google/wiki40b huggingface dataset:
Mária Terézia d’Este

Životopis

Narodila sa v Modene v Emilia-Romagna ako tretie dieťa a najstaršia dcéra modenského vojvodu Františka III. d’Este a jeho manželky, francúzskej princeznej Šarloty Aglaé Orleánskej. Jej matka sa v roku 1743 spolu s dcérami vrátila naspäť do Francúzska.
V roku 1744 sa v zámockej kaplnke vo Versailles stal jej manželom Ľudovít Ján Bourbonský, vojvoda z Penthièvre, ktorý bol bratancom jej matky. Ich spoločným predkom bol francúzsky kráľ Ľudovít XIV. Krátko po svadbe odcestovali novomanželia na zámok do Rambouilletu. Podľa niektorých súčasníkov bolo ich manželstvo šťastné. Mali spolu sedem detí, avšak len dve sa dožili dospelosti.
Vo februári 1754 počas siedmeho tehotenstva ochorela na zápal pľúc. 29. apríla predčasne porodila syna Louis-Marie a zomrela len dvanásť hodín po pôrode.
Spolu so synom, ktorý zomrel na druhý deň po narodení, bola pochovaná 2. mája v kostole v Rambouillet po boku svojich detí. Jej manžel jej smrť ťažko niesol a napriek svojmu mladému veku sa už nikdy neoženil.
Tretia plavba Jamesa Cooka

Tretia plavba Jamesa Cooka bola námorná prieskumná plavba pod velením kapitána Jamesa Cooka do Tichomoria, uskutočnená v rokoch 1776 – 1779. 
Oficiálne uverejneným účelom plavby bol návrat Omaia, mladého domorodca, ktorého do Anglicka z Tahiti priviezol počas druhej plavby komandér Tobias Furneaux. Skutočným a tajným účelom výpravy však bolo objavenie Severozápadného prejazdu. Na výprave sa zúčastnili dve lode: HMS Resolution, delová šalupa, ktorej pri vyplávaní velil J. Cook, a HMS Discovery, ktorej velil Charles Clerke. Po zastávke na Tahiti zamierila výprava do severného Tichomoria. Tu J. Cook objavil súostrovie, ktoré pomenoval Sandwichove ostrovy (dnes Havajské ostrovy). Potom výprava doplávala k brehom Severnej Ameriky, kde Cook márne hľadal Severozápadný prejazd. Po ukončení hľadania prejazdu sa výprava vrátila na Havajské ostrovy, kde sa 14. februára 1779 v zátoke Kealakekua dostal James Cook do konfliktu s domorodcami a pri pokuse zajať ich náčelníka, bol v následnej šarvátke s nimi zabitý. Velenie výpravy po Cookovej smrti prevzal Charles Clerke, ale ten počas plavby na Kamčatku v auguste 1779 zomrel na tuberkulózu. Po Clerkovej smrti prevzal velenie výpravy John Gore a s ním sa výprava vrátila do Anglicka.
Saint-Myon

Poloha

Obec má rozlohu 5,51 km². Najvyšší bod je položený 451 m n. m. a najnižší bod 334 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 424 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Hilaire-Peyroux

Poloha

Obec má rozlohu 18,89 km². Najvyšší bod je položený 447 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 894 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Montpezat-sous-Bauzon

Poloha

Montpezat-sous-Bauzon má rozlohu 27,23 km². Najvyšší bod je položený 1 464 m n. m. a najnižší bod 430 m n. m.

Obyvateľstvo

Montpezat-sous-Bauzon má 799 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Cormelles-le-Royal

Poloha

Obec má rozlohu 3,48 km². Najvyšší bod je položený 37 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4603 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Figeľ

Osobitný vyslanec EÚ od 2016

Funkciu osobitného vyslanca EÚ pre presadzovanie slobody náboženského vyznania alebo presvedčenia mimo EÚ Figeľ zastáva od mája 2016. Jeho vymenovanie bolo odozvou Európskej komisie a jej predsedu Jean-Clauda Junckera na výzvu Európskeho parlamentu vyjadrenú v rezolúcii z februára 2016 proti genocíde v Iraku a v Sýrii páchanej organizáciou Islamského štátu (ISIS). Ján Figeľ momentálne pôsobí ako osobitný poradca komisára pre medzinárodnú spoluprácu a rozvoj Nevena Mimicu, jeho mandát je jednoročný a obnoviteľný.

Kritika

V roku 2000 dostal pridelený štvorizbový byt (s rozlohou 156 m²) v bratislavskom Starom Meste v čase, keď bol starostom jeho stranícky kolega Andrej Ďurkovský, neskôr ho odkúpil za 54 390.- Sk (1 805,50 Eur). Po kritike, trvalo 10 mesiacov od verejného sľubu, že byt daruje charite, ktorý dal v novembri 2010 pred komunálnymi voľbami, pokiaľ ho v októbri 2011 daroval občianskemu združeniu Bol raz jeden človek. 
Figeľ požiadal o byt už v Bratislave v roku 1996, dostal ho od mesta do prenájmu až v roku 2000. Byt dostal za starostovania bývalého straníckeho kolegu, ale tvrdil, že mu k získaniu nehnuteľnosti nepomohli žiadne kontakty ani známosti.
Električková doprava v Ufe

Električková doprava v ruskom meste Ufa funguje od roku 1937. Spolu 10 liniek jazdí na sieti s rozchodom 1 524 m.
Fontaine-sur-Somme

Poloha

Obec má rozlohu 15,18 km². Najvyšší bod je položený 102 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 535 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dubrovník

Dejiny

Historické mesto, založené v 7. storočí, spočiatku tvorilo slobodnú kupeckú republiku (Ragusa, Dubrovnícka republika), ktorá bola najprv pod nadvládou Benátok, potom Uhorska, od roku 1526 Osmanskej ríše a ktorú roku 1806 (napoleonské vojny) obsadili a zrušili Francúzi. Mesto zažilo rozmach v 16.storočí, kedy disponovalo jednou z najväčších obchodnických  flotíl sveta a konzulátmi vo viac ako 50 prístavoch.
V roku 1667 mesto takmer zničilo zemetrasenie. 
Od roku 1814 Dubrovník patril Rakúsku, od 1918 štátu južných Slovanov (Juhoslávia), od roku 1991 nezávislému Chorvátsku.

Turizmus

Mesto má veľké, charakteristické, zachované historické centrum (zapísané medzi lokality Svetového dedičstva UNESCO) obklopené hradbami, prístav a medzinárodné letisko. Jeho poloha v južnej Dalmácii, stabilné počasie a množstvo historických i prírodných zaujímavostí v okolí láka do mesta turistov z celej Európy.
SkyCity Challenge

SkyCity Challenge je dvojročná architektonická súťaž.

SkyCity Challenge 17

Založená v roku 2016, séria súťaží začala spustením „SkyCity Challenge 17“ s viac ako 400 registrovanými tímami z celého sveta. Cieľom súťaže bolo navrhnúť interiéry átrií 57-podlažného Mini Sky City postaveného spoločnosťou Broad Group za 19 dní. 
Porotu SkyCity Challenge 17 tvorili lídri z oblasti architektúry a dizajnu vrátane: Zhang Yue (predseda Broad Group ), Daniel Zhang [Ceo Broad Sustainable Building Co. Ltd], Richard Hsu (TEDxShanghai, Škola dizajnu a inovácií na Univerzite Tongji ), Du Peng (riaditeľ čínskej rady CTBUH), Gábor Szentpétery [architekt, zakladateľ K-56], David McConville ( Buckminster Fuller Challenge ), Song Xinlin (zakladateľka laboratória StreetSmart), Wei Chunyu (dekan Školy Architektúry na Hunanskej Univerzite). 
Porota vybrala 17 víťazov z 89 predložených projektov z 54 rôznych krajín a pozvala všetkých členov víťazných tímov (cca 50 účastníkov) na Týždeň Rezidencie SkyCity, ktorá sa konala v Broad Town v marci 2018. Medzi víťazmi boli: 1. Ziad Zaki / Amr Auf / Mohamed Mamdouh (Egypt) 2. Artur Zakrzewski / Konrad Weka (Poľsko) 3. Anna Andronova (Rusko) a další.

SkyCity Challenge 19

SkyCity Challenge 19 „Budúcnosť Bývania“ je súťaž, ktorú reprezentuje porota zložená z: Daan Roosegaarde, Carlo Ratti, Liu Xiaodu (spoluzakladateľ architektúry URBANUS) a ďalší. Cieľom tejto súťaže je nájsť výnimočnú prefabrikovanú stavebnicu pre účely bytovej výstavby, ktorá sa dá ľahko zostaviť a prepravovať v kontajneroch do ktorejkoľvek časti sveta. Uzávierka súťaže je 1. október 2019.
Skupina afrických, karibských a tichomorských štátov

Skupina afrických, karibských a tichomorských štátov, skrátene skupina AKT / štáty AKT / AKT (po anglicky African, Caribbean and Pacific Group of States, ACP group/ ACP states / ACP) je medzinárodná organizácia niektorých afrických, karibských a tichomorských štátov.
Pôvodne bola tvorená štátmi, ktoré podpísali "Georgetownskú dohodu o organizácii Skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov" (1975) ako aj Lomskú konvenciu (1975; od roku 2000 nahradenú Dohodou z Cotonou), ale v zmysle Georgetownskej dohody k nej môžu pristúpiť aj štáty, ktoré len podpísali Lomskú konvenciu (Dohodu z Cotonou), ak dostanú súhlas Rady ministrov AKT.
Cieľom organizácie je realizovať Lomskú konvenciu/Dohodu z Cotonou (teda zvláštny multilaterálny zmluvný vzťah s Európskou úniou) a rozvíjať vzájomný obchod členských štátov, ako aj obchod vôbec.
Až do roku 2000 platilo, že sa tieto krajiny podľa zmluvy tešili výnimočnému zaobchádzaniu zo strany Európskej únie. Pre väčšinu poľnohospodárskych plodín ako aj pre všetky dodávky nerastných surovín a priemyslových výrobkov mali krajiny AKT zabezpečené bezcolný prístup na trh EÚ. Okrem toho im Európska únia poskytovala nemalé prostriedky vo forme rozvojovej pomoci a vyrovnávacích platieb STABEX a SYSMIN určených na zmiernenie dopadov výkyvov cien tropických plodín a nerastných surovín.
Dohoda z Cotonou je do značnej miery odpoveďou na dlhodobý medzinárodný tlak zameraný na odstránenie výhod odporujúcich pravidlám Svetovej obchodnej organizácie.
V súčasnosti zahŕňa skupina 79 krajín:
Halluin

Poloha

Obec má rozlohu 12,56 km². Najvyšší bod je položený 62 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 20 125 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aristónidas z Rodosu

Aristónidas (starogr. Ἀριστωνίδας) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Sochár Aristónidas, syn Mnasitima z Rodosu, bol činný v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Podľa genealogického stromu jeho rozvetvenej sochárskej rodiny, zhotoveného dánskym archeológom Blinkenbergom, bol bratom sochárov Telesóna a Timagora. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovali správy, ale svedectvom tvorby tohto umelca sú jeho menom signované podstavce zo sôch, objavené na ostrove Rodos.
Je možné, že tu ide o sochára (alebo o jeho starého otca), ktorého rímsky spisovateľ Plínius uvádza ako autora sochy Athamasa, zhotovenej zo zliatiny bronzu a železa (socha sa oxidáciou sfarbila do červena).
Nižný Skálnik

Dejiny

Na území dnešnej obce Nižný Skálnik bolo osídlenie v neolite, bolo tu sídlisko s kanelovanou keramikou. Obec sa spomína od roku 1334. Názov obce je doložený z roku 1334 ako Zklnuk, z roku 1456 ako Zkalnok untrawue, z roku 1481 ako Alsozkalnok, z roku 1808 ako Dolní Skálnok, z roku 1920 ako Dolný Skalník, z roku 1927 ako Nižný Skálnik, maďarsky Alsószkálnok, Alsósziklás. Obec patrila kaločskému arcibiskupovi, potom Széchyovcom, v novoveku iným zemanom, z ktorých pre kultúrny život boli významní Feješovci. V chotári obce stál hrad Magin. Zanikol pred polovicou 15. storočia. V roku 1828 mala obec 35 domov a 299 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a pálením liehovín z lesných plodín. Poľnohospodárska obec, ktorej ráz sa do pričlenenia k Veľkým Teriakovcam v roku 1963 nezmenil. Neskôr sa Nižný Skálnik osamostatnil.
V obci pôsobil národný buditeľ Ján Feješ.

Evanjelický kostol

Miestny evanjelický kostol je jednoloďová klasicistická stavba z roku 1805 s predstavanou vežou ukončenou barokizujúcou helmicou. Na mieste súčasného kostola stál starý stredoveký kostol neznámej podoby, písomne doložený v roku 1451. Pri nedávnom pamiatkovom prieskume boli odhalené zvyšky muriva staršej stavby, ktoré boli použité pri stavbe nového kostola. Jedná sa konkrétne o zvyšky jeho severnej steny. Boli odhalené aj fragmenty freskovej výmaľby. Kostol bol poškodený povodňou v roku 1997 a v rokoch 2004-2007 bol obnovený.
Alma Mahlerová

Životopis

Narodila sa v rodine v tom čase známeho a obľúbeného maliara krajín Emila Jakoba Schindlera a jeho ženy Anny von Bergen. Medzi priateľov manželov Schindlerovcov patrili ďalšie významné osobnosti viedenskej kultúry, ako napríklad maliar Gustav Klimt, ktorý s Almou prežil krátku romancu. Medzi ďalších ctiteľov Almy Schindlerovej patrili riaditeľ Burgtheatru Max Burckhard či hudobný skladateľ Alexander Zemlinsky. 
V roku 1901 sa v salóne svojej priateľky Berty Zuckerkandlovej zoznámila s popredným viedenským hudobným skladateľom Gustavom Mahlerom za ktorého sa o rok neskôr vydala. Žili spolu až do Mahlerovej smrti v roku 1911. Mali spolu dve dcéry, Mariu Annu (1902 - 1907) a Annu (1904 - 1988). Alma sa musela vzdať svojej sľubnej kariéry hudobnej skladateľky, pretože Mahler z nej chcel mať gazdinú a nie konkurenciu (zložila desiatky piesní a jednu klavírnu sonátu). Alma sa preto rozhodla umelecky realizovať umelecky ako sochárka. 
Ešte počas Mahlerovho života začal Almin vášnivý pomer s architektom a čelným predstaviteľom štýlu Bauhaus Walterom Gropiom. Po Mahlerovej smrti sa za neho v roku 1915 vydala. O rok neskôr sa im narodila dcéra Manon (1916 - 1935).
Avšak už v roku 1912 zahorela Alma láskou k poprednému expresionistického maliarovi, spisovateľovi a buričovi Oskarovi Kokoschkovi, ktorý oboch zachytil spolu v milostnom objatí na obraze Die Windsbraut (po slovensky Nevesta vetra). Ich vzťah však netrval dlho a Alma sa vrátila ku Gropiovi. Vzťah s Gropiom a s Kokoschkom definitívne skončil, keď Alma spoznala nemeckého spisovateľa Franza Werfela, ktorému porodila v roku 1918 syna Martina, ktorý však onedlho zomrel. 
Po anexii Rakúska Treťou ríšou roku 1938 ušli s Werfelom najprv do Francúzska a v roku 1940 do USA, kde Alma ovdovela (1945). So svojim mužom žila v Los Angeles, po jeho smrti sa však presťahovala do New Yorku, kde stála na čele umeleckej elity až do svojej smrti v roku 1964.
Napísala niekoľko spomienkových kníh, jej autobiografia Mein Leben (Môj život) vyšla v roku 1960.
Včelár lesný

Výskyt a stav na Slovensku

Zo zimovísk prilieta v apríli a v máji Najskorší jarný prílet bol zaznamenaný 24. marca 2008 pri meste Kolárovo a 25. marca 2016 pri obci Kostolná-Záriečie Na zimoviská odlieta v mesiacoch august, september a október. Najneskorší odlet na zimoviská bol pozorovaný 18. októbra 2016 v katastri obce Svätá Mária a v tom istom roku dňa 25. októbra bol nájdený zranený jedinec pri obci Veľký Čepčín. Hniezdenie bolo dokázané na 47,10 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 900 - 1 300. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR:1c, LR - menej ohrozený druh. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 LC* C1 - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Tomáš Klíma

Klubový hokej

Tomáš Klíma začínal s hokejom v rodnej Dubnici nad Váhom, v klube MHK Dubnica nad Váhom, rovnako ako jeho dvojča Lukáš a ich o sedem rokov starší brat Jozef. So svojou dvojičkou Lukášom prestúpili z Dubnice nad Váhom už v dorasteneckom veku. Ich spoločné kroky smerovali pred sezónou 2006/07 do Česka do klubu HC Litvínov, kde hrali dorasteneckú extraligu. Sezónu 2007/08 začal v klube HC Litvínov už v juniorskom tíme, ale spoločne s bratom sa vrátili na Slovensko, kde sezónu dokončili v dorasteneckom mužstve klubu HK Dukla Trenčín. Nasledujúce dve sezóny odohral v Dukle Trenčín za juniorské mužstvo. V tej druhej, ktorou bola sezóna 2009/10 si už ale pripísal aj štarty v seniorských súťažiach. Za "A" mužstvo Dukly Trenčín nastúpil v 9 stretnutiach a ďalšie 3 zápasy odohral v 1. hokejovej lige v drese klubu HC Dukla Senica. Ďalšiu sezónu začal v Dukle Trenčín, ale spoločne s bratom Lukášom prestúpili do klubu HC Energie Karlovy Vary pôsobiace v Českej extralige. Počas sezóny vypomohol v piatich stretnutiach aj klubu SK Kadaň v Českej 1. hokejovej lige. Za HC Energie Karlovy Vary si zahral play-off aj v extralige a aj v extralige juniorov. Práve v play-off juniorskej extraligy sa stal najlepším strelcom, keď zaznamenal 6 gólov. V tejto sezóne si obliekol aj reprezentačný dres Slovenska v dvoch prípravných stretnutiach. Novú sezónu odohral striedavo za HC Energie Karlovy Vary v Českej extralige a HC Most v Českej 1. hokejovej lige. Sezónu 2012/13 začal ešte v klube HC Energie Karlovy Vary, ale dokončil ju v Dukle Trenčín. Tam odohral aj celú nasledujúcu sezónu. Pred sezónou 2014/15 podpísal zmluvu s klubom MHC Martin, kde sa opäť stretol so svojím bratom Lukášom. Obaja však v klube predčasne skončili. Nasledujúcu sezónu odohral za klub HKM Zvolen a pred sezónou 2016/17 podpísal zmluvu s klubom HC Košice.
Myšiak severský

Opis

Dorastá do dĺžky až 60 centimetrov a rozpätie krídel má až 150 centimetrov.

Výskyt a stav na Slovensku

Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 800 - 2 500. Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Labarthe-Bleys

Polohopis

Labarthe-Bleys má rozlohu 9,06 km². Najvyšší bod je položený 367 m n. m. a najnižší bod 150 m n. m.

Obyvateľstvo

Labarthe-Bleys má 83 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Phil Ivey

Pokrová kariéra

S pokrom začínal v Atlantic City, kde hrával pod prezývkou "No Home Jerome" ešte ako neplnoletý. Aj keď sa v súčasnosti skôr zameriava na cash games ako na turnaje, v roku 2002 dosiahol veľký úspech, keď získal tri náramky z turnajov World Series of Poker, čím vyrovanal rekord Phila Hellmutha a Teda Forresta za najviac víťazstiev za rok. V súčasnosti je držiteľom ôsmich náramkov víťaza z WSOP.
K roku 2008 jeho celkové príjmy z pokru prevýšili sumu 9,6 miliónov dolárov.
Bourville

Poloha

Obec má rozlohu 6,61 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 298 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pravdivosť výroku

Pravdivosť výroku je splniteľnosť v špeciálne vybudovanom metajazyku; podľa Alfreda Tarského je výrok X pravdivý vtedy a len vtedy, keď ho spĺňajú všetky predmety (pre kalkul tried - triedy), a nepravdivý, keď nejestvujú predmety, ktoré by ho spĺňali.
9822 Hajduková

(9822) Hajduková je planétka, ktorú objavili Cornelis Johannes van Houten a Ingrid van Houten-Groeneveldová na fotografických platniach exponovaných Tomom Gehrelsom v noci 25./26. marca 1971 na observatóriu Mt. Palomar v Kalifornii. Je pomenovaná po slovenskej astronómke Márii Hajdukovej.

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Panna (Virgo), asi 1,6° východne od hviezdy 16 Vir (+5,0 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +17,2 mag a bola 4114. planétkou objavenou v rámci prvej fotografickej prehliadky zameranej na vyhľadávanie Trójanov (planétok v libračných bodoch L₄ a L₅ sústavy Slnko – Jupiter). Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 4114 T–1, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na observatóriu Mt. Palomar pozorovaná aj v ďalších 6 nociach (vrátane predobjavovej 24. marca) a celkovo bolo zmeraných 9 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná v noci 13./14. mája 1971. Planétka bola na tomto observatóriu pozorovaná aj počas dvoch nocí v roku 1989 (9. a 10. marca, 3 pozície) a jednej noci v septembri 1994 (11. septembra, 2 pozície). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 33216 vydanom dňa 8. decembra 1998.
Planétka je pomenovaná po Márii Hajdukovej (nar. 1934), pracovníčke Astronomického ústavu SAV Univerzity Komenského v Bratislave. V minulosti sa venovala výskumu medziplanetárnej hmoty, najmä meteorom a ich fotometrii. Vyučila celú generáciu slovenských astronómov. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 41570 vydanom dňa 11. novembra 2000. Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 354 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 3,63 roku (1327 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 146 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 5 km.

Zaujímavosť

Planétka bola objavená na rovnakej fotografickej platni ako planétka (9821) Gitakresáková, ktorá sa v tom čase nachádzala 234' JJZ. V období od 24. marca do 14. mája 1971 boli obe planétky na väčšine platní exponované súčasne.
Forth Railway Bridge

Dejiny

Prvý most skonštruoval britský železničný inžinier Thomas Bouch, avšak stavba sa zastavila po položení základového kameňa. Dôvodom bolo zlyhanie jeho predchádzajúcej stavby Tay Rail Bridge, ktorý sa v roku 1847 zrútil. Oba jeho projekty boli visuté mosty, priehradového tvaru s použitím pudlovaného železa a liatiny. Po Bouchovej smrti začali na projekte pracovať Sir John Fowler a Sir Benjamin Baker, ktorých projekt bol zrealizovaný v rokoch 1883 - 1890 glasgowskou spoločnosťou Sir William Arrol & Co. Most tak nahradil frekventovanú lodnú prepravu.

Konštrukcia

Most bol postavený z ocele a bol prvým v Británii, ktorý použil tento materiál. Most je dlhý 2 528,7 m s výškou železnice 48,2 m nad hladinou mora. Denne premáva cez most 190 až 200 vlakov. Rozpätie dvoch hlavných a zároveň najväčších polí je 521,3 m, toto rozpätie bolo po dokončení stavby svetovým rekordom. Ostatných 15 menších polí má rozpätie 51 m a päť ďalších 7,6 m. Výška štyroch vežovitých konzolových konštrukcií je 104 m. Jeho výstavba stála 3,2 milióna £.
Auffay

Poloha

Obec má rozlohu 11,3 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 867 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Českobratrská církev evangelická

Českobratrská církev evangelická (ČCE alebo CČBE) je kresťanská cirkev pôsobiaca na území Česka. Pri sčítaní ľudu v roku 2001 sa k nej hlásilo 117 212 obyvateľov ČR, podľa sčítania ľudu z roku 2011 sa k nej hlásilo 51 936 obyvateľov, čo z nej robí najväčšiu protestantskú cirkev v krajine. Cirkev vydáva časopis Český bratr (od roku 1924)

Dejiny

Cirkev naväzuje na tradície cirkvi evanjelickej augsburského (luteránskeho) i helvétskeho (reformovaného) vyznania. Augsburské aj helvétske cirkvi boli v Čechách jediné dve protestantské cirkvi povolené Tolerančným patentom roku 1781. Požiadavky únie evanjelických zborov oboch vyznaní sa silno ozvali už v roku 1848, k zlúčeniu českých zborov však došlo až po vyhlásení Československej republiky, a to slobodným rozhodnutím zástupcov všetkých českých zborov na generálnom sneme v decembri 1918. Novo vzniknutá únia okrem svojich augsburských a helvétskych tradícií chápala sama seba aj ako pokračovateľku tradície českej reformácie, husitského hnutia, cirkev pod obojím a Jednoty bratskej. Svojím dnešným názvom Českobratrská církev evangelická programovo naznačuje svoju náväznosť na prvú (domácu) i druhú (svetovú) reformáciu, tak aj to, že za svoje pravidlo viery a života uznáva evanjelium Ježiša Krista, dosvedčované v Písme Starého i Nového zákona.

Farný zbor

Farný zbor je základná jednotka cirkvi, spravovaný staršovstvom (presbyterstvom), ktoré je volené z členov zboru zborovým zhromaždením, ktoré volí aj farára. O­n a jeden z presbyterov – kurátorov – sú spoločne predstaviteľmi zboru a jeho štatutárnymi zástupcami. Cirkev tvorí 264 zborov.

Všeobecný zbor

Najvyššou úrovňou správy cirkvi je všeobecný zbor, čiže celá cirkev. Cirkev spravuje Synodná rada, čo je 6 volených osôb (3 farári a 3 laici), najvyšším zákonodárnym a riadiacim zhromaždením (parlamentom), zloženým z volených poslancov, je synoda. Menom celej cirkvi jednajú synodný senior a synodný kurátor.

Diakonia

V roku 1989 bola obnovená činnosť Diakonie Českobratskej cirkvi evanjelickej, ktorá poskytuje v 29 strediskách všetkých regiónov Českej republiky sociálnu, zdravotnú a pastoračnú pomoc a starostlivosť ľuďom, ktorí sa vplyvom svojho zdravotného postihnutia, veku, nemoci alebo osamoteniu dostali do obťažnej životnej situácie. Prevádzkuje osem špeciálnych škôl pre deti s mentálnym a kombinovaným postihnutím. V roku 2004 bol otvorený prvý evanjelický hospic; Citadela ve Valašskom Meziříčí.
Od roku 1989 sa cirkev podieľa na vojenskej a väzenskej duchovnej službe.