Charlie Watts

Životopis

Narodil sa do rodiny vodiča nákladiaku. Ako chlapec bol skromný, sústredený a pracovitý, mierne hýčkaný svojimi rodičmi. Keď mal jedenásť počul v rádiu skladbu Walkin 'Shoes Gerryho Mulligana, v ktorej bubnoval Chick Hamilton. To v ňom prebudilo bubeníka, a tak začal hrať na hrnce a panvice. Svoj prvý nástroj - bendžo - si v štrnástich kúpil sám. Rozobral ho, z tela bendža si urobil bubienok a k nemu si z Merkuru postavil stojan. V roku 1955 mu rodičia kúpili prvé bicie. Stále ho zaujímal jazz, takže začal cvičiť podľa jazzových platní, ktoré zbieral. 
Po tom čo dokončil strednú školu šiel študovať umeleckú školu, ktorú dokončil v roku 1960. Po škole potom pracoval ako grafik v reklamnej agentúre. Počas práce už ale hral s miestnymi skupinami v kaviarňach a menších kluboch. V roku 1961 prvýkrát stretol Alexisa Körnera, ktorý mu ponúkol post bubeníka vo svojej kapele Blues Incorporated. Chvíľku potom pracoval ako grafik v Dánsku, ale po tom čo prijal Körnerovu ponuku, sa vrátil späť do Londýna. 
O rok neskôr sa stretol s Brianom Jonesom, Ianom "Stu" Stewartom, Mick Jaggerom a Keithom Richardsom, ktorí chceli spoločne hrať rhythm and blues a príležitostne vystupovali v rôznych londýnskych kluboch. Dostal ponuku hrať s mladou začínajúcou kapelou Rolling Stones. Nechal sa presviedčať skoro celý rok, nakoniec im prikývol až v januári 1963. Keith Richards k tomu vo svojej biografii dokonca píše:"hladovali sme, len aby sme ho zaplatili! Doslova. Obmedzovali sme si prídely, strašne sme ho chceli. "

Mimo Rolling Stones

Okrem hrania s Rolling Stones má veľa ďalších záujmov. V roku 1964 napríklad vydal komiksovú poctu jazzovému saxofonistovi Charliemu Parkerovi nazvanú Ode to a High Flying Bird. Hoci sa preslávil ako rockový bubeník, jeho osobnému vkusu je bližší jazz.
 Na konci sedemdesiatych rokov sa pripojil k "Stu" Stewartovi v skupine Rocket 88, ktorá sa vracala ku koreňom boogie-woogie. V kapele si vtedy zahralo veľa popredných britských jazzových, rockových a R & amp; B hudobníkov. Patrili medzi ne napríklad free-jazzoví saxofonisti Evan Parker a Courtney Pine či zakladajúci člen skupiny Cream Jack Bruce. V roku 1991 dal dohromady jazzový kvintet, išlo o ďalší poctu Charlie Parkerovi. Po úspešnom hosťovaní Jima Keltner na albume Bridges to Babylon, ktoré vydali Rolling Stones, nahrali spoločne Charlie Watts a Jim Keltner čisto bubenícky album nazvaný jednoducho Charlie Watts / Jim Keltner Project. Skladby sa volajú po slávnych jazzových bubeníckych ikonách ako Elvin Jones, Max Roach alebo Roy Haynes. Nie je tu kopírovaný štýl týchto bubeníkov, skôr ide o zachytenie pocitov z ich hry. Watts At Scott 's je zase živá nahrávka ansámblu The Charlie Watts Tentet zo slávneho londýnskeho jazzového klubu Ronnie Scott' s. V apríli 2009 koncertoval Charlie Watts s projektom The ABC & amp; D of Boogie Woogie. Jeden koncert sa uskutočnil aj v Prahe, ale stretol sa s nepochopením tunajšej kritiky.

Spoločne s Rolling Stones

Charlie Watts sa tiež podieľal na grafike prvých platní Rolling Stones. Navrhol napríklad celý sleevenote k doske Between the Buttons. Medzi jeho nápady tiež patrí originálna upútavka na koncertné turné v roku 1965. Skupina vtedy prekvapila čakajúcich novinárov tým, že odohrala skladbu Brown Sugar na prívese kamiónu, ktorý išiel po Manhattane. Tento nápad okopírovali v rovnakom roku AC / DC, Status Quo v roku 1984 v klipe "The Wanderer" a U2 v klipe "All Because of You" z roku 2004. Charlie si vraj spomenul na to, ako vtedy bežne propagovali svoje koncerty jazzové ansámble v New Orleans.
Spoločne s Mickom Jaggerom tiež navrhoval scénu pre koncertné šnúry Steel Wheels / Urban Jungle (1989-1990), Bridges to Babylon Tour (1997), Licks Tour (2002-2003) a a Bigger Bang Tour (2005-2007).
V mnohých rozhovoroch Jagger a Richards zmieňujú Charlieho Wattsa ako zásadného člena Rolling Stones. Napríklad pre časopis Guitar Player povedal Keith Richards, že bez Charlieho by Stones nemuseli vôbec existovať, alebo by ďalej nepokračovali pod hlavičkou Rolling Stones. Akú váhu má Charlie v Stones ukazuje aj situácia, ktorá nastala po odchode Billa Wymana z kapely v roku 1993. Vtedy pred niekoľkými basgitaristami Keith a Mick Charlieho požiadali, aby nového basáka vybral on. Charlie sa rozhodol pre Darryla Jonesa - rešpektovaného muzikanta, ktorý hrával napríklad s Milesom Davisom, alebo so Stingom.