google/wiki40b huggingface dataset:
Dostihy (antické)

Dostihy (starogr. ἵππος κέλης – hippos kelés) boli v starovekom Grécku súťažnou jazdeckou disciplínou panhelénskych hier.          
Antické jazdecké preteky sa od dnešných odlišovali. Jazdci nepoužívali sedlá, ani strmene a ostrohy. Sedeli nanajvýš na vlnených podložkách v krátkych prepásaných chitónoch a niekedy aj nahí. Namiesto dnešnej prilby mali len vlasy zviazané stuhou. Kone poháňali bičíkmi, bodcami alebo korbáčmi, ktoré držali v pravej ruke a opraty v ľavej. Rovnako ako pri dnešných džokejoch sa aj od nich požadovalo, aby boli ľahkí.
V Olympii sa dostihy zaviedli na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Pretekári boli väčšinou námezdní, len zriedkavo súťažili majitelia koní osobne. Víťazný olympijský veniec si ale vždy odniesol len majiteľ koňa. Keďže boli kone v starovekom Grécku drahé a vlastnili ich len bohatí občania, dostihy ostali vždy „športom aristokratov." Aj jazdci (hippeis) boli do vojny  regrutovaní prevažne z vyšších tried. Koní bolo málo vo väčšine gréckych štátoch, hlavne kvôli nevhodnému terénu a nákladom tým spojeným pri ich chove.
Dĺžka trate je pri jednotlivých jazdeckých pretekoch neznáma, pretože olympijský hippodróm zmizol bez stopy. Podľa odhadov vychádzajúcich z Pindarových výrazov dodekandromos (12 tratí, alebo okruhov) a dodekagnamptos (dvanásť obrátok), ktoré zazneli v jeho básňach pri opise jazdeckých pretekov, mala dĺžka trate pri pretekoch na vozoch približne 13,5 km a pri jazdeckých pretekoch 6,25 km. Do úvahy sa pritom vzali rozmery Konského námestia v Istanbule, bývalého Hippodromu, miesta, kde byzantskí cisári organizovali jazdecké preteky.
Latimériovité

Latimériovité (Latimeriidae) sú čeľaď lalokoplutvovcov.
Je to aj posledná žijúca čeľaď tak podradu coelecantov (Coelacanthiformes), ako aj lalokoplutvovcov.
Jediné žijúce druhy: Latiméria divná (Latimeria chalumnae) a Latiméria indonézska (Latimeria menadoensis) sa veľmi podobajú na svojich vyhynutých predkov: majú pretiahnuté telo, kosodĺžnikovitú chvostovú plutvu a párové končatiny s mohutnou svalovinou. Kostra párových plutiev sa podobá na končatiny štvornožcov a lebka sa zas podobá na lebku obojživelníkov. Oplodnenie je vnútorné, sú živorodé a medzi zárodkami sa vyskytuje vnútrotelový kanibalizmus. Sú dravé.
Kostol Reformovanej kresťanskej cirkvi v Plešivci

Dejiny

Mestečko Plešivec bolo rodovým sídlom miestneho rodu Bebekovcov od 13. storočia. Tí získali majetky od kráľa Bela IV. po bitke s Mongolmi v ktorej mu údajne zachránili život. Miestny kostol s pôvodným patrocíniom sv. Juraja bol ich rodovým kostolom. Prvá písomná zmienka o ňom pochádza z roku 1314. Pôvodný jednoloďový kostol bol Bebekovcami rozšírený na dvojlodie. V tejto etape nechali kostol vymaľovať freskami v interiéria a aj v exteriéri. Neskorogotická kaplnka, ktorá sa nachádza pri severnej stene hlavnej lodi nechali vybudovať začiatkom 15. storočia. Inšpirovali sa pravdepodobne príkladmi pohrebných kaplniek zo Spiša. 
Kostol bol zničený po nájazde Turkov, ktorí ho vypálili v roku 1558. Ďalších šesťdesiat rokov ležal ako ruina bez strechy. K jeho obnove došlo už za pôsobenia kalvínskeho cirkevného zboru začiatkom 17. storočia. Vtedy došlo k skráteniu lodi a novému zastrešeniu, strop je odvtedy riešený plocho, nie ako klenba. V tomto období vytvorili aj drevenú emporu.
Prvý výskum kostola sa uskutočnil už v roku 1861. Obnova kostola pokračovala v roku 1938, kedy bol Plešivec súčasťou vojnového Maďarska. Došlo k odkrytiu časti fresiek. Ďalšie reštaurovanie pokračovalo v rokoch 1977 - 1978 (Josefík, Székely, Togner). V súčasnosti je kostol opäť v rukách reštaurátorov.

