google/wiki40b huggingface dataset:
Panajotis Kondylis

Dielo

Veľké množstvo práce napísal nemecky, ale sám si svoje diela prekladal do gréčtiny. Jeho filozofické názory vychádzajú zo starovekých gréckych filozofov, ale aj z neskoršej, novovekej filozofie. Tvrdil, že nemôžeme poznať poznanie, bol skeptik. Vychádzal predovšetkým z vedeckého poznania.
Ján Imro

Životopis

Účastník protifašistického odboja počas 2. svet. vojny, dôstojník čs. légií v Taliansku. Povýšený do hodnosti brigádneho generála, hodnosti zbavený a preradený do výslužby, rehabilitovaný (1965). Veliteľ 2. školskej roty pre dôstojníkov pechoty v zálohe, pridelený k 26. pešiemu pluku v Banskej Bystrici (1936-1937). Po vzniku Slovenského štátu splnomocnenec vlády na veliteľstve VII. armádneho zboru v Banskej Bystrici; organizátor a veliteľ Vojenskej akadémie v Banskej Bystrici (november 1939). Prednosta odd. Veliteľstva pozemného vojska v Banskej Bystrici (začiatkom 1944). Pracovník Múzea SNP v Banskej Bystrici (1965), kde písal svoje pamäti.
Maurens-Scopont

Polohopis

Maurens-Scopont má rozlohu 8,6 km². Najvyšší bod je položený 272 m n. m. a najnižší bod 166 m n. m.

Obyvateľstvo

Maurens-Scopont má 175 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
G3 (koncertná skupina)

Účasť členov hudobných skupín

Na koncertných turné G3 sa zúčastnili po dvaja členovia skupín Dream Theater, Mr. Big, Scorpions a Racer X boli to: John Petrucci (gitara) a Mike Portnoy (bicie) (2001, 2002, 2005, 2006 a 2007), Paul Gilbert (gitara) (2001, 2002 a 2007) a Billy Sheehan (basová gitara) (2001, 2002, 2003, 2004, 2005 & 2006), Michael Schenker a Uli Jon Roth (obidvaja gitary - 1998), a Paul Gilbert a Bruce Bouillet (obidvaja gitary - 2007).
Vermand (obec)

Poloha

Vermand má rozlohu 15,75 km². Najvyšší bod je položený 117 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Dejiny

V období Rímskej ríše sa Galovia bývajúci v regióne volali „Viromandui“. Patrili do skupiny Belgov, ktorí boli súčasťou migračnej vlny Keltov. Od 3. storočia dodnes sídlia na severe Galie. Gaius Iulius Caesar písal o ich bojovnosti a bravúre. Caesar musel čeliť keltskej koalícii Nervienov – (Bavay – Hainaut), kmeňa Atrebatov a Viromandov pri rieke „Sabis“ (localizácia je sporná) v ťažkej bitke, ktorá skončila víťazstvom Rimanov.
Vermand musel mať vtedy galský názov, ktorý zostal neznámy. Oppidum, ktoré sa tu nachádza je to isté, ktoré bolo známe Viromandom. Bolo postavené ako opevnené sídlo. V každom prípade, toto bolo hlavné mesto tohto národa v rokoch, ktoré nasledovali po jeho dobytí až do založenia nového centra Saint-Quentin: „Augusta Viromanduorum“.
V stredoveku to bola len dedina. V 9. storočí tu zriadil biskup z Noyonu cirkevné spoločenstvo, ktoré sa stalo v 12. storočí opátstvom rádu premonštrátov, zničeným počas Francúzskej revolúcie.
Panstvo bolo lénom grófov de Vermandois, potom franúzskeho kráľa, ktorý ho podriadil v 1291 Saint-Quentinu a biskupom z Noyonu.
Obec bola celkom zničená počas prvej svetovej vojny.

Obyvateľstvo

Vermand má 1035 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Mangán

Dejiny

Ľudstvo používa zlúčeniny mangánu už po tisícročia. Je dokázané, že farby s oxidom manganičitým sa používali už pred 17000 rokmi. Rimania a Egypťania používali mangánové zlúčeniny v sklárstve na farbenie a odfarbovanie. Sparťania používali železo s obsahom mangánu na výrobu zbraní. Názor, že vysoká kvalita ich zbraní bola založená na zliatine železa a mangánu, treba však vnímať ako špekuláciu.
V 17. storočí vyrobil chemik Johann Rudolph Glauber permanganát.
V strede 18. storočia sa používal oxid mangánatý na výrobu chlóru. 
Na návrh chemika Carla Wilhelma Scheeleho, ktorý v roku 1744 objavil, že burel (pyroluzit) nie je druh železnej rudy, ale že musí obsahovať dovtedy neznámy kov, podarilo sa Johannovi Gottliebovi Gahnovi ešte v tom istom roku po prvýkrát vyrobiť elementárny mangán uhoľnou redukciou z burelu. Začiatkom 19. storočia sa začal mangán používať na výrobu železa. Roku 1816 už bolo známe, že zvyšuje u železa pevnosť bez zvyšovania krehkosti.

Výskyt

Celosvetovo sa mangán vyskytuje veľmi hojne. Na tvorbe zemskej kôry sa podieľa asi 900 ppm, čím je po železe najhojnejšie sa vyskytujúcim kovom.
Montelupich

Montelupich bolo väzenie v Krakove v ulici Montelupich, pôvodne vojenské kasárne založené v dome patriacom od 16. storočia talianskej bankárskej rodine Montelupichov. V roku 1905 tu Rakúšania umiestnili vojenský súd (predtým na Waweli) a neskôr väzenie.

Po roku 1945

Po roku 1945 bolo na Montelupichu väzenie poľského UB (Urząd Bezpieczeństwa - obdoba nášho ŠtB) a sovietskeho NKVD. V tomto období prešlo väzením niekoľko tisíc Poliakov, najmä členov Zemskej armády a protikomunistickej organizácie WiN (Wolności aj Niezawisłość - Sloboda a nezávislosť). Mnohí z nich boli vyvezení do koncentračných táborov v ZSSR. Ku koncu 40. rokov tu boli vykonávané rozsudky na nacistoch odsúdených na trest smrti v rámci tzv. Prvého osvienčimského procesu.
V súčasnej dobe sa v budove nachádza Krakovská väzobná väznica.
Kościuszkov vrch

Poloha

Kościuszkov vrch je časťou veľkého hrebeňa ktorý tvorí významné rozvodie a zároveň štátne hranice Viktórie a Nového Južného Walesu. Tá sa nachádza v bezprostrednej blízkosti vrchu. Mount Kosciusko leží uprostred pomyselnej čiary medzi Sydney a Melbourne na juhovýchode kontinentu (tj. 450 km na obe strany).

Podnebie

Vrchol a jeho okolie je pokryté snehom cez zimu a na jar na južnej pologuli - zvyčajne od júna až do októbra. Teploty klesajú v júli na -6°C a vystupujú v januári až na 21°C. (Geografia a klíma)

Dejiny

Od roku 1997 sa oficiálne Mount Kosciusko píše so „z“ (Mount Kosciuszko). Ako prvý na vrch vystúpil poľský bádateľ Paul Edmund Strzelecki 15. februára 1840. Pred ním však na vrch pravdepodobne vystúpili pôvodní obyvatelia Austrálie - Aborigéni. Vrchol dostal meno podľa generála Tadeusza Kościuszka.
Vendegies-sur-Écaillon

Poloha

Obec má rozlohu 6,57 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 44 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 108 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frans Erens

Životopis

Erens navštevoval školu Rolduc v Kerkrade, neskôr študoval právo v Leidene, Bonne, Paríži a Amsterdame. Promoval v roku 1888. Od roku 1889 pôsobil ako advokát. V roku 1897 sa stal súdnym úradníkom vo Veghelu, neskôr v Oostburgu. Od roku 1901 sa plne venoval literárnej činnosti. Býval na niekoľkých miestach v Holandsku a od roku 1927 v Houtheme.
Od roku 1883 publikoval kritiky a eseje prevažne na tému modernej francúzskej literatúry. Od 1886 roku pracoval pre De Nieuwe Gids. V období 1896 až 1897 a od roku 1909 bol jeho spolueditorom.
V roku 1880 sa zdržiaval v Paríži a zoznámil sa s radom autorov ako bol Maurice Barres a Joris-Karl Huysmans.
Od roku 1895 písal hlavne reportáže o miestach, ktoré navštívili. Bol tiež prekladateľom (Augustinus, Thomas à Kempis a Jan van Ruusbroec).
V období 1985 až 2001 bola na jeho počesť udeľovaná literárna cena pomenovaná po ňom.
Frasnes-lez-Anvaing

Obyvateľstvo

Obec má približne 11 214 obyvateľov (2010).
Beaulandais

Poloha

Obec má rozlohu 8,57 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 154 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villeneuve (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 4,63 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 390 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Seeteufel

Konštrukcia

Seeteufel sa Bauerovej prvej ponorke Brandtaucher podobal. Plavidlo malo typickú vežovú nadstavbu v prednej časti a rovnako bolo poháňané ľudskou silou. Ponorka mala navyše dve manévrovacie lodné skrutky, zariadenie na regeneráciu vzduchu a bola dvakrát väčšia ako pôvodný Brandtaucher. Údajne mala dokonca i prechodovú komoru, ktorá umožňovala mužovi s potápačským výstrojom plavidlo opustiť a vrátiť sa späť.   
Ponorka bola dokončená koncom októbra 1855, no prvú oficiálnu skúšobnú plavbu absolvovala až koncom mája 1856. Príčinou bolo okrem technických a organizačných problémov i neochota pravoslávnej cirkvi ponorku vysvätiť; v tom čase jej prischol i názov Morský diabol.

Služba

Počas testov v Petrohradskom prístave podnikol Bauer s ponorkou viac ako 130 úspešných ponorov. Zisťoval pri nich plavebné vlastnosti lode, spotrebu kyslíka, dokonca skúšal pod hladinou fotografovať. Počas korunovácie ruského cára Alexandra II. v roku 1856 vzal na palubu lode hudobné kvarteto; ich hru bolo údajne dobre počuť aj na hladine.
Tento koncert bol však začiatkom konca Bauerovej ponorky. Medzi dôstojníkmi ruského námorníctva mal odporcov, ktorí na neho podali udanie, že pod vodou sa hral Košútov revolučný pochod. Jeden z nich, Bauerov zástupca poručík Fedorovič (ktorého sa Bauer opakovane neúspešne pokúšal odvolať), nakoniec s ponorkou stroskotal. Pri 134. plavbe 2. októbra 1856, kedy mal  Seeteufel pred očami vojenskej komisie potopiť plachetnicu, Fedorovič s ponorkou narazil na dno a uviazol s ňou vo vodných riasách. Po vypusteni záťaže sa predná časť ponorky zdvihla nad hladinu a posádka mohla plavidlo opustiť. Otvoreným vstupom sa však do ponorky nahrnula voda a tá definitívne klesla na dno.

Dozvuky

Bauer po stroskotaní Seeteufel-a ešte navrhol ďalšiu ponorku, tentokrát už s motorom, no k jej realizácii už nezískal podporu a krátko potom Rusko definitívne opustil.
Maia (dcéra Atlanta)

Maia (iné názvy: Máia, Maias, Maié; starogr. Μαῖα, Μαίας, Μαίη – Maia/Máia, Maias, Maié, lat. Maia) je v gréckej mytológii dcéra Titana Atlanta  a Pléiony, dcéry Titana Ókeana.
Maia bola jednou zo siedmich sestier Plejád. Jej sestrami boli Alkyoné, Élektra, Taygeté, Meropé, Kelainó, Asteropé. Do Maie, ktorá v mladosti žila v Arkádii sa zaľúbil najvyšší boh Zeus a ona mu potom v jaskyni vrchu Kyllény porodila syna Herma,, ktorý sa neskôr stal poslom bohov, pútnikov, obchodníkov, lekárov, rečníkov, pretekárov, ale aj podvodníkov a zlodejov.
Keď sa sestry Plejád Hyády zo žiaľu nad smrťou svojho brata Hyanta usúžili až k smrti, aj ony si vzali život a boh Zeus ich potom vzal na nebo a premenil na hviezdy Plejády, ktoré na nebi žiaria dodnes.
Angeville

Poloha

Obec má rozlohu 8,33 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 221 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hmyzožravce

Anatómia

Väčšinou sú drobní s pretiahnutou lebkou a malým mozgovým priestorom a jednoducho stavaným mozgom. Jedným z primitívnych znakov je úplný chrup zložený z veľkého počtu (26 – 48) špicatých a tvarovo podobných zúbkov. Ďalší primitívny znak je spoločné vyústenie pohlavných, vylučovacích a tráviacich ciest (kloaka). Živia sa hlavne bezstavovcami a drobnými stavovcami. Orientujú sa najmä pomocou čuchu a hmatu, niektoré majú výborný sluch. Slabší zrak pravdepodobne súvisí s prevládajúcou nočnou aktivitou.
Kysak (okres Košice-okolie)

Vodné toky

Cez obec preteká rieka Hornád, prameniaca pod Kráľovou hoľou. Rieka tečie prevažne východným smerom a až v Kysaku odbočuje na juh a všeobecne týmto smerom pokračuje až po štátnu hranicu. Pri Kysaku sa do Hornádu vlieva jeden z menších riečnych prítokov – nenápadná malá riečka Svinka.

Hospodárstvo

Inžinierske stavby - Výrobňa prefabrikátov (PREFA), patriaca pod Inžinierske stavby sa zameriava na výrobu výrobkov priemyslu stavebných hmôt – betónové panely, prefabrikáty a konštrukcie a patrí k najvýznamnejším a najväčším podnikateľským subjektov v obci Kysak. Z hľadiska priemyselnej produkcie je to jediný výrobný podnik v obci.
Šógi

Šógi (v japončine 将棋, anglicky "Shogi") alebo japonský šach je dosková hra pre dvoch hráčov. Patrí do tej istej skupiny hier ako šach, čínsky šach, makruk, alebo čaturanga. V Japonsku ide nesporne o najrozšírenejšiu šachovú hru.
Vďaka spoločnému predkovi, šógi zdiela rovnaký cieľ hry ako jeho príbuzný zo západu – dať súperovmu kráľovi mat. No od šachu sa líši hneď v niekoľkých aspektoch.
Šógi doska má deväťkrát deväť políčok s dvadsiatimi figúrkami na každej strane. Na rozdiel od šachu, v ktorom je iba za istých okolností možné vymeniť pešiaka za inú figúru, v šógi môžu skoro všetky figúrky povýšiť a získať tak nové pohybové schopnosti. Nesporne ale najzaujívavejšia odlišnosť je dokladanie. V šógi vyhodené figúrky putujú do súperovho zajatia. Tento ich následne môže doložiť do hry. Najmä vďaka dokladaniu sa zo šógi stala dynamická hra, ktorá len zriedka skončí remízou.
Konstanca

Dejiny

Konstanca bola pomenovaná na počesť Konštancie, sestry Konštantína Veľkého (274 – 337), rímskeho cisára. Ešte v roku 950 bola známa ako Constantia a bola obohnaná hradbami. Neďaleko mesta sa nachádza i známy Trajánov val. Dochovalo sa aj veľa starovekých budov priamo v meste, vrátane častí najdlhšieho mozaikou zdobeného chodníka na svete. Od 9. storočia bola súčasťou Bulharska, v 14. storočí ju dobyli Turci. Po pripojení Dobrudže k Rumunsku v roku 1878 sa stala práve Konstanca najväčším prístavom v Rumunsku.

Etnické zloženie obyvateľstva

Rumuni – 92,22 %

Turci – 2,90 %

Tatári – 2,80 %

Rómovia – 0,95 %

Gréci – 0,17 %

Maďari – 0,14 %

Arméni – 0,12 %

Nemci – 0,06 %

Ukrajinci – 0,03 %

a iní

Náboženské zloženie obyvateľstva

pravoslávni – 92,24 %

moslimovia – 5,87 %

rímski katolíci – 0,74 %

baptisti – 0,22 %

grécki katolíci – 0,11 %

turíčni (pentekostálni) kresťania – 0,05 %

reformovaní – 0,05 %

a iní
Tetra medená

Pôvod

Pochádza z Južnej Ameriky (juhovýchodná Brazília).
Dole (Jura)

Poloha

Mesto má rozlohu 38,38 km². Najvyšší bod je položený 341 m n. m. a najnižší bod 196 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 24 009 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Mons-en-Barœul

Poloha

Obec má rozlohu 2,88 km². Najvyšší bod je položený 47 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 21 361 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lécussan

Poloha

Obec má rozlohu 7,43 km². Najvyšší bod je položený 581 m n. m. a najnižší bod 413 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 311 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Embrik Strand

Embrik Strand (* 2. jún 1876 Ål, Hallingdal, Nórsko – † 3. november 1947, Riga, Lotyšsko) - významný nórsky botanik a entomológ - koleopterológ, hymenopterológ, arachnológ a lepidopterológ.

Biografia

Embrik Strand sa narodil v roku 1876 v nórskom mestečku Ål. Po skončení základnej a strednej školy pokračoval v štúdiu na univerzite v Oslo - Kristiania (teraz Universitetet i Oslo (latinsky: Universitas Osloensis)). Po štúdiu na univerzite Strand cestoval v rokoch 1898 - 1903 po území Nórska, kde prevádzal zbery veľkého množstva hmyzu. Počas tohto obdobia v rokoch 1901 - 1903 bol reštaurátor v zoologickom múzeu univerzity. Potom odišiel do Nemecka, kde pokračoval v štúdiu zoológie na Univerzite v Marburgu (1903). Neskôr pracoval v Staatliches Museum für Naturkunde v Stuttgarte (1905), potom v Tübingene a následne v Senckenbergovom múzeu vo Frankfurte nad Mohanom. Od roku 1907 pracoval v Museum für Naturkunde der Humboldt-Universität v Berlíne. V roku 1923 prijal miesto profesora zoológie na Universite v Rige, kde pracoval ako vedúci Ústavu zoológie a hydrobiológie. Profesor Strand zomrel roku 1947 v Rige v Lotyšsku.

Entomologické aktivity

Počas svojho života sa zaoberal štúdiom hmyzu, hlavne radmi chrobákov, motýľov a blanokrídlovcami. Tiež sa venoval aj štúdiu pavúkov. Okolo roku 1900 sa zameral na zber hmyzu v Nórsku. Tie sú teraz uložené v univerzitnú múzeum, kde pracoval ako kurátor v rokoch 1901 - 1903. Počas svojho života spolupracoval aj s významným parnassiológom Dr. Felixom Brykom. Strand bol autorom mnohých publikácií, predovšetkým o hmyze a pavúkoch a je známky ako autor popisov stoviek nových druhov hmyzu a predovšetkým pavúkov. V roku 1928 založil časopis Folia Zoologica a hydrobiologica. Existuje niekoľko stoviek druhov, ktoré nesú jeho meno vo všetkých možných podobách: Strand, Strandella, Embriki, Embrikiellus, Embrik-Strandella atď. Niektorí autori vytýkali Strandovi (Bonnet), že popísal veľa druhov ktoré boli už popísané a spravil tak istý chaos v nomenklatúre. Embrik Strand bol veľmi plodný autor. Zoznam jeho prác a publikácií, ktoré vydal do roku 1918 (po dvadsiatich rokoch činnosti) je okolo 1200 titulov.
Strandova zbierku hmyzu a pavúkov z Nórska je v Zoologickom múzeu Univerzity v Oslo. Jeho typy sú v DEI (Deutsches Entomologisches Institut) a v Museum für Naturkunde.
Saint-André-le-Bouchoux

Polohopis

Saint-André-le-Bouchoux má rozlohu 9,32 km². Najvyšší bod je položený 274 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-André-le-Bouchoux má 310 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Arikia

Arikia alebo Aríkia (starogr. Ἀρικία – Arikia/iný prepis Aríkia, lat. Aricia) je v gréckej mytológii dcéra Pallanta, brata aténskeho kráľa Aigea.
Arikia sa vydala za Hippolita, ktorý krátko po svadbe zomrel, lebo jeho otec Théseus na neho privolal trest boha Poseidóna, potom čo ho nevlastná matka Faidra pred ním krivo obvinila, že ju chcel znásilniť. Podľa gréckej verzie Arikia po smrti svojho manžela spáchala samovraždu. 
Podľa rímskej verzie mýtu Hippolita oživil boh lekárstva Asklépios (lat. Aesculapius) a Hippolitos spolu s Arikiou za pomoci bohyne Artemidy (lat. bohyne Diany) utiekli do Itálie, kde Hippolitos prijal meno Virbius.  Na mieste, kde sa usadili založili chrám, pri ktorom vzniklo neskôr mesto pomenované po Arikii, Arícia (dnešná Ariccia).
Iná verzia uvádza, že zakladateľom tohto chrámu bol Virbius, syn Arikie (lat. Aricie) a Hippolita. Virbius bol neskôr Rimanmi uctievaný ako boh.
Diaľnica A2 (Chorvátsko)

Mýto

Diaľnica A2 je spoplatnená na úseku od výjazdu Trakošćan po výjazd Zaprešić. Poplatky sa vyberajú prostredníctvom mýta v mýtniciach, ktoré sa nachádzajú na každom výjazde. Vodič si pri vjazde na diaľnicu vyzdvihne lístok obsahujúci magnetický pás, ktorý následne pri výjazde z diaľnice predloží. Na základe informácií v magnetickom páse je v závislosti od cenníka vypočítaný poplatok za prejdenú trasu. 
Najväčšou mýtnicou je Zaprešić, ktorá sa nachádza severozápadne od Záhrebu. Ide o zbernú mýtnicu, ktorá sa nachádza ešte pred samotným výjazdom. Odtiaľ smerom do Záhrebu je diaľnica bez úhrady, pretože je to súčasť privádzača na záhrebský obchvat, ktorý tvorí diaľnica A3. Na mýtnici je k dispozícii 17 priehradiek, ktorých počet je rozdeľovaný pre oba jazdné smery podľa aktuálnej hustoty dopravy. V letnej sezóne počas sobotňajších predpoludní väčšina prepážok slúži pre smer od Jadranu, popoludní je situácia opačná. Poplatok za prejdenie celého spoplatneného úseku je vo výške 27 kún.
Loscouët-sur-Meu

Poloha

Obec má rozlohu 22,26 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 651 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Honšu

Honšu (slovenský normovaný názov) alebo Honšú (jap. 本州 –  Honšú, doslova „Hlavná zem“) je najväčší japonský ostrov.
Leží na juh od ostrova Hokkaido, na sever od Šikoku a na severovýchod od Kjúšu. Jeho východné brehy obmýva Tichý oceán a západné Japonské more. Je to siedmy najväčší a druhý najľudnatejší (po Jáve) ostrov na svete. Ostrov je približne 1 300 km dlhý a 50 až 230 km široký s celkovou rozlohou približne 227 960 km², čo je  okolo 60 % celkovej rozlohy Japonska. Honšu je väčší než ostrov Veľká Británia a štyrikrát väčší než Slovensko; má dĺžku pobrežia 5 450 km. Hornatý ostrov s mnohými vulkánmi je dejiskom častých zemetrasení. Najvyšším vrcholom je činná sopka Fudžisan (Hora Fudži) s výškou 3 776 m. Je tu i veľa (krátkych) riek, vrátane japonskej najdlhšej rieky Šinano (367 km). Podnebie je na severe chladné a na juhu subtropické. Ostrov leží v tzv. pásme ohnivého kruhu.
Élencourt

Poloha

Obec má rozlohu 1,34 km². Najvyšší bod je položený 197 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Frontenay (Jura)

Poloha

Obec má rozlohu 8,13 km². Najvyšší bod je položený 563 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Upie

Poloha

Obec má rozlohu 19,53 km². Najvyšší bod je položený 415 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 524 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charles Algernon Parsons

Životopis

Narodil sa v Londýne v anglicko-írskej rodine, ako mladší syn slávneho astronóma Williama Parsonsa.
Vyštudoval strojné inžinierstvo v Dubline a potom matematiku na St.John je v Cambridge (1877).
V roku 1884 vynašiel a patentoval pretlakovú parnú turbínu, ktorú neskôr doplnil redukčnou prevodovkou k pohonu pomalobežného hriadeľa lodnej vrtule. V roku 1894 ju inštaloval na parník Turbinio, ktorý vytvoril niekoľko v tej dobe platných rýchlostných rekordov. Jeho turbíny boli potom inštalované ako pohonné jednotky nových lodí Royal Navy a zabezpečili mu na dlhú dobu totálnu prevahu. Neskôr boli montované aj do civilných lodí.
V roku 1898 sa stal členom Royal Society. Krátko pred svojou smrťou bol prijatý za člena-korešpondenta Sovietskej akadémie vied.
V roku 1911 ho kráľ povýšil do šľachtického stavu a užíval titul Sir. Postupne si na svoje konto pripísal 300 patentov.
Zomrel vo veku 76 rokov v Kingstone na ostrove Jamajka.
Elephas

Elephas, po slovensky slon, je rod z čeľade slonovité.
Rouffiac-Tolosan

Poloha

Obec má rozlohu 4,67 km². Najvyšší bod je položený 234 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 729 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sarnen

Geografia

Obec Sarnen leží na severnom brehu Sarnersee v nadmorskej výške 470 m n. m. Najnižším bodom je hladina Wichelsee (459 m n. m.), najvyšším vrch Fürstein (2 040 m n. m.). K obci Sarnen patria aj samoty Wilen, Stalden, Ramersberg a Kägiswil.
Sarnersee a Wichelsee ležia na území obce len čiastočne. Rozloha činí 76,88 km², z toho tvorí neproduktívna pôda 8,3 km² (10,8%).
Turenne

Poloha

Obec má rozlohu 28,03 km². Najvyšší bod je položený 408 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 796 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ygrande

Poloha

Ygrande má rozlohu 52,71 km². Najvyšší bod je položený 344 m n. m. a najnižší bod 237 m n. m.

Obyvateľstvo

Ygrande má 760 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Remigny (Saône-et-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 2,45 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 208 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 437 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lacroix-Barrez

Poloha

Obec má rozlohu 28,01 km². Najvyšší bod je položený 804 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 503 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clermont-d’Excideuil

Poloha

Obec má rozlohu 9,99 km². Najvyšší bod je položený 333 m n. m. a najnižší bod 156 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 265 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE