Armagnac (destilát)

Antika

Armagnac je vyrábaný z bobulí viniča, ktoré sa pestovali v tomto regióne od čias Rímskej ríše. Nasvedčujú tomu archeologické nálezy v galorománskej vile v Séviacu, kde sa nachádzajú mozaiky s vyobrazením viniča.

Stredovek

V období nadvlády Arabov – Maurov – a islamu na Iberskom polostrove sa rozšírila znalosť používania destilácie vďaka arabskému vynálezu destilačného prístroja (alambiku), ktorý mal využitie vo farmácii (alchýmii) a parfumérstve.
V roku 1310 napísal františkán Vital du Four medicínsky traktát o 40 blahodárnych účinkoch alkoholického destilátu z kláštorov v Eauze a v Saint-Mont, kde pôsobil. Tento dátum sa považuje za určujúci v histórii značky Armagnac.
V roku 1461 je prvýkrát doložený obchod s Armagnacom na trhu v Saint-Sever. Dokument stanovuje daň za predaj Armagnacu, keď jeho objem prekročí štyri litre. Produkciu a obchod s destilátom podporili Holanďania, ktorí ho kupovali. Preto mohol byť celý kraj vysadený odrodami bieleho viniča. Vtedy mali obsadený prístav Bordeaux Briti a udeľovali privilégiá v kraji Bordeaux na pestovanie a výrobu vína a destilátov. Armagnac samozrejme sami nakupovali a dovážali do Anglicka.
Holanďania vykupovali celé časti úrody v Bayonne, dávali destilovať a loďami dopravovali do severských štátov. Armagnac mal výhodu, že bol trvanlivý a vydržal námornú prepravu. Armagnac bol vyňatý z reštrikcií Britov, preto mal dobrý obchodný potenciál. Obchodu s vínom a Armagnacom napomohol rozvoj riečnej dopravy – zriaďovanie prístavov na rieke Adour a na jej prítoku Midouze.

Renesancia v Armagnacu

Kultúru veľkoplošného pestovania vína obohatil technologický pokrok v destilácii alkoholu. Mená niektorých vynálezcov inovatívnych postupov pri destilácii sú známe dodnes: Porta, Nicolas Lefèvre a Christophe Galzer. Zisky z výroby Armagnacu nabádali obyvateľov Bordeaux do dobrodružstiev cestovania. Odchádzali aj preto, lebo kontrola produkcie a predaja bola prísna a stala sa brzdou obchodu s Armagnacom.

Etymológia

Názov získal Armagnac premenami mena gaskonského lénneho pána Herremana z čias panovania kráľa Chlodovika I. Herreman bol latinizovaný na Arminius a neskôr sa stal Armagnacom v gaskončine.

Oblasť pestovania

Kontrolované oblasti pôvodu (AOC) Armagnacu sú tri departementy: Gers, Landes a Lot-et-Garonne.

Klíma

V Gaskonsku je teplé oceánske podnebie.

Výroba

Na výrobu sa používa vínny nakvasený mušt (vin de chaudière), ktorý sa destiluje len jedenkrát (jedenkrát sa zohrieva). Nasleduje zrenie destilátu v sudoch z dubového dreva. Zrenie dodá destilátu farbu a buket. Počas procesu zrenia sa vyparuje zo sudov tekutina, čo sa nazýva anjelská daň. Vlhkosť v pivnici určuje, či sa bude viac vyparovať alkohol (vo vlhkej pivnici) alebo voda (v suchej pivnici).
Armagnac je predávaný pod viacerými klasifikačnými označeniami v závislosti od veku brandy. Ak je pri plnení do fliaš blendovaný (miešaný), uvádza sa jeho vek podľa veku najmladšej zložky blendovania. Armagnac sa stane Armagnacom, ak všetky jeho zložky dosiahli vek zrenia v sude minimálne 2 roky. Takýto sa označuje troma hviezdami alebo značkou V.S. Armagnac so značkou V.S.O.P. musí zrieť v dreve najmenej 4 rokov. Armagnac s označením X.O. alebo Napoléon musí zrieť v dubovom sude 6 rokov. So značkou Hors d'Age musia zrieť najmenej 10 rokov. Najstaršie a najlepšie destiláty majú jednozložkový obsah a vyznačený vek rokom vinobrania na etikete. Fľaše Armagnacu majú byť skladované vo vertikálnej polohe, aby sa neporušili uzávery. Otvorená fľaša vydrží dlhú dobu v neporušenej kvalite.

Vplyv na zdravie

Štatisticky sa Armagnac sleduje kvôli tomu, že v oblasti kontrolovaného pôvodu značky Armagnac na juhu Gaskonska je dlhodobo najnižší výskyt kardiovaskulárnych chorôb na svete.