google/wiki40b huggingface dataset:
Pavlína Pořízková

Emigrácia rodičov

Jiří Pořízka, otec Pavlíny Pořízkovej, podľahol po sovietskej okupácii Česko-Slovenska panike, pretože bol členom starej šľachtickej rodiny a v minulosti bol väznený ako člen skautského hnutia. Podal si žiadosť o vydanie pasu, ktorý aj dostal. S manželkou sa dohodli, že vycestujú do zahraničia a malú 3-ročnú Pavlínu nechali u manželkiných rodičov, kde aj zvyčajne trávila veľa času. Plánovali, že ju pri prvej príležitosti dostanú tiež do zahraničia. To rozhodlo, že si na emigráciu zvolili Švédsko ako neutrálnu krajinu. Po vycestovaní bezvýsledne žiadali česko-slovenské úrady aj Červený kríž o vycestovanie Pavlíny. Pred švédskym parlamentom začali protestnú hladovku, aby donútili česko-slovenské úrady vyhovieť ich žiadosti. Počas 10-dňovej hladovky sa pod ich žiadosť podpísalo 80 000 ľudí. Vecou sa začal zaoberať švédsky parlament a minister zahraničných vecí. Po celú dobu s Pavlínou udržiavali len telefonický kontakt.
Pomôcť sa im rozhodli dvaja mladí Švédi, ktorí sa ponúkli, že poletia do Česko-Slovenska na výstavu do Brna a pri tej príležitosti vyzdvihnú Pavlínu od prarodičov a dovezú do Švédska. Prarodičia však dievčatko nechceli odovzdať. Rodičia Pavlíny sa rozhodli pre ďalší pokus. Anna Pořízková sa vydávala za manželku jedného z letcov a na jej pas priletela do Česko-Slovenska malým lietadlom. Trojicu však cestou autom do Prostějova zatkli a piloti putovali do väzenia. V Švédsku sa zdvihla veľká vlna odporu voči postupu česko-slovenských úradov, napríklad švédski hokejisti odmietli hrať proti Česko-Slovensku. Švédske veľvyslanectvo v Prahe zaznamenalo rôzne formy šikanovania zo strany domácich úradov. Udalosť sa nezaobišla bez komunistickej propagandy, bol natočený 7-minútový tendenčný dokument o celom prípade.
V júni 1973 sa v Štokholme konala medzinárodná konferencia o bezpečnosti v Európe. Švédsky minister zahraničných vecí sa na nej stretol s česko-slovenským ministrom zahraničných vecí Bohuslavom Chňoupkom a hovorili spolu aj prípade Pořízkových.
Po 3 rokoch, 12. marca 1974 sa Anna Pořízková mohla vrátiť do zahraničia aj s Pavlínou a malým Jáchymom, ktorý sa narodil počas jej pobytu v Česko-Slovensku. Úrady ich priviedli na hraničný priechod do Rakúska, kde ich čakal Jiří Pořízek v prítomnosti novinárov.

Kariéra

Po rozvode rodičov žila Pavlína vo veľkej chudobe, až v roku 1980 poslala kamarátka jej fotografie do modelingovej agentúry. Jej výška 180 cm a miery 86-57-89 jej vyniesli kontrakt v Paríži. V roku 1983 sa odsťahovala do USA, veľký úspech mali jej fotografie na titulnej strane časopisu Sports Illustrated. Neskôr sa objavila na obálke Playboya, časopis Harper's Bazaar ju zaradil v roku 1992 medzi desať najkrajších žien sveta. Hrala aj vo filmoch Anna, Jej alibi a Arizonský sen, v televíznom programe Dancing with the Stars, pôsobila ako porotca v reality šou America's Next Top Model a napísala autobiografický román Leto modelky.
Jej manželom je Ric Ocasek, spevák rockovej skupiny The Cars, s ktorým má dvoch synov.
Henri Braconnot

Život

Narodil sa v Commercy, kde jeho otec pracoval ako advokát miestneho parlamentu. Po smrti svojho otca v roku 1787 začal študovať na základnej škole. Ako 13 ročný sa stal učňom farmácie v Nancy kde študoval farmáciu, chémiu a botaniku. Po dvoch rokoch opustil Nancy a nastúpil na vojenskú službu do nemocnice v Štrasburgu.
Medzi rokmi 1801 – 1802 žil v Paríži, tu študoval na rozličných školách a riadil sa profesormi ako Antoine François de Fourcroy, Jean Baptiste de Lamarck a Étienne Geoffroy Saint-Hilaire. Počas tohto obdobia sa venoval štúdiu štruktúry fosílii ktoré boli neskôr publikované.
Od roku 1802 až do smrti pracoval v Nancy, kde bol v roku 1807 vymenovaný ako riaditeľ botanickej záhrady a člen vedeckej akadémie mesta. Uskutočnil niekoľko výskumov pri rastlinnej asimilácie, organických kyselín, zloženiu rastlín a tukov. Dosiahol taktiež niekoľko menších úspechov v mineralógie a hydrológie.

