google/wiki40b huggingface dataset:
Boleradice

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1235.
S účinnosťou od 1. decembra 2006 bol 10. novembra 2006 obci vrátený status mestysu.
Maďarská občianska strana

Maďarská občianska strana (maď. Magyar Polgári Párt) bola jedna z maďarských politických strán, ktoré vznikli na Slovensku po nežnej revolúcii.
Predchodcom Maďarskej občianskej strany bola Maďarská nezávislá iniciatíva (MNI), založená tesne po nežnej revolúcii v roku 1989 na čele s Lászlóm Nagyom. Na sneme MNI v Dunajskej Strede 25. januára 1992 sa MNI pretvorila na politickú stranu s názvom Maďarská občianska strana (MOS), ktorej predsedom bol až do júna 1998 László Nagy. MOS zanikla v júni 1998 zlúčením s ďalšími dvomi maďarskými politickými stranami Maďarským kresťanskodemokratickým hnutím (MKDH) a Spolužitím. Novovytvorená strana dostala názov Strana maďarskej koalície.

Voľby do SNR v roku 1990

Do parlamentných volieb 1990 išla MNI na kandidátke Verejnosti proti násiliu.

Voľby do SNR v roku 1992

Vo voľbách do SNR v roku 1992 získala MOS 2,29 % hlasov a nedostala sa do parlamentu.

Voľby do NR SR v roku 1994

Pred voľbami do Národnej rady SR v roku 1994 vytvorila MOS volebnú koalíciu maďarských politických strán, ktorú tvorili Spolužitie, MKDH a MOS. Koalícia mala oficiálny názov Maďarská koalícia. Koalícia získala 10,18 % hlasov a 17 mandátov v NR SR.
Samuel Brečka

Vzdelanie

V roku 1962 ukončil Strednú všeobecnovzdelávaciu školu v Brezne. V pohnutom roku 1968 promoval na Katedre novinárstva Filozofickej fakulty, Univerzita Komenského v Bratislave. V roku 1976 mu bol udelený titul PhDr. (doktor filozofie) za rigoróznu prácu Účinnosť propagandistického pôsobenia masových komunikačných prostriedkov (vydané v Bratislave, Obzor 1973, 171 s.). Brečkov výskum o propagande bol pritom prijatý s ohlasmi aj v zahraničí - napríklad v publikácii "Mass Communication Research: Major Issues and Future Directions od Waltera Phillipsa Davisona a Fredericka T.C. Yu (editorov, Praeger, 1974). V roku 2002 mu bol udelený titul PhD. po obhájení dizertačnej práce: Médiá na Slovensku po roku 1989´(FF UK, 2002). Od roku 2003 je docent, habilitoval s prácou Médiá v Slovenskej republike (Univerzita sv. Cyrila a Metoda, 2002, Trnava)

Kariéra

Po absolvovaní katedry novinárstva na Univerzite Komenského pracoval 25 rokov v Novinárskom študijnom ústave. Publikoval viac než stovku štúdií a odborných článkov. Od roku 1993 do roku 1994 bol riaditeľom kancelárie Rady SR pre rozhlasové a televízne vysielanie. Potom bol štyri roky mediálnym konzultantom. od roku 1997 do roku 2000 pôsobil ako riaditeľ Novinárskeho študijného ústavu v Národnom centre mediálnej komunikácie. Akademicky pôsobil na Fakulta mesmediálnej komunikácie, Univerzity Cyrila a Metoda v Trnave a Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty, Univerzity Komenského. Od roku 1995 bol tiež tajomníkom Združenia vydavateľov periodickej tlače Slovenska.
V rokoch 1993 až 1996 pôsobil v Bler Study Group – IAMCR (International Association of Mass Communication Research. Je členom redakčnej rady vedeckého časopisu Otázky žurnalistiky a viacerých vysokoškolských vedeckých rád, je členom porôt odborných a profesionálnych novinárskych a mediálnych súťaží.

