google/wiki40b huggingface dataset:
Turgor

Turgor je termín používaný v biologických vedách na opis vnútorného tlaku pletív a tkanív.

Rastlinná bunka

Najbežnejší prípad vnútorného tlaku v rastlinnej bunke je tlak, ktorým sa zvnútra napína bunková blana v dôsledku osmotického tlaku bunkovej šťavy spôsobeného difúziou: Tlak, vzniká v priestore, ktorý je obklopený semipermeabilnou (polopriepustnou) membránou (čím vzniká vačok), ktorá prepustí vodu (či iné rozpúšťadlo), ale je nepriepustná pre rozpúšťané látky. Ak je na oboch stranách membrány rozpúšťadlo (voda) prítomné a rozpustené látky sú vo väčšej koncentrácii vo vnútri, potom v takomto priestore pôsobí difúzia. Rozpúšťadlo preteká smerom k rozpusteným látkam a „snaží“ sa ich zriediť alebo vyrovnať koncentráciu na obidvoch stranách membrány. Ale pretože membrána má len konečný obvod a povrch, tak ak sa nemôže rozpínať, je často naplnená prv ako ku zriedeniu dôjde. Membrána vačku je potom práve tak napnutá, do akej miery ešte pôsobia sily, ktoré chcú jeho obsah zriediť. Tento jav sa nazýva osmotický tlak.
Osmotický tlak rozpína protoplast, ale je limitovaný bunkovou stenou. V rastline potom je teda turgor miera napnutia tak samotnej bunky, ktorá vzniká na základe osmotického tlaku, ako aj súčet jednotlivých turgorov buniek, ktoré vytvárajú tlak vo vnútri celého pletiva.
Ako príklad uveďme vädnutie. Vädnúca rastlina má malý turgor svojich pletív. Rastlina dobre zásobená vlahou má vysoký turgor a ten jej umožňuje vypnutie všetkých pletív. Rastlina získava svoj tvar.

Živočíchy a ľudia

V týchto oblastiach turgor môže označovať aj napätie podmienené osmotickými dejmi, aj všeobecne napätie tkaniva, aj všeobecne stav napätia v tkanive obsahujúcom kvapalinu.
Napríklad turgor hrudného koša či turgor kože odkazuje jednoducho na ich napnutie. Pri fyzikálnom vyšetrení sa myslí napätie v tkanive obsahujúcom kvapalinu: Pri dehydratácii, a tým znížení turgoru buniek, kože sa pri vytiahnutí kožného záhybu (obvykle „štipnutie“ na predlaktí) táto nevráti do svojej pôvodnej polohy, ale zostane zdeformovaná. Fyziologická, a teda prirodzená, strata turgoru nastáva vekom.
Vlajka Barbadosu

Vlajka Barbadosu má tri zvislé pruhy, v prostriedku žltý (symbolizuje piesok brehov ostrova), po stranách modré (more a obloha obklopujúce ostrov). V strede listu je umiestnený čierny mýtický Neptúnov trojzubec (naznačuje spojenie života ostrovanov s morom), ktorého tri hroty symbolizujú demokratický princíp vlády – z ľudu, s ľudom a pre ľud. Trojzubec bol emblémom ostrova už v koloniálnom období, ale po vyhlásení nezávislosti bola odstránená násada, aby tak bolo zdôraznené, že Barbados skoncoval s pochmúrnou minulosťou.
Vlajka bola zavedená roku 1966.
Pseudohalogenid

Pseudohalogenid je polyatomový analóg halogenidu.
Chémia pseudohalogenidov je veľmi podobná chémii halogenidov. Prítomnosť dvojitých i trojitých väzieb vo vnútornej stavbe pseudohalogenidu nemá žiadny zrejmý vplyv na jeho chemické správanie. Často sú odvodené od príslušných konjugovaných kyselín odtrhnutím protónu. Rovnako ako halogénkyseliny môžu reagovať s hydroxidmy za tvorby vody a soli- napr. HN₃ + NaOH → H₂O + NaN₃ ako analóg klasickej reakcie HCl + NaOH → H₂O + NaCl.

Príklady pseudohalogenidov

Medzi pseudohalogenidy patria napríklad CN⁻, SCN⁻, OCN⁻ a N₃⁻.
Lourde

Poloha

Obec má rozlohu 1,24 km². Najvyšší bod je položený 860 m n. m. a najnižší bod 533 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 101 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dokonalosť

Dokonalosť alebo perfekcia je Ľuboško je to stav dosiahnutia úplnosti, dokonanie (po nem. Vollkommenheit - zo staršieho slovesa volkomen = doviesť do konca, zavŕšiť); rovnaký význam má lat. perfectio (fectio - zhotovenie alebo dokonanie, uskutočnené skrz naskrz (per), teda úplne). Dokonalosť preto zahrnuje zavŕšenosť. Dokonalosť tkvie v zbavení sa akejkoľvek chyby alebo nedostatku, obsahuje všetko to, čo patrí k podstate nejakej veci, čo leží v idei nejakej veci, čo sa požaduje touto ideou, čo zodpovedá nejakému ideálu, čo má byť. Pojem dokonalosti závisí od toho, aké významové útvary, najmä kategórie, intervenujú v úvahách o nej. Napríklad v okruhu filozofických učení vznikajúcich na teisticky presiaknutej pôde sa za absolútnu alebo totálnu dokonalosť považuje boh.
Dokonalosť je povaha toho, čo je dokonalé, t. j. čo je úplne dokončené a už nie je schopné nijakého vývoja. Dokonalosť osebe alebo plnosť bytia po všetkých stránkach pripisuje klasická metafyzika Bohu, absolútnej bytosti.
Procesia robenia dokonalým alebo dosahovania dokonalosti sa nazýva zdokonaľovanie.

Dokonalosť podľa Biblie

Dokonalosť je slobodný Boží prísľub a dar Božej milosti. Nedá sa odvodiť z prirodzených imanentných síl, čiže od nejakej entelechie. Boh môže náhle zmeniť chod vecí, zabudnúť na to, tu a tam dovŕšiť, dokonať.

Dokonalosť podľa Vasilija Zeňkovského

Dokonalosť je nechýbanie ničoho podľa spôsobu povahy. Vecné alebo virtuálne časti, z ktorých sa skladá dokonalá vec, sa nazývajú čiastočné dokonalosti a tvar (forma), ktorý povstáva z týchto častí, sa nazýva celková dokonalosť.
Existuje dokonalosť bytostná alebo prvá, ktorá vlastne napĺňa bytnosť veci (napr. rozumná duša v človeku); ďalej dokonalosť cieľa, ktorá plynie zo sledovania cieľa a naplnenia prirodzenej náklonnosti; a napokon dokonalosť akcidentálna, ktorá plynie s akcidentov pridaných k bytnosti a zdokonaľuje činnosť smerujúcu k cieľu (Zeňkovskij, Vasilij Vasilievič: Istorija russkoj filosofii, 1991).

Dokonalosť podľa Waltera Bruggera

Dokonalosť je uskutočnená dvoma spôsobmi: buď je tu úplne už od začiatku, alebo zreje postupne...Od začiatku a bezo zmeny je dokonalý iba Boh (Brugger et al.: Filosofický slovník, 1994).
The 48 Laws of Power

The 48 Laws of Power (doslova 48 zákonov moci) je kniha Roberta Greena z roku 1998; tematicky je veľmi blízka knihe Vladár od Niccolò Machiavelli. Jednotlivé zákony moci sú postupne demonštrované pomocou reálnych príbehov svetovej histórie (Ľudovít XIV., Talleyrand, Otto von Bismarck, Katarína Veľká, Mao Ce-tung, Haile Selassie a mnoho ďalších). Greene ponecháva na čitateľovi, aby si sám urobil úsudok, nakoľko je použitie týchto pravidiel etické.
Éleios (syn Amfimacha)

Éleios (starogr. Ἠλείος – Éleios) je v gréckej mytológii syn a nástupca élidskeho kráľa Amfimacha.
Amfimachov syn Éleios nastúpil na élidsky trón v čase, keď sa už Dóri vedení Aristomachovými synmi, pripravovali na posledný víťazný útok na Peloponéz. Prvé ich pokusy dobyť polostrov boli neúspešné, ale to sa zmenilo, keď im poradil veštec, aby si našli trojokého vodcu. Tým mužom sa stal Oxylos, syn Haimóna, ktorého stretol Aristomachov syn Kresfontes pri púti krajinou na koni (alebo oslovi) s jedným okom. Kresfontes hneď pochopil, že sa veštba vzťahuje na neho a presvedčil ho, aby sa k nim pridal. (podľa antického autora Apollodora z Atén, Oxyla stretol Kresfontov brat Temenos)
Po dobytí Peloponézu, o vládu v Élide súperili Oxylos a dórsky vodca Dios, ktorý bol nakoniec porazený.
Nosce te ipsum

Nosce te ipsum (lat.) znamená "Poznaj sám seba". Tieto slová sú po grécky (Gnothi seauton.) vyryté nad vchodom do chrámu Apollóna Delfského. Výrok sa pripisuje Tálovi.
Parlamentár

Parlamentár je osoba (spravidla dôstojník ozbrojených síl) poverená bojujúcou stranou vyjednávať s nepriateľskou bojujúcou stranou ohľadne uzavretia prímeria (angl. armstice), dočasného zastavenia bojov (angl. truce) napr. kvôli zberu ranených, výmene zajatcov a pod. Osoba dáva najavo svoje postavenie parlamentára nesením bielej vlajky, pričom je povinnosťou parlamentára, aby bola dostatočne viditeľná. Rovnako sa legitimuje písomným poverením od veliteľstva svojich ozbrojených síl. V súčasnosti sa už využíva nadviazanie rádiového spojenia, predchádzajúce vyslaniu parlamentára.
Podľa článku (čl.) 32 Haagskej konvencie z 18. októbra 1907, účinnej od 26. januára 1910, má parlamentár právo na nedotknuteľnosť ako aj na sprievod pozostávajúci z trubača, bubeníka a tlmočníka. V prípade, pokiaľ by sa parlamentár snažil využiť svoju pozíciu na získavanie informácií o nepriateľovi, má podľa čl. 33 veliteľ bojujúcej strany, s ktorou parlamentár vyjednáva, právo dočasne ho zadržať. Veliteľ bojujúcej strany ho taktiež nemá povinnosť prijať. Podľa čl. 34 parlamentár stráca svoje práva pokiaľ je bez pochýb dokázané, že sa svoje postavenie zneužije na vyprovokovanie alebo spáchanie zrady. Porušenie týchto ustanovení konvencie sa pokladá za vojnový zločin. Parlamentár ale má na zodpovednosti výber správneho momentu na príchod k nepriateľovi, t. j. mimo aktívneho priebehu boja, keďže zabitie parlamentára omylom sa nepokladá za porušenie konvencie.
Orfeus (mytológia)

