google/wiki40b huggingface dataset:
Volkswagen Passat

2010 facelift (Passat B7)

Passat B6 bol faceliftovaný dizajnérmi Klausom Bischoffom a Walterom De Silvom a jeho facelift bol odhalený na Autosalóne Paríži v septembri 2010. Hoci bol označený ako "B7", nešlo o novú generáciu. Facelift zahŕňa nové vonkajšie diely karosérie okrem strechy a okien. Najväčšie zmeny prebehli vpredu, kde sa zmenil tvar predných svetlometov a masky chladiča. Výška a šírka ostala bez zmeny, ale dĺžka narástla o 4 milimetre. Medzi nové prvky patrí systém detekcie únavy a automatický "núdzový mestský brzdový" systém.

Passat Alltrack

V októbri 2011 predstavil Volkswagen na Tokijskom autosalóne model Passat Alltrack. Model Passat Alltrack vypĺňa medzeru medzi osobnýmou líniou a SUV líniou značky Volkswagen.
Passat Alltrack má zvýšenú svetlú výšku zo 135 na 165 mm, čo zlepšuje nájazdový uhol z 13,5 na 16 stupňov, zadný nájazdový uhol z 11,9 na 13,6 stupňa a prejazdový uhol z 9,5 na 12,8 stupňa v porovnaní s klasickým Pasatom Combi.
Elektrický rušeň 151

Priebeh modernizácie

Prvé zrýchlenie radu 150 na základe požiadaviek Výskumného ústavu železničného prebehlo v roku 1992. Pri ňom bol iba upravený prevodový pomer, dosadené tlmiče vrtivých pohybov a ďalšie zariadenia potrebné pre prevádzku rýchlosťou 160 km/h. V tom čase sa však už začalo uvažovať o oveľa rozsiahlejšej modernizácii. Ako prvý bol k tejto modernizácii pristavený posledný vyrobený rušeň 150.027. Vykonané úpravy spočívajú v zmene prevodového pomeru, dosadení tlmičov vrtivých pohybov, bezpečnostných skiel, náhrade pôvodných dvoch kompresorov jedným novým, výmene batérií, dosadenie kovokeramických brzdných doštičiek a vykonanie ďalších modifikácií. Modernizácie prebiehali do roku 2002 v Škode a ČMŽO, celkovo bolo takto upravených 13 rušňov. Po zničení rušňa 151.018 bolo v roku 2008 rozhodnuté o modernizácii stroja 150.023 za využitia niektorých dielov zo zničeného rušňa. Novovzniknutá 151.023 dostala pri opravách „retro“ náter a je tak vyhľadávaným cieľom železničných fotografov.

Porzi aj

Železničná nehoda v Studénke
Optimát

Optimát (lat. optimas (sg.) – z/spomedzi najlepších; optimates (pl.)) bolo označenie príslušníka konzervatívnej politickej frakcie šľachticov a senátorov v období Rímskej republiky.
Príslušníkmi tejto vrstvy boli predovšetkým členovia senátorských rodín a ďalších bohatých rodín, ktorých majetok tvorila predovšetkým pôda. Preto v politických a hospodárskych bojoch v 2. a 1. storočí pred Kr. bojovali proti (pre)rozdeľovaniu pôdy medzi chudobnejších a nemajetných občanov Ríma (bratia Gracchovci, M. Livius Drusus).
Jedným z najvýznamnejších predstaviteľov optimátov bol Lucius Cornelius Sulla, ktorý v roku 83 pred Kr. nastolil osobnú diktatúru a tvrdo bojoval proti populárom, ktorých predstavoval konzul Gaius Marius.
Rýchlostná cesta H7 (Slovinsko)

Charakteristika

Rýchlostná cesta vedie rovinatým terénom severovýchodného Slovinska v bezprostrednej blízkosti štátnej hranice s Maďarskom. Vybudovaná bola ako štvorpruhová smerovo rozdelená komunikácia a jej súčasťou je päť objektov - dva mosty a tri nadjazdy v celkovej dĺžke 256,2 metra. Vybudovaný bol aj výjazd Dolga vas, ktorý na H7 napája regionálnu cestu R2-442 a neďaleko odtiaľ i križovatka s diaľnicou A5.

História

Rýchlostná cesta H7 bola vo výstavbe spoločne s posledným úsekom diaľnice A5 medzi obcami Lendava a Pince. Výstavba sa začala v roku 2006 a slávnostné otvorenie bolo 14. augusta 2008. Budovy hraničného priechodu vrátane jeho technického zázemia boli vybudované ešte pred začatím výstavby samotnej cesty v roku 1999.
Chata Kamzík

História

Ján Juraj Rainer, nájomca Starého Smokovca, bol prvý, kto objavil výhody poskytovania komplexných služieb hosťom, ktorí prichádzali na liečebný pobyt do Smokovca. Smokovec bol výhodným východiskom pre túry na Lomnický štít i do Malej a Veľkej Studenej doliny. Starolesnianska poľana poskytovala výhodné miesto na stavbu malej útulne, ktorá mohla poskytovať núdzové prenocovanie a ochranu pred nepohodou. Podujal sa najprv upraviť chodník zo Smokovca na Hrebienok. V roku 1863 vypracoval projekt chaty. O dva roky neskôr ju postavili. Bola z kameňa, s malými okienkami a jednou miestnosťou o rozmeroch 5 x 5,5 m. Vnútri bolo ohnisko a drevené prične. Chata neslúžila dlho. Keď Juraj Rainer zomrel začala chátrať. Hostia Starého Smokovca sa v roku 1876 vyzbierali na jej opravu. Na druhý rok prispel zbierkou Uhorský karpatský spolok. Opravili ju, ale už nelákala turistov.
Urbárnici zo Starej Lesnej využili príležitosť a so zámerom skvalitniť služby na obľúbenej Starolesnianskej poľane sa rozhodli postaviť najprv hájovňu, ktorá mala poskytovať služby aj turistom, ale potom zmenili projekt a vedľa Rainerovej chaty v roku 1884 postavili novú, ktorú nazvali Kamzík. Mala osem izieb a reštauráciu. Až sem bolo možné prísť zo Starého Smokovca pešo alebo na koni. V rokoch 1901 – 1918 ju vlastnil Uhorský karpatský spolok.
Chata prešla niekoľkými prestavbami. Uhorský karpatský spolok k nej v roku 1907 pristaval presklenú verandu s reštauráciou. V roku 1920 potom prevzal chatu Pracovní sbor sportovní a turistický z Prahy a od roku 1922 Klub československých turistov. Vnútornými prestavbami chata získala novú kapacitu, ktorá sa rozšírila na 55 lôžok. V roku 1934 chatu opäť rozšírili. V desiatich izbách spoločnej nocľahárni bolo až 100 lôžok. Chatu zásobovali povozmi, saňami, autom, príležitosť dostávali vysokohorskí nosiči. Po druhej svetovej vojne tu pre zamestnancov chovali ošípané. Po zriadení TANAPu chov zastavili.
Chata bola veľmi obľúbená. O jej zveľaďovanie po druhej svetovej vojne už nebol záujem. Mnohé služby, ktoré poskytovala, nahradila Bilíkova chata a hotel na Hrebienku. V roku 1978 ju zatvorili a v roku 1980 asanovali.
Ve stínu havrana

Produkcia

Prvá edícia hry sa vypredala za menej ako rok. Titul mal tri edície, a hra bola pribalená k herným časopisom viac ako 8 krát; hralo ju viac než 250,000 hráčov.
V roku 2008, štúdio pracovalo na druhom diele, nikdy však nebol vydaný. Hra je dostupná na platforme Steam, kde bola pridaná 12. júla 2017.

Príbeh a gameplay

Hráč preberá úlohu mnícha Severina, ktorý je jedného dňa nútený utiecť z kláštora. Vyskočí von oknom, do ľadovej rieky a stratí vedomie. Prebúdza sa na kraji lesa, odkiaľ vyráža preskúmať okolitý svet a "nájsť svoju cestu", ako sa mu zjavilo v divnom sne behom jeho bezvedomia.
V hre sa hráč dostáva do desiatok ručne kreslených lokácií, v ktorých čakajú klasické hádanky, rozhovory a hľadanie predmetov. Aj napriek tomu, že hru vytvorili slovenskí vývojári, hra vyšla kompletne po česky, a všetky postavy v hre nadaboval český herec Jiří Lábus.

Odozvy kritikov

Tim Eller z webového portálu GamersHell, napísal o hre, že si ju užil, napriek slabému zvuku a vizuálom, a detinským scenárom. Absolute Games poskytlo zmiešaný názor na hru. Just Adventure sa vyjadrilo, že hráči schopní prehliadnuť technické limitácie hry, si užijú jej chytrý zmysel pre humor. Bonusweb.cz mali pocit, že nápad hry nudil hráčov, a dokázali počkať ďalší týždeň na vydanie českej adventúry Hot Summer 2. Bonusweb tvrdili, že hru pravdepodobne pozná každý český hráč počítačových hier.

Pokračovanie hry

Cinemax ohlásili prácu na Ve stínu havrana 2 v roku 2007. Čas vydania hry bol plánovaný na druhú štvrtinu roku 2008. Jednalo sa o spoluprácu medzi House of Dragonflies a Cinemaxom, a obsahovala prácu grafického dizajnéra Erika Šille a Borisa Sirku. Príbeh hry sa mal sústrediť na mnícha Severina uväzneného medzi stredovekou Európou, a futuristickým svetom fungujúcim podľa Platónovej teórie dokonalého štátu. Hra bola inšpirovaná prácou spisovateľov Phillipa K. Dicka, Williama Gibsona a filmovej produkcie Terryho Gilliama. Išlo o 3D point and click adventúru, s nelineárnym príbehom a prvkami RPG. Tak isto ako jej predchodca, aj Ve stínu havrana 2 mala byť kompletne v češtine, vrátane jej pôvodného dabingu. Hra sľubovala že sa dotkne historických tém, ale aj zaujímavostí z oblasti filozofie, náboženstva, matematiky a kybernetiky. Vývoj hry bol však zrušený. Portál Bonusweb bol z tohoto faktu sklamaný, nakoľko podľa nich vyzeral ako "zaujímavá psychedelická záležitosť"
Saint-Quentin-de-Chalais

Poloha

Obec má rozlohu 12,38 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 276 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vallerois-le-Bois

Poloha

Obec má rozlohu 12,59 km². Najvyšší bod je položený 401 m n. m. a najnižší bod 275 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 260 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Harold Lloyd

Životopis

Divadlu sa venoval už od detstva, v nemých filmoch hral už od roku 1913, kedy sa prisťahoval do Kalifornie. Spriatelil sa s producentom Halom Roachom u ktorého nakrúcal svoje prvé úspešné filmy a stal sa najväčšou hviezdou jeho filmovej spoločnosti.
Jeho filmy sa vyznačovali mnohými naháňačkami, krkolomnými a nebezpečne odvážnymi scénami. Medzi jeho najslávnejšie patrí film Safety Last! v ktorom takmer celý čas šplhá po stene mrakodrapu. Tu musel prejaviť značnú dávku gymnastických a akrobatických zručností a dobrej fyzickej kondície.
Svoje filmy väčšinou natáčal sám a bez dubléra, v roku 1919 pri natáčaní filmu prišiel pri výbuchu o dva prsty na pravej ruke. čo musel neskôr vo filmoch maskovať špeciálnou rukavicou.
V roku 1923 sa oženil s herečkou Mildred Davisovou, ktorá bola aj jeho filmovou partnerkou. Spolu mali dve deti - dcéru Gloriu (* 1923 – † 2012) a syna Harolda (* 1931 – † 1971). V roku 1930 adoptovali Gloriu Freeman (* 1924 – † 1986), ktorú premenovali na Marjorie Elizabeth.
V roku 1952 obdržal špeciálneho Oscara za svoju celoživotnú činnosť. Má hneď dve hviezdy na hollywoodskom chodníku slávy.

Populárny aj po smrti

V roku 1962 vytvoril jeho syn o svojom otcovi film, ktorý bol zostrihom jeho najslávnejších filmových komédií. Film bol premietaný s veľkým úspechom ako v Cannes, tak i u nás pod prostým názvom Harold Lloyd.
Výmenná nadstavba

Výmenná nadstavba (ang. swapbody) je prepravná skriňa vybavená štyrmi sklopnými nohami oddeliteľná od dopravného prostriedku. Manipulácia sa vykonáva prostredníctvom kliešťového závesu (piggy-back hanger), ktorý uchopuje nadstavbu za spevnené otvory, ktoré sa nachádzajú v spodnej časti nadstavby. Spolu s kontajnerom a návesom patrí do skupiny intermodálnych prepravných jednotiek (UTI). Najpoužívanejší typ výmennej nadstavby má označenie C 715 s rozmermi 7,15 × 2,5 × 2,7 m. Jej nevýhodou oproti kontajneru je, že sa zásadne nedá stohovať. Jeden z najväčších užívateľov výmenných nadstavieb je firma LKW WALTER.
U96

Biografia

Názov projektu pochádza z filmu Das Boot o nemeckej ponorke U-96 z druhej svetovej vojny. Prvý hit tohto projektu „Das Boot“ (1991) je techno/dance verzia titulnej melódie z filmu, ktorá bola pôvodne zložená Klausom Doldingerom. Takisto bol vydaný rovnomenný album.
Ich ďalší album Replugged (1993) bol inšpirovaný electropopom 80-tych rokov a tiež ambientnou hudbou a disco témami. Album bol komerčne menej úspešný ako prvý album, ale poskytol dva Top 10 hity „Love Sees No Colour“ a „Night in Motion“.
Nasledujúci album Club Bizzare radikálne zmenil zvuk U96. Album mieša vplyvy techno-popu s rýchlym trance. Hitové single vydané z albumu sú „Love Religion“ (s Daisy Dee) a tiež „Club Bizzare“ s harmóniami, ktoré boli neskôr opakovane použité dvojicou Brooklyn Bounce.
V roku 1996 bol vydaný album Heaven. Album bol komerčný aj napriek určitým electropop vplyvom. Refrén v piesni „Heaven“ - aj keď s vyšším tempom a iným textom sa podobá piesni Cyndi Lauper z roku 1984 s názvom „Time After Time“.
V nasledujúcich singlových vydaniach boli „Seven Wonders“ (1997), „Energie“ (1998), „Beweg Dich, Baby“ (1998) a „Das Boot 2001“ (2000). U96 vydali kompilačný album Best Of 1991 - 2001, s niektorými novými skladbami z nevydaného albumu Rhythm Of Life. Posledná skladba „We Call It Love“ bola vydaná v roku 2003 iba ako promo singel. Skupina sa vrátila do nemeckého Top 30 rebríčku v roku 2006 so skladbou „Vorbei“, ktorý obsahuje vokály hosťujúceho speváka Bena.
Ďalší album s názvom Out of Wilhelmsburg, bol vydaný v roku 2007.
Saint-Riquier

Poloha

Obec má rozlohu 14,48 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štátny znak Lotyšska

Štátny znak Lotyšskej republiky obsahuje štít, rozdelený na tri časti. Každá z jednej symbolizuje jedno kniežatstvo. Z jednej strany podopiera štít červený levom z druhej strieborný heraldický grif.

Symbolika štátneho znaku

Vychádzajúce slnko je symbolom Latgalskeho kniežatstva, červený lev predstavuje kniežatstvo Kurzeme a strieborný grif pripomína kniežatstvo Vidzeme. Tri hviezdy v hornej časti znaku značia tri zjednotené vojvodstvá.
Katedrála svätého Štefana (Skadar)

Katedrála svätého Štefana v Skadari je rímskokatolícka katedrála v severoalbánskom meste Shkodër (slov. Skadar). Je duchovným centrom rímskokatolíckych veriacich v Albánsku. Albánska rímskokatolícka komunita predstavuje viac ako 10% obyvateľov krajiny a je sústredená práve v severnej časti Albánska.

História

Albánski katolíci sa snažili o vybudovanie dôstojného chrámu už v časoch osmanskej okupácie. V roku 1851 dal osmanský sultán Abdülmecid I. súhlas na vybudovanie katolíckej katedrály a sám prispel finančným darom na jej výstavbu. Peniaze poslal aj rímsky pápež Pius IX. a mnohí mecenáši zo zahraničia (najmä z Talianska a Rakúsko-Uhorska). Aj miestni katolíci zorganizovali finančnú zbierku. Peňazí však bolo málo, a tak sa stavba predlžovala. Na jej stavbe sa podieľali najmä rakúski architekti. Dokončená bola až v roku 1898 a v tomto čase bola najväčšou katedrálou na Balkánskom polostrove. Počas balkánskych vojen bola poškodená pri obliehaní čiernohorskými vojskami. Vtedy utrpela rozsiahle škody. Počas besnenia ateistického režimu bola v oku 1967 katolíkom odňatá a zmenená na športovú halu. Katolíckym veriacim sa vrátila až po páde komunistického režimu v roku 1990. V roku 1993 katedrálu navštívil aj pápež Ján Pavol II., ktorý tu konsekroval štyroch katolíckych biskupov Albánska.
Kapuvársky okres

Kapuvársky okres (maď. Kapuvári járás) je okres v severnom Maďarsku v župe Győr-Moson- Sopron. Jeho správnym centrom je mesto Kapuvár.
Dinant

Obyvateľstvo

Mesto má približne 13 317 obyvateľov (2010).
Marína Maliaková

Životopis

V roku 1876 sa učila za krajčírku v Banskej Bystrici, 1885 v Revúcej, 1886 – 1887 absolvovala krajčírske kurzy vo Viedni a v Prahe. Krajčírske dielne a kurzy viedla na niekoľkých miestach Slovenska, od roku 1939 u Brockov a B. Hanesovej v Banskej Bystrici. Krajčírske kurzy dopĺňala vlasteneckou výchovou, 1878 – 1885 ochotnícka herečka v Tisovci, 1887 – 1888 činná v Slov. spevokole v Martine, zberateľka ľud. krojov, aktivistka slov.nár. a ženského hnutia. Autorka autobiografických čŕt. Cestopisné črty, články a beletristické útvary romanticko-sentimentálne až dokumentárno-realistické uverejňovala v Slov.pohľadoch, Dennici, Živene, Slov.žene, Národ.novinách a Nár.jednote. Prekladala z chorvátčiny.
Saillans (Drôme)

Poloha

Obec má rozlohu 14,84 km². Najvyšší bod je položený 918 m n. m. a najnižší bod 232 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 199 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sliepočka vodná

Výskyt

Obýva celú planétu okrem austrálskej oblasti.

Výskyt na Slovensku

Na Slovensku hniezdi od nížin až po kotliny do 600 m n. m. Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné na 57,60 % mapovacích kvadrátov. Zimovanie bolo zistené len na 13,50 % mapovacích kvadrátov. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 1 000 - 2 500, zimujúcich jedincov 10 - 300. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý.
HMAC

Hašovaný autentifikačný kód správy alebo HMAC (z angl. keyed-hash message authentication code) je typ autentifikačného kódu správy (MAC) počítanej použitím kryptografickej hašovacej funkcie v kombinácii s tajným kľúčom. Tak ako každý MAC, môže byť aj HMAC použitý jednak na overenie dátovej integrity a jednak na autentifikáciu správy. Na výpočet je možné použiť ľubovoľnú iteratívnu kryptografickú hašovaciu funkciu ako napr. MD5 či SHA-1 (v takýchto prípadoch hovoríme o HMAC-MD5, resp. HMAC-SHA-1 kóde). Kryptografická sila kódu HMAC závisí priamo na sile hašovacej funkcie, na veľkosti a kvalite kľúča a veľkosti výstupu hašovacej funkcie v bitoch.
Iteratívna hašovacia funkcia delí správu do blokov pevnej dĺžky, na ktorých postupne počíta výstup (MD5 aj SHA-1 pracujú nad 512 bitovými blokmi). Veľkosť výstupu HMAC kódu je rovnaká ako veľkosť výstupu hašovacej funkcie (teda 128 alebo 160 bitov v prípade MD5 alebo SHA-1), aj keď je možné ho orezať, ak je treba. Takéto skrátenie však znižuje bezpečnosť kódu, ktorá je zhora ohraničená narodeninovým útokom.
HMAC je definovaný ako:
kde  je iteratívna hašovacia funkcia,  je tajný kľúč zarovnaný nulami na veľkosť základného bloku hašovacej funkcie,  je správa, nad ktorou sa kód počíta,  označuje zreťazenie,  označuje exkluzívne alebo a vonkajšie zarovnanie  a vnútorné zarovnanie  sú dve dlhé konštanty o veľkosti základného bloku.
Konštrukcia a analýza kódov HMAC bola po prvýkrát publikovaná v roku 1996 Mihirom Bellarom, Ranom Canetti a Hugom Krawczykom, ktorí tiež napísali príslušné RFC 2104. Varianty HMAC-SHA-1 a HMAC-MD5 sa používajú v protokoloch IPsec a SSL/TLS.
Leonard Wagner

Život

Pochádzal z rodiny evanjelického farára, učiteľa a básnika Jakuba Wagnera (* 1560 – † 1600) a jeho manželky Anny, rod. Heidtovej (* 1568 – † 1652). Študoval v Bardejove, Toruni a v rokoch 1614 – 1616 na Univerzite vo Wittenbergu (od roku 1817 súčasť Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg).
V roku 1616 pôsobil ako súkromný učiteľ, následne v rokoch 1616 – 1620 ako učiteľ a v rokoch 1620 – 1633 ako rektor mestskej školy v Bardejove. V roku 1633 sa stal farárom evanjelickej farnosti augsburského vyznania v Bardejove. Básnicky sa venoval tvorbe príležitostných oslavných veršov v latinčine.
Sedemriečie

Sedemriečie (iné názvy: Semirečie, Žetys, Žetysu, staršie Džetysu, Džety-su; po kazašsky Жетісу, po turecky Yedisu, po ujgursky Yetti-su, doslova: „sedem vôd“) je geografická a historická oblasť v Strednej Ázii.
Rozkladá sa medzi jazerami Balchaš na severe, Sasykköl a Alakol na severovýchode, pohorím Džungársky Alatau na juhovýchode a severným Ťanšanom na juhu. Oblasť je nazvaná podľa siedmich hlavných riek, ktoré regiónom pretekajú a ústia do jazera Balchaš: Ili, Karatal, Bien, Aksu, Lepsy, Baskan a Sarkan.
Lastovičník väčší

Opis

Lastovičník dorastá do výšky až 1 metra. Listy sú vajcovité, laločnato vrúbkované, na rube riedko ochlpené. Kvitne od mája do septembra; žlté kvety vyrastajú na dlhých stopkách a vytvárajú okolíky. Po odkvitnutí dozrievajú semená v plodoch, ktorými sú šešuľovité tobolky. Byľ aj listy sa ľahko lámu a na lome vyteká tmavožlté až oranžové mlieko. Celá rastlina je považovaná za jedovatú.

Rozšírenie

Pochádza z Európy, zo Stredomoria. Je tiež široko rozšírený v Severnej Amerike, kde bol privezený osadníkmi pre svoje liečivé účinky pred rokom 1672. V Tatrách sa vyskytuje do nadmorskej výšky 950 m n. m., v Beskydách do priibližne 600 m n. m. a v Krkonošiach do 850 m n. m.
Rastie na pôdach s vyšším obsahom dusíka a dostatočnou vlhkosťou, najčastejšie pozdĺž ciest a plotov, na rumoviskách, v záhradách a pod.

Liečivé účinky

Rastlina obsahuje okrem iných účinných látok alkaloidy izochinolínového typu a deriváty kyseliny kávovej. Odvar z lastovičníka pôsobí proti dráždivému kašľu, uľavuje pri bolestiach spojených s chorobami žlčníka a pôsobí preventívne proti astmatickým záchvatom. Opakovaným potieraním čerstvým mliekom s cytostatickým až leptavým účinkom je možné odstraňovať bradavice a teoreticky aj malé vnútorné nádory. Aj napriek tomu, že je šťava nebezpečná pre oči a vyvoláva silné pálenie, niektorí liečitelia v minulosti aplikovali malé množstvo do očného kútika pri liečbe niektorých zákalov. Historicky boli lastovičníku pripisované mnohé mimoriadne liečivé aj magické účinky a niektorí liečitelia dodnes veria v jeho účinok aj proti niektorým druhom vnútornej rakoviny (napr. J. Fodrek). Jedovatosť je v literatúre preceňovaná, v praxi je lastovičník bez nežiaducich účinkov miestami používaný do bylinných zmesí.
Chaos (filozofia)

Chaos (starogr. Χάος, z starogr. χάσκω, χαίνω – zívať) je neusporiadaný stav vecí.
Pôvodne ide o pojem z gréckej mytológie, pozri Chaos (staroveké Grécko). Význam chaosu ako neurčitosti, neusporiadanosti pochádza od stoikov.
V židovsko-kresťanskej tradícii je chaos neurčitý a prázdny stav Zeme pred tvorivým zásahom Boha.
Échevronne

Poloha

Obec má rozlohu 8,69 km². Najvyšší bod je položený 600 m n. m. a najnižší bod 304 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 285 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heinz Günthardt

Trénerská kariéra

Günthardt bol trénerom nemeckej tenistky Steffi Grafovej od začiatku roka 1992 do konca jej kariéry v júli 1999, veľmi krátko pracoval aj s Jelenou Dokićovou a Jennifer Capriatiovou.
Od februára do novembra 2010 trénoval bývalú svetovú jednotku rebríčka WTA Anu Ivanovićovú. Ivanovićová bola v tom čase mimo TOP 20, v júli 2010 dosiahla dokonca kariérne minimum 65. miesto. Za pomoci Günthardta sa ešte v tom roku dostala na 17. miesto rebríčka. Günthardtové rodinné povinnosti mu však nedovoľovali naďalej trénovať a cestovať s Ivanovićovou a tak bola ich spolupráca v novembri 2010 ukončená.
Argences

Poloha

Obec má rozlohu 9,76 km². Najvyšší bod je položený 74 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3517 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alan Goodwin Poindexter

Životopis

Narodil sa v kalifornskej Pasadene a vyrastal v Rockville, štát Maryland, ktorý uvádza ako svoj domov. Bol ženatý s Lisou A. Pfeifferovou, mali dve deti.
1. júla 2012 zomrel na zranenia spôsobené pri nehode na vodnom skútri v Little Sabine Bay off na pláži v Pensacola na Floride.
Jaroslavľ

Dejiny

Mesto podľa legendy založil v roku 1010 knieža Jaroslav I. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1071. Neskôr tvorilo centrum Jaroslavského kniežatstva. Dnes je tretím najväčším mestom Centrálneho federálneho okruhu a najstarším veľkým mestom nad 0,5 milióna obyvateľov v celej krajine. Mesto je významnou dopravnou križovatkou, najmä železníc a cestných komunikácii v smeroch Moskva, Vologda, Rybinsk, Kostroma, Ivanov a Kirov. Nachádza sa tu riečny prístav a letisko. Historické centrum mesta so stredovekou pevnosťou je zapísané od roku 2005 do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
Mesto sa z administratívneho hľadiska člení na 6 rajónov: Dzeržinskij, Zavolžskij, Kirovskij, Krasnoperkopskij, Leninskij a Frunzenskij.
Morgemoulin

Poloha

Obec má rozlohu 6,85 km². Najvyšší bod je položený 227 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 105 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Germain-Chassenay

Poloha

Obec má rozlohu 24,03 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 364 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hippomachos z Élidy

Hippomachos (starogr. Ἱππόμαχος – Hippomachos) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 300 pred Kr.
Hippomachos, syn Moschióna z Élidy, zvíťazil na 120. olympijských hrách v boxe dorastencov. V Olympii sa box dorastencov zaviedol na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.
Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí na svojich cestách po Grécku navštívil aj Olympiu, v olympijskej Altide videl medzi sochami olympionikov i sochu Hippomacha. Pausanias o tom uvádza: „Pokiaľ ide o Kallóna, syna Harmodiovho, a Moschiónovho Hippomacha, pôvodom Éliďanov, ktorí premohli chlapcov v pästnom zápase, vytvoril sochu toho prvého Daippos; kto vytvoril sochu Hippomacha, to nevieme. Hovoria, že zdolal troch súperov bez toho, aby utŕžil jedinú ranu alebo si odniesol najmenšie poranenie na tele.“