google/wiki40b huggingface dataset:
Miloslav Mojžiš (architekt)

Životopis

V roku 1946-1953 navštevoval Ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, 1953-1958 študoval na JSŠ v Banskej Bystrici, 1959-1965 absolvoval štúdium na Stavebnej fak. SVŠT v Bratislave, odbor architektúra a stavba miest. Pôsobil v architektonickom ateliéri Stavoprojektu Banská Bystrica, na Pôdohospodárskom projektovom ústave v Banskej Bystrici ako vedúci projektant a vedúci ateliéru (1968-1971, v Stavoprojekte Banská Bystrica ako vedúci projektant (1971-1978), v Mototranse Banská Bystrica ako vedúci projekcie (1978-1979), na Útvare hlavného architekta Stredoslovenského kraja ako vedúci expertíznej činnosti (1979-1990), ako predseda projektového družstva ESTING Zvolen (1989-1990) a riaditeľ spoločnosti ESTING, s.r.o., Zvolen. Od roku 1995 pôsobí ako súkromný podnikateľ. Spracoval mnohé urbanisticko-architektonické koncepcie, získal viacero cien v rámci umeleckých a architektonických súťaží, autor množstva architektonických projektov administratívnych, priemyselných a obytných budov, interiérov a pamätníkov na Slovensku. V roku 1975-1989 bol členom Zväzu výtvarných umelcov (1984-1989) a Zväzu architektov, kde vykonával rôzne funkcie (1967-1989). Od roku 1990 je členom SAS a členom Komory architektov (od roku 2001). Venoval sa tvorbe a interpretácii populárnej a tanečnek hudby, účinkoval v umeleckom súbore Lúčnica. Zostavil Katalóg turistických útulní a prístreškov (spoluaut., 1981), Metodické pokyny pre vypracovanie samostatnej prílohy zelene k ÚPN-SÚ (1982).
Foufflin-Ricametz

Poloha

Obec má rozlohu 3 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
John Michael Kosterlitz

Vzdelanie a skorý život

Narodil sa v Aberdeene v Škótsku do rodiny nemeckých židovských emigrantov. Jeho otcom bol biochemik Hans Walter Kosterlitz, matkou Hannah Gresshönerová. Bakalársky aj magisterský titul získal na Gonville a Caius College v Cambridgi. V roku 1969 dostal doktorský titul na Brasenose College v Oxforde.

Kariéra a výskum

Potom čo vystriedal niekoľko postdoktorandských pobytov na University of Birmingham, začal spolupracovať s Davidom Thoulessom na Cornellovej univerzite, v roku 1974 bol menovaný za člena fakulty na University of Birmingham, najprv ako asistent. Od roku 1982 bol profesorom fyziky na Brownovej univerzite. Neskôr sa stal hosťujúcim výskumným pracovníkom na Aalto University vo Fínsku.
Kosterlitz sa zaoberá výskumom v oblasti teórie kondenzovaných látok, jedno - a dvoj-dimenzionálnou fyzikou vo fázových prechodoch: náhodnými systémami, elektrónovú lokalizáciou, a spinovými okuliarmi. Ďalej sa venuje kritickej dynamike, teda topeniu a tuhnutiu.

Ocenenia a uznania

Michael Kosterlitz získal Nobelovu cenu za fyziku v roku 2016. Ďalej je držiteľom Maxwellovej medaily a ceny Britského fyzikálneho inštitútu alebo ceny Larsa Onsagera Americkej fyzikálnej spoločnosti z roku 2000, a to najmä za prácu na Kosterlitzovom-Thoulessovom prechode. Od roku 1993 bol členom Americkej fyzikálnej spoločnosti.
Wassy (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 33,82 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 952 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Osciloskop

Osciloskop je elektronický merací prístroj určený na meranie časových priebehov veličín, ktoré sa dajú previesť na elektrické napätie, prípadne na meranie závislosti dvoch takýchto veličín. V technickej praxi je veľmi užitočný a všestranný.

Vstupné obvody (vertical inputs)

Prepínač väzby vstupov (A/D coupling) pomocou pripojenia kondenzátora (v režime AC) umožňuje oddeliť od vstupného signálu striedavú zložku. Spôsobí to však určitú zmenu frekvenčnej charakteristiky vstupného obvodu, čo znižuje presnosť merania. V režime DC sa prenáša aj jednosmerná zložka signálu.
Prepínač rozsahov (delič) pomocou delenia vstupného napätia umožňuje nastaviť, aké napätie zodpovedá jednému dieliku obrazovky (v jednotkách V/div - voltov na dielik). Toto delenie sa obvykle vykonáva otočným prepínačom, ktorý je kombinovaný s potenciometrom (pre jemné spojité nastavenie, s aretáciou v nulovej polohe). Zosilňovač následne signál zosilňuje a zároveň zabezpečuje dostatočný vstupný odpor (bežne 1 MΩ).
Vertikálny posun signálu sa vykonáva potenciometrom pre každý kanál osobitne (ide o primiešavanie vhodnej jednosmernej zložky).

Časová základňa (time base)

Blok časovej základne zabezpečuje generovanie pílovitého napätia pre vychyľovanie zobrazovacieho bodu v horizontálnom smere (narastanie napätia spôsobuje pohyb zľava doprava, náhly pokles pílovitého napätia "presunie" zobrazovací bod späť na ľavý okraj obrazovky).
Rýchlosť pohybu bodu sa nastavuje otočným prepínačom (ciachovaným v jednotkách sec/div - sekúnd na dielik obrazovky). Časová základňa zabezpečuje aj časovú lupu, teda roztiahnutie obrazu vo vodorovnom smere)

Frekvenčný rozsah

Každý osciloskop má obmedzené frekvenčné pásmo, v ktorom môže pracovať s rozumnou presnosťou. Frekvenčný rozsah sa pri osciloskopoch udáva ako  - hraničná frekvencia sústavy 1. rádu, teda frekvencia, kde zobrazená úroveň signálu poklesne o 3 dB (teda asi o 30%).
Aby sme mohli pracovať s rozumnou presnosťou (relatívna chyba do 1%), nemôžeme sa so spracúvanou frekvenciou signálu k hraničnej frekvencii ani priblížiť, a mali by sme sa pohybovať maximálne do sedminy až pätiny hraničnej frekvencie.
Hraničná frekvencia ovplyvňuje aj zobrazenú nábežnú dobu signálu (napr. obdĺžnikový signál nebude mať na obrazovke zvislú, ale šikmú nábežnú a dobežnú hranu - súvisí s obmedzením frekvencie, pozri Fourierovu transformáciu jednotkového skoku).
Nábežná doba osciloskopu (zobrazená nábežná doba zvislej hrany): 
Ak signál má už určitú nábežnú dobu, zobrazená nábežná doba je: , používa sa korekcia: .
Aby mal výpočet korekcie zmysel, musí byť nábežná doba osciloskopu malá v porovnaní s nábežnou dobou zobrazenou na obrazovke.

Pamäťové analógové osciloskopy

Využívali sa na meranie jednorazových dejov. Pre trvalé zachovanie jednorazového priebehu sa využívala pamäťová obrazovka.
V dnešnej dobe sa už takmer nepoužívajú, boli nahradené číslicovými.

Vzorkovacie analógové osciloskopy

Používali sa na zobrazenie veľmi rýchlych periodických dejov, využívali takzvanú analógovú transformáciu času. Podobne ako pamäťové boli nahradené digitálnymi.
Institut klinické a experimentální medicíny

Institut klinické a experimentální medicíny (IKEM) je zdravotnícke zariadenie v Prahe-Krči, špecializované na liečbu kardiovaskulárnych chorôb, transplantácie orgánov, diabetológiu a liečbu porúch metabolizmu. Sídli na adrese Vídeňská 1958/9, Praha 4.

Dejiny

Ústav vznikol v roku 1971 spojením šiestich výskumných ústavov v areáli Thomayerovej nemocnice. Jeho predchodcom bol Výzkumný ústav experimentální terapie v Krči, ktorý bol zrušený v polovici 70. rokov. Teraz má tri špecializované centrá: kardiocentrum, centrum diabetológie a Transplantcentrum. IKEM je príspevková organizácia riadená Ministerstvom zdravotníctva ČR.
V médiách je často zamieňaný s neďalekým Ústavom experimentální medicíny AV so sídlom Vídeňská 1083.
Dalibor Karvay

Zo života

Od detstva preukazoval pozoruhodný hudobný talent. Vo veku troch rokov začal hrať na husliach pod vedením svojho otca. Už počas štúdia na Základnej umeleckej škole vo Vrútkach urobil niekoľko nahrávok pre Slovenský rozhlas v Bratislave. Absolvoval mimoriadne štúdium na Žilinskom konzervatóriu u prof. Bohumila Urbana a od roku 1999 študoval na Viedenskom konzervatóriu v triede svetoznámeho prof. Borisa Kuschnira. Zúčastnil sa taktiež viacerých majstrovských kurzov u uznávaných pedagógov – Eduard Grach, Mintscho Mintschev, Herman Krebbers.
Medzi jeho najvýznamnejšie úspechy patrí víťazstvo na stretnutí mladých hudobníkov v Córdobe (1996), cena Eurovízie – Grand Prix Mladý hudobník roka (2002), prvé miesto na súťaži Tibora Vargu (2003), cena Medzinárodnej tribúny mladých interpretov New Talent (2005), víťazstvo na súťaži Davida Oistracha v Moskve (2008).
Pozoruhodný bol aj koncert pre princa Charlesa z Walesu v roku 2003 vo Windsor Castle za spoluúčasti Mstislava Rostropoviča. Opakovane prijal pozvanie na Seiji Ozawa International Academy vo Švajčiarsku. V roku 2009 získal cenu ministra kultúry Slovenskej republiky za vynikajúce umelecké výsledky a úspešnú medzinárodnú reprezentáciu slovenského interpretačného umenia. Nadácia Tatra banky mu v roku 2011 udelila cenu „Mladý tvorca” v kategórii hudba. 
Ako sólista spolupracoval s renomovanými dirigentmi ako Leif Segerstam, Ion Marin, Hiroyuki Iwaki, Jaap van Zweden, Marek Janowski, Alexander Rahbari, Roman Kofman, Benjamin Wallfisch, Ondrej Lenárd, Oliver Dohnányi, Leoš Svárovský a ďalší. Medzi orchestre, s ktorými hral ako sólista, patria Rundfunk-Symfonie Orchester Berlin, English Chamber Orchestra, Camerata Salzburg, Orchestra Ensemble Kanazawa, Česká filharmonie, Nationaltheater-Orchester Mannheim, Radio-Symphonie Orchester Wien, Wiener Kammerorchester, Het Gelders Orkest, Solistes Européens, Luxembourg, Slovenská filharmónia, Symfonický orchester Slovenského rozhlasu, Štátny komorný orchester Žilina a mnohé ďalšie.
Intenzívne sa venuje aj komornej hre, pričom spolupracuje so špičkovými umelcami, ako Radek Baborák, Julian Rachlin, Wenzel Fuchs, Boris Kuschnir, Daniel Buranovský a iní. Od roku 2014 pôsobí pedagogicky na – Musik und Kunst Privatuniversität der Stadt Wien. Dalibor Karvay hrá na husliach vyrobených viedenskou husliarkou Juliou Mariou Pasch.
Bonneville (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 10,08 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 59 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 158 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hrvatska radiotelevizija

Založenie

Za deň vzniku sa berie 15. máj 1926, kedy bola založená rozhlasová spoločnosť Radio Zagreb (Rádio Záhreb). Rádio začalo vysielanie so slovami: "Halo, Halo! Ovdje Radio Zagreb!" (Haló, Haló, tu rádio Záhreb), hlasom chorvátskej herečky a knihovníčky Boženy Begović. V roku 1940 bolo Rádio Záhreb nacionalizované.
Televízia začala vysielať 15. mája 1956, najprv pod názvom TV Zagreb (TV Záhreb). Bola prvou televíziou vo vtedajšej Juhoslávii. Druhý program chorvátskej rádio–televízie začal vysielať v roku 1972.
Počas roku 1990 sa názov TV Záhreb zmenil na Chorvátske rádio a televízia a v roku 1995 na Chorvátska rádio–televízia. Jej tretiemu programu, známemu ako Z3, bola odobratá licencia v roku 2004 a na uvoľnených frekvenciách začala vysielať RTL televízia. V súčasnosti (január 2013) je „Hrvatska radiotelevizija“ najpopulárnejšia televízia v krajine.
Laignes

Poloha

Obec má rozlohu 40,02 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 202 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 813 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mámendú (Lámu)

Mámendú (maldiv. މާމެންދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Lámu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 115 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 000 m, šírka 330 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 258,48 km.
Saint-Loup-Lamairé

Poloha

Obec má rozlohu 21,8 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 948 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Johann Heinrich Lambert

Život

Narodil sa v alsaskom mestečku Mülhausen v rodine krajčíra. Bol vedecký samouk. Študoval rôzne vedecké spisy, ktoré boli v tom čase písané hlavne v latinskom a francúzskom jazyku. Školu navštevoval nepravidelne, keďže musel pomáhať otcovi. Pôvodne sa mal stať kňazom, ale rodina bola chudobná, preto sa vyučil sa za krajčíra, tak ako jeho otec a dedo.
Už ako pätnásťročný začal pracovať ako účtovník v železiarňach v Seppois, v roku 1745 sa zamestnal ako sekretár v redakcii novín a o tri roky neskôr sa stal súkromným učiteľom. Popri práci intenzívne pokračoval v ďalšom vzdelávaní.
V roku 1761 dokázal, že Ludolfovo číslo je iracionálne.
Do roku 1763 žil prevažne v Augsburgu, potom sa presťahoval do Berlína, kde ho vymenovali za redaktora Pruského astronomického almanachu. V roku 1765 sa stal členom Kráľovskej akadémie vied v Berlíne.
Udržiaval vedecké kontakty s francúzskym akademikom d'Alembertom, ale aj s nemeckými a holandskými akademikmi.
Počas svojho života zastával viacero významných vysokých funkcií.

Dielo

Napísal dvadsaťjeden vedeckých prác, v ktorých hlavnou témou bola teória svetla.
V roku 1764 vydal dvojzväzkové dielo "Nové organon, alebo myšlienky o skúmaní a popise pravdy a jej odlíšení od omylu a zdania", v ktorom povýšil teóriu poznania a logiku na novú, vyššiu úroveň od čias Aristotela a F. Bacona.
V roku 1766 publikoval dielo Theorie der Parallellinien, v ktorom sa zaoberal štúdiom rovnobežiek, roku 1779 mu v Berlíne vyšla práca Pyrometria, rozprava o teple. Venoval sa aj štúdiu svetla a štúdiu teórie pravdepodobnosti.
Patrí medzi zakladateľov teórie merania svetla. V roku 1772 zverejnil prvý trojrozmerný farebný systém.
Johann Heinrich Lambert zomrel 25. septembra 1777 vo veku štyridsaťdeväť rokov v Berlíne na TBC.
Vaux-Montreuil

Poloha

Obec má rozlohu 8,35 km². Najvyšší bod je položený 219 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 107 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Tridentská ofenzíva

Bitka

Útok odštartovalo rakúsko-uhorské delostrelectvo, po ktorom sa na 50-kilometrovom fronte vydali vpred pešie jednotky. Tým sa podarilo prelomiť stred talianskej obrany a preniknúť až na hranice benátskej nížiny, čím hrozilo úplne odrezanie talianskych vojakov pri Soči. Cadorna, ktorý si konečne uvedomil kritickosť situácie, vyslal posily pre Prvú armádu a narýchlo sformoval i Piatu armádu, ktorá by čelila nepriateľovi v prípade, že by sa dostal až do spomínanej nížiny.
Vážnu hrozbu talianskej porážky napokon zahnalo až Rusko, ktoré 4. júna prešlo do útoku v Haliči a Hötzendorfa tým donútilo preveliť polovicu svojich síl naspäť na východný front. Zvyšné jednotky už nepredstavovali dostatočnú ofenzívnu silu a boli nútené stiahnuť sa z mnohých dobitých pozícií, zatiaľ čo množstvo talianskych obrancov vďaka posilám naďalej rástlo. V Taliansku mala trestná výprava, aj keď s vypätím všetkých síl ubránená, i politickú dohru, ktorá viedla k pádu vlády a výmene na premiérskej stoličke.
Chusclan

Poloha

Obec má rozlohu 13,23 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 28 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 985 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fozières

Poloha

Obec má rozlohu 5,43 km². Najvyšší bod je položený 680 m n. m. a najnižší bod 171 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 172 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Apremont (Ain)

Polohopis

Apremont má rozlohu 14,57 km². Najvyšší bod je položený 1 042 m n. m. a najnižší bod 658 m n. m.

Obyvateľstvo

Apremont má 352 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
LT vz. 38

Vývoj

Tank LT-38 bol vyvinutý z tanku TNH čo bola pôvodne pokusná verzia, ktorá sa vo vylepšených modifikáciách predávala zahraničným záujemcom. Úlohou nového tanku bolo nahradiť model LT-35, ktorého zložitý podvozok trpel značnou poruchovosťou.
Vývoj nového ľahkého tanku bol začatý v roku 1937. Zatiaľ čo firma Škoda ponúkala vylepšenú verziu typu LT-35 (čo bolo presne to čo armáda nechcela), firma ČKD (po okupácii premenovaná na BMM) prišla s exportným tankom TNH-S a po drobných úpravách ho ponúkla ako TNHP. Na Česko-slovenskú armádu urobil tank TNHP dobrý dojem a po niekoľkých kozmetických úpravách bol prijatý do výzbroje pod menom LT-38 (LT vz. 38). Prvá objednávka činila 150 kusov. K jejmu splneniu však nikdy nedošlo – v okamihu okupácie Česko-Slovenska boli dokončené iba tri stroje nultej série.
Ešte pred začatkom vojny bol typ v exportných modifikáciách dodaný do Iránu, Peru, Lotyšska a Švajčiarska. V Peru sa typ vo vysokých nadmorských výškach natoľko osvedčil, že posledné tanky LT-38 / LTP boli vyradené začiatkom 90. rokov (po 50 rokoch služby!).
Po okupácii bola výroba najskôr zastavená, potom ju však ČKD znovu rozbehla, pretože Nemecko prejavilo o tento na svoju dobu vysoko kvalitný tank veľký záujem. Bol premenovaný na Pzkpfw 38(t), resp. SdKfz 140.

História

Nešťastím konštrukcie LT-38 bolo, že ňou nestihla byť vyzbrojená Česko-slovenská armáda pred Mníchovských diktátom. V nemeckých službách bol pod označením Pz 38(t) použitý v prvej fáze druhej svetovej vojny, kde patril k najlepším tankom svojej doby. Podával dobrý výkon v poľskom ťažení roku 1939 a v bitke o Francúzsko v roku 1940. Bol taktiež použitý v nemeckej invázii do Sovietskeho zväzu v roku 1941, ale v konkurencii modernejších sovietskych tankov ako napríklad T-34, musel byť z prvej línie postupne stiahnutý. Pz 38(t) slúžil nejaký čas po roku 1941 ako prieskumný tank.
LT-38 a neskôr jeho modifikácie LT-40 boli posledné tanky vyvinuté a vyrábané v Československu. Aj v povojnovom období sa síce v Československu tanky vyrábali, ale išlo už iba o licenčne produkované stroje sovietskej konštrukcie.
Výskumný ústav jadrovej energetiky

História

VUJE bol založený pod názvom Výskumný ústav jadrových elektrární 1. januára 1977 ako koncernová účelová organizácia Slovenského energetického podniku, so sídlom v Jaslovských Bohuniciach. Od roku 1978 sa stal výskumnou organizáciou v pôsobnosti Federálneho ministerstva palív a energetiky ČSSR. Hlavnou činnosťou ústavu bolo vedecké vedenie spúšťania blokov československých jadrových elektrární a podpora pri ich prevádzke. V roku 1980 získal VUJE, š. p. štatút štátneho podniku s pretrvávajúcou orientáciou a v roku 1986 sa sídlo ústavu presťahovalo z Jaslovských Bohuníc do Trnavy.
K 1. novembru 1994 prebehla privatizácia majetku štátneho podniku akciovou spoločnosťou VÚJE Trnava, a. s., ktorú založili vlastní zamestnanci podniku. Okrem podpory jadrových elektrární na Slovensku pribudli spoločnosti aj portfóliá inžinierskej a projektovej činnosti a komplexného zabezpečovania investičných akcií. V roku 2000 zmenil ústav názov na VÚJE Trnava a. s. - inžinierska, projektová a výskumná organizácia a od roku 2004 funguje pod súčasným názvom VUJE, a. s.
Železničná trať Žabokliky – Březno u Chomutova

Súčasný stav

Za stanicou Žabokliky je dodnes v teréne patrný vľavo sa stáčajúci násyp, v ďalšom úseku bolo teleso trate rozorané. Pred bývalou zastávkou Sobiesak (Soběsuky) sa zachoval kamenný mostík. Zachovali sa tiež piliere bývalého priehradového mosta cez Ohře. Nasledujúca časť trate sa nachádza pod hladinou vodnej nádrže Nechranice, vybudovanej v šesťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Záverečný úsek traťového telesa bol neskôr využitý pri stavbe vlečky do tepelných elektrární Tušimice a Prunéřov.
Katedrála Notre-Dame (Rouen)

Popis

Pôvodná gotická stavba bola dokončená v roku 1506. Z rovnakého obdobia pochádza aj priľahlý arcibiskupský palác a ďalšie budovy. Rovnako ako väčšina veľkých stavieb normanskej gotiky, katedrála má taktiež vysokú vežu nad krížením. Drevená špička pokrytá olovom v renesančnom slohu, ktorá vežu zakončovala, bola zničená požiarom po úderu bleskom v roku 1822. V rokoch 1825-1876 bola nahradená liatinovou konštrukciou dosahujúcou výšku 151 metrov. Tým sa katedrála Notre Dame v Rouene stala najvyššou stavbou vo Francúzsku a do roku 1880, kedy bola dokončená katedrála sv. Petra v Kolíne nad Rýnom (157 metrov), aj najvyššou na svete. Taktiež čo sa týka šírky západného priečelia (61,60 metrov) drží tunajšia katedrála francúzsky rekord. Poslednú čiastočnú rekonštrukciu a reštaurovanie mala stavba v rokoch 1944-1956.
Katedrálu preslávil Claude Monet svojím cyklom 28 obrazov dnes roztrúsených po celom svete.
Stavba se nachádza v chránenej zóne mesta. Katedrála, ktorej súčásťou je aj kláštor a budovy kapituly, je od roku 1862 chránená ako historická pamiatka. Arcibiskupstvo, najmä palác Estouteville je chránené od roku 1909.
Mouriez

Poloha

Obec má rozlohu 15,72 km². Najvyšší bod je položený 127 m n. m. a najnižší bod 30 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 250 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oisly

Poloha

Obec má rozlohu 10,61 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 98 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 347 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aubenas

Poloha

Obec má rozlohu 14,32 km². Najvyšší bod je položený 421 m n. m. a najnižší bod 170 m n. m.

Obyvateľstvo

Aubenas má 11 365 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Le Mesnil-Mauger

Poloha

Obec má rozlohu 31,24 km². Najvyšší bod je položený 78 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1060 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Svitavský potok

Prameň

Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na severovýchodnom svahu Ostrého vrchu, pod sedlom Lúčky (550 m n. m.) a pri rovnomennej osade, v nadmorskej výške približne 530 m n. m.
La Trinité (Savoie)

Poloha

Obec má rozlohu 4,88 km². Najvyšší bod je položený 736 m n. m. a najnižší bod 292 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 284 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sattva

Sattva (sans.) je najvyššia z troch gún, zložiek kozmickej energie prakrti, prejavujúca sa svetlom, jasom, ľahkosťou, harmóniou, čistotou.
Isles-les-Meldeuses

Poloha

Obec má rozlohu 6,94 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 776 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Préserville

Poloha

Obec má rozlohu 12,19 km². Najvyšší bod je položený 232 m n. m. a najnižší bod 158 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 627 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vozidlo

Vozidlo je dopravný prostriedok pohybujúci sa na kolesách alebo pásoch po súši. Vozidlá sa delia na koľajové, bezkoľajové, cestné, terénne a pod.