Orfeus (starogr. Ὀρφεύς – Orfeus, lat. Orpheus) je v gréckej mytológii syn boha Apollóna alebo riečneho boha Oiagra a Múzy Kalioppy. Bol to najväčší hudobník a spevák.
Orfeus sa preslávil svojím spevom, ktorým okúzľoval ľudí, uchvacoval a upokojoval zver a vtáctvo, tíšil prírodu a nastoľoval v nej pokoj a mier. Hovorí sa, že aj Sirény bledli závisťou pred jeho čarovným hlasom.
Rovnako tak ako umením, preslávil sa Orfeus aj svojou láskou k svojej manželke, krásnej Eurydike. Ich manželské šťastie však netrvalo dlho, Eurydika raz pri trhaní lúčnych kvetov stúpila na vretenicu a keď k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, bola už mŕtva. Zdrvený žiaľom a zúfalstvom, odhodlal sa k činu, ktorý dovtedy žiadny smrteľník nevykonal. Vypravil sa do podsvetia s odhodlaním vyžiadať si svoju manželku späť. Čarom svojej hudby najprv obmäkčil prievozníka Charóna, ktorý ho previezol cez podsvetnú rieku Styx a potom sa postavil pred boha podsvetia Háda a jeho manželku Persefonu a spieval im o svojej láske k Eurydike a prosil, aby mu ju vrátili, veď ju tak či tak dostanú neskôr, keď skončí jej životná púť. A ak mu nemôžu vyhovieť, nech si vezmú aj jeho, aby mohli byť v podsvetí spolu ako tiene.
Orfeov tklivý spev dojal celú podzemnú ríšu, Tantalos zabudol na hlad, Sizyfos na svoj balvan, ešte aj v očiach nemilosrdných Erínyí sa zaleskli slzy. Nakoniec zaplakala aj Persefona a keď to videl jej muž Hádes, sľúbil, že Orfeovi vyhovie. Dal mu však podmienku, že keď ho bude dlhou cestou z podsvetia boh Hermes vyvádzať, pôjde za ním prvý a neobzrie sa za Eurydikou, kým obaja nevyjdu na svetlo sveta.
Orfeus podmienku prijal a počas celej dlhej a strastiplnej cesty podsvetím sa ovládal. Keď ale ostával posledný úsek cesty, nevydržal, obzrel sa, či Eurydika neklesla únavou. A v tom okamihu zbadal už jej odchádzajúci tieň, ktorý sa vracia späť a navždy. Sedem dní a sedem nocí potom sedel bez jedla a pitia na brehu rieky Styx, prosil, plakal, ale do podsvetia sa už nedostal. Zronený žiaľom sa nakoniec vrátil do rodnej Trákie. Potom blúdil svetom a zúčastnil sa aj výpravy Argonautov. So svojou manželkou sa stretol už pomerne skoro – o štyri roky zahynul rukami žien, ktorým sa toľko vyhýbal. Pri Dionýzových slávnostiach pod Rhodopskými skalami po ňom opité Bakchantky hádzali kamene a keď videli, že sa kamene pri jeho speve za letu zastavovali, vrhli sa na neho a roztrhali ho, jeho hlavu a lýru následne hodili do rieky. Celá príroda sa vtedy zdesila nad týmto násilím, zahalila sa do smútku a dokonca aj skaly, ktoré ronili slzy, rozvodnili rieky. Keď sa blíži výročie Orfeovej smrti príroda smúti a najviac plačú Rhodopské skaly, ktoré dodnes rozvodňujú rieku Hebros. (dnes rieku Maricu)
Iná verzia mýtu uvádza, že vlny jeho hlavu a lýru vyplavili na ostrov Lesbos, kde sa zrodil lyrický spev.
Saint-Coutant (Deux-Sèvres)

Poloha

Obec má rozlohu 11,94 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 124 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 269 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Floraleda Sacchi

Kariéra

Vyštudovala konzervatórium v Como. Hrá na klasickej, keltskej, elektrickej, ako aj na historických harfách.
Okrem spoločných koncertov s inými interpretmi vystupovala samostatne v Carnegie Hall, Weill Recital Hall a Paláci Organizácie spojených národov (New York), Gewandhaus-Mendelssohn Saal (Lipsko), Konzerthaus-Kleiner Saal (Berlin), Auditorium Binyanei Hauma (Jeruzalem), Klang-Bogen (Viedeň), Teatro Bibiena (Mantova), Sala Verdi (Milano), Teatro Valle (Rím), Matsuo Hall (Tokyo), Prefectural Hall Alti (Kyoto), Salle Varèse (Lyon), Gasteig (Mníchov), Concerts de la Croix Rouge (Ženeva), Theatre Bellevue (Amsterdam), Gessler Hall (Vancouver), CBC-Glenn Gould Studio (Toronto), Emilia Romagna Festival, Festival Pontino, Festival Musica no Museo (Rio de Janeiro), Rosegart Stiftung (Lucern), a ďalších. V repertoári má diela skladateľov ako Nicola Campogrande, John Cage, Arvo Pärt, Michael Nyman, Paolo Castaldi, David Clarck Little, Dimitri Nicolau, Gianluca Cangemi, Jean Chatillon, Luis Berenguer, Gianluca Podio, Philip Glass, Giacomo Manzoni.
Spolupracuje aj so slovenským hudobným skladateľom Petrom Machajdíkom, ktorému nahrala skladby na albumoch Namah [SF 00542131], Minimal Harp a Inside The Tree.
V rokoch 1997 až 2003 získala ocenenia na 16 medzinárodných súťažiach: Concorso UFAM (Paríž), Gioventù Musicale Italiana, Rovere d’oro, T.I.M. (Rím), Concorso F. Schubert, Toronto Concerto Competition, Premio Galbiati (Miláno).
Za svoju knihu Elias Parish Alvars získala na knižnom veľtrhu v Prahe v roku 1999 cenu Harpa Award, od roku 2006 je umeleckou riaditeľkou LakeComo Festival.
Lurbe-Saint-Christau

Poloha

Obec má rozlohu 7,47 km². Najvyšší bod je položený 1 200 m n. m. a najnižší bod 259 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 229 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malé divadlo kjógenu

Dejiny

Súbor vznikol v roku 2000. V tom roku sa v Prahe uskutočnil druhý workshop kjógenu v podaní hereckého rodu Šigejama. Medzi zkladateľmi boli dramatik a mím Hubert Krejčí, japanista Ondřej Hýbl a majster kjótskej tradičnej školy Ókura Šime Šigejama. Hýbl neskôr kjógeny študoval tradičnou cestou, v roku 2011 ho majster Šigejama navrhol do cechu, ale cech ho za člena neprijal. Bol by prvým cudzincom medzi členmi.

Činnosť

Divadlo tiež usporadúva prednášky Podieľa sa aj na programe brnianskeho Animefestu.
V januári 2016 Malé divadlo kjógennu dostalo cenu Zaikašó, ktorú udeľuje divadelný ústav pri univerzite v Hósei. Ocenenie získalo za „autenticitu spracovania a rozmach frašiek kjógen“.V dvadsaťšesť ročnej existencii udeľovania cien Zaikašó je súbor prvým nejaponským laureátom ceny.
Saint-Cézaire-sur-Siagne

Poloha

Obec má rozlohu 30,02 km². Najvyšší bod je položený 771 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 652 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Damjan Vizár

Životopis

Odborný lekár fyziatrie, balneológie a liečebnej rehabilitácie. Sekundárny lekár v Metskej nemocnici v Banskej Bystrici (1937 – 1939), okresný a župný lekár v Banskej Bystrici (1944 – 1945). Zdravotný referent a člen Revolučného ONV, zároveň vedúci lekár Masarykovej ligy proti tuberkulóze (1944 – 1948), obvodný lekár v Robotníckej poisťovni (1944 – 1952) a súkromný lekár v Banskej Bystrici; lekár inšpekcie práce na sociálnom referáte KNV v Banskej Bystrici (1950 – 1952). Zakladateľ a prvý primár fyziatricko-rehabilitačného odd. KÚNZ v Banskej Bystrici (1953 – 1976); primár odd. zdravotnej starostlivosti o telovýchovu a šport (1953 – 1966); zároveň podpredseda Slovenskej spoločnosti liečebnej rehabilitácie (1953), lekár Športového klubu Sokol v Banskej Bystrici (1953) a závodný lekár KÚNZ v Banskej Bystrici (1956 – 1960). Krajský inšpektor pre Stredné zdravotnícke školy na Odbore školstva KNV v Banskej Bystrici (1979 – 1983); samostatne pracujúci lekár NsP KÚNZ v Banskej Bystrici (1983 – 1984). Šéflekár čs. športovej výpravy na Svetovom festivale mládeže a študentstva v Moskve (1957) a okresných športových klubov. Činovník a funkcionár ČSČK, ČSZTV, člen MS, Demokratickej strany (1945 – 1946) a i. Počas SNP šéflekár Leteckého útvaru Tri Duby a Leteckej školy, organizátor Vojenskej školy zdravotníkov. Vedúci lekár, odborný dozor pri exhumácii obetí vojny v masových hroboch v okolí Banskej Bystrice (1945). Autor state "Lekár v Povstaní" a pri oslobodzovaní v knihe "Nezabúdame" (BB, roku 1949). Autor odborných článkov, prednášok, relácií v rozhlase a v televízii, v novinách a v časopisoch. Spoluautor knižných publikácií a zdravotníckych učebníc. Nositeľ viacerých štátnych vyznamenaní.
Alexander Ballek

Vzdelanie

Alexander Ballek vyštudoval v rokoch 1987 – 1991 Vysokú školu ekonomickú v Bratislave, Fakultu riadenia, Odbor / špecializácia: Ekonomická štatistika.
Saint-Symphorien (Ille-et-Vilaine)

Poloha

Obec má rozlohu 7,91 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 527 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
John Spencer

John Spencer (* 17. november, 1946, Yonkers, New York, USA) je americký politik.
V roku 1966 slúžil vo Vietname ako veliteľ pechotnej čaty. Bol vyznamenaný medailou Bronze Star. Po návrate z vojenskej služby krátko navštevoval vysokú školu, neskôr pracoval ako stavebný robotník. Po čase si založil vlastnú stavebnú firmu. Aktívny v regionálnej politike od 90. rokov 20. storočia.
Neúspešne kandidoval za republikánsku stranu v senátnych voľbách v roku 2006 v štáte New York. Porazila ho kandidátka Demokratickej strany Hillary Clintonová.
Fritz Baade

Vzdelanie a kariéra

Študoval klasickú filológiu, teológiu, právo a medicínu v Gottingene, Berlíne, Heidelbergu a Munsteri. Pôsobil v Turecku, v USA a v Nemecku. Vykonával funkciu riaditeľa Inštitútu pre svetové hospodárstvo (Institut für Weltwirtschaft) v Kieli v Nemecku. Od roku 1961 bol riaditeľom Výskumného ústavu pre hospodárske otázky rozvojových krajín v Bonne v Nemecku. Zaoberal sa otázkami svetovej ekonomiky a problémami budúcnosti a prognózovania. Bol priekopníkom prognózovania. Jeho kniha Der Wettlauf zum Jahre 2000. Unsere Zukunft: Ein Paradies oder die Selbstvernichtung der Menschheit (1962) bola preložená v roku 1965 do češtiny a bola jednou z prvých prognostických kníh, ktoré boli vydané v Československu.
Zberateľská kartová hra

Zberateľská kartová hra je druh kartovej hry, pri ktorých neexistuje pevne stanovený balíček kariet. Namiesto toho si každý hráč zostavuje vlastný balíček z dostupných kariet. Karty sa delia na bežné (common), nezvyčajné (uncommon), vzácne (rare), a veľmi vzácne (ultrarare). Tie sa bežne predávajú v tzv. starter setoch. To je balenie pripravené tak, aby dvaja ľudia mohli okamžite začať hrať. Potom existujú tzv. Booster packy obsahujúce obvykle 15 kariet v zložení 1 vzácna, 3 nezvyčajné a 11 bežných kariet. Najznámejšími hrami tohto typu sú Magic the Gathering, Star Wars a Lord of the Rings.
Henrik Böhm

Štúdium

Strednú školu navštevoval v Stoličnom Belehrade a dokončil ju v Budapešti. V roku 1890 získal diplom stavebného inžiniera na Technickej univerzite v Budapešti. Ďalšie roky študoval na školách v Rakúsku, Holandsku, Švédsku, Dánsku a Nemecku.

Prax

V roku 1896 otvorili spolu s Hegedűs Ármin-om ateliér. Jeho najkrajšou navrhnutou budovou bolo Csáktornyai kasíno, ktoré bolo postavené v roku 1904. S Hegedűsom obaja prijímali zákazky aj samostatne. No vo väčšine prípadov navrhovali spolu.

Mestský úrad v Pestszenterzsébet

Pri vystavení projektu Mestského úradu verejnosti sa našlo veľa kritikov. Hoci budova ešte ani nestála, mnoho ľudí sa obávalo, že budova bude o pár rokov nevhodná, príp. úzka. Iní sa zase obávali, že navrhovatelia budovy chcú prízemie prenajať podnikateľom na obchody a pod. Dokonca sa kritici obávali, že na fasáde je mnoho estetických výstrelkov, ktoré sa vplyvom počasia rýchlo zničia. A tým pádom budú nutné časté rekonštrukcie. Kritici sa však takmer vo všetkom mýlili. Budova je dostatočne široká, a čo sa týka počasia a jeho vplyvu na budovu, aj po viac ako 100 rokoch budova prijíma návštevníkov a za túto dobu nebola nutná žiadna vážnejšia rekonštrukcia. Azda jediná vec, v ktorej sa kritici nemýlili je, že prízemie je naozaj prenajaté pre rozmanité účely. Stavba budovy sa začala 13.5.1899. A v stavbe sa pokračovalo tak extrémnou rýchlosťou, že 28.mája toho roku sa už v denníkoch objavili prvé fotky pohľadníc s motívom tejto budovy. Do budovy sa mohli nasťahovať jej užívatelia už 1.8.1900. Dnešným požiadavkám už budova nevyhovuje a preto sa po viac ako 100 rokoch postavil nový mestský úrad v Ujpesti oproti starému mestskému úradu.
Kudafarí

Kudafarí (maldiv. ކުޑަފަރީ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Núnu na Maldivách. Počet obyvateľov je 680 (jún 2006), dĺžka ostrova 680 m, šírka 430 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 188,46 km.
Bué

Poloha

Obec má rozlohu 6,3 km². Najvyšší bod je položený 370 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 353 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cape Canaveral Air Force Station

Cape Canaveral Air Force Station je základňa pre štarty kozmických nosičov Ministerstva obrany Spojených štátov na východnom pobreží. Nachádza sa na Myse Canaveral v štáte Florida a podlieha Patrick Air Force Base, domovu 45th Space Wing. Základňa susedí s Kennedyho vesmírnym strediskom.

História

Túto oblasť využíva vláda Spojených štátov už od roku 1949, keď prezident Truman založil na myse Canaveral Joint Long Range Proving Grounds pre testovanie raketových striel. Miesto je pre tento účel ideálne, pretože dovoľuje vypúšťať rakety nad Atlantický oceán a je najbližšie zo všetkých oblastí Spojených štátov k rovníku, čo umožňuje využiť odstredivú silu Zeme pri štartoch rakiet.
V roku 1951 na neďalekej základni Banana River Naval Air Station U.S. Air Force založili Air Force Missile Test Center. Na Cape Canaveral AFS prebiehali testy pre balistické rakety Redstone, Jupiter, Pershing, Polaris, Thor, Atlas, Titan a Minuteman. Skupina štartovacích rámp pre rakety Titan (LC-15, 16, 19, 20) a rakety Atlas (LC-11, 12, 13, 14) vybudovaných na pobreží Atlantického oceánu vytvorila v 60-tych rokoch 20. storočia tzv. Missile Row.
Prvý americký suborbitálny sa uskutočnil 1. mája 1957 práve z Cape Canaveral AFS. Pokus nasledovať sovietsky Sputnik 1 a vyniesť prvú americkú družicu do vesmíru však 6. decembra toho istého roku zlyhal. Po založení NASA v roku 1958 osádka základne vypúšťala rakety aj pre túto organizáciu. Raketa Delta postavená na základe rakety Thor 10. júla 1962 vyniesla prvú súkromnú telekomunikačnú družicu Telstar 1. Prvé lety s ľudskou posádkou pre NASA programy Mercury a Gemini štartovali zo štartovacích rámp LC-5, LC-14 a LC-19.
Južne od Kennedyho vesmírneho strediska boli vybudované štartovacie rampy 40 a 41 pre ťažké nosiče Titan III a Titan IV. Raketa Titan III mala približne rovnakú nosnosť ako Saturn IB, ale výrazne nižšiu cenu. Tieto rampy sa používali na vynášanie špionážnych, komunikačných a meteorologických družíc a pre medziplanetárne misie NASA. US Air Force tiež plánovali dva nezávislé lety s ľudskou posádkou, ktoré by taktiež štartovali z týchto rámp. Boli to programy Dyna-Soar, orbitálne raketové lietadlo (zrušené v roku 1963) a Manned Orbiting Laboratory, kozmická špionážna stanica s ľudskou posádkou (zrušená v roku 1969). V rokoch 1974 až 1977 vypustila NASA pomocou výkonného nosiča Titan-Centaur zo štartovacej rampy 41 sondy Viking a Voyager. Táto rampa sa stala hlavnou pre nepilotovanú nosnú raketu Titan IV.
Štartovacie rampy LC-37 a LC-41 boli prerobené pre štarty rakiet Delta IV a Atlas V. Tieto nové nosné rakety nahradia všetky predchádzajúce rakety Delta, Atlas a Titan.