Architektúra kostola

Kostol sa nachádza uprostred obce. Je to reprezentatívna jednoloďová stavba s polygonálne ukončenou svätyňou a severne orientovanou kaplnkou. Je dokladom vyspelosti gotickej architektúry v prostredí stredovekého Gemera. Z gotického obdobia sa dochovala najmä severná kaplnka s gotickými oknami s kružbou, fragmentmi klenby a sedíliou v tvare oslieho chrbta. V jej interiéri je sekundárne osadený gotický náhrobok Ladislava Bebeka z ružového mramoru. Dochoval sa aj hodnotný gotický portál prepájajúci kaplnku a loďou. Fresky, dodnes odkryté len čiastočne, sa nachádzajú v presbytériu, kde zobrazujú  Ukrižovanie a Poslednú večeru. Ďalšie fresky boli nájdené aj na exteriérovej strane presbytéria, zobrazujú sv. Štefana a sv. Ladislava Samostatne stojaca zvonica pochádza z roku 1748. Odborníci usudzujú, že fresky sú dielom skúseného majstra z Talianska a boli vzorom pre ďalšie podobné realizácie v kostoloch v okolí (Štítnik, Ochtiná).
Buky a javory v Gabrielce

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie starých, dobre zmladzujúcich bukových porastov (vo veku 150 – 180 rokov) náhornej plošiny východného Krušnohoria s významnou prímesou mimoriadne kvalitnej populácie javora horského. Ide prevažne o javorovú bučinu s typickým zložením, obsahujúcim okrem dominantného buku lesného najmä javor horský. Rezervácia so zastúpením prírode blízkych horských lesov slúži okrem iného na ochranu genofondu pôvodných lesných drevín oblasti. Rezervácia sa rozkladá na pravej strane údolia Telčského potoka v nadmorskej výške 600 – 750 m. Skalné podložie tu tvoria proterozoické pararuly.
Skok do výšky

Skok do výšky je disciplína v atletike. Pretekári preskakujú horizontálnu latku umiestnenú na stojane, ktorý umožňuje presne odmerať v akej výške je latka položená s tým, že pretekári sa odrážajú vždy iba jednou nohou (nie je teda prípustné cez latku skákať salta, premety či iné akrobatické prvky).
Viscos

Poloha

Obec má rozlohu 6,52 km². Najvyšší bod je položený 2 139 m n. m. a najnižší bod 520 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 43 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Duálne zobrazovanie cien

Duálne zobrazovanie cien alebo menej správne duálne oceňovanie (po angl. dual pricing alebo menej správne dual display of prices) je vyjadrovanie peňažných hodnôt v zanikajúcej mene prechádzajúcej na euro aj v eure súčasne, resp. (účtovné a podobne) vykazovanie peňažných čiastok v oboch menách. Ceny sa prepočítavajú podľa konverzného kurzu a sú zaokrúhlené spravidla na najbližší eurocent.
Duálne zobrazovanie cien sa vyžaduje všade, kde sa občanovi uvádza peňažná suma, cena alebo hodnota v domácej mene (napr. bankové účty, faktúry, cenové ponuky, katalógy, atď.)

Slovensko

Povinnosť duálneho zobrazovania cien začala jeden mesiac od stanovenia konverzného kurzu (júl 2008), čiže od 24. augusta 2008, a skončila 12 mesiacov po zavedení eura. Pokračovanie duálneho zobrazovania cien po tomto období je dobrovoľné.
Villé (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 2,84 km². Najvyšší bod je položený 470 m n. m. a najnižší bod 253 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 828 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baden-Baden

Dejiny

Kvôli prítomnosti horúcich soľných prameňov tu prvé kúpele postavili už Rimania. V 1. storočí tu založili kúpeľné mesto, po celom obvode obohnané hradbami, v 3. storočí však bolo zničené. Po rekonštrukcii tu odpočívali členovia európskych kráľovských rodov a neskôr sa mesto stalo známym moderným letoviskom s ešte obľúbenejším kasínom.
Pôvodné kasíno v Kúpeľnom dome je doposiaľ jedným z najnavštevovanejších pamiatok Baden-Badenu. Známe sú však tiež Friedrichove a Augustinove kúpele. Taktiež sa tu nachádzajú Starý a Nový zámok.

Geografia

Baden-Baden leží na okraji pohoria Schwarzwald, v povodí malej rieky Oos, ktorá sa o 13 km ďalej, pod mestom Rastatt vlieva do rieky Murg.
Provincia (Mongolsko)

Provincia (iné názvy: aimak – normovaný názov,aimag, ajmag alebo ajmak; mong. аймаг) je najvyššia administratívna jednotka Mongolska. Administratívne členenie Mongolska pozostáva z 21 provincií a okruhu hlavného mesta Ulanbátar. Provincie sa delia na 329 okresov (mong. сум – sum), ktoré sa členia na celkovo okolo 1600 obcí (mong. баг – bag). Hlavné mesto (mong. нийслэл – nijslel) sa delí na mestské obvody (mong. дүүрэг – düüreg) a mestské štvrte (mong. хороо – choró).
Tonquédec

Poloha

Obec má rozlohu 18,01 km². Najvyšší bod je položený 106 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 102 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mornár krúžkovaný

Opis

Tento morský had dorastá do dĺžky 60 až 120 cm a váži zvyčajne do 1,5 kg. Je pozoruhodný rozmanitosťou sfarbenia, ktoré je zväčša modrosivé. V častiach Veľkej koralovej bariéry žije forma s výraznými prstencami na tele. Na východe, na izolovaných útesoch v Koralovom mori žije tmavá forma. Má veľmi drobné zuby, ktoré sú menšie ako 1 mm a len zriedka s nimi hryzie. Je jedovatý, ale jeho jed je jedným z najslabších v porovnaní s ostatnými morskými hadmi.

Výskyt

Obýva moria Australoázie, konkrétne Indický oceán a Tichý oceán, od severnej Austrálie až po Fidži. Preferuje koralové útesy a pieskové lavice.

Správanie

Mornár krúžkovaný je plachý, v prípade útoku predátora reaguje únikom a ukrytím sa do štrbín útesov. Pri hľadaní potravy, ikier prilepených na koraly alebo v piesku, sa pohybuje pomaly a systematicky prehľadáva morské dno.

Rozmnožovanie

Rozmnožovanie tohto druhu je málo zdokumentované, vie sa len, že rodia živé mláďatá.

Potrava

Strava mornára krúžkovaného je špecializovaná na ikry. Keď ich nájde, začne ich odškrabávať zväčšenou šupinou na spodnej čeľusti, ktorá má funkciu ostrej škrabky. Väčšina rýb si svoje ikry nechráni, čo mu umožňuje pokojné kŕmenie.
Schedios (syn Ifita)

Schedios (starogr. Σχεδίος – Schedios) je v gréckej mytológii syn fóckeho kráľa Ifita.
Schedios sa so svojim bratom Epistrofom ako mnohí iní achájski urodzení mladíci uchádzali o ruku krásnej Heleny, ktorá sa nakoniec vydala za spartského kráľa Menelaa. Keď neskôr trójsky princ Paris vyvolal únosom Heleny trójsku vojnu, bratia sa do vojenskej výpravy Achájcov zapojili a k brehom Tróje priviedli z Fókie vojsko na štyridsiatich lodiach. Schedios trójsku vojnu neprežil, zomrel na trójskej pláni, keď ho zasiahol oštep Priamovho syna Hektora.
Epický básnik Homér smrť Schedia zaznamenal v sedemnástom speve Iliady: „Hektor hodil zas po Aiantovi svoj žiariaci oštep, ale ten si ho všimol skôr a pred kopijou kovanou unikol o vlások. Do kľúčnej kosti, však Schedia zranil – Ifíta, chrabrého Gréka, to syn bol, najlepšieho z Fókov, v preslávenom Panopeu mal sídlo a panoval početným mužom. Schedia teda veľmi zranil, kovaný oštep mu naraz prenikol ostrím skrz naskrz hore pri pleci. Padol, až zadunela zem, a zbroj mu na tele zarinčala.."
Keď antický autor Pausanias navštívil v druhom storočí Antikyru vo Fókii, uvidel kamennú hrobku, o ktorej sa od miestnych ľudí dozvedel, že sú v nej pochovaní synovia Ifita, ktorí bojovali v trójskej vojne. Epistrofos sa podľa nich z Tróje vrátil a zomrel vo svojej rodnej krajine a Schedios zomrel v Tróade, ale jeho kosti priniesli domov, kde ich pochovali.
Loze

Poloha

Obec má rozlohu 11,05 km². Najvyšší bod je položený 383 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 130 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pruillé-le-Chétif

Poloha

Obec má rozlohu 10,3 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 245 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dedo

Dej

Príbeh sa odohráva na samote deda (František Segrado), ku ktorému cestujú na prázdniny vnúčatá (Anička Čtvrtníčková a Jáchym Dimov). Deti z Prahy, zvyknuté na zaužívané stereotypy, s obavami z neznáma vystupujú z vlaku, netušiac, čo ich v najbližších dňoch čaká. Rázovité Valašsko však od prvých momentov deti očarí prostredím a úprimnosťou miestnych ľudí, s ktorými sa ihneď skamarátia. Hoci sa sprvu šokovaní zabavením tabletu a telefónu obávajú nudy, čoskoro sa presvedčia o opaku. Aj vďaka nálezu dopisov prababičky z obdobia 1. svetovej vojny začínajú rozumieť zvykom a tradíciám a uvedomujú si, že žiť sa dá aj bez internetu.
Vega

Všeobecné informácie

Jej názov znamená „(orol) vrhajúci sa strmhlav“. Podľa čínskej povesti to bola nebeská krajčírka. Niekde sa uvádza, že je dokonca jasnejšia než Arktúr a pri svojej kulminácii skutočne jasnejšie vyzerá. Pri hornej kulminácii je totiž len okolo 10° vzdialená od zenita, takže jej svetlo prechádza cez podstatne tenšiu vrstvu atmosféry, ako keď kulminuje Arktúr. Dojem jasnosti podporuje i jej žiarivobiela farba. Vega je jedným z vrcholov asterizmu Letný trojuholník spolu s Denebom z Labute a Altairom z Orla. Je zo všetkých hviezd trojuholníka najjasnejšia. Pred 13 tisíc rokmi bola Vega polárnou hviezdou, čiže sa v jej blízkosti nachádzal severný svetový pól. Ten sa však v dôsledku precesie presunul k Polárke. Je možné, že o ďalších pár tisícročí sa Vega polárkou opäť stane.
Žiarivosť Vegy je 50-krát väčšia než žiarivosť Slnka. Zároveň je to jedna z našich najbližších hviezd. Jej vzdialenosť od nás je len 25 svetelných rokov. V roku 1983 infračervená družica IRAS zistila, že hviezdu pravdepodobne obklopuje plynoprachový disk zahrievaný Vegou na priemernú teplotu -190 °C. Ukázali ho aj snímky z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu. Okrem infračerveného sa dá pozorovať aj v rádiovom žiarení. Tento disk je veľmi rozsiahly a siaha asi 2-krát ďalej, než je vzdialenosť Pluta od Slnka. Je pravdepodobné, že z neho práve vzniká planetárna sústava. Vega je však pomerne mladá hviezda (asi 300 miliónov rokov) a planetárna sústava sa ešte nestihla utvoriť. Z jeho deformácie sa dá usudzovať, že sa vytvorila už jedna veľká protoplanéta.
Vega je takisto základná hviezda pre tzv. štandardný systém hviezdnej veľkosti. V tomto systéme sa meria jasnosť hviezdy cez tri farebné filtre.
Götz George

Rodinný život

Narodil sa v Berlíne do hereckej rodiny: otec Heinrich George bol známou filmovou a divadelnou hviezdou svojej doby, jeho matka Berta Drews známou herečkou. Krstné meno získal podľa obľúbenej otcovej hry Götz von Berlichingen. Otec zomrel v Sovietmi riadenom spojeneckom internačnom tábore Speziallager Nr. 7 Sachsenhausen. Vyrastal spolu so svojím starším bratom Jánom (* 1931) s matkou v Berlíne, kde navštevoval Berthold-Otto-Schule a neskôr lýceum Alpinum vo švajčiarskom Zuoz. Ján sa stal fotografom, nakrúcal dokumentárne filmy a reklamy.
V rokoch 1966 až 1976 bol ženatý s herečkou Loni von Friedl, s ktorou mal dcéru Tanyu. Od roku 1997 žil s novinárkou Marikou Ullrich, pár mal svadbu v roku 2014  .

Profesijné kariéra

Debutoval v roku 1950 v Hebbelovom divadle v Berlíne v hre Williama Saroyana Moje srdce je v horách. Vo filme sa objavil prvýkrát v malej úlohe roka 1953 po boku Romy Schneiderovej v titule Keď biele orgovány začnú kvitnúť (Wenn der weiße Flieder wieder blüht). V hlavnej filmovej úlohe účinkoval prvýkrát v roku 1956 vo filme Alter Kahn und junge Liebe.
 
V šesťdesiatych rokoch vošiel do širšieho povedomia účinkovaním vo filmoch na motívy románov Karla Maya (Poklad na Striebornom jazere, Medzi supmi a Winnetou a miešanka Apanači), v ktorých hral úlohu Freda Engela. V osemdesiatych rokoch sa prvýkrát objavil ako komisár Schimanski v televíznom seriáli Miesto činu.
Jeho posledné vystúpene pred kamerou bolo v kriminálnej dráme nemeckej televízie ARD Zlé počasie (Böse Wetter). Zomrel  vo veku 77 rokov 19. júna 2016.
Ľudovít Čordák

Život a dielo

Ľudovít Čordák pochádzal z poľsko-ukrajinskej rodiny krajčíra. V období rokov 1874 – 1881 študoval na reálnom gymnáziu v Košiciach, pod vedením Vojtecha Klimkoviča. V roku 1883 začal študoval na Škole pre vzdelávanie profesorov kreslenia v Budapešti. Sa odsťahoval s rodičmi do Mníchova, kde žil v období rokov 1883 – 1889. V rokoch 1889 – 1895 študoval na Akadémii výtvarných umení (AVU) v Prahe na krajinársku školu Juliusa Mařáka. Po absolvovaní AVU žil v roku 1895 v Košiciach. Po pôsobení v Turni nad Bodvou sa usadil v roku 1896 – 1897 v Slanci, od mája roku 1912 žil v Košiciach. V rokoch 1892 – 1912 sa živil učením kreslenia vo východoslovenských šľachtických rodinách. V roku 1895 sa stal členom Spolku výtvarných umelcov Mánes v Prahe; v roku 1907 zakladajúci člen Nemzeti salónu v Budapešti.
Je po ňom pomenovaná Čordákova ulica v Košiciach. V roku 1970 bola v Košiciach odhalená tabuľa na pamiatku Ľudovíta Čordáka a Eleméra Halásza-Hradila.
Palazzo Rosso

Palazzo Rosso je palác v v historickom centre Janova, meste na severe Talianska.
Nachádza sa tu jedna z najvýznamnejších umeleckých galérií v meste. Palác navrhol architekt Pietro Antonio Corradi a bol postavený v rokoch 1671 až 1677.
Zbierku galérie tvoria diela umelcov ako napríklad Anthonis van Dyck, Guido Reni, Paolo Veronese, Guercino, Gregorio De Ferrari, Albrecht Dürer, Bernardo Strozzi a Mattia Preti.
Hurecourt

Poloha

Obec má rozlohu 4,93 km². Najvyšší bod je položený 350 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 58 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Boulevard du Montparnasse

Poloha

Bulvár spája námestia Place Léon-Paul-Fargue, kde naň nadväzuje Boulevard des Invalides a Place Camille-Jullian, odkiaľ pokračuje Boulevard de Port Royal. Ulica je orientovaná zhruba od západu na východ.

Dejiny

Bulvár je pomenovaný po návrší, ktoré sa rozkladalo v priestore dnešného námestia Place Pablo-Picasso. Tento kopec sa v 17. storočí nazýval hora Parnas (fr. Mont Parnasse), kde podľa gréckej mytológie sídlili múzy. Názov mu ironicky prisúdili študenti z neďalekej Latinskej štvrti, ktorí na jeho vrcholku recitovali verše. Kopec bol zrovnaný so zemou pri stavbe bulváru v polovici 18. storočia.
Milena Dvorská

Biografia

V roku 1960 vyštudovala Divadelnú fakultu Akadémie múzických umení (DAMU), začala hrať vo vtedajšom divadle D 34 v Prahe, dnes je to Divadlo E. F. Buriana. V tomto divadle si zahrala role Sofie v Platonovi, Annu Christie v Anna Christie alebo Emilku z hry Jak okrást zloděje. Hrala tiež v mnohých seriáloch a filmoch, napr. „Marečku, podejte mi pero!“ a Vesničko má středisková.
Cornus (Aveyron)

Poloha

Obec má rozlohu 92,74 km². Najvyšší bod je položený 887 m n. m. a najnižší bod 496 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 511 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Remy (Vosges)

Poloha

Obec má rozlohu 12,25 km². Najvyšší bod je položený 524 m n. m. a najnižší bod 317 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Termes (Lozère)

Poloha

Obec má rozlohu 17,65 km². Najvyšší bod je položený 1 223 m n. m. a najnižší bod 1 015 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 213 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Congé-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 11,24 km². Najvyšší bod je položený 73 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 318 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Linxe

Poloha

Obec má rozlohu 80,93 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 14 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 236 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vigoulet-Auzil

Poloha

Obec má rozlohu 3,46 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 169 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 939 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Marie (Hautes-Alpes)

Poloha

Sainte-Marie má rozlohu 7,5 km². Najvyšší bod je položený 1 243 m n. m. a najnižší bod 627 m n. m.

Obyvateľstvo

Sainte-Marie má 42 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Romain Rolland

Životopis

Narodil sa v burgundskom mestečku Clamecy v rodine notára. Keďže už v útlom veku prejavoval veľké nadanie, jeho rodina sa v roku 1880 rozhodla presťahovať do Paríža, aby mohol získať čo najlepšie vzdelanie. Tu vyštudoval v rokoch 1886 – 1889 históriu na elitnej škole École Normale Supérieure a potom pokračoval v štúdiu dva roky v Ríme, kde začal svoju literárnu činnosť. V rokoch 1893 – 1912 bol profesorom dejín na École Normale a prednášal dejiny hudby na Sorbonne. Súčasne bol hudobným kritikom a písal hudobné kompozície. Od roku 1912 sa venoval výhradne umeleckej činnosti.
V roku 1904 začal pracovať na svojom kľúčovom diele, románe Ján Krištof, ktorý vyšiel v roku 1914 a za ktorý bol v roku 1915 ocenený Nobelovou cenou. Finančnú sumu spojenú s cenou však Rolland z väčšej časti venoval na zmiernenie útrap ľudí postihnutých prvou svetovou vojnou. Svoje humanistické a pacifistické názory Rolland prejavoval prácou v novovzniknutom Červenom kríži a ovplyvňovaním verejnej mienky početnými esejami z oblasti politiky, filozofie, divadla a hudby. Veľmi rýchlo sa tak dostal do kultúrneho povedomia Európy.
Dlhoročná práca na Jánovi Krištofovi Rollanda natoľko zväzovala, že po dokončení diela túžil napísať niečo menej rozsiahlejšie. Sám o tom píše „Je to reakcia proti desaťročiam nevoľnosti v brnení Jána Krištofa, ktoré síce bolo robené na moju mieru, ale nakoniec mi bolo príliš tesné. Cítil som neprekonateľnú túžbu po voľnej galskej veselosti, až bezohľadnosti.“ Výsledkom tejto túžby bol román Colas Bruegnon z roku 1919, ktorý u nás zdomácnel pod názvom Dobrý človek ešte žije. Román sa odohráva v Rollandovom rodnom Burgundsku a ide zrejme o jeho najčítanejšie a najobľúbenejšie dielo. Okrem toho v tej dobe napísal ešte dve menej rozsiahle práce – novelu Peter a Lucia (1920) a román Clerambault (1920).
Od roku 1922 do roku 1933 pracoval na svojom druhom rozsiahlom románe s názvom Očarená duša a stal sa známou postavou svetovej kultúry až do takej miery, že po okupácii Francúzska hitlerovským Nemeckom sa nacisti neodvážili Rollanda zatknúť, aby nespôsobili svetovú vlnu nevôle. A to aj napriek tomu, že propagoval Sovietsky zväz a jeho socialistickú formu vlády (tu možno predpokladať, že nemal dostatok informácií o hrôzach sovietskeho režimu), kritizoval fašizmus a jeho predstaviteľov ako aj Mníchovskú dohodu z roku 1938. Po uzatvorení Molotovho-Ribbentropovho paktu v roku 1939 zaujal kritický postoj aj ku Stalinovi. 
Okrem prozaických prác je autorom celého radu životopisov významných svetových osobností ako Beethovena, Michelangela, alebo Nikolajeviča Tolstého a je taktiež autorom divadelných hier určených pre tzv. ľudové divadlo. V tvorbe divadla pre najširšie ľudové vrstvy, ktoré by im sprostredkovalo hlboké mravné ideály, videl Rolland možnosť povznesenia ľudstva.
Romain Rolland zomrel v roku 1944 v Burgundsku, v mestečku Vézelay blízko svojho rodiska.
Cahuzac (Tarn)

Polohopis

Cahuzac má rozlohu 5,69 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Cahuzac má 348 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Krahuľa hôrna

Výskyt a stav na Slovensku

Krahuľa hôrna sa len vzácne zatúla v zime na Slovensko, pozorovania existujú z 19. storočia, štyri záznamy máme z 20. storočia z toho len jedno z obdobia mapovania v rokoch 1980 - 1999. Z 21. storočia nie sú žiadne novšie záznamy ani v správach Slovenskej faunistickej komisie Slovenskej ornitologickej spoločnosti/BirdLife Slovensko, ani zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii  a ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Andryes

Poloha

Obec má rozlohu 29,79 km². Najvyšší bod je položený 275 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 471 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE