google/wiki40b huggingface dataset:
Plovdiv (mesto)

Poloha

Mesto sa nachádza vo východnej časti Hornotráckej nížiny na oboch brehoch rieky Marica. Už starý grécky spisovateľ a prozaik ho označil za jedno z najkrajších miest starej Trácie. V súčasnosti sa skladá z dvoch častí, a to zo starého mesta a z nového mesta. Staré mesto sa rozkladá na troch pahorkoch; prvý sa nazýva Nebet Tepe (Strážny pahorok), druhý nesie meno Džambas Tepe (Pahorok umelcov) a tretí Taksim Tepe (Pahorok rozvodí).

Dejiny

Mesto bolo pôvodne tráckou osadou, ktorá niesla meno Eumolpias. V roku 342 pred Kr. túto osadu dobyl macedónsky vládca Filip II. a od tých čias sa mesto volalo Philippolis. V čase rímskej nadvlády dostalo názov Trimontium (Mesto troch pahorkov) a stalo sa hlavným mestom rímskej provincie Trácia. Z obdobia rímskej nadvlády sa až do dnešných čias zachovalo množstvo stavebných pamiatok (najmä amfiteáter). Stalo sa významným obchodným a kultúrnym centrom na Balkáne a hralo strategickú úlohu pri obrane Konštantínopolu. V období sťahovania národov bolo niekoľkokrát zničené barbarskými kmeňmi. V roku 447 ho zničili Huni a neskôr ho obsadili Slovania a Bulhari. 
V období raného stredoveku bolo striedavo v bulharských a byzantských rukách. Na konci 14. storočia sa mesto stalo súčasťou Osmanskej ríše a pod tureckou nadvládou zostalo až do druhej polovice 19. storočia. V čase vznikania novodobého bulharského štátu sa usilovalo o postavenie hlavného mesta a v období národného obrodenia sa stalo významným centrom národného života Bulharov. Po Berlínskom kongrese (1878) sa stalo centrom osmanskej provincie Východná Rumélia a v roku 1885 bola táto provincia zjednotená s ostatným Bulharskom.

Obyvateľstvo

K 15. júnu 2013 žilo v meste 366 779 obyvateľov. Prevažnú časť populácie tvoria Bulhari, ale žijú tu aj príslušníci tureckej a rómskej menšiny.
Rue Volta

Poloha

Vedie od križovatky s Rue au Maire a končí pri Rue Notre-Dame-de-Nazareth. Je orientovaná z juhu na sever.

Dejiny

Vznikla v roku 1851 spojením troch ulíc Rue Frépillon, Rue de la Croix a Rue du Pont-aux-Biches a bola pomenovaná podľa talianskeho fyzika Alessandra Voltu.
Hrázdený dom č. 3 v tejto ulici bol dlho považovaný za najstarší dom v Paríži pochádzajúci údajne z obdobia okolo roku 1300. Pri výskume v roku 1979 bolo zistené, že pochádza až z roku 1644. Najstarší dom v Paríži (z roku 1407) sa nachádza neďaleko v ulici Rue de Montmorency.
V dome č. 37 sídli Théâtre du Marais.
Martin Kečkeš

Klubový hokej

Martin Kečkeš začínal s hokejom v klube MHK Dubnica nad Váhom. Ako mladší žiak prestúpil pred sezónou 2007/08 do susednej Dukly Trenčín, kde odohral dve sezóny. Pre sezónou 2009/10 sa vrátil do klubu MHK Dubnica nad Váhom, kde hral za dorastenecké mužstvo. V nasledujúcej sezóne hrával okrem dorastencov MHK Dubnica nad Váhom už aj za juniorské mužstvo. Pred sezónou 2011/12 prestúpil do Švédska do klubu Falu IF, kde hral dorasteneckú ligu J18 Elit čo je druhá najvyšia dorastenecká liga vo Švédsku. V tejto sezóne nastúpil aj za Slovenskú reprezentáciu v 6 prípravných zápasoch. Pred novým ročníkom sa stal hráčom klubu Luleå HF, kde hrával v juniorskej lige SuperElit. Práve počas tejto sezóny nastúpil premiérovo medzi mužmi. V 4 stretnutiach nastúpil za klub Bodens HF v Division 1, čo je tretia najvyššia súťaž vo Švédsku. Sezónu, ale dokončil v zámorí v lige NAHL, kde sa stal hráčom klubu Wenatchee Wild, kde si zahral aj play-off.

V sezóne 2013/14 odišiel hrať ruskú juniorskú ligu MHL, kde pôsobil v českom klube HC Energie Karlovy Vary. V tejto sezóne nastúpil aj za reprezentáciu Slovenska do 20 rokov na Majstrovstvách sveta juniorov, kde nastúpil v 5 stretnutiach. Za juniorské mužstvo klubu HC Energie Karlovy Vary pôsobil v MHL aj v nasledujúcej sezóne. Počas sezóny nastúpil aj za seniorské mužstvo HC Baník Sololov v 2. hokejovej lige ČR. Nasledujúci ročník odohral v poľskej lige za klub Zaglebie Sosnowiec. Pred sezónou 2016/17 sa stal hráčom švédskeho klubu Boro/Vetlanda, ktorý pôsobí v lige Division 2, čo je 4 najvyššia súťaž vo ŠVédsku.
Saint-Symphorien-sur-Saône

Poloha

Obec má rozlohu 7,9 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 342 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Givarlais

Poloha

Givarlais má rozlohu 14,85 km². Najvyšší bod je položený 359 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Givarlais má 241 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Autobusová doprava v Bratislave

Autobusová doprava v Bratislave je rozsiahly systém autobusových liniek na území Bratislavy, hlavného mesta Slovenska. Zabezpečuje ju niekoľko stoviek autobusov rôznych typov od rôznych výrobcov, väčšinou nízkopodlažných. Sú nosným systémom v mestských častiach, ktoré neobsluhuje električková alebo trolejbusová doprava. V rámci mesta je možné v rámci IDS BSK využívať aj diaľkové autobusy Slovak Lines na predplatný alebo jednorazový cestovný lístok.

Denná doprava

Denné linky sú číslované od 20 do 199 (s výnimkou náhradných autobusových liniek číslovaných ako X1-X99 a pravidelnej linky X31, ktorá zabezpečuje dopravu k internátom na Slávičom údolí). Dopravný podnik Bratislava tiež zabezpečuje prevádzku medzinárodných liniek 801 (do Rajky) a 901 (do Hainburgu a Wolfsthalu).
Autobusová doprava v Petržalke je jedným z hlavných spojení s centrom mesta, čomu zodpovedajú aj intervaly liniek, ktoré v špičke predstavujú 4 minúty, pričom niektoré linky sú zdvojené (napríklad linky 93 a 94 majú podobné trasy, obe majú v rannej špičke interval 4 minúty a chodia v takte). Dosahuje sa tak efektívny interval napríklad na Panónskej, alebo Rusovskej ceste smerom do centra na Zochovu. Podobne je na tom linka 95, ktorej trasa však po sprevádzkovaní električkových liniek do Petržalky bola skrátená a premáva len v rámci Petržalky. Po dobudovaní druhej etapy výstavby električkovej trate v Petržalke by mala byť nahradená električkou úplne.

Tarifné pásma

Sieť je rozdelená na 2 tarifné pásma v rámci mesta, pričom pásmo 100 zahŕňa centrum a mestské časti Petržalka, Nové Mesto, Karlova Ves a Ružinov, ostatné mestské časti sú v pásme 101.
Tranzistor riadený poľom s hradlovou oxidovou vrstvou

Tranzistor riadený poľom s hradlovou oxidovou vrstvou (iné názvy: poľom riadený tranzistor s hradlom izolovaným oxidovou vrstvou, poľom riadený tranzistor s oxidom izolovaným hradlom, tranzistor MOSFET, skr. MOSFET alebo MOS-FET alebo MOS FET z angl. metal-oxide-semiconductor field-effect transistor) je druh tranzistora riadeného poľom (FET), ktorého hradlo realizované vrstvou kovu je oddelené od polovodiča dielektrickou vrstvou oxidu daného polovodiča.
Keďže na jeho prípravu je potrebná dokonalá a veľmi tenká oxidová vrstva s malým počtom nežiaducich porúch na rozhraní polovodiča a kovu, MOSFET tranzistory sa v praxi pripravujú výhradne z kremíka, ktorý je jediným polovodičom, na ktorom je možné pripraviť oxid požadovaných vlastností.
Podľa typu vodivosti hradla delíme MOSFET na PMOS a NMOS. Vhodnou prípravou substrátu je možné získať v oboch polaritách FET tranzistory obohacovacieho aj ochudobňovacieho typu.
Kombináciou obidvoch typov tranzistorov v integrovaných obvodoch získame štruktúru CMOS, ktorá je základom takmer všetkých moderných digitálnych integrovaných obvodov.

MOS

MOS (z ang. Metal Oxide Semiconductor) je technológia výroby polovodičových súčiastok.
Alžbeta Farnese

Dedička Parmy

Po smrti jej otca (1693), ktorý bol následníkom parmského trónu, sa len o rok neskôr stal vojvodom jej strýko František a ďalší Alžbetin strýko Anton sa stal jeho dedičom. Keď v roku 1727 zomrel strýko František a Anton sa stal vojvodom, stala sa z Alžbety dedička Parmy a Piacenzy.
Keď aj Anton zomrel v roku 1731, zdedil Parmu a Piacenzu Alžbetin prvorodený syn Karol. Keď sa Karol stal sicílskym a neapolským kráľom, prenechal parmské dedičstvo svojmu mladšiemu bratovi Filipovi, ktorý bol druhorodeným synom Alžbety.
Tomáš Bosniak (1572)

Barón Tomáš Bosniak (z Veľkého Bielu) (latinským a celým menom Marcus Stephan Thomas Bosnyák de Magyarbél; * 1572 - † 19. december 1634) bol šľachtic v Uhorsku.
Bol synom Ondreja Bosniaka (Andreas Bosnyák) a Kataríny Ilešháziovej (Illesházy de Illesháza). Významný protiturecký bojovník, kapitán a od roku 1613 majiteľ Šurianskeho hradu, kde aj zomrel.
Bol to rytier Zlatej ostrohy kráľa Mateja II., hlavný ceremoniár kráľa Ferdinanda II. a hlavný župan Tekovskej župy. V roku 1605 bol prívržencom stavovského povstania Štefana Bočkaja /Bocskay/ a ako povstalecký kapitán, obsadil niektoré hrady, prenikol aj na Moravu. Vyjednávač s Turkami - Osmanmi o mier, čoho výsledkom bolo podpísanie žitavského mieru v roku 1606. Panovník mu 10.12.1609 udelil titul baróna.
Suaux

Poloha

Obec má rozlohu 11,93 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 382 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diogenes z Efezu

Diogenes alebo Diogenés (starogr. Διογένης – Diogenes, iný prepis: Diogenés) bol päťnásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 1. stor.
Diogenes, syn Dionysia z Efezu, si na starovekých olympijských hrách vybojoval víťazstvo v dnes už nezvyčajnej disciplíne, v súťaži trubačov a hlásateľov. Diogenes v tejto disciplíne zvíťazil na piatich po sebe idúcich hrách, t. j. od 212. až do 216. hier v rokoch 69 až 85. Právo ohlasovať víťazstvá športovcov si vydobyl aj na ďalších celogréckych hrách, a to dvakrát na pythijských hrách, trikrát na isthmiských a nemejských hrách a jeho prenikavý hlas znel tiež viac ako osemdesiatkrát na miestnych hrách po celom starovekom Grécku.
Do Olympie si táto disciplína našla cestu na 96. hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.
Jailly-les-Moulins

Poloha

Obec má rozlohu 9,29 km². Najvyšší bod je položený 500 m n. m. a najnižší bod 294 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marseillan (Gers)

Poloha

Obec má rozlohu 4,34 km². Najvyšší bod je položený 273 m n. m. a najnižší bod 179 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 97 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Register (procesor)

Register v procesore je pamäťové miesto, ktoré slúži procesoru na uchovávanie údajov, ktoré práve spracováva. Ide o pomerne malé množstvo veľmi rýchlej pamäte, ktorá je priamo súčasťou procesorového jadra a prístup k nim je obvykle súčasťou inštrukčného súboru.
Registre majú obvykle rovnaký počet bitov ako je základná šírka spracovaného údaju (t. j. napr. u 8-bitového procesora je to 8 bitov atď.). U niektorých procesorov sú k dispozícii aj registre s dvojnásobnou príp. štvornásobnou šírkou, obvykle zložené z viacerých základných registrov (ku ktorým je možné pristupovať aj individuálne).
CISC procesory obyčajne obsahujú malý počet registrov (3 – 20), z ktorých niektoré majú špeciálne určené postavenie (napríklad akumulátor, počítadlo cyklov, indexový register a pod.). Naopak, RISC procesory majú typicky veľký počet (16 – 32) navzájom zväčša rovnocenných registrov.
Okrem dátových registrov obsahujú procesory aj špeciálne registre (angl. Special Function Register, skr. SFR) určené pre zvláštne funkcie, napríklad počítadlo programu (angl. Program Counter, PC) obsahujúce adresu práve vykonávanej inštrukcie, alebo ukazovateľ vrchola zásobníka (angl. Stack Pointer, SP). Táto skupina registrov je ešte významnejšia (a rozsiahlejšia) u mikrokontrolérov, kde sa pomocou SFR pristupuje k zabudovaným periférnym zariadeniam.
Saint-Martin-l’Ars

Poloha

Obec má rozlohu 41,76 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 410 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Priemyselná televízia

Priemyselná televízia alebo uzavretý televízny okruh (po anglicky Closed Circuit Television, CCTV, doslova: televízia v uzavretom okruhu), ľudovo nazývaná kamerový systém, je spôsob televízneho prenosu na krátke vzdialenosti, zvyčajne po kábli, pričom sa televízny prenos používa na iné účely ako na prenos programu.
Tieto systémy sa používajú predovšetkým na bezpečnostné účely (monitorovanie priestorov v snahe o zamedzenie krádežiam, vandalizmu a iným formám kriminality napr. v obchodných domoch, dopravných prostriedkoch, uliciach a mnohých ďalších priestoroch s masovým pohybom ľudí) a ďalej na diaľkové sledovanie rôznych automatizovaných procesov v priemysle (od toho pochádza slovenský názov).
Saint-Justin (Landes)

Poloha

Obec má rozlohu 65,62 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 922 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rieucazé

Poloha

Obec má rozlohu 2,03 km². Najvyšší bod je položený 561 m n. m. a najnižší bod 347 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 47 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gruey-lès-Surance

Poloha

Obec má rozlohu 27,1 km². Najvyšší bod je položený 488 m n. m. a najnižší bod 323 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 253 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Prades (Haute-Loire)

Poloha

Obec má rozlohu 4,82 km². Najvyšší bod je položený 880 m n. m. a najnižší bod 535 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Isidóros (olympionik)

Isidóros (starogr. Ἰσίδωρος – Isidóros) bol olympijský víťaz v zápasení v roku 72 pred Kr.
Isidóros z Alexandrie bol na 177. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v zápasení. Zápasenie (palé) zaviedli v Olympii na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Eurybatos zo Sparty.
Olympijské víťazstvo Isidóra zaznamenal byzantský učenec Fotios v písomnom diele Myriobiblon, a to v 97. kapitole, ktorá okrem iného uvádza aj zoznam olympijských víťazov zo 177. hier. Fotios vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomností historika Flegóna z Trallu, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Pestroň

Pestroň je oficiálne slovenské rodové meno latinského rodu Zerynthia; neformálne medzi entomológmi aj meno latinských rodov zo skupiny (tribus) Zerynthiini (v staršom alebo v novšom ponímaní) a v širšom zmysle aj všetkých rodov z podčeľade jasone okrem rodu jasoň.
Santovka

Polohopis

Obec leží v severovýchodnej časti Podunajskej pahorkatiny, konkrétne v centrálnej oblasti Santovskej pahorkatiny geomorfologickej časti Ipeľskej pahorkatiny. Preteká ňou potok Búr, ktorý tu priberá menšie prítoky.
Prístup do obce zabezpečuje cesta II/564 (Levice – Demandice), ako aj cesty III/1572 z Hontianskej Vrbice (napojenie na I/75) a III/1595 z Domadíc (napojenie na I/51 v Žemberovciach). Levice ležia 16 km severozápadne, Šahy 20 km juhovýchodne, Štúrovo 47 km južne a Nitra je vzdialená 68 km západne.

Dejiny

Dejiny Santovky sú úzko späté s minerálnymi prameňmi a tie spomína už listina z roku 1276. Najstaršia písomná zmienka pochádzala z listiny kráľa Bela IV. z roku 1269, ktorá sa však medzičasom stratila. V súčasnosti obec tvoria dve časti; samotná Santovka a miestna časť Malinovec, pôvodne nazývaná Maďarovce. Hoci prvé písomné zmienky o osade Maďarovce pochádzajú až z roku 1245, archeologické nálezy zo staršej doby kamennej zaradili Santovku na mapu významných lokalít. Podľa početných a jedinečných nálezov zo staršej doby bronzovej (2000 – 1450 pred Kr.) bola pomenovaná Maďarovská kultúra. Nálezy z neskorších období potvrdzujú kontinuitu osídlenia atraktívnej lokality od doby kamennej, nakoľko sa tu našli tak štiepané kamenné nástroje, ako aj nálezy po pobyte najstarších roľníkov (Kultúra so západnou lineárnou keramikou a Lengyelsko – badenská kultúra). Vlastnou kultúrou je doložená doba bronzová, potvrdená nálezmi keramiky s lesklým povrchom, hrkálky, lyžice a iných úžitkových predmetov, nástrojov z pazúrika, kremenca a obsidiánu. Poľnohospodárska osada tu bola v stredoveku. 
Obe časti sa spojili v roku 1964 a používajú spoločný názov Santovka. Je známa tak kvôli histórii, ako aj, a to v modernej dobe najmä, zásluhou uhličitých a termálnych prameňov. Tie podnietili vznik kúpeľov i rekreačnej oblasti. V blízkosti potoka Búr sa nachádzajú chránené prírodné výtvory – travertíny, Tufová kopa a travertínové jazierka. Minerálnu vodu ľudia spočiatku len pili a získala mnoho ocenení po celej Európe, neskôr však prišli na jej liečivé účinky.

Zaujímavosti

V katastrálnom území obce sa vyskytujú zdroje minerálnych a liečivých termálnych vôd rôzneho zloženia. Voda z vrtu B-3A má zloženie podobné morskej vode so znásobeným výskytom Ca²⁺ a sírovodíka. Pôsobí pozitívne na pohybové ústrojenstvo, kožné choroby (psoriáza), cukrovku a nechutenstvo. Vrt má výdatnosť 22 l/s a tlak 3,5 atm. Teplota vody na povrchu je 27 °C. Hĺbka vrtu je 68 m.
Karol XIII.

Život a politika

V roku 1772 spolupracoval na revolučných plánoch so svojím bratom Gustávom III. Po vypuknutí rusko-švédskej vojny v roku 1788 slúžil ako veľkoadmirál, napr. v bitke pri Hoglande (7. jún 1788) a Olande (26. júl 1789).
Dňa 13. marca 1809 bol zosadený Gustáv IV. Adolf z trónu a 22. marca 1809 bol menovaný švédskym kráľom Karol XIII. Bol predčasne zostarnutý a Jean-Baptiste Bernadotte prevzal fakticky vládu hneď ako Karol XIII. pristál vo Švédsku, v roku 1810. Po spojení štátov Švédska a Nórska v roku 1814 sa stal Karol kráľom Nórska pod menom Karol II. Po ôsmich rokoch, kedy bol len formálnym kráľom, zomrel 5. februára 1818 bez priameho následníka. Na trón nastúpil jeho adoptívny syn Jean-Baptiste Bernadotte.
Laleu (Orne)

Poloha

Obec má rozlohu 11,41 km². Najvyšší bod je položený 214 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 365 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ray-sur-Saône

Poloha

Obec má rozlohu 7,88 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 197 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 217 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moval

Poloha

Obec má rozlohu 1,16 km². Najvyšší bod je položený 381 m n. m. a najnižší bod 346 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 324 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vidlochvosty

Vidlochvosty (lat. Papilioninae) je podčeľaď čeľade vidlochvostovité.
Bennetot

Poloha

Obec má rozlohu 4,58 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 97 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 197 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cortevaix

Poloha

Obec má rozlohu 10,42 km². Najvyšší bod je položený 407 m n. m. a najnižší bod 201 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 264 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lannemezan (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 19,03 km². Najvyšší bod je položený 647 m n. m. a najnižší bod 442 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 861 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Scott Altman

Zoznam misií

Svoju prvú misiu absolvoval ako pilot raketoplánu Columbia na misii STS-90. Raketoplán mal v nákladovom priestore laboratórium Spacelab . Pri svojej druhej misii STS-106, raketoplán Atlantis, letel opäť ako pilot na ISS v roku 2000. Jeho tretia misia, na ktorej pôsobil už ako veliteľ, bola STS-109, posledná úspešná misia raketoplánu Columbia pred jeho haváriou v roku 2003, ktorá zamierila k Hubbleovmu teleskopu. Svoju štvrtú misiu (STS-125) (raketoplán Atlantis), absolvoval opäť ako veliteľ. Uskutočnila sa v máji 2009, mierila k Hubbleovmu teleskopu.
Pančevo

Dejiny

Najstarší názov osady, ktorá sa nachádzala na mieste moderného Pančeva bol Panuka. Osada sa nachádzala na sútoku toku Tamisha a Dunaja. Samotné mesto sa prvýkrát spomína ako obchodné mesto v roku 1153, keď tam okrem iných národov žili aj Gréci. V 15. storočí bolo mesto obsadené Turkami a tí ho držali pod svojou nadvládou až do roku 1716. Neskôr sa dostalo pod vládu Rakúska. Mesto v roku 1733 postihol silný orkán, ktorý zničil mnoho budov; o štyri roky neskôr mesto sužovala veľká epidémia a následne aj veľký požiar, ktorý zničil nemeckú časť mesta. V roku 1918 sa mesto stalo súčasťou Juhoslávie a dostalo súčasný názov Pančevo. V roku 1925 bola do mesta zavedená elektrina. V roku 1999 bolo mesto opakovane bombardované organizáciou NATO.

Názov mesta

Počas častých zmien vládnucich národov (Rimania, Kelti, Huni, Avari, Slovania, Maďari, Tatári, Turci, Nemci) sa názov tohto strategicky dôležitého miesta často menil.  Mesto bolo postupne nazývané Panucea alebo Panuča v 10. storočí, Bansif v 12. storočí, v  priebehu 15. storočia Pančel a Pensej, v 17. storočí Pajčova, Panziova alebo Bančova, na začiatku 18. storočia Čomba.

Priemysel

Po prvej svetovej vojne zaznamenal priemysel Pančeva vysoký stupeň rozvoja, vznikol jeden z priemyselných gigantov bývalej Juhoslávie. V meste jestvuje mnoho tovární, ktoré zamestnávajú desiatky tisíc ľudí nielen z Pančeva, ale z takmer celého Južného Banátu. Mesto má rozvinutý petrochemický, strojársky, obuvnícky priemysel. Takisto je tu rozvinutý cestovný ruch.

Kultúra a vzdelávanie

S Pančevom je spätých mnoho známych osobností z oblasti politiky, vedy a kultúry. V roku 1869 boli založené noviny Pančevac. V Pančeve sa nachádza chemické, lekárske, elektrotechnické a ekonomické učilište.V roku 2005 bola v Pančeve otvorená Právnická fakulta a Fakulta humanitných vied ako súčasť Medzinárodnej univerzity v Novom Pazare. V Pančeve sa každoročne koná karneval.

Obyvateľstvo

V meste žilo podľa sčítania v roku 2002 79,08% Srbov, okrem nich aj mnoho národnostných menšín ako Maďari, Slovinci a Macedónci, Slovákov nevynímajúc.
Nekonečno (matematika)

Nekonečno je v oblasti matematiky súhrnné označenie pre niekoľko rôznych konceptov, s ktorými sa narába vo viacerých oblastiach matematiky. V matematickej analýze sa nekonečno chápe väčšinou ako tzv. potenciálne nekonečno, ktoré je číslom na tzv. rozšírenej reálnej osi (niekedy tiež nazývané hyperreálne číslo, nekonečno však v žiadnom prípade nie je reálne číslo!). V teórii množín sa zas viac narába s tzv. aktuálnym nekonečnom, ktoré vyjadruje mohutnosť nekonečných množín.
Práca s nekonečnom je v matematike vo všeobecnosti trochu chúlostivý pojem, v dávnej histórii považovaný za neriešiteľný. Zavedenie nekonečna do matematiky sa (aj napriek predchádzajúcim pokusom) spája s menami Isaac Newton a Gottfried Wilhelm Leibniz a diferenciálnym a integrálnym počtom. Táto udalosť však u mnohých exaktne zmýšľajúcich matematikov zdvihla vlnu nevôle a trvalo až dlhé desaťročia, kým sa nekonečno v oblasti matematickej analýzy úplne zvládlo (čo sa týka korektnosti). Aj moderná teória množín je pomerne novým vynálezom a jej vznik sa spája až s menom Georg Cantor – t. j. s prelomom 19. a 20. storočia.

Matematická analýza

V matematickej analýze sa definuje tzv. rozšírená reálna os, čo je množina všetkých reálnych čísel spolu s kladným a záporným nekonečnom. Avšak táto množina (niekedy nazývaná aj hyperreálnymi číslami) sa používa len pri výpočte limít a od nich odvodených matematických konceptov (derivácia, integrál,...), t. j. iba v prípade, keď treba matematicky vyjadriť, že nejaka veličina rastie, v resp. klesá nad/pod všetky medze – nekonečno v matematickej analýze je teda vyjadrením neohraničenosti nejakej veličiny.
Práve vďaka tejto vlastnosti „analytického“ nekonečna sa tento typ nekonečna často nazýva potenciálnym nekonečnom a prirovnáva sa k horizontu – stále sa pred nami vzďaľuje, ale nikdy ho nemôžeme dosiahnuť.

Teória množín

V teórii množín sa zavádza pojem nekonečnej množiny – to je množina, pre ktorú neexistuje bijekcia medzi ňou a množinou {0,1,...,n-1} pre žiadne n. Rovnosť mohutností množín sa tiež definuje pomocou existencie bijekcie medzi danými dvoma množinami. Dá sa ukázať, že nie medzi všetkými nekonečnými množinami existuje bijekcia, t. j. existuje viac "rôznych druhov nekonečna." Napríklad množina reálnych čísel má väčšiu mohutnosť ako množina prirodzených čísel.