google/wiki40b huggingface dataset:
Marek Maďarič

Raný život, štúdium a rodina

Narodil sa 23. marca 1966 v Bratislave. V rokoch 1984 až 1989 absolvoval štúdium filmovej a televíznej dramaturgie a scenáristiky na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Je ženatý, manželka Zuzana je lekárka. 
Ovláda anglický a francúzsky jazyk.

Umelecká kariéra

V rokoch 1993 až 1996 pracoval ako nezávislý scenárista. Neskôr pôsobil v Slovenskej televízii ako dramaturg v redakcii literárno-dramatického vysielania. V rokoch 1996 až 1997 bol jej šéfredaktorom a zástupcom šéfredaktora. V rokoch 1999 až 2000 pracoval ako reklamný textár v reklamnej agentúre Istropolitana D´Arcy.
V rokoch 2002 až 2004 bol podpredsedom Rady Slovenskej televízie. Pripravil a realizoval viacero hraných filmov a inscenácií, rozhlasových hier aj divadelných predstavení pre Divadlo Andreja Bagara a Divadlo Astorka Korzo ’90.

Politická kariéra

Marek Maďarič v roku 1988 vstúpil do Komunistickej strany Slovenska (KSS). Od roku 2002 pôsobil ako vedúci mediálneho a tlačového oddelenia strany SMER - sociálna demokracia. Podpredsedom strany bol od 30. septembra 2006. Oficiálne sa vzdal tejto funkcie na sneme strany v Martine 9. decembra 2017. Nahradil ho Richard Raši. Po vražde mladého novinára Jana Kuciaka a jeho priateľky Martiny sa Maďarič vzdal miesta ministra kultúry v marci 2018. 
Vo vláde Roberta Fica bol minister kultúry Slovenskej republiky. Po predchodcovi Rudolfovi Chmelovi bol prezidentom menovaný do funkcie 4. júla 2006.
Svoj poslanecký mandát si opätovne začal uplatňovať od 28. schôdze 13. marca 2018. Jeho náhradníčkou bola Mária Janíková.
Tribún ľudu

Tribún ľudu bol plebejský úradník v starovekom Ríme, ktorý chránil záujmy plebejcov.
Po vzniku rímskej republiky v roku 509 pred Kr. ovládali politický život v Ríme predovšetkým patricijovia. Široké ľudové vrstvy (plebejci) nemali prístup k politickým orgánom. V roku 494 pred Kr. sa plebejci, ktorí predstavovali väčšinu v rímskom štáte a tvorili hlavnú silu v rímskom vojsku, vysťahovali na Svätú horu a odmietali bojovať, pokiaľ im patriciovia nepovolili zriadiť si samostatný úrad tribúnov ľudu. Tento úrad mohli zastávať len občania z plebejských rodín. Tribúnov ľudu volili na plebejskom sneme (contio plebis). Údaje o počtoch tribúnov sa líšia (volili ich dvoch, piatich alebo desiatich).
Tribúni ľudu chránili záujmy plebejcov voči patricijským úradníkom, preto mali právo veta (z lat. veto = zakazujem). Mohli zrušiť alebo zastaviť rozhodnutie ktoréhokoľvek rímskeho úradníka alebo inej inštitúcie (napr. aj voľby, uznesenia iných snemov), pokiaľ poškodzovali alebo ohrozovali záujmy plebejcov. Dom tribúna ľudu mal právo azylu, takže ktokoľvek sa mohol uchýliť do jeho domu a nemohol byť trestne stíhaný. Preto musel byť dom plebejských tribúnov otvorený 24 hodín denne. Plebejskí tribúni sa nesmeli vzdialiť z Ríma na viac ako 24 hodín. Tribúni ľudu boli osobne nedotknuteľní (lat. sacrosancti), takže ktokoľvek zabil tribúna ľudu, musel byť potretsaný smrťou (prepadol pomste podsvetných bohov).
Tribúni ľudu zvolávali a riadili plebejské snemy, navrhovali zákony, mali právo zúčastňovať sa na zasadnutiach senátu.
Úrad tribúnov ľudu mal od počiatku veľký význam v politickom živote Ríma. Najznámejšími tribúnmi ľudu v dejinách boli bratia Gracchovci (Tiberius v r. 133, Gaius v r. 123 a 122 pred Kr.), ktorí sa snažili riešiť ťažké problémy rímskych občanov – bezzemkov. L. Cornelius Sulla svojim zmenami v rímskej ústave značne obmedzil moc tribúnov ľudu, stratili právo veta, nesmeli sa zúčastňovať zasadnutí senátu – museli len čakať na jeho rozhodnutie, ktoré potom oznámili plebejcom. Po Sullovej smrti bolo postavenie tribúnov ľudu opäť obnovené. Tento úrad sa stal v poslednom období existencie rímskej republiky taký významný, že mnohí patriciovia sa dali adoptovať do plebejských rodín, aby mohli zastávať tribunát (transitio ad plebem – prechod k ľudu). Najznámejším bol Publius Clodius Pulcher.
Pri formovaní rímskeho cisárstva sa úrad tribúnov ľudu stal jedným z hlavných úradov, ktorí si dávali udeľovať rímski cisári (mal im zabezpečiť osobnú nedotknuteľnosť, mohli zvolávať ľudové zhromaždenia a presadzovať na nich zákony) každoročne a podľa toho je možné datovať mnohé udalosti.
Rašelinisko

Charakteristika

Rašelinisko je druh ekosystému na trvalo zamokrených stanovištiach, v ktorom sa v podmienkach obmedzeného prístupu kyslíka hromadia odumreté organické zvyšky v rôznom stupni rozkladu, čím vzniká rašelina. Pre rašeliniská je charakteristický výskyt machov rašelinníkov (rad Sphagnales).
Špecifické stanovištné podmienky jednotlivých typov rašelinísk umožňujú existenciu jedinečných a vzácnych spoločenstiev rastlín a živočíchov. Začali vznikať koncom poslednej doby ľadovej zhruba 12000 až 8300 rokov pred Kr. Na území Slovenska často ide o reliktné a ohrozené spoločenstvá.
Rašeliniská sú ohrozené ťažbou rašeliny, eutrofizáciou, odberom podzemnej vody, odvodnením a následným rozoraním a zmenou na poľnohospodársku pôdu, ako aj sukcesiou lesa či krovín. Mnohé rašeliniská sú preto chránené zákonom (v súčasnosti na Slovensku je to 115 maloplošných území).
Rosinka

Prameň

Pramení v Lúčanskej Fatre na SZ úpätí vrchu Minčol (1 364 m n. m.) vo výške 940 m n. m.

Opis toku

Od prameňa tečie SZ smerom Višňovskou dolinou. V podobe bystriny sa asi po 3 km dostáva v nadmorskej výške cca 550 m n. m. do Žilinskej kotliny a zároveň obce Višňové, kde priberá niekoľko prítokov. Jej tok vytvára prirodzenú nivu, kde je sústredená zástavba, rozširujúca sa v strede obce. Rosinka tu ešte priberá vody ľavostranného Mlynárovho potoka a pravostranného, nazývaného Jarok. Na konci Višňového je nadmorská výška 420 m n. m. a znižuje sa aj sklon toku. Približne 7 km od prameňa sa tak bystrina spomaľuje a vteká do obce Rosina.
Tu je údolie potoka už široké a poskytuje priestor na rozvoj obce. Mierne kľukatým tokom sa v dolnej časti obce odkláňa od hlavnej cesty, vedúcej do Žiliny, aby v nadmorskej výške cca 370 m n. m. opustila obec. V rovinatom prostredí ešte priberá ľavostrannú Malú vodu, jediný významnejší prítok v obci.
Po kilometri pokojného toku lúkami sa opäť dostáva do obytnej zástavby, teraz už žilinskej mestskej časti Trnové. Tu priberá pravostranne Trnovku a vteká do časti Rosinky, ktoré sú predzvesťou jej konca. Rovinaté brehy tu vystupujú a vytvárajú akúsi Rosinskú bránu, ktorou Rosinka vteká do Váhu, upraveným korytom priamo pod priehradným múrom Vodného diela Žilina. Vody, pozberané na SZ svahoch Lúčanskej Malej Fatry odovzdáva najväčšej slovenskej rieke po viac ako 10 km putovaní SZ smerom a prekonaní výškového rozdielu 600 metrov.
Graveson

Poloha

Obec má rozlohu 23,54 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3875 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ondřej Vetchý

Život

Študoval na základnej škole v Jihlave. Vyštudoval konzervatórium v Prahe. V rokoch 1984 až 1987 hral v Činohernom štúdiu v Ústí nad Labem, v rokoch 1987 až 1989 v pražskom Divadle E. F. Buriana. Od roku 1989 je členom hereckého súboru Činoherného klubu (ČK) v Prahe
Vo filme sa prvýkrát objavil v detskom filme Leť ptáku leť! v roku 1978. Stvárnil rad filmových a televíznych úloh. Od svojej mladosti sa venuje bojovým športom; v džude je nositeľom 1. danu.

Ceny a ocenenia

Bol nominovaný na európsku filmovú cenu Félix za rolu Dana vo filme Dům pro dva. Bol štyrikrát nominovaný na Českého leva, ktorého nakoniec dostal za Okresný přebor z roku 2012. Zvíťazil v diváckej ankete TýTý  2010 v kategórii herec.

Ordo Lumen Templi

V roku 2004 sa stal členom občianskeho združenia Ordo Lumen Templi, ktoré založil spevák Daniel Landa. Aktivity združenia preverovala polícia. Potom, čo Landa v roku 2008 z vedenia odišiel, riadil združenie Vetchý, spolu s riaditeľom Národnej protidrogovej centrály Jiřím Komorousom a trubkárom Josefom Zámečníkom.

Osobný život

Je ženatý, z prvého manželstva má dcéru Veroniku (* 1983) a z druhého manželstva, s psychologičkou Irenou, má dcéru Rebeku (* 2005) a mladšieho syna Arona.
Mikroformát

Operator pre Firefox

Do Firefoxu si možno doinštalovať interpretáciu mikroformátov pomocou rozšírenia Operator. Obsahuje elektronické vizitky, adresu a geografickú pozíciu)
La Ferté

Poloha

Obec má rozlohu 11,75 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 220 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 195 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courbehaye

Poloha

Obec má rozlohu 19,7 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 129 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Perles-et-Castelet

Poloha

Obec má rozlohu 17,77 km². Najvyšší bod je položený 2 243 m n. m. a najnižší bod 618 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 196 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lunegarde

Poloha

Obec má rozlohu 10,43 km². Najvyšší bod je položený 422 m n. m. a najnižší bod 329 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Metropola

Metropola (zo starogr. μητρόπολις metrópolis – materské mesto od starogr. μήτηρ meter – matka a starogr. πόλις pólis – mesto) je veľkomesto ku ktorému gravituje určité väčšie územie a ktoré plní isté funkcie voči svojmu zázemiu, napr. je sídlom centrálnych inštitúcií, rozhlasových a televíznych štúdií, križovatkou medzinárodných dopravných liniek a pod. Metropolou je spravidla hlavné mesto.

História

Vo svojom pôvodnom, starogréckom význame sa za metropolu považovalo materské mesto v pomere ku kolóniám, napr. Korint bol metropolou voči Syrakúzam, ktoré boli založené osadníkmi z Korintu. Pojem sa používal v poklasickej latinčine pre hlavné mesto provincie, sídlo vlády a v cirkvi pre sídlo metropolitného biskupa.
Katedrála Najsvätejšej Trojice (Addis Abeba)

Katedrála Najsvätejšej Trojice v metropole Etiópie Addis Abeba je katedrálnym chrámom Etiópskej ortodoxnej cirkvi. Nachádza sa neďaleko vládnej štvrte a budovy etiópskeho parlamentu.

Dejiny

Prvý drevený chrám na tomto mieste postavil ešte cisár Menelik II. Základný kameň terajšej katedrály bol položený v roku 1928. Stavba katedrály trvala až do roku 1942 a bola prerušená talianskou okupáciou v rokoch 1936 až 1941. Katedrála sa stala svedkom významných udalostí etiópskych dejín v 20. storočí. Odohrávajú sa tu intronizácie vysokých cirkevných predstaviteľov, ich pohreby a sú tu uložené aj pozostatky poslednej cisárskej rodiny.

Architektúra

Exteriér stavby pripomína typickú európsku sakrálnu architektúru (portály, stĺpy, sochy apoštolov vo výklenkoch). Interiér chrámu je vyzdobený v tradičnom etiópskom ortodoxnom štýle (oltáre, ikony, vitráže). Chrám je tak akousi syntézou európskej a tradičnej etiópskej architektúry.
Psyktér

Psyktér (starogr. Ψυκτήρ – psyktér) je typ starogréckej keramickej nádoby.
Psyktér (mn. č. psyktéres, doslova „chladiaca nádoba“), keramická nádoba na vyššej širokej nôžke, s baňatým telom a dvomi malými rúrkovitými uchami (aj bez nich), slúžila na chladenie vína. Naplnená vínom sa umiestňovala do kratéra, v ktorom bol sneh či voda s ľadom. Tento typ nádoby sa používal len v 6. a v 1. polovici 5. storočia pred Kr. Na tento účel slúžila aj psyktér-amfora, nádoba s dvojitými stenami, kde sa oddeleným lievikom nalievala ľadová voda, ktorá obklopila víno umiestnené v hlavnom tele nádoby.
Sú známe dva typy psyktérov. Jeden má rúrkové držadlo, cez ktoré mohla byť pretiahnutá šnúrka na zdvíhanie nádoby. Tento typ má obvykle zúžený nalievací otvor (aj s pokrievkou) a má dvojstupňovú vysokú nohu. Druhý typ, psyktér bez úchytiek alebo pokrievky, má robustnú torusovú nohu (dvojstupňový torus alebo zvislý) a krátky krk. Ich priemerná výška je približne 30 cm.
Signes

Poloha

Obec má rozlohu 133,1 km². Najvyšší bod je položený 1 148 m n. m. a najnižší bod 271 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 756 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aisey-et-Richecourt

Poloha

Obec má rozlohu 7,8 km². Najvyšší bod je položený 317 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 104 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Delta Okavanga

Delta rieky Okavango je rozsiahla bezodtoková oblasť v severozápadnej časti Botswany neďaleko mesta Maun. Rieka Okavango tu vytvára vnútrozemskú deltu, ktorá má v čase najvyššieho stavu vody (od júna do augusta) rozlohu okolo 15 000 km² a je vtedy zelenou oázou v okolitej púšti.
Pôvodne sa Okavango vlievalo do rozsiahleho jazera Makgadikgadi, ktoré však v dôsledku klimatických zmien zhruba pred desiatimi tisícmi rokmi vyschlo a zostalo z neho len pár menších vodných plôch, ako je napr. Ngam. Vody Okavanga tak narážajú na rozpálenú púšť Kalahari a postupne sa vyparujú, pričom tvoria labyrint kanálov a ostrovčekov. Najväčším je Chief’s Island. Ide o močiar, ktorého hĺbka nepresahuje dva metre. Teploty v lete dosahujú až 40 °C. Vo východnej časti delty sa nachádza národný park Moremi Game Reserve.
Typickou rastlinou oblasti je trstina, zo zveri, ktorá sa do delty sťahuje za vodou, je najrozšírenejšia voduška červená (odhadom až šesťdesiat tisíc kusov). Ďalej tu žije slon africký, lev katanžský, Hyena hnedá, pes hyenovitý, hroch obojživelný, byvol africký, sitatunga, antilopa skákavá, zebra stepná, pavián čakma, orol jasnohlasý, Kršiak rybár, ibis posvätný a krokodíl nílsky. Ichtyofaunu tvorí napríklad afrotetra botswanská alebo kríčkovec červenolemý.
V okolí delty žijú bantuské kmene Hambukushu, Dceriku a Wayeyi (Baya, Bayeyi, Yei) a krovácke kmene Bugakhwe a ǁanikhwe.
Juhoafrický filmár Rick Lomba nakrútil v roku 1986 dokument Koniec raja, v ktorom varuje pred rastúcim hospodárskym využívaním oblasti, ktoré ohrozuje tunajší unikátny ekosystém.
V februári 2013 bola delta Okavanga uvedená ako jeden zo siedmich prírodných divov Afriky a v júni 2014 ju UNESCO na zasadnutí v Dohe zaradilo ako tisícu položku na Zoznam svetového dedičstva.
Pierre-Bénite

Poloha

Obec má rozlohu 4,48 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 916 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lournand

Poloha

Obec má rozlohu 11,22 km². Najvyšší bod je položený 506 m n. m. a najnižší bod 222 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Guindrecourt-sur-Blaise

Poloha

Obec má rozlohu 5,52 km². Najvyšší bod je položený 387 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 45 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Belleau (Aisne)

Polohopis

Belleau má rozlohu 6,72 km². Najvyšší bod je položený 198 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Belleau má 131 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bertry

Poloha

Obec má rozlohu 8,54 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 199 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Filip I. (Kastília)

Pôvod

Narodil sa ako prvé dieťa v manželstve vojvodkyne Márie Burgundskej, dedičky bohatých území Karola Smelého (Burgundsko, holandské provincie atď.), a jej manžela Maximiliána I. Habsburského, neskoršieho rímsko-nemeckého cisára. Jeho matka po páde z koňa počas tehotenstva zomrela už v apríli 1482 a v testamente odkázala všetky svoje územia štvorročnému synovi Filipovi a dvojročnej dcére Margaréte. Maximiliána určila za ich poručníka a regenta až do Filipovej plnoletosti. Smrť milovanej manželky bola pre Maximiliána veľkou ranou, jej politické dôsledky však boli ešte závažnejšie. Jediným právnym základom jeho moci bola funkcia poručníka. Holandské stavy sa preto snažili urýchlene obmedziť jeho právomoci zriadením poručníckej rady, bez ktorej súhlasu by Maximilián nesmel nič podniknúť a dali mu jasne najavo, že sa má vrátiť domov. Zároveň bol Maximilián vo vojnovom stave s Francúzskom, lebo Ľudovít XI. ako lénny pán burgundského vojvodu žiadal vrátenie francúzskych lén (najmä burgundského vojvodstva).
Dlhá a pre holandskú stranu vyčerpávajúca vojna skončila v decembri 1482 mierom v Arrase, ktorý Francúzsku vrátil burgundské vojvodstvo a grófstvo, ale holandské provincie prisúdil Habsburgovcom. Súčasťou dohody bolo prevzatie poručníctva nad vojvodom Filipom holandskými stavmi a chlapec sa tak prakticky stal rukojemníkom odbojných Genťanov. Ak by zomrel bez potomkov, zdedila by holandské provincie Margaréta spoločne so svojím predurčeným manželom, francúzskym dauphinom Karolom. Filip mal v prípade, ak by sestra zomrela bezdetná, právo na vrátenie jej vena, to znamená burgundského vojvodstva, grófstva a ďalších menších území. Neskôr si Maximilián vynútil na holandských stavoch vrátenie poručníctva nad synom.

Manželstvo

21. augusta 1496 sa uskutočnila dvojitá svadba: Filipa s Janou Kastílskou (Jana Šialená) a jeho sestry Margaréty s Janiným bratom, následníkom španielskeho trónu, Donom Juanom. Následník trónu ale zomrel 4. októbra 1497 a dieťa, ktoré čakala Margaréta, sa narodilo mŕtve. Filipova manželka sa stala následníčkou kastílskeho trónu. Takto sa Habsburgovci dostali na španielsky trón.
Manželstvo s Janou bolo zo začiatku šťastné, mladá infantka bola pekná a vo Filipovi prebudila vášeň. Filip ju však začal podvádzať, čo Jana nemienila v žiadnom prípade tolerovať, a robila žiarlivostné scény.
V roku 1504 po smrti kráľovnej Izabely I. sa Jana stala kráľovnou Kastílie a Filip spolukráľom. Manželia sa presťahovali do Kastílie. Janino správanie bolo stále čudnejšie. Filip so svokrom sa pokúsili vyhlásiť kráľovnú, ktorá bola tehotná, za neschopnú vlády. Jana tento pokus o zvrhnutie prekazila, ale Filip krátko potom v roku 1506 nečakane zomrel na infekciu.
Je pochovaný spolu s manželku v hrobke v Granade.
Nové Město (Karviná)

História

Stredom Nového Mesta vedie jedna z najdlhších obchodných ulíc, trieda Oslobodenia. Približne uprostred tejto triedy na priľahlom najväčšom Karvinskom námestí stojí budova kultúrneho domu s parčíkom a pamätníkom osloboditeľov. Trieda pretína dve námestia, námestie Budovateľov a námestie Oslobodenia, a nepriamo nadväzuje na ulicu Svätováclavskú v historickom centre. V roku 1953 bola v Novom Meste sprevádzkovaná električková trať spájajúca štvrť s historickým centrom Fryštátu a hlavnou stanicou v Karvinej. V roku 1961 bola zrušená a nahradená autobusmi. Vo východnej časti Nového Mesta stojí železničná stanica Karviná - mesto z roku 1898, predtým stanica Fryštát, v dnešnej dobe slúži len pre nákladnú dopravu a mimoriadne jazdy parných vlakov.
Haab (kalendár)

Haab (výslovnosť: [haːɓ]) bol mayský solárny kalendár pozostávajúci z 365 dní, a to z 18 mesiacov po 20 dní a dodatočného päťdňového obdobia tzv. bezmenných dní (wayeb). Používala ho predkolumbovská mayská civilizácia, podľa americkej antropologičky Victorie R. Brickerovej približne od roku 500 pred Kr.
Andrej Danko (hrnčiar)

Život

Narodil sa v Pozdišovciach ako jeden zo štyroch synov v rodine robotníka Jána Danka (* 1882 – † 1967) a jeho manželky Anny, rod. Hudákovej (* 1886 – † 1956). Ľudovú školu vychodil v rodnej obci, ktorá bola známa hrnčiarskou tradíciou už od 15. storočia (pozri bližšie pozdišovská keramika). 17. marca 1947 do Pozdišoviec prišla výtvarná pedagogička, keramikárka a sochárka Júlia Horová-Kováčiková, ktorá „organizovala pre pozdišovských hrnčiarov 10-dňový odborný kurz, počas ktorého hrnčiari okrem teoretickej časti vytáčali a vypaľovali nové navrhované vzory“. Cieľom bolo inovovať a prispôsobiť hrnčiarsku produkciu potrebám meniaceho sa životného štýlu modernej, industrializujúcej sa spoločnosti.
Danko bol jedným z účastníkov tohto kurzu. Zatiaľ čo v rokoch 1935 – 1949 pracoval ako samostatný hrnčiar, od roku 1949 bol už členom tzv. výrobného družstva Združená výroba Michalovce, závod Pozdišovce.
Oženil sa s ľudovou maliarkou keramiky Annou Rusnačkovou (* 1927), s ktorou mal dve dcéry a syna.
Le Diamant

Polohopis

Le Diamant má rozlohu 27,34 km².

Obyvateľstvo

Le Diamant má 6109 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Marriner Stoddard Eccles

Životopis

Študoval na Brigham Young College, po ukončení štúdia slúžil na misii v Škótsku. Po návrate pracoval v rodinnom podniku Blacksmith Fork Canyon. Dokázal zjednotiť a reorganizovať majetok priemyselného konglomerátu a bankovej siete po svojom otcovi Davidovi Ecclesovi. Vo veku 22 rokov sa stal milionárom. V roku 1924 spolu s bratom a členmi bankárskej rodiny Browningovcov založil spoločnosť Eccles-Browning Affiliated Banks, ktorá sa potom rozrástla nákupom ďalších bánk v Utahu, Idahu a Wyomingu. V roku 1928 na správu bánk založil holdingovú spoločnosť First Security Corporation, ktorej prezidentom sa stal.
Jeho spoločnosť odolala niekoľkým krachom bánk počas Veľkej hospodárskej krízy v tridsiatych rokoch.
Bol vymenovaný prezidentom F. D. Rooseveltom za predsedu Federálneho rezervného systému v rokoch 1934 až 1948 a v správnej rade zostal až do roku 1951. Zúčastnil sa aj rokovania na ktorom bola založená Svetová banka a Medzinárodný menový fond. Neskôr sa vrátil naspäť do Utahu, kde písal svoje pamäte.
Saint-Servant

Poloha

Obec má rozlohu 22,4 km². Najvyšší bod je položený 163 m n. m. a najnižší bod 22 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 783 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aunès

Poloha

Obec má rozlohu 12,32 km². Najvyšší bod je položený 60 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 030 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nani (futbalista)

Detstvo

Nani sa narodil v meste Praia, rodičom Marii do Céu Almeida a Domingosovi da Cunha, ale ešte v mladom veku emigroval spolu s rodinou do Portugalska. Od detstva je dobrý priateľ so stredopoliarom liverpoolskeho Evertonu Manuelom Fernandesom. Taktiež hrával s Ricardom Vaz Te v mládežníckom tíme Real Sport Clube. Svoju profesionálnu kariéru začal v klube Real de Massamá, kde si ho všimli zástupcovia klubu Sporting Lisabon.

Sporting Lisabon

Nani debutoval v A-tíme Sportingu Lisabon v sezóne 2005-2006, v ktorej odohral 29 zápasov a strelil päť gólov. V sezóne 2006-2007 odohral šesť zápasov v Lige majstrov, kde zaznamenal 1 gól. Tu si ho začali všímať viaceré európske veľkokluby.
František Balogh

Život

Narodil sa v roku 1850 v rodine rómskeho hudobníka Jozefa Balogha a jeho manželky Anny rod. Valentovičovej. Stal sa primášom. Často hrával v Kaštieli Svätého Antona vo Svätom Antone, neďaleko Banskej Štiavnice, bulharskému cárovi Ferdinandovi I. Coburg, ktorý bol posledným obyvateľom kaštieľa (do jesene 1944). Balogh vystupoval aj v zahraničí – v Moskve, Paríži, Viedni a Budapešti. Zosobášil sa s Máriou rod. Štefánikovou. Zomrel 16. decembra 1932 v Šahách.
Michael Biehn

Mladosť

Aj napriek tomu, že sa narodil v meste Anniston v Alabame, vyhrastal v meste Lincoln v Nebraske. Keď mal 14 rokov, tak sa rodina opäť presťahovala do Lake Havasu City, kde získal školské štipendium na University of Arizona. Dva roky pred ukončením štúdia skúsil šťastie a zahájil svoju hereckú kariéru v Hollywoode.

Súkromný život

Bol dvakrát ženatý. Jeho prvé manželstvo bolo s Carlen Olsenovou v rokoch 1980-1985, s ktorou má dvoch synov, dvojčatá Devona a Taylora (* 1983). Od januára 1988 žije s Ginou Marshalovou, s ktorou má tiež dvoch synov, Caelana Michaela (* 1992) a Alexandra (* 2003).
Oppenans

Poloha

Obec má rozlohu 3,57 km². Najvyšší bod je položený 400 m n. m. a najnižší bod 269 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 50 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ludárov potok

Prameň

Pramení v Nízkych Tatrách, kde preteká podcelkom Ďumbierske Tatry, časťou Ďumbier a pramení na severovýchodnom svahu vrchu Ďumbiera (2 043,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 590 m n. m.