Veda a výskum

Od roku 1991 sa zúčastnil na početných  medzinárodných vedeckých podujatiach, seminároch a konferenciách v krajinách ako Rakúsko, Nemecko, Fínsko, Británia, Írsko, Taliansko či Francúzsko. V rokoch 1990-2000 bol zodpovedným riešiteľom alebo sa podieľal na riešení mnohých výskumných úloh o vzťah masových médií k politickému systému, politika, verejnosť a médiá, zmeny infraštruktúry médií na regionálnej a lokálnej úrovni v podmienkach  nového územnosprávneho usporiadania Slovenska, vývoj mediálneho systému SR v dôsledku spoločenských, politických, ekonomických a technologických zmien na národnej a globálnej úrovni či o vplyve nových informačných technológií na  vydávanie tlače a prácu novinárov v printových médiách.

Pôsobenie na Bratislavskej vysokej škole práva

Samuel Brečka je spolu s Elenou Hradiskou a Andrejom Tušerom jedným z odborných spoluzakladateľov Fakulty masmédií, Bratislavská vysoká škola práva. Od roku 2007 je jej prvým dekanom.

Ústav pamäti národa

Meno Samuel Brečka sa nachádza v registroch ŠtB Ústavu pamäti národa. Samuel Brečka je uvádzaný v kategóriách "preverovaná osoba", "kandidát tajnej spolupráce" a "agent". Posledná zmieňovaná kategória sa týka vedomých spolupracovníkov. Dátum narodenia (6. 12. 1943) sa zhoduje.
Anneville-en-Saire

Poloha

Obec má rozlohu 6 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 387 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Versanne

Poloha

Obec má rozlohu 15,13 km². Najvyšší bod je položený 1 292 m n. m. a najnižší bod 760 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 359 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prsná bradavka

Človek

U žien slúži v období laktácie na dojčenie. Aj u mužov je bradavka vývodom fyziologicky funkčných mliečnych žliaz, ale mužská laktácia je výnimočná. Každý človek má jeden pár bradaviek, vzácne sa vyskytnú vývojové anomálie, kedy je na mliečnej lište vyvinutých viac párov bradaviek. Pri vzrušení (ale aj napríklad vplyvom chladu) dochádza k zväčšeniu a stuhnutiu bradaviek.

Poruchy

V niektorých prípadoch sa stáva, že bradavka nevystupuje z prsníka, ale je tzv. vpadnutá do neho. V tomto prípade sa hovorí o tzv. vpáčenej bradavke, ktorá spôsobuje značné problémy v psychike ženy a v správnej funkcii dojčenia dieťaťa. Ide väčšinou o vrodenú chybu, ktorú možno riešiť pomocou plastickej chirurgie. V prípade, že sa vpáčené bradavky objavia až v priebehu života, môže to napovedať o nádorovom bujnení v prsníku. Na druhej strane sa problém vpáčenej bradavky často objavuje u dievčat v čase puberty a ide len o dočasný jav.
Jaromír Tůma

Život

Po absolvovaní mělnického gymnázia v roku 1964 pokračoval štúdiom ekonomiky zahraničného obchodu na Vysokej škole ekonomickej v Prahe, z ktorej odišiel v 4. ročníku, v roku 1968. Časť obsahu diplomovej práce na tému Hit-Parades, charts, žebříčky napriek tomu uverejnil v zborníku Taneční hudba a jazz 1968–69 (Praha, s. 162-175).
Od roku 1965 sa zameriava na publicistiku, pôsobil v časopisoch Melodie, neskôr Mladý svět (stránka Echo), ako dramaturg spolupracoval na pražských beatových festivaloch, uvádzal relácie v Česko-slovenskom rozhlase i televízii a pôsobil v Supraphone. Na singloch sa objavoval aj v pozícii rapera a do roku 1991 pracoval ako diskdžokej.
V rokoch 1991-1993 zastával post šéfredaktora časopisu Melodie, od septembra 1993 potom šéfdramaturga hudobných relácií na TV Nova, v rokoch 1995-2002 bol zamestnaný v českej mutácii Playboya, potom prispieval do rôznych periodík, okrem iného bol redaktorom TEP regiónu. V súčasnej dobe (2014) moderuje reláciu Větrník na Rádiu Beat
Louzy

Poloha

Obec má rozlohu 18,64 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 257 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chamaret

Poloha

Obec má rozlohu 7,79 km². Najvyšší bod je položený 264 m n. m. a najnižší bod 135 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 550 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Börslingen

Geografia a poloha

Obec Börslingen leží v nadmorskej výške 560 m, asi 15 kilometrov severne od mesta Ulm.
Börslingen susedí na severe s obcou Altheim, na východe s obcami Ballendorf a Nerenstetten, na juhu s mestom Langenau a na západe s obcou Neenstetten.
Servius Tullius

Servius Tullius bol podľa legiend druhý etruský kráľ Starovekého Ríma v rokoch 578 pred Kr. – 534 pred Kr.
Podľa tradície bol veľkým reformátorom. Podľa niektorých názorov zriadil aj senát, ktorý bol vlastne poradným orgánom pre kráľov (bol súčasťou štátnej moci), ale ten v skutočnosti existoval už pred príchodom Etruskov do Ríma.
Rozšíril mesto Rím o Kvirinál, Viminál a Eskvilín a postavil múry a priekopy. Rozdelil mesto na 5 regiónov a krajinu na okresy (tribui).
Bojoval s Etruskami (hlavne s Vejanmi (podľa mesta Veje/Veii)). Spolu s Latinmi dal postaviľ svätyňu Diany na vrchu Aventin v Ríme, čím bol Rím uznaný za vodcu Zväzu Latinov.

Nový politický systém (tzv. nová "ústava")

Je známy predovšetkým ako údajný autor novej, tzv. timokratickej, „ústavy“, ktorou sa odstránilo rodové zriadenie a vznikla triedna spoločnosť. Vplyv (rodovej) aristokracie nahradil vplyv majetných občanov („podnikateľov“, majiteľov nehnuteľností) bez ohľadu na pôvod. Podobná významná zmena sa v dejinách udiala na rôznych miestach ešte mnohokrát až do 20. stor.
Podľa ústavy existoval centuriálny snem (tiež: stotinový snem) a 5/6 majetkových tried obyvateľstva (I až V + proletári) podľa majetku. Rozdelenie obyvateľstva podľa majetku sa nazýva majetkový cenzus. Každá trieda mala iné práva a povinnosti podľa svojho majetku. Každá trieda mala toľko hlasov v sneme, koľko vojenských stotín (centúrií) musela postaviť. Stotina bola vojenská jednotka zložená zo 100 vojakov. Napríklad trieda I (najbohatší), musela postaviť 80+18 stotín jazdy. Keďže patricijovia vytvorili väčšinu centúrií, moc naďalej ostala v rukách najbohatších. Systém vychádzal pri tom zo Solónovej ústavy. Hovoríme, že Servius Tullius zaviedol cenzus a centuriálne zriadenie.
Servius Tullius aj administratívno-právne rozdelil štát na 4 mestské a 17 vidieckych obvodov, na tzv. tribus a zahrnul do nich všetkých obyvateľov, ktorí sa stali základnou jednotkou zhromaždení comitia tributa. Reforma Servia Tullia umožnila plebejcom zúčastňovať sa na ľudových zhromaždeniach.
Treba poznamenať, že podľa viacerých autorov však centuriálny snem vznikol až v čase republiky.
Hestia

Hestia bola grécka panenská bohyňa a ochrankyňa domáceho kozuba. Bola dcérou Titana Krona a jeho manželky Rheie. Hestia bola veľmi významnou bohyňou, pretože rodinný kozub, ktorého bola strážkyňou, bol stredom rodiny.
Po víťazstve jej brata Dia nad ich otcom a jej oslobodení, sa s ňou chceli oženiť Poseidón aj Apolón. Hestia odmietla a zaviazala sa k večnému panenstvu. Tak Zeus rozhodol, že sa stane ochrankyňou domáceho kozuba, rodiny. Pre Grékov bola rodinou aj obec i štát, takže sa nakoniec stala ochrankyňou obcí i štátov.
Bernières-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 6,65 km². Najvyšší bod je položený 37 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 328 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Manušické rybníky

Popis lokality

Prírodná pamiatka Manušické rybníky zahŕňa Velký Široký rybník, Malý Široký rybník, Horní manušický rybník, Prostřední manušický rybník, Dolní manušický rybník, rybník Napájedlo a jeden rybníček bez mena. Ďalej sčasti zamokrené lúky a dve cesty. Chránená lokalita je na južnom okraji obce Manušice, po západnej strane je ohraničená cestou vedúcou z Libchavy cez Manušice do Skalice u České Lípy, po severovýchodnom okraji je vedený Cyklistický chodník Varhany. Spomínaná cesta ho oddeľuje od územia na západnej strane v správe CHKO České středohoří.
V geomorfologickom členení sa nachádza v Zákupskej pahorkatine, v okrsku Českolipská kotlina.
Existencia rybníkov pod mierne zmenenými názvami je známa od roku 1575. Napájané sú kanálom z potoka Šporka, ktorý je prítokom Ploučnice.

Predmet ochrany

Pamiatku s prideleným kódom 5730 vyhlásil Krajský úrad Libereckého kraja, je zverená do starostlivosti štátnej Agentúre pre ochranu prírody a krajiny (AOPK ČR). Väčšia časť lokality (v rozsahu 14 ha) je pod kódom CZ0513244 registrovaná ako Európsky významná lokalita.
Chránené sú biotopy celej rybničnej sústavy, najmä kunka červenobruchá.
The Valachi Papers

The Valachi Papers (vydané nakladateľstvom Bantam Books, New York 1969; v češtine pod názvom Valachiho svědectví z roku 1987) je kniha, ktorú napísal americký novinár Peter Maas. Opisuje v nej udalosti, ktoré mu predložil sám Joseph Michael Valachi na 1180 stranách strojopisu. Kniha vychádza zo skutočných udalostí.
Valachiho svedectvo by nemohlo byť v skutočnosti napísané bez pomoci a podpory mnohých zainteresovaných jednotlivcov, obzvlášť na ministerstve spravodlivosti a FBI.
Na sklonku júna 1964 - presný dátum si už nikto napamätá - vyzvalo ministerstvo spravodlivosti Josepha Valachiho, ktorý podľa slov vtedajšieho ministra spravodlivosti Roberta Kennedyho prispel "doteraz najväčšou sumou informácií v boji proti organizovanému zločinu a vydieračstvu v Spojených štátoch", aby spísal históriu svojej kariéry v podsvetí. Trinásť mesiacov pracne chŕlil viac ako 300 000 slov do poznámkových blokov a líčil svoje pôsobenie v americkej Cosa Nostre. To, čo postupne vznikalo, nebol zďaleka len zoznam zločinov, ale jedinečný a vyčerpávajúci portrét, zachytávajúci takmer deň po dni 30 rokov života v organizovanom podsvetí.
Pred Valachiho svedectvom sa objavili knihy o čomsi, čo sa rôzne a hmlisto nazývalo gang, mafia alebo syndikát, ich autori boli vždy ľudia zvonka - sociológovia, prokurátori, bývalí detektívi atď. Valachi prvýkrát podal nezaujaté, detailné svedectvo, aké môže poskytnúť len zasvätenec - často surové, niekedy humorné, vždy však skutočné.
Joseph Michael Valachi mal neskutočne presnú a famóznu pamäť. Mnoho ľudí sa snažilo jeho pamäť zdiskreditovať, ale nikomu sa to nikdy nepodarilo. Valachi dobre vedel, že ak by pri svojich spisoch čo i len jedenkrát zaklamal, všetky informácie, ktoré príslušným úradom podal, by boli považované za nepresné a vymyslené.
Apalačské vrchy

Geológia

Apalačské vrchy sú jedným z najstarších pohorí Severnej Ameriky. Vznikali počas viacerých fáz od prvohôr. Začiatkom prvohôr sa na území dnešných Apalačských vrchov vytvorilo niekoľko panví oceánu Iapetus, ktoré boli pred asi 440 – 480 miliónmi rokov počas ordoviku postihnutá orogenézou v dôsledku subdukcie oceánu Iapetus pod základ severoamerickej platne, ktorý vtedy tvoril Kanadský štít. Išlo o takomskú fázu kaledónskeho vrásnenia. Vývoj Apalačských vrchov ďalej pokračoval vo viacerých fázach kaledónskeho a hercýnskeho vrásnenia od konca prvohôr do druhohôr. Neskôr bola oblasť čiastočne vyzdvihnutá v kenozoiku.
Austrálske Alpy

Austrálske Alpy (ang. Australian Alps) sú najvyšším pohorím Austrálie. Najvyšší vrch Mount Kosciuszko je s výškou 2 228 metrov najvyššou horou Austrálie ako kontinentu.
Pohorie sa nachádza v juhovýchodnej časti krajiny, leží na území Teritória austrálskeho hlavného mesta (ACT) a v juhovýchodnej časti Nového Južného Walesu aj východnej časti Viktórie. Austrálske Alpy sú jediné austrálske pohorie, ktorého vrcholové časti presahujú nadmorskú výšku 2 000 m n. m. a zároveň jediné miesto s celoročným výskytom snehu.
Austrálske Alpy sú súčasťou Veľkých predelových vrchov, ktoré sa tiahnu v dĺžke viac ako 3 000 km od severného Queenslandu po centrálnu Viktóriu. Pohorie tvorí rozvodie riek, ktoré tak stekajú východným smerom do Tichého oceánu alebo západným smerom do povodia Murray či iných tokov vo vnútrozemí. Súčasťou Álp sú aj Snowy Mountains v Novom Južnom Walese.
ATI Rage

ATI Rage je séria grafických čipsetov podporujúca GUI 2D akceleráciu, video akceleráciu a 3D akceleráciu. Je to nasledovník 2D akcelerátorov série ATI Mach.

3D Rage

Pôvodný čip Rage bol založený na 2D jadre Mach64 s novou 3D funkcionalitou a MPEG-1 akceleráciou. Bol použitý v karte ATI Xpression, ktorá predtým používala Mach64.
Pugio

Pugio bola rímska dýka a súčasť rímskej uniformy, používala sa od 2. stor. pred Kr. - 3. stor. po Kr.

Pôvod

Pôvod dýky pugio je rovnaký ako pôvod meča gladius, teda v Hispánii. Rimania sa stretli s Gladiom a Pugio počas ich invázie do Hispánie v púnskych vojnách. Scipio donútil hispánskych zbrojárov vyrábať pre légie tieto typy zbraní. Zatiaľ, čo sa Gladius u Rimanov udomácnil, dýka pugio bola viacmenej raritou a bežne sa začala používať až počas Cézarovej doby.

Vzhľad dýky

Pugio bola železná dýka, ktorá bola v špicatej pošve. Pošva bola charakteristická kruhovým zakončením, tvarom a štyrmi úchytkami na remeň. Rúčka mala na hornom konci typické zakončenie, v strede rúčky bol výčnelok pre lepší úchop. V cisárskych dobách nachádzame aj medené rúčky, hoci tie nie sú typické. Kovové rúčky boli z tenkého razeného plátku železa, vďaka ktorému boli veľmi ľahké. Čepele dýk boli veľmi tenké s rôznymi žliabkami a ryhami, čo malo zvýšiť ich pevnosť.
Spočiatku bola dýka nezdobená a dodržiavala svoj štandardný tvar, no v 1. stor. po Kr. sa objavili bohato zdobené medené pošvy s rôznymi motívmi. Spočiatku sa myslelo, že ide o dôstojnícke pugio, no zistilo sa, že dekoratívne dýky boli rozšírené u bežných vojakov. Pugio sa nosilo na ľavej strane, pripevnené k opasku. Definitívne sa vyradilo niekedy v polovici 3. stor.
Villers-le-Sec (Aisne)

Poloha

Villers-le-Sec má rozlohu 10,57 km². Najvyšší bod je položený 134 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Historické pamiatky

Zámok Villers le Sec bol postavený v 18. storočí, zničený v roku 1916 na 95% a rekonštruovaný po roku 1920 v štýle „Manoir Ľudovít XIII.“

Obyvateľstvo

Villers-le-Sec má 270 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Nemecká (potok)

Prameň

Pramení na južnom okraji Poľany, v podcelku Detvianske predhorie, na západnom svahu Malčekovej skaly (744,3 m n. m.) v nadmorskej výške 675 m n. m.
Chambrey

Poloha

Obec má rozlohu 14,39 km². Najvyšší bod je položený 313 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 359 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žďár nad Metují

Dejiny

História obce začína v 13. storočí kedy obec osídľovali Benediktíni, avšak prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1406.
15. storočie - v tomto kraji sa bojovalo a stolová hora Ostaš poskytla taktickú ochranu proti nepriateľom.
Komické

Komické je forma emocionálneho hodnotenia javov, ktorá sa prejavuje spravidla smiechom ako fyziologickou reakciou subjektu. Podľa Bergsona pre pozorovateľa vzniká komické predovšetkým vtedy, keď sa tuhá kontinuita presadzuje namiesto prispôsobenia. Smiech sa potom javí ako trest za pokračujúce mechanické dianie, ktoré vytláča prispôsobovanie sa.
Zdrojom komična sú najčastejšie nepravdepodobné javy, vznešenosť naruby, predstierané nehody a ťažkosti (niekedy aj nepredstierané, kedy ide o čierny humor).
Úrad boja proti korupcii Prezídia Policajného zboru

Úrad boja proti korupcii Prezídia Policajného zboru bol "špecializovaný útvar Policajného zboru" zameraný na odhaľovanie trestných činov prijímania úplatku, podplácania, nepriamej korupcie a volebnej korupcie. Úrad nemal kompetencie v prípade korupcie príslušníkov Policajného zboru, úlohu prebrala Sekcia kontroly a inšpekčnej služby MV SR.

Činnosť Úradu

Úrad sídlil v Bratislave, okrem nej mal ďalšie 3 regionálne odbory: Západ (v Nitre), Stred (v Banskej Bystrici) a Východ (v Košiciach) s 5 vysunutými pracoviskami, ktoré spolu pokrývali všetky kraje Slovenska. Súčasným riaditeľom úradu (august 2012) je plk. JUDr. Ján Bajla. Pri menovaní nového policajného prezidenta, Tibora Gašpara v máji 2012 minister vnútra Robert Kaliňák oznámil zámer zlúčiť Úrad boja proti korupcii s Úradom boja proti organizovanej kriminalite a vytvoriť "úrad na riešenie závažnej hospodárskej kriminality". Tento zámer bol uskutočnený v decembri 2012 kedy vznikla Národná kriminálna agentúra.
V rokoch 2005 až 2010 bol riaditeľom úradu Tibor Gašpar. V roku 2011 pracovalo na Úrade 154 príslušníkov Policajného zboru.

Vyšetrovanie káuz

Z nedávnejších káuz bola Úradu priradená kauza údajného zneužitia cirkevných peňazí arcibiskupom Sokolom. V roku 2011 ukončil vyšetrovanie 824 prípadov z toho 156 skončilo návrhom na podanie obžaloby, 445 z nich bolo z rôznych dôvodov zamietnutých. Za rovnaký rok bolo zaevidovaných 792 prípadov, z čoho 29 patrilo do tzv. špeciálnej kategórie obsahujúcej sudcov, prokurátorov, poslancov NR SR, členov vlády a štátnych tajomníkov. Medzi obvinenými boli 3 prokurátori, 2 vyšetrovatelia PZ, 1 advokát a príslušník Ozbrojených síl SR. Pri majetkových kriminálnych činoch počas roka 2011 bola vzniknutá škoda vyčíslená na 9 311 840 977 € pričom obvineniu z nich čelilo 106 osôb.
Pléxippos (syn Finea)

Pléxippos (starogr. Πλήξιππος – Pléxippos, lat. Plexippus) je v gréckej mytológii syn tráckeho kráľa Finea a Kleopatry, dcéry boha severného vetra Borea.
Kleopatra svojmu manželovi Fineovi porodila dvoch synov, Pléxippa a Pandióna. Fineus sa s ňou neskôr rozišiel, znova sa oženil a na naliehanie druhej manželky Idaie (alebo Eidothey) svojich synov zavrel do podzemného väzenia. Podľa inej verzie ich dokonca oslepil a zakopal za živa do zeme.
Podľa iných antických zdrojov po uvrhnutí detí do tmavého žalára potrestali Finea bohovia neukojiteľným hladom. Keď si sadol za stôl, prileteli hrozné Harpyje, napoly ženy, napoly vtáky, jedlo mu zožrali a čo zostalo znečistili svojimi výkalmi. Nakoniec bol Fineus už len kosť a koža. Ale okrídlení Kleopatrini bratia Kalais a Zétes mu pomohli. Najprv oslobodili jeho deti a následne zahnali Harpyje do nenávratna.
Teória literatúry

História

Na Slovensku sa teória literatúry ako samostatný vedný odbor utvoril až po prvej svetovej vojne. V medzivojnovom období ju rozvíjali hlavne Ľudovít Šenšel, Štefan Krčméry, Milan Pišút, Mikuláš Bakoš (diela Vývin slovenského verša (1939) a Problém vývinovej periodizácie slovenskej literatúry (1944)) a ďalší.
Salles-la-Source

Poloha

Obec má rozlohu 78,03 km². Najvyšší bod je položený 613 m n. m. a najnižší bod 290 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2075 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vzdušný bronchogram

Vzdušný bronchogram (ang. air bronchogram) je termín používaný v rádiológii. Používa sa na označenie špecifickej abnormálnej zmeny na rtg snímke hrudníka a často i na snímkach z vyšetrenia hrudníka počítačovou tomografiou.

Podstata

Za normálnych okolností nie sú dýchacie cesty prebiehajúce v pľúcnych krídlach na rtg snímke hrudníka viditeľné. Výnimkou sú veľké priedušky, ktorých steny prebiehajú rovnobežne s rtg lúčom a ktoré vytvárajú na snímke prstencovitý tieň. Situácia sa mení v prípade, ak je pľúcny parenchým vyplnený namiesto vzduchu nejakým patologickým obsahom (voda, krv, zápalové bunky a podobne). Nevzdušný pľúcny parenchým absorbuje väčšie množstvo rtg žiarenia a zvyšuje tak kontrast medzi ním a vzduchom naplnenými dýchacími cestami. Výsledkom je zatienenie spôsobené nevzdušným parenchýmom, v ktorom prebiehajú vetvičkovito sa vetviace línie vzduchom vyplnených priedušiek. Vzniká v podstate negatívny bronchogram (na rozdiel od pozitívneho bronchogramu pri bronchografii). Tento príznak je na rtg snímke dôkazom, že sa patológia je lokalizovaná v pľúcnom parenchýme.

Príčiny

Najčastejšími príčinami vzniku príznaku vzdušného bronchogramu je bronchopneumónia a pľúcny edém, ďalej tlak tekutiny alebo vzduchu v pleurálnej dutine na pľúcny parenchým, prípadne bronchiektázie.
K vzácnejším príčinám patrí bronchioloalveolárny karcinóm, lymfóm, pľúcna fibróza a sarkoidóza.
American Museum of Natural History

História budovy

Múzeum bolo založené roku 1869. Než bolo postavené jeho súčasné sídlo, bolo umiestnené v starej budove Arsenal v Central Parku. Múzeum založili Theodor Roosevelt st., otec prezidenta Theodora Roosevelta, John David Wolfe, William T. Blodgett, Robert L. Stuart, Andrew H. Green, Robert Colgate, Morris K. Jesup, Benjamin H. Field, D. Jackson Steward, Richard M. Blatchford, John Pierpont Morgan, Adrian Iselin, Moses H. Grinnell, Benjamin B. Sherman, AG Phelps Dodge, William A. Haines, Charles A. Dana, Joseph H. Choate, Henry G. Stebbins, Henry Parish a Howard Potter. Uskutočnil sa tak sen prírodovedca Alberta S. Bickomora, ktorý za založenie prírodovedného múzea v New Yorku loboval po niekoľko rokov. Jeho žiadosť, zaštítená mocnými sponzormi, získala podporu guvernéra štátu New York Johna Thompsona Hoffmana, vďaka ktorému bolo múzeum 6. apríla 1869 oficiálne založené.
Serémange-Erzange

Poloha

Obec má rozlohu 3,75 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 182 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE