google/wiki40b huggingface dataset:
Košická eparchia

Dejiny

V roku 1787 vznikol v rámci Mukačevskej eparchie košický vikariát. Jeho sídlo však bolo neskôr prenesené do Prešova. Udialo sa tak z rozhodnutia cisárskej kancelárie z 20. decembra 1792.
Keď bolo v r. 1818 zriadené Prešovské biskupstvo nepatrila doňho stredná a južná časť Zemplína, ktoré zostali pod správou Mukačevského biskupstva.
V r. 1939 bola časť Mukačevskej eparchie na východnom Slovensku daná pod dočasnú správu ako samostatná sui iuris časť (Apoštolská Administratúra Mukačevská, zriadená na pokyn Posvätnej Kongregácie pre Východnú Cirkev) gréckokatolíckemu biskupovi – apoštolskému administrátorovi v Prešove Pavlovi Petrovi Gojdičovi. Ten ju spravoval prostredníctvom generálneho vikára.
Po odstúpení Podkarpatskej Rusi Sovietom časť Mukačevskej eparchie na Slovensku prešla bez dekrétu apoštolského stolca pod správu prešovského eparchu, opäť ako samostatná sui iuris časť, a nie ako časť Prešovskej eparchie.
Mukačevská administratúra mala v rokoch 1945-1950 75 farností a 161 filiálok.
Apoštolský exarchát so sídlom v Košiciach ustanovil pre gréckokatolíkov rímsky pápež Ján Pavol II. 27. februára 1997 bulou Ecclesiales communitates.  Jeho územie bolo vyčlenené z gréckokatolíckej eparchie so sídlom v Prešove a zodpovedalo územiu Košického kraja. 
V roku 2008 bol exarchát povýšený na eparchiu.
Hlavným chrámom eparchie je Katedrálny chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky v Košiciach. Patrónmi eparchie sú sv. Cyril a Metod.
Pútnickými miestami eparchie sú Sečovce, Klokočov, Michalovce (Bazilika Zostúpenia Svätého Ducha) a Košice (katedrála).

Biskup

Milan Chautur, CSsR, eparcha (1997-)
Kaká

Kariéra

12. februára 2007 dostal talianske občianstvo. Robí reklamy pre Adidas, Armaniho, Gillette, banku v Brazílii a niekoľko menších firiem. Taktiež pracuje pre OSN proti hladu vo svete (World Food Programme) a bol ako najmladší vymenovaný za pracovníka OSN.
23. decembra 2005 sa oženil s Brazílčankou Caroline Celicó. Spolu žijú v Miláne, Carol má vlastnú "párty firmu", ktorá sa volá Party Design a robila aj vianočnú oslavu AC Milána 2007. Spolu majú syna Lucu, ktorý sa narodil v júni 2008.
Kaká nosil v AC Miláno číslo 22 a v reprezentácii 8. Aj napriek svojmu mladému veku má už na konte niekoľko úspechov, medzi najvýznamnejšie patrí titul majstra sveta z roku 2002, víťazstvo v Lige majstrov v sezóne 2006/2007 a zisk Zlatej lopty v roku 2007. Je pokladaný za jedného z najlepších futbalistov sveta.
V zápase talianskej ligy v decembri 2008 nenastúpil proti Juventusu Turín. Klub poskytol informáciu, že nehral pre zranenie stehna. Podľa talianskej tlače má chronické problémy so slabinami. V takomto prípade bude potrebovať chirurgický zákrok.
9. júna 2009 podpísal šesťročnú zmluvu so španielskym veľkoklubom Real Madrid. Prestupová čiastka bola 65 miliónov eur.
Raissac-sur-Lampy

Poloha

Obec má rozlohu 5,23 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 116 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 372 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maintenon

Poloha

Obec má rozlohu 11,44 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 446 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Félix (Allier)

Poloha

Saint-Félix má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 373 m n. m. a najnižší bod 285 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Félix má 343 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Nontronit

Charakteristika

Vytvára najčastejšie zemité, skrytokryštalické agregáty, zriedkavejšie sa vyskytuje v celistvých masách. Má zelenú, žltozelenú alebo hnedozelenú farbu, vryp nontronitu je svetlozelený. Lesk kyprých odrôd je matný, celistvé masy majú lesk voskový.

Vznik

Nontronit vzniká pri exogénnych pochodoch pri zvetraní hornín bohatých na železo a horčík, najmä bázických vyvrelých hornín. Typický je pri zvetrávaní biotitu a bazaltov. Častý je pri hydrotermálnej metamorfóze oceánskeho dna.

Poznávanie

V produktoch zvetrania môžeme predpokladať prítomnosť nontronitu podľa zemitých agregátov zelenkavožltej alebo zelenej farby. Rozkladá sa v kyseline chlorovodíkovej a zanecháva rôsolovitý zvyšok.

Výskyty na Slovensku

Badín (Banská Bystrica okres), Kecerovský Lipovec (pri: Košiciach), Sampor a Veľká Lúka (pri: Sliači, Zvolen okres), Sitnianska Lehôtka (pri: Krupine, Zvolen okres).
Koloman Czógler

Životopis

Narodil sa v Szegede. Počas svojho života pôsobil v rokoch 1907 - 1914 ako profesor prírodopisu na Trenčianskom gymnáziu. Dňa 21. 11. 1909 na výročnej schôdzi Prírodovedného spolku Župy Trenčianskej bol zvolený do funkcie zástupcu tajomníka tejto inštitúcie. Floristický prieskum vykonával v okolí Trenčína, na Ostrom vrchu a v Manínskej tiesňave pri Považskej Bystrici. Svoje entomologické informácie poskytol k dispozícii MUDr. Karolovi Brančíkovi pre jeho práce o hmyze z okolia Trenčína. Sám publikoval niekoľko entomologických prác, z ktorých dve zverejnil vo výročných správach trenčianského gymnázia. Pre entomologický výskum Slovenska má význam hlavne jeho práca: "Természetrajzi kirándulások", kde podal informácie o chrobákoch, plošticiach a rastlinách okolia Trenčína. Ako slovenského entomológa ho cituje v úvode svojej práce: 
"Přehled brouků ČSR" aj MUDr. Antonín Fleischer.
Saint-Junien

Dejiny

Saint-Junien bolo pomenované po pustovníkovi, ktorý tu žil v 6. storočí v jaskyni. Kláštor vybudovaný pri jeho hrobe zničili Vikingovia v roku 866. V 11. storočí boli vybudované mestské hradby.
V 13. storočí sa mesto stalo lénom biskupa z Limoges a v roku 1254 dostalo mestské práva (liberté communale).
Volné směry

Volné směry: měsíčník umělecký, bol časopis, vydávaný v rokoch 1897-1949 Spolkom výtvarných umelcov Mánes.
Publikovali v ňom významné osobnosti českého kultúrneho prostredia, napríklad Miloš Jiránek, František Xaver Šalda, Bohumil Kubišta a mnoho ďalších.
Tibicos

Tibicos (iné názvy: tibi, vodný kefír, japonské vodné kryštály) je kultúra baktérií a kvasiniek v substráte z polysacharidov vytváranom samotnými baktériami. Podobne ako pri kefíri, mikróby prítomné v tibicose žijú v symbióze, aby udržali stabilnú kultúru. Tibicos je schopný prežívať v rôznych tekutinách s obsahom cukru. Spotrebováva cukor, ktorý premieňa na kyselinu mliečnu, alkohol (etanol) a oxid uhličitý.
Moisson (Yvelines)

Poloha

Obec má rozlohu 9,7 km². Najvyšší bod je položený 43 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 927 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tomáš Frolo

Klubový hokej

Odchovanec Považskej Bystrice svoju hokejovú kariéru rozvinul v českej najvyššej súťaži, kde hráva od ročníka 2000/01, spočiatku pôsobil vo Vsetíne, od sezóny 2005/06 v klube HC Oceláři Třinec. Patrí k najvylučovanejším hráčom, v ročníku 2004/05 zaznamenal 162 trestných minút, čo bolo najviac v českej extralige.
Od sezóny 2007-08 hrá za HC České Budějovice.

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 6 zápasov, zatiaľ neskóroval. Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta juniorov do 18 rokov v roku 2000.
(štatistické údaje v článku sú z 13. januára 2007)
Antirezonancia

Antirezonancia (gr.+lat.) je stav fyzikálneho systému, ktorý sa prejavuje minimálnymi hodnotami amplitúdy rýchlosti alebo výchylky kmitania; paralelná rezonancia.
Židovské múzeum v Prahe

Židovské múzeum v Prahe vzniklo roku 1906. Jeho účelom bolo zdokumentovať históriu, tradície a zvyky židovského obyvateľstva v Čechách a na Morave, predovšetkým kvôli práve prebiehajúcej asanácii pražského židovského geta a teda jeho nenávratného zániku. K ohromnému nárastu zbierok došlo počas 2. svetovej vojny, kedy nacisti zabavovali predmety nielen z českých a moravských židovských obcí, ale aj z ostatných okupovaných krajín, ktorých komunity boli systematicky decimované. Od 4. apríla 1950 bolo premenované na Štátne židovské múzeum a prevedené pod štát, ktorý s ním začal hospodáriť. Roku 1994 budovu navrátili Židovskej obci v Prahe a zbierky Federácii židovských obcí ČR, Židovské múzeum v Prahe sa stalo neštátnou inštitúciou a jeho riaditeľom sa stal Leo Pavlát.
V zbierkach múzea sa nachádzajú židovské cirkevné objekty, náboženské predmety, rukopisy, staré spisy, synagogiálne textílie a ďalšie predmety. Väčšina týchto exemplárov je z pozostalosti rodín, ktoré boli vyvraždené v šoa.
Židovské múzeum v súčasnosti spravuje päť synagóg: Maiselovu synagógu, Pinkasovu synagógu, Španielsku synagógu, Klausovú synagógu a Obradnú sieň pohrebného bratstva, Starý židovský cintorín a Židovský archív sídliaci v Smíchovskej synagóge.
Sídlisko na Račianskej ulici

Sídlisko na Račianskej ulici alebo Pokrok je sídlisko v Bratislave na Račianskej ulici. V minulosti bolo známe ako Februárka podľa bývalého názvu ulice (Februárového víťazstva). Bolo navrhnuté v roku 1957 autorským kolektívom Štefan Svetko, Emil Vician, Štefan Ďurkovič, Mária Krukovská a Ondrej Dukát. 
Autori vychádzali z víťazných návrhov Václava Houdeka, O. Dukáta a Š. Svetka v celoštátnej súťaži na nové dispozičné a architektonické riešenie obytných domov pozdĺž výpadovky na Raču. S  výstavbou sa začalo v roku 1958. Sídlisko tvorilo veľký prínos v novom konštrukčnom a architektonickom riešení bytového domu. Prvýkrát sa u nás podarilo uplatniť priečny nosný systém z iba 15 cm hrubých nosných stien kombinovaný s montovaným keramzitobetónovým obvodovým plášťom. Autorom sa podarilo na rozdiel od v tej dobe preferovanej prefabrikácie realizovať nosné steny pomocou debnenia z liateho betónu na mieste. V miestach prekrytia stykov keramzitobetónových prefabrikovaných obvodových panelov sa z tepelnoizolačných dôvodov betónovali pred fasádu vystupujúce rebrá. Urbanistická koncepcia, riešená v pomerne úzkej lokalite, citlivo toleruje a zachováva existujúce staršie stavby a miestnu zeleň. Zámerom nebolo vytvorenie nového sídliska ale včlenenie bývania do mestského prostredia. Dominantným prvkom kompozičného riešenia je rytmus štyroch vysokých obytných blokov s nízkymi pavilónmi obchodov. Riadková zástavba je orientovaná kolmo na cestu s optimálne otvoreným a uzavretým  vnútroblokovým priestorom so zelenými plochami. Prekonala sa zaužívaná výška obytných domov z 6-8 podlaží na dvanásť.
Architektonický výraz bytových domov vyjadruje technologický princíp a je obohatený funkčnými prvkami ako lodžie, ustupujúce podlažie, podchody, balkóny a iné. Charakteristické je aj prekrytie ustupujúceho, najvyššieho podlažia zošikmenou a presahujúcou strešnou doskou. Dispozície bytov vychádzajú z presného modulu sú logické a typizované. Byty majú vytvorený priechod z kuchyne do kúpeľne. Keďže sa toto riešenie javilo ako racionálne a úsporné, bolo v tom období prípustné. Betónové rámovanie na fasáde prezentuje steny jednotlivých miestnosti bytov navonok. Sídlisko je vďaka progresívnemu konštrukčnému systému, architektonickému vzhľadu a uvoľnenej uličnej zástavbe, medzinárodne uznávaným činom vtedajšej architektonicko-urbanistickej tvorby. Na rozdiel od väčšiny európskych krajín sa však u nás na rozdiel od monolitických liatych betónových konštrukcii uprednostňoval celomontovaný systém panelovej výstavby.
Saint-Arnoult (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 9,57 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 85 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 327 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Honoré d’Urfé

Život

Narodil sa v Marseille, centre Provensalska v šľachtickej rodine spojenej s domom savojských po svojej matke rodenej de Savoie-Tende. Honoré študoval u jezuitov. Keďže bol aktívny typ, zapojil sa do spolku Katolícka liga a zostal navždy verný vojvodovi de Nemours. Rozviedol sa s Anne d’Urfé a zosobášil so svojou sesternicou Dianou de Chậteaumorand, dobyl Forez a dal sa menovať od vojvodu de Nemours generálporučíkom vlády vo Foreze.
V roku 1604 napísal pastorálnu poému La Sireine, ktorou bránil teóriu platonickej lásky zo svojho predošlého dielka Les épitres morales.
V roku 1607/8 založil so svojimi priateľmi Akadémiu Florimontan (l’Académie Florimontanes), prvú vedeckú spoločnosť v Savojsku.
Honoré d’Urfé je známy hlavne vďaka svojmu románu L’Astrée, prvý román-rieka, pastorálny dobrodružný román inšpirovaný čiastočne jeho vlastným životom. Román vychádzal na pokračovanie od roku 1607 do 1627. Má štyri diely a je inšpirovaný helénizmom, Vergíliom a kurtoáznymi básnikmi. Román má vyše 5000 strán, je rozdelený na päť častí, pričom každá má 12 kníh. Pretože d’Urfé skonal v roku 1625, jeho tajomník Balthazare Baro dokončil vydanie štvrtej časti v rokoch 1632 – 1633. Neskôr, Pierre Boitel de Goubertin editoval piatu a šiestu časť.
Autor padol počas vojnového ťaženia proti Španielsku bojujúc na strane savojského vojvodu.

Dielo

Román L’Astrée je formálne prozaický útvar dopĺňaný poéziou. D’Urfého poézia pozostáva z viacerých žánrov: Je to stanca, sonet a poéma.

Vplyv diela

Román L’Astrée sa stal jedným z najväčších literárnych úspechov 17. storočia. Stal sa populárnym čítaním na všetkých dvoroch Európy, a samozrejme na francúzskom kráľovskom dvore. Vplyv románu je výrazný, napríklad na hry Molièra a operné diela. Pastiersky štýl zasiahol aj do výroby značkového porcelánu s názvom céladon podľa mena mužskej hlavnej postavy románu. Pastierska idylika ako štýl vytrvala až do rokoka do obdobia Márie-Antoinetty.
Dichlórmetán

Využitie

Dichlórmetán sa najčastejšie používa ako súčasť výrobkov na odstraňovanie farby. Pre svoju prchavosť a schopnosť rozpúšťať mnohé organické zlúčeniny je to užitočné rozpúšťadlo pri rôznych chemických reakciách a procesoch. V potravinárskom priemysle sa využíva pri odstraňovaní kofeínu z kávy a čaju a taktiež na prípravu chmeľových extraktov a na prípravu rôznych iných dochucovadiel. Pre svoju prchavosť sa niekedy takisto využíva ako náplň do sprejov.
Niekedy sa taktiež používa na lepenie plastov – lepené časti plastov sa potrú dichlórmetánom a čiastočne sa rozpustia. Následne sa k sebe tieto časti pritlačia a keď sa dichlórmetán odparí, rozpustené časti zostanú zlepené. Takýmto spôsobom lepia plastové časti napríklad modelári, ale využíva sa aj pri lepení plastových krabičiek elektrických meračov.
Používa sa tiež na výrobu selenidu uhličitého, kde sa jeho pary vedú cez práškový selén pri približne 550 °C a prebieha nasledovná reakcia:
2 Se + CH₂Cl₂ → CSe₂ + 2 HCl

Toxikológia a bezpečnosť

Aj keď je dichlórmetán za bežných podmienok kvapalina, jeho vysoká prchavosť predstavuje nebezpečenstvo otravy výparmi. Akútna otrava výparmi DCM sa prejaví: zmätenosťou, únavou, slabosťou, nevoľnosťou, podráždením horných dýchacích ciest a očí. Pri vážnejšej otrave môže takisto dôjsť k poruche vedomia, čo môže mať za následok udusenie a smrť. Akútne vystavenie sa výparom takisto spôsobilo očnú neuropatiu a hepatitídu. Dichlórmetán sa v tele metabolizuje na oxid uhoľnatý, čo môže spôsobiť otravu oxidom uhoľnatým po vystavení. Pri dlhodobom kontakte s pokožkou môže dichlórmetán rozpustiť podkožné tukové väzivo, čo môže spôsobiť podráždenie kože až chemické popáleniny.
Dichlórmetán je možný karcinogén, pretože pri testoch na laboratórnych zvieratách bol spojený s rakovinou pľúc, pečene a slinivky brušnej. Podľa iného výskumu na zvieratách bol zase karcinogénny pre slinné žľazy a prsníky. Aj keď nie je úplne jasné, ako veľmi je až karcinogénny. Aj keď je dichlórmetán schopný prejsť cez placentu, toxicita pre plod nebola ešte potvrdená. Pri pokusoch na zvieratách bol toxický pre plod pri dávkach, ktoré boli taktiež toxické aj pre matku, ale neboli pozorované žiadne teratogénne účinky.
Pri ľuďoch, ktorí majú problémy so srdcom môže vystavenie sa dichlórmetánu spôsobiť srdcové arytmie alebo infarkt myokardu, aj bez toho, že by sa vyskytli iné príznaky otravy. Takisto sa môžu u ľudí s kožnými, pečeňovými alebo nervovými problémami tieto problémy zhoršiť po vystavení sa dichlórmetánu.
Bacúšske sedlo

Bacúšske sedlo (1 319 m n. m.) je sedlo v kráľovohoľskej časti Nízkych Tatier, juhovýchodne od Vyšnej Boce. Pomenované je podľa obce Bacúch, do ktorej z neho vedie turistický chodník.
Je to výrazná zníženina v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Končistým (1 474 m n. m.) a Jánovým grúňom (1 393 m n. m.). Sedlo je porastené riedkym porastom a teda poskytuje obmedzené výhľady.
Biskupice (Bánovce)

Biskupice sú mestskou časťou mesta Bánovce nad Bebravou. Obec leží v Nitrianskej pahorkatine, pri sútoku Bebravy s Radišou, v nadmorskej výške 200 m n. m. Je vzdialená 2 km juhozápadne od centra mesta.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1320, od roku 1322 patrila nitrianskej kapitule. Kostol svätého Michala bol dokončený v roku 1322, je pôvodne gotický, neskôr barokovo upravený s gotickým zvonom z roku 1509.
V obci bol navŕtaný termálny prameň.
Západ slnka

Západ slnka je "miznutie" Slnka za obzor v dôsledku rotácie Zeme okolo svojej osi. Väčšinou je doprevádzaný oparom okolo slnečného kotúča. Čas západu slnka sa počas roka mení (v zime slnko zapadá skôr ako v lete). V užšom zmysle je to len okamih, kedy sa Slnko dolným okrajom dotýka horizontu.
Vzhľadom na to, že svetlo letí zo Slnka na Zem približne 8 minút, v čase, keď sa Slnko zdanlivo dotkne horizontu pri západe, v skutočnosti sa nachádza už pod horizontom. Navyše aj index lomu svetla vo vzduchu spôsobí, že Slnko sa javí sploštené a o 1/2 stupňa vyššie, ako v skutočnosti je. Pri západe Slnka sa dôsledkom prechodu slnečného svetla cez hrubšiu vrstvu atmosféry mení farba Slnka aj oblohy. Vo chvíli, keď celý slnečný disk zmizne pod horizontom, sa začína súmrak. Zenitová vzdialenosť Slnka v okamihu jeho západu je 90° 50´.
Čas západu slnka je okamih, v ktorom stred slnečného kotúča pri západe slnka prechádza vodorovnou rovinou dotýkajúcou sa ideálneho zemského povrchu (t. j. hladiny mora) v mieste pozorovania západu slnka.
Nukleová kyselina

Nukleové kyseliny (ďalej NK) alebo kyseliny bunkového jadra sú biomakromolekulové látky, ktoré sa spolu s bielkovinami považujú za najvýznamnejšie zložky živých sústav. Sú to polynukleotidy s molekulovou hmotnosťou od 20 000 do viacerých miliónov.
V ich molekulách sa uchováva dedičná (genetická) informácia a prostredníctvom nich sa prepisuje do špecifickej štruktúry bielkovinových molekúl.
Prvýkrát ich izoloval z jadier bielych krviniek prítomných v hnise Friedrich Miescher v roku 1869.

Štruktúra

Primárnu štruktúru určuje presný sled jednotlivých nukleotidov. 
Nukleové kyseliny sa môžu vyskytovať ako jednoreťazcové a dvojreťazcové formy. Dvojreťazcová forma je zložená z dvoch opačne orientovaných reťazcov, ktoré sú držané pohromade vodíkovými väzbami medzi protistojacimi nukleotidmi. Táto štruktúra je najstabilnejšia vtedy, ak sú všetky nukleotidy navzájom komplementárne. Dvojvlákno so 100 % komplementaritou nukleotidov sa nazýva homoduplex. Ak sa správne nepárujú všetky nukleotidy, dvojvlákno sa nazýva heteroduplex. U DNA je v bunkách častejší výskyt dvojreťazcovej formy, u RNA jednoreťazcovej formy. Dvojreťazcová forma DNA je stabilnejšia ako dvojreťazcová forma RNA, navyše, dlhé úseky dvojreťazcovej RNA sú pre bunku neprijateľné z hľadiska funkcie. Je možné vytvoriť aj dvojreťazcovú formu, ktorej jedno vlákno je tvorené DNA a druhé RNA, takáto hybridná forma je však tiež nestabilná.
Sekundárna štruktúra má zvyčajne tvar dvojitej pravotočivej závitnice, ktorú tvoria dva proti sebe prebiehajúce polynukleotidové reťazce. Terciárna štruktúra označuje rôzne formy nadzávitnicového vinutia.

Vznik

V bunkách vznikajú nukleové kyseliny polymerizáciou svojich voľných monomérov. Tento proces katalyzujú enzýmy nazývané polymerázy. DNA je vytváraná DNA-polymerázami a RNA RNA-polymerázami. Obe skupiny polymeráz ale vytvárajú vždy iba jeden reťazec ribonukleovej kyseliny a to tak, že na princípe komplementarity pridávajú nukleotidy na už existujúce vlákno, matricu. Matricou je väčšinou v prípade syntézy DNA aj RNA jedno vlákno DNA. Oveľa zriedkavejšie sú prípady, kedy je matricou pre syntézu DNA alebo RNA vlákno RNA. Keďže DNA sa vyskytuje prevažne v dvojreťazcovej forme, tieto dva reťazce musia byť pred syntézou novej nukleovej kyseliny od seba aspoň na krátkom úseku oddelené a to buď činnosťou samotnej polymerázy (v prípade RNA-polymerázy) alebo enzýmom zvaným helikáza.
Syntéza nového vlákna DNA podľa matrice DNA sa nazýva replikácia. Syntéza nového vlákna RNA podľa matrice DNA sa nazýva transkripcia.
Historické centrum Žiliny

Historické centrum Žiliny je označenie pre historickú časť Žiliny v jej strede v mestskej časti Staré Mesto. Historické jadro Žiliny tvorí Mariánske námestie spolu s deviatimi ulicami, ktoré z neho vychádzajú a ďalšími dvanástimi, ktoré na ne nadväzujú. Námestie vďaka zachovalým arkádam – laubniam (pôvodne nazývané podsiene), štvorcovému tvaru a nehnuteľným kultúrnym pamiatkam vytvára pre návštevníkov i obyvateľov mesta osobitnú atmosféru a pocit jedinečnosti. Preto vláda uznesením č. 194 z roku 1987 vyhlásila historické jadro Žiliny za mestskú pamiatkovú rezerváciu a v roku 1988 stanovila zásady pamiatkovej starostlivosti o toto územie.

Zoznam ulíc historického jadra Žiliny

Ulice sú zoradené podľa abecedy podľa súčasných názvov a v zátvorke sú uvedené historické názvy.
La Coucourde

Poloha

Obec má rozlohu 11,15 km². Najvyšší bod je položený 395 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 993 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lamarche (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 33,69 km². Najvyšší bod je položený 500 m n. m. a najnižší bod 339 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 047 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Muž bez minulosti

Dej filmu

Hlavným hrdinom filmu je muž v stredných rokoch, ktorý je po príchode do Helsiniek v parku zbitý a okradnutý výtržníkmi, následkom čoho upadne do stavu bezvedomia, v ktorom ho prevezú do nemocnice. Tam ho ako zdanlivo mŕtveho odpoja od prístrojov, ale muž sa neskôr preberie z bezvedomia a z nemocnice sám odíde. Keďže utrpel amnéziu (dočasnú stratu pamäti), nevie si spomenúť, ako sa volal, kde pracoval, ani kde býval. Keďže nemá doklady a nevie si na nič spomenúť, začína žiť životom stroskotanca na okraji hlavného mesta. S pomocou ďalších ľudí v existenčnej kríze a ľudí z organizácie Armáda spásy ako-tak prežíva. Začína hrať v amatérskej hudobnej skupine a dokonca nadväzuje vzťah so sociálnou pracovníčkou z Armády spásy Irmou. Napokon sa polícii ozve jeho bývalá manželka a polícia mužovi vyjaví jeho identitu. Muž sa vyberie navštíviť bývalú manželku, ale zisťuje, že krátko pred osudným prepadnutím sa s ním rozviedla. Muž sa teda vracia do Helsiniek k Irme, kde začína žiť nový život.
Ide o druhú časť tzv. „fínskej trilógie“ (prvou bol film „Mraky odtiahli“, treťou bol film „Svetlá v súmraku“).

Charakteristika filmu

Vo filme dominuje suchý humor, taký typický pre filmy Aki Kaurismäkiho. Úsmevné situácie sú vytvárané situačnou komikou ale i verbálnymi prejavmi. Vizuálne zaujímavé sú scenérie helsinskej periférie, príbeh je vhodne zladený s hudbou, ktorú zložil Ken Yokoyama. Záverečnú pieseň „Mon repos“ naspievala populárna fínska speváčka Annikki Tähti. Napriek viac-menej tragickému príbehu hlavného hrdinu má film optimistický záver a vyzdvihuje všeobecnú platnosť základných ľudských hodnôt, ako sú spolupatričnosť, empatia a láska.

Ocenenia

Film získal v roku 2002 Veľkú cenu poroty na medzinárodnom filmovom festivale v Cannes ako najlepší zahraničný film. Herečka Kati Outinen získala na rovnakom festivale cenu za nejlepší herecký výkon v úlohe Irmy.
Vermelles

Poloha

Obec má rozlohu 10,39 km². Najvyšší bod je položený 50 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 363 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kéodú

Kéodú (maldiv. ކެޔޮދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Počet obyvateľov je 687 (jún 2006), dĺžka ostrova 500 m, šírka 250 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 80,09 km.
Thaims

Poloha

Obec má rozlohu 8,74 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 344 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE