameňolome.
Dargov bol známym najmä počas druhej svetovej vojny. Obec bola takmer celá vypálená a pustošená ustupujúcimi nemeckými vojskami, ktoré na línii Slanec – Dargov – Čemerné vytvorili nepreniknuteľnú obranu (bunkre, zákopy a delostrelecké pozície), kde mali podľa velenia zotrvať ruskú ofenzívu, až do príchodu posíl. Ruskej armáde sa však podarilo túto obranu prelomiť a postupne oslobodiť aj zvyšok Slovenska.
Po vojne sa začalo s obnovou obce. Vybudoval sa gréckokatolícky chrám „Matky ustavičnej pomoci” a rímskokatolícky chrám „Božského srdca Ježišovho”. Obec postavila nový kultúrny dom s obecným úradom, je splynofikovaná a napojená na obecný vodovod. V letnom amfiteátri sa každoročne konajú Východoslovenské folklórne slávnosti. V jesennom období sa uskutočňujú Majstrová Slovenska v autokrose. Blízko obce sa nachádza rekreačné stredisko Biele Studničky.

Symboly obce

Podľa Heraldického registra  má obec tieto symboly prijaté 24. júla 2004. Na erbe je  motív troch pútnikov podľa odtlačku pečatidla z roku 1786, ktorí by mohli predstavovať podľa gréckokatolíckych patrocinií troch cirkevných učiteľov.

Erb

V modrom štíte, v zelenej pažiti stojaci traja striebroodetí, zlatoprepásaní, o zlaté palice sa opierajúci, vzájomne sa prekrývajúci a troma zlatými hviezdami prevýšení pútnici.

Vlajka

Vlajka má podobu deviatich pozdĺžnych pruhov žltého, zeleného, bieleho, modrého, bieleho, modrého, bieleho, zeleného a žltého. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Michal Rotarides

Životopis

Študoval v Banskej Bystrici a na evanjelickom lýceu v Šoprone, 1738-1742 teológiu na univerzite vo Wittenbergu. V roku 1742-1744 učiteľ v Šoprone, 1744-1747 profesor vo Wittenbergu, kde sa venoval literárnej tvorbe a viedol uhorskú knižnicu. Spracoval a vydal náčrt uhorských dejín, v ktorých podal základné údaje o dejinách slovenskej literatúry. Napísal životopisy literátov a doplnil práce starších historikov. Pre výskum hľadal spolupracovníkov v slovenských knižniciach aj v Banskej Bystrici. Časť výskumov zanechal v rukopise.
Ann Mari Falková

Životopis

Študovala na francúzskej škole v Štokholme a potom získala obchodné vzdelanie. V rokoch 1935 až 1951 pracovala v poisťovni. Od 40. rokov publikovala knihy predovšetkým pre deti a mládež, ktoré boli preložené do mnohých cudzích jazykov. Celkom za svoj život vydala viac ako 60 kníh.
Brennerský priesmyk

Dejiny

Priesmyk sa využíval ako prechod už od praveku. Prvá rímska cesta, ktorá spojila Taliansko s provinciou Raetia na severe Álp bola Via Claudia Augusta. Cestu postavili v rokoch 46 - 47 ale neprechádzala cez Brennerský priesmyk. Cesta cez priesmyk bola otvorená v 2. storočí. Prechádzala cez údolie Pustertal k priesmyku a ďalej k mestu Veldidena (dnešný Innsbruck), kde prechádzala cez rieku Inn, obec Zirl smerom k mestu Garmisch-Partenkirchen a osade Augusta Vindelicorum (dnešný Augsburg).
Alamani prešli priesmykom do južného Talianska v roku 268 a boli zastavení v novembri v bitke pri jazere Benacus.
Priesmyk bol trasou pre muly až kým sa v roku 1777 neotvorila cesta pre vozy. Brennerská železnica bola dokončená v roku 1867 a je jedinou transalpskou železnicou bez hlavných tunelov. Od konca 1. svetovej vojny, keď boli vytvorené medzinárodné hranice, bola vláda nad priesmykom rozdelená medzi Taliansko a Rakúsko. Dovtedy boli obidve strany priesmyku na území Rakúsko-Uhorska. Počas druhej svetovej vojny sa tu 18. marca 1940 zišli Adolf Hitler a Benito Mussolini aby oslávili spoločný oceľový pakt. Po skončení vojny v 1945 bol priesmyk pre niektorých nacistov únikovou cestou. V 70. rokoch 20. storočia bola v tomto úseku dokončená diaľnica.

Doprava

Cez priesmyk vedie Európska cesta 45 (v taliansku A 22 a v rakúsku A 13) smeruje z Innsbrucku, cez Bolzano k mestám Verona a Modena. Je to jedna z najdôležitejších severno južných spojení v Európe. Aj po odstránení colníc sa neprestali vytvárať dlhé a časté dopravné zápchy.
Most Europabrücke, ktorý sa nachádza neďaleko Innsbrucku niekoľko kilometrov severne od priesmyku nad údolím rieky Sill, sa skladá zo šesť prúdovej diaľnice. So svojou výškou 180 metrov a dĺžkou 820 metrov bol po dokončení v roku 1963 oslavovaný ako stavebné veľdielo. Cez priesmyk prechádza hustá automobilová doprava, ktorá toto územie značne znečisťuje. Ročne prejde cez priesmyk približne 2 milióny nákladných a 12 miliónov osobných automobilov, pričom sa prepraví približne 50 miliónov ton materiálu.
Z dôvodu odľahčenia dopravy je plánovaná rekonštrukcia a dostavba železnice z Verony do Innsbrucku, s viacerými tunelmi, vrátane 56 km dlhého tunelu Brennerbasistunnel.
Prejazd pre dopravu je spoplatnený na vjazde a výjazde do Talianska v sume 9,50€.
Boisroger

Poloha

Obec má rozlohu 5,3 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 200 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rebergues

Poloha

Obec má rozlohu 4,74 km². Najvyšší bod je položený 196 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 259 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Remouillé

Poloha

Obec má rozlohu 21,38 km². Najvyšší bod je položený 61 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 673 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slnko, seno, erotika

Dej

Prenášame sa do obdobia zmien a rodiacej sa trhovej ekonomiky. Otvorenie hraníc využívajú aj obyvatelia dedinky Hoštice, nadväzujúci kontakty na dovolenke v Taliansku. Hlavnú rolu opäť zohráva Blažena s Vencom, Béďa, ktorého napokon ulovila Gábina Tejfarová a ich dlhoročné sokyne Evík a Miluna.
Hoštice žijú prípravami návštevy predstaviteľov talianskeho mestečka, s ktorými nadviazali priateľstvo účastníci zájazdu, ohúrení južanským prostredím. Roky zanedbávaná obec však veľa možností neponúka a tak sa presadí osvedčená metóda - alkohol a erotika. Napokon sa ukáže, že tá cesta do Európy nie je taká zložitá.
Primera Fila

Primera Fila (v preklade "Prvý rad" ) je prvý live CD/DVD album speváčky Thalíe. Vznikol v Miami,Florida v BankUnited Center 29. a 30. júla 2009, s vybranými divákmi. Je to prvý projekt Thalíe s nahrávacou spoločnosťou Sony Music. Album vyšiel 1. decembra 2009 v USA a Latinskej Amerike a v apríli 2010 v Európe a Ázii.Z albumu vyšlo zatiaľ 5 singlov a to "Equivocada " , "Que sera de ti " , "Con la Duda " , "Ensename a Vivir " a "Estoy Enamorado " .Dodnes sa ho predalo už vyše 1 500 000 kópíí.

Bonusy

| 14 | "Ay,Amor" | Mariano Pérez | 4:11
Longyearbyen

Dejiny

Mesto založil v roku 1906 Američan John Munroe Longyear, pracujúci v spoločnosti Arctic Coal Company of Boston. Vtedajší Longyear City sa prechodom pod nórsku správu „premenoval“ na Longyearbyen prekladom koncovky city na byen. Od roku 1916 sa v okolí začalo ťažiť uhlie a v jednej z opustených šácht bola vybudovaná „semenná banka“ – globálne úložisko semien rastlín z celého sveta.
Mesto bolo 8. septembra 1943 zničené Nemcami, no po skončení druhej svetovej vojne opäť obnovené. Ťažiarsky priemysel postupne nahradila veda a výskum a stalo sa moderným mestom s rozvinutou infraštruktúrou, rozvinutým obchodom a čulým turistickým ruchom.
Červený les

Červený les (ukr. Рудий ліс, rus. Рыжий лес, Ржавый лес, Красный лес) je pôvodne a prevažne borovicový les, ktorý pokrýva územie o rozlohe asi 10 km² v bezprostrednej blízkosti jadrovej elektrárne Černobyľ. Vyznačuje sa tým, že absorbuje veľkú dávku rádioaktívneho prachu.
Svoje meno si získal preto, že v prvých dňoch po nehode, kedy cezeň prešiel rádioaktívny mrak a dopadlo doň vysoké množstvo rádioaktívneho spadu, sa sfarbil do temne červenej farby, tým ako hynul. V noci mŕtve stromy svietili, čo je vysvetlené neobvyklými enzymatickými reakciami dreva, ktoré vstupujú do interakcie s rádioaktívnymi látkami.
Podľa správ sovietskych vedcov na prvej medzinárodnej konferencii o biologických a rádiologických aspektoch černobyľskej havárie (september 1990) dosiahla úroveň spadu v 10 km zóne okolo elektrárne až 4,81 GBq/m². Následne viac ako 4 km² najzamorenejšej časti lesa muselo byť zrovnané so zemou a vypálené. Poľovníci potom nútene vybíjali všetky živočíchy v okolí Černobyľu.
Aj keď ide o jedno z najkontaminovanejších miest na svete, dnes sa les už plne zotavil a uhynuté stromy nahradili nové (prevažne borovica a brezy) a je plný života. Dokonca sa stal domovom aj niekoľkých ohrozených druhov.
Les je pod stálym dohľadom vedcov. V minulosti sa tu objavili prípady mutácií rastlín a živočíchov. V súčasnej dobe neboli nájdené žiadne nové anomálie a priame dôkazy o vplyve radiácie na tunajší život, a to aj napriek tomu, že pre zdravie človeka je radiácia v lese stále vysoká. Na druhú stranu napríklad vtáky, alebo hlodavce sa sem vracajú veľmi pomaly.
Situáciu je ale nutné posudzovať z dlhodobejšieho hľadiska a na konečné závery o vplyve radiácie na prírodu je ešte skoro.
Paul Bogart

Paul Bogart (* 21. november 1919) je americký televízny a filmový režisér.
Sains-lès-Marquion

Poloha

Obec má rozlohu 6,26 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 340 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Walter Tevis

Životopis

Jeho otec, rodák z Madison County, sa spolu s rodinou vrátil naspäť zo San Francisca, keď mal Walter 10rokov. Mladý Walter však musel ostať v San Franciscu, kde ho hospitalizovali kvôli reumatickej horúčke. K rodine sa vrátil o rok neskôr. Navštevoval Ashlandskú školu v Lexingtone, čo považoval za bolestnú skúsenosť. Neskôr chodil na Morton Junior High School a Henry Clay High School.

Počas druhej svetovej vojny slúžil dva roky v námorníctve ako pomocný tesár. Maturoval na Model High School v Richmonde (1945). Po maturite študoval na Univerzite Kentucky, kde získal stupne A.B. (s poviedkou o biliarde) a M.A z angličtiny. To odštartovalo jeho kariéru učiteľa. Vyučoval angličtinu na niekoľkých stredných školách v Kentucky (Science Hill, Hawesville, Irvine a Carlisle). Takisto pôsobil na Univerzite Kentucky, Souther Connecticut State College. V rokoch 1965 až 1978 bol profesorom na Ohio univerzite v Aténach, kde bol študentmi zvolený za jedného z najobľúbenejších.

Po úspechoch jeho prvých románov sa z Waltera Tevisa stal alkoholik. To spôsobilo takmer 17 ročnú prestávku v jeho tvorbe. S alkoholom skončil v roku 1975. Posledné roky svojho života strávil ako spisovateľ v New Yorku, kde sa presťahoval v roku 1978.
Zomrel na rakovinu pľúc v roku 1984. Je pochovaný v Richmonde.

Ocenenia a nominácie

V roku 1980 bol za román Mockingbird nominovaný na cenu Nebula v kategórii najlepší román.
Lafitte-Vigordane

Poloha

Obec má rozlohu 11,38 km². Najvyšší bod je položený 236 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 050 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Volframit

Volframit je spoločný názov pre minerálne členy izomorfného radu volfrámanov železa a mangánu s koncovými členmi hübnerit (MnWO₄) a ferberit (FeWO₄). Volframit, rovnako ako jeho členy kryštalizuje v monoklinickej sústave a spolu so scheelitom je hlavnou rudou volfrámu.
Názov pochádza pravdepodobne z nemeckých slov wolf – vlk a rahm – pena, čo bolo nemecké označenie pre cínovo-volfrámové rudy, v ktorých prítomnosť volfrámu sťažovala extrakciu cínu. Pod názvom volgramit spomenul prvýkrát tento minerál v roku 1832 A. Breithaupt.

Charakteristika

Volframit vytvára hrubé tabuľkovité, krátko stĺpcovité alebo ihlicovité kryštály. Bežne s vertikálnym ryhovaním rovnobežným s najdlhšou kryštalografickou osou. Niekedy lupeňovitý, lúčovitý či stĺpcovitý. Nezriedka tiež masívne a celistvé kusy. Obyvkle čiernej čiernej, sivočiernej až tmavohnedej farby. Má kovový lesk, niekedy až mastný. Patrí medzi opakné minerály, má čierny až čiernohnedý vryp. Štiepateľnosť je dokonalá podľa {010}, lom nerovný. Tvrdosť 4 až 4,5. Je krehký. Hustota sa pohybuje od 7,1 do 7,5 g/cm³.

Vznik

Vzniká vo vysokotermálnych ložiskách, kde v kremenných žilách asociuje s turmalínom, kasiteritom ale aj molybdenitom. Častý je na kontaktoch granitoidov s karbonátmi, kde dochádza k reakcii fluíd unikajúcich z tuhnúcich granitov s vápencovými komplexmi za vzniku skarnov. Kovy sa magmatickou frakcionáciou presúvajú do vrcholových častí intruzívnych telies, kde sa frakcionované taveniny nasycujú vodou. Vznik volframitu je tu obmedzovaný teplotami okolo 300 – 350 °C. Horniny vznikajúce vo vrcholových častich granitoidných intrúzii sa označujú ako graizeny. Volframit môže byť súčasťou ich volfrámovo-cínovej a volfrámovo-molybdénovej mineralizácie. V anglosaskej literatúre sú tieto ložiská označované ako W-porfýrové. Vzniká tiež zo zvyškových tavenín v pegmatitoch.

Výskyt

Obvykle sa nachádza v pegmatitoch a v kremenných žilách spojených s granitmi. Riedkejšie sa vyskytuje pri iných rudných minerálov ako napr. sfalerit, galenit, kasiterit. Môže sa tiež nachádzať v náplavoch okolo primárnych ložísk.

Vo svete

V Česku je známy z okolia Horního Slavkova a predovšetkým z Cínovca. V Nemecku sú známe lokality Oberwolfach a Zinnwald. Nachádza sa tiež na ložiskách cínu v Španielsku a Portugalsku.

Na Slovensku

Volframit možno na Slovensku nájsť greizenizovaných rulách pri Hnilci alebo v Gemerskej Polome.

Využitie

Tento minerál ostával dlhú dobu bez zúžitkovania, lebo je ťažko taviteľný. Z tohoto dôvodu bol tiež prvok volfrám objavený až v roku 1781. Volframit je spolu so scheelitom hlavná volfrámová ruda, z ktorej sa vyrába čistý volfrám. Volfrám sa používa na výrobu vlákien do žiaroviek a farieb. Ďalšie využitie je v metalurgii, kde sa pridáva ako pevnostný prvok do zliatin a tepelne stálych ocelí. Vyrába sa z neho aj karbid volfrámu, ktorý je približne 3x tvrdší ako oceľ.
Slovenská obchodná inšpekcia

Inšpekčná činnosť SOI

V rámci svojej činnosti SOI „Zisťuje [] najmä, či sa [výrobky a služby] predávajú a poskytujú bezpečné, v zhode s technickými požiadavkami, v správnej kvalite, množstve, miere, hmotnosti pri dodržaní cenových predpisov, či sú dodržané podmienky skladovania a dopravy, používanie overených určených meradiel, označovanie výrobkov cenami, dodržiavanie práv vyplývajúcich z duševného vlastníctva, dodržiavanie obchodných podmienok veriteľov a zmluvných podmienok pre spotrebiteľov, dodržiavanie ostatných podmienok na vykonávanie veľkoobchodnej, distribučnej, maloobchodnej činnosti a pri poskytovaní služieb ako aj dodržiavanie podmienok na poskytov anie spotrebiteľských úverov na diaľku podľa osobitného predpisu.“ V roku 2013 SOI vykonala 8504 kontrolných nákupov a skontrolovala 17 450 prevádzok.  Nedostatky boli zistené u 23,97% prevádzok. 8504 kontrolných nákupov ukázalo 3,8% z nich nedostatky čo je o 1% menej než predošlý rok. Miera zdraženia bola 0,30€ na 100€. Oproti predošlému roku vzrástol počet podnetov v roku 2013 o 22%. V roku 2013 bolo uložených 5722 pokút a opatrení a vybratých 2,49 mil € na pokutách.

Organizácia SOI

Ústredného riaditeľa vymenúva a odvoláva minister hospodárstva. Ústredný inšpektorát sídli v Bratislave, každý z ôsmych krajov má svoj krajský inšpektorát sídliaci v krajskom meste, výnimkou je Trenčiansky kraj: inšpektorát sídli v Prievidzi.
Medzinárodný filmový festival Bratislava

Ocenené filmy

Názvy nižšie uvedených ocenených filmov sú uvedené v poradí slovenský názov / anglický názov / originálny názov V prípade, že sa názvy zhodujú, nie sú uvedené všetky tri.

Ocenenie za umeleckú výnimočnosť vo svetovej kinematografii

Ocenenie sa udeľuje od 7. ročníka (2005). Cenu získali tvorcovia:

Ocenenie za dlhoročnú umeleckú tvorbu

Ocenenie sa udeľuje od 11. ročníka (2009) a je spojené s umiestnením Pamätnej dlaždice na filmovom chodníku slávy na Laurinskej ulici pred Mestským divadlom Pavla Országha Hviezdoslava.
Cenu získali tvorcovia:
Ignacio Anaya García

Osobný život

García sa narodil v obci Acuña v mexickom štáte Coahuila. V osemnástich rokoch sa presťahoval do coahuilského hraničného mesta Piedras Negras na rieke Rio Grande, kde vynašiel jeho známe jedlo, nachos. Tu sa zosobášil a žil so svojou manželkou, Maríou Antonietou Salinasovou, s ktorou mal deväť detí - päť chlapcov a štyri dievčatá. V roku 1960 si založil vlastnú reštauráciu nazvanú "El Nacho". García zomrel v roku 1975. V roku 2007 ho in memoriam ocenila univerzita Universidad Tecnológica del Norte de Coahuila.

Zrod nachos

Všetko sa udialo v meste Piedra Negras v roku 1943. Existuje niekoľko verzií o vzniku nachos. Tá najčastejšie prezentovaná hovorí o tom, že v meste bola okolo 21. októbra 1943 na výlete skupina manželiek amerických vojakov. Tie si chceli dať občerstvenie v reštaurácii, kde vtedy García, prezývaný Nacho (z jeho mena Ignacio) pracoval ako vedúci kuchyne. Nevie sa, či už bolo pred záverečnou a v reštaurácii už neboli suroviny alebo naopak či bolo príliš ráno a tovar ešte nedorazil (keďže deň predtým bolo zavreté). Keď musel Nacho narýchlo pre ženy pripraviť pokrm, použil to, čo v kuchyni našiel - tortilly, ktoré najprv nakrájal na trojuholníčky a opražil, potom posypal syrom a nakrájanými papričkami. Prekvapivo, zákazníčkam narýchlo pripravené jedlo veľmi chutilo. Keď sa kuchára pýtali, ako sa to volá, povedal "Nacho's Special", teda Nachova špecialita, z čoho sa už odvodil názov nachos, ktorý sa v nasledujúcich desaťročiach rozšíril po texasko-mexickej hranici a neskôr aj ďalej do sveta.
Bézenac

Poloha

Obec má rozlohu 4,16 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 57 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Târgoviște

Târgovişte [čítaj Týrgovište (Trhovište)] je mesto na juhu Rumunska vo Valašskej oblasti, 80 km od Bukurešti. V období rokov 1396 – 1714 bolo rezidenciou rumunských panovníkov a zároveň aj hlavné mesto. Patrí medzi jedno z najdôležitejších ekonomických, politických a kultúrnych centier Valašska. V roku 2003 žilo v meste 89 000 obyvateľov.
V meste žije veľká menšina Bulharov, ktorí sa zaoberajú pestovaním ovocia a zeleniny, a potom ju exportujú do Bukurešti, kde ju predávajú na trhu.