Práca

V roku 1815 Braconnot opísal zloženie tukov. Oznámil fakt, že tuky sa skladajú z dvoch častí, tuhej (absolútny tuk) a olejovej (absolútny olej). Tento záver uskutočnil potom ako lisoval tuky za studena medzi dvoma filtračnými papierikmi. Ďalej, po zmydeľňovaní a acidifikácie Braconnot separoval pevnú časť podobnú „adipocire“ opísanej Fourcroyom v roku 1806. Nanešťastie, Braconnet nedokázal získať kyslé vlastnosti ktoré nakoniec viedli Michel Eugène Chevreula v roku 1820 ku objaveniu kyseliny steárovej.
I keď táto práca bola podobná práci Chevreula z roku 1813, list poslaný do odborného časopisu „Annales de Chimie“ požadoval o potvrdenie prvotného objavu Braconnotovej práce. Aplikovaním tejto metódy do laboratórnej praxe sa podarilo Bracoonovy objaviť použitie „absolútneho tuku“ (podobného steatínu objaveného u hydinového a ovčieho mäsa) pri výrobe sviečok. Substanciu pomenoval „céromimène“ (podobné vosku). Spolu so Simonim, francúzskym farmaceutom, v roku 1818 patentoval proces výroby sviečok. Vylepšený proces za použitia kyseliny steárovej bol patentovaný Chevreulom o sedem rokov neskôr.
Na poli rastlinnej chémie, Branconnot prispel ku izolácii a opísaniu niekoľkých zmesí ktoré sa neskôr podarilo rozložiť na základné produkty. Braconnot objavil kyselinu galitú, elagovú kyselinu a kyselinu pyrogalickú (pyrogalol) ktoré neskôr umožnili vývoj fotografického priemyslu. V roku 1811 taktiež objavil chitín v hubách, prvý známi polysacharid. V roku 1819, publikoval memoár kde opísal premenu dreva, slamy alebo vlny na cukor za pomoci kyseliny sírovej.
Meno glukóza bolo predstavené o 24 rokov neskôr Dumasom vďaka podobnosti získanej zo škrobu, celulóze a medu. Podľa rovnakého procesu, Braconnot získal „gelatínový cukor“ (neskôr pomenovaný ako glykokol, dnes glycín) z gelatínu a leucínu zo svalových vlákien. Neskôr, reakciou koncentrovanej kyseliny na dreve alebo vlne, Braconnot získal horľavý produkt, xylidín (prekurzor kolódiu), ktorý mohol byť zmenení na sklovitý náter. Táto substancia môže byť považovaná za prvý polymér alebo plastový materiál vytvorený chemikom.
V roku 1823 bol zvolený za korešpondentného člena Académie des sciences v Paríži. Počas svojho života publikoval 112 prác.
Jaroslav Kmiť

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 5 zápasov.
Francúzsky štrukturalizmus

Francúzsky štrukturalizmus je významný smer alebo etapa vo vývine francúzskej filozofie 20. storočia po 2. svetovej vojne, ktorý vypracoval metodológiu opierajúcu sa o pojem štruktúry ako základnej danosti, z ktorej možno určiť všetky fenomény.
Za hlavných predstaviteľov francúzkeho štrukturalizmu a vlastne i štrukturalizmu vôbec sa pokladajú: Claude Lévi-Strauss, Jacques Marie Emile Lacan, Michel Paul Foucault, Louis Althusser.
Graix

Poloha

Obec má rozlohu 8,58 km². Najvyšší bod je položený 1 431 m n. m. a najnižší bod 813 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 146 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fleurieu-sur-Saône

Poloha

Obec má rozlohu 2,91 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 306 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pouilly-sur-Vingeanne

Poloha

Obec má rozlohu 10,56 km². Najvyšší bod je položený 288 m n. m. a najnižší bod 223 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 115 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
1. vodnopólová liga žien 1995

Systém súťaže

Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Hrali sa 4 turnaje.
Criquetot-l’Esneval (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 13,47 km². Najvyšší bod je položený 136 m n. m. a najnižší bod 94 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 356 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zuzana Bydžovská

Divadlo

Po ukončení štúdií na konzervatóriu v Prahe sa stala členkou hereckého súboru Divadla Na zábradlí. V rokoch 1990-2000 hrala v Národnom divadle a od divadelnej sezóny 2000/2001 je opäť členkou Divadla Na zábradlí. Hosťuje v divadlách Ungelt a Kalich.

Film

Debutovala v roku 1973 vo filme režisérky Věry Šimkovej-Plívovej Přijela k nám pouť. Stala sa jednou z najobsadzovanejších českých herečiek, zahrala si vo filmoch Ten svetr si nesvlíkej, Jestli jednou odejdu. Za rolu matky vo filme Tomáša Vorla Gympl dostala Českého leva 2007 za najlepší herecký výkon vo vedľajšej úlohe. Za postavu statkárky vo filme Venkovský učitel režiséra Bohdana Slámu, kde si zahrala po boku Pavla Lišku taktiež obdržala cenu Český lev, tentoraz za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe, a tiež cenu na Štokholmskom filmovom festivale.
Ousson-sur-Loire

Poloha

Obec má rozlohu 5,35 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 739 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Malostranské mostné veže

Malostranské mostné veže sú dve koncové veže na malostranskej strane Karlovho mosta v Prahe, pôvodne postavené v románskom slohu.

Nižšia mostná veža

Nazýva sa tiež Juditina veža. Pochádza zo začiatku 12. storočia a jej základy sú postavené v románskom slohu. Hoci je pomenovaná podľa Judity a viazala sa pravdepodobne k Juditinmu mostu, je zrejme staršia ako bol Juditin most. Postavená je z kameňa – opuky – a bola súčasťou opevnenia. Nachádzajú sa na nej zreteľné stopy renesančnej úpravy z roku 1591, kedy vznikli štíty a strecha, ale i rustiková omietka a tvar okien a portálu. V 15. storočí slúžila ako väznica pre najťažších zločincov, od konca 16. storočia až do roku 1784 slúžila ako colný úrad, potom vystriedala viacero majiteľov, až sa v roku 1893 dostala do majetku mesta.
V pivnici veže sa zachovali unikátne rytiny z 13. storočia, medzi ktorými sa nachádza i množstvo šľachtických erbov. Vežu tvorí prízemie a tri poschodia, z ktorých každé má jednu miestnosť a sú spojené dreveným schodiskom. Na prvom poschodí možno nájsť neskororománsky reliéf, ktorý zdobil východné priečelie veže a až do 16. storočia bol vidieť z mosta, no znovuobjavený bol až koncom 19. storočia. Na štíte sú vyobrazené dve postavy – jedna sediaca a druhá kľačiaca, o ich identite a pôvode sa vedú spory.

Colnica

K veži je pristavený malý domček, tzv. colnica. Vstup do veže je z chodby domu. Tento domček okrem colnice slúžil aj ako sídlo úradu mostu pražského a solný úrad cisársky.

Vyššia mostná veža

Vznikla po roku 1464 na príkaz Jiřího z Poděbrad na mieste pôvodnej románskej veže. Svojou podobou sa viaže k Staromestskej mostnej veži, ktorú postavil Petr Parléř, a je najmladšou súčasťou Karlovho mosta. Je postavená z pieskovcových kvádrov, má hranolový tvar, na stranách k mostu a Malej Strane je prizdobená výklenkami s baldachýnovitými strieškami, ktoré mali slúžiť ako výklenky na sochy, no pravdepodobne tam nikdy žiadne neboli. Veža bola v rokoch 1874 – 1879 dôkladne zreštaurovaná do dnešnej podoby, prestavbu realizoval Jozef Mocker. Pôvodne slúžila ako hlásna veža a skladisko, v súčasnosti je prístupná verejnosti.

Brána

Medzi oboma vežami sa nachádza brána, ktorá vznikla v roku 1411 na mieste staršej brány postavenej v románskom slohu, a vďaka nej sa vchádza na Malú Stranu (tvorí vstup na Mosteckú ulicu). Začína sa v mieste, kde končí schodisko nižšej mostnej veže, kde je vchod na oblúk brány. Tadiaľ sa dalo dostať priamo do vyššej mostnej veže. Brána má tvar dvoch gotických rovnobežných arkád a na hornom okraji je ozdobená cimburím. V klenbe brány sa nachádzajú znaky území Václava IV. - luxemburský lev, český lev a moravská orlica, ďalej je tu erb Starého Mesta, vratislavská orlica, dolnolužický znak a pod nimi malostranský erb.
Saint-Front (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 13,35 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 338 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hans Ledwinka

Hans Ledwinka (* 14. február 1878, Klosterneuburg – † 2. marec 1967, Mníchov) bol rakúsky automobilový konštruktér, známy predovšetkým svojimi originálnymi technickými riešeniami použitými u automobilov Tatra.
V Kopřivnici sa už ako mladý pracovník zúčastnil na pomocných prácach pri stavbe prvého automobilu Präsident (1897). Neskôr tu pracoval s viacerými prestávkami ako konštruktér, vedúci konštruktér, aj ako technický riaditeľ (1921 – 1945). V závode vždy presadzoval prednostný rozvoj automobilovej výroby na úkor výroby železničnej.
Menej známe je jeho pôsobenie na pozícii konštruktéra v rakúskej automobilke Steyr (1917).
Ledwinka sa preslávil predovšetkým ako autor takzvanej tatrováckej koncepcie, pozostávajúcej z centrálnej nosnej rúry kruhového prierezu a výkyvných polonáprav, používanej v Kopřivnici od roku 1923 (Tatra 11) až podnes. Zároveň je mu prisudzované aj autorstvo známych aerodynamických limuzín Tatra (Tatra 77, 1933), ideovým otcom ktorých však bol menej známy mladý konštruktér Tatry Erich Übelacker, ktorý na nich pracoval spolu s Erichom Ledwinkom pod vedením Hansa Ledwinku. Ledwinka sa poznal osobne s automobilovým konštruktérom Ferdinandom Porsche, čo je poznať aj na podobnosti neskoršieho KdF Wagen (VW chrobák) s prototypom malého aerodynamického automobilu Tatra V570 (1933), ktorý bol predobrazom neskorších veľmi úspešných vozidiel Tatra a VW.
Sám Ledwinka rád používal ako svoj súkromný automobil prúdnicovú Tatru 87, ktorá je dnes vystavená v technickom múzeu v Mníchove. Po druhej svetovej vojne bol Ledwinka obvinený česko-slovenským komunistickým totalitným režimom z kolaborácie s nacistickými okupantami a bol uväznený. Aj vo väzení však ochotne radil konštruktérom pri vývoji nového povojnového modelu aerodynamického automobilu Tatra 600. Neskôr po prepustení z väzenia musel Ledwinka opustiť ČSSR a presťahoval sa do Mníchova, kde je aj pochovaný. K jeho posledným konštrukčným prácam patril miniautomobil Spatz, ktorý tiež využíval niektoré jeho originálne technické riešenia, napr. spôsob radenia prevodových stupňov. Ledwinkova koncepcia tatrováckeho podvozku je dodnes s výhodou využívaná u ťažkých terénnych nákladných automobilov Tatra. Vývojová vetva aerodynamických limuzín so vzduchom chladeným motorom v zadnej časti karosérie však skončila spolu s výrobou osobných automobilov v Kopřivnici v roku 1998 (Tatra 700).
Modifikované riešenie využívajúce centrálnu nosnú rúru a výkyvné polonápravy využívali však aj rakúske terénne vozidlá Steyr-Puch Haflinger a Pinzgauer, na vývoji ktorých sa podieľal aj Ledwinkov syn Erich.
Faisal Shahzad

Biografia

Faisal Shahzad je naturalizovaný americký občan, narodený v Pakistane. V USA študoval v rokoch 1997 a 1998 na Southeastern University vo Washingtone, D.C., neskôr v štúdiu pokračoval na University of Bridgeport. Zelenú kartu dostal v januári 2006, americké občianstvo získal na základe sobáša s americkou občiankou Huma Asif Mianovou. Len pár týždňov potom, čo získal americké občianstvo náhle opustil svoje zamestnania a zastavil hypotekárne platby za svoj dom. Následne vycestoval spolu so svojou rodinou do Pakistanu. Do USA sa Shahzad vrátil 3. januára 2010, pričom jeho manželka ostala v Pakistane.
Juraj Böckh

Juraj Böckh alebo György Böckh alebo Georg Böck (* 3. jún 1822, Bratislava – † 12. (14.) január 1874, Bratislava) bol prírodovedec, lekár, učiteľ, botanik a arachnológ maďarského pôvodu, rodák z Bratislavy.
Narodil sa v rodine lekára Jána Böckha a jeho manželky Emílie, rodenej Stiebertovej. Manželka Klementína Böckhová, rodená Ziezelspergerová. Mal syna a dve dcéry.
Po skončení základnej školy študoval na gymnáziu v Bratislave a v Tate. Neskôr po maturitách v rokoch 1840 – 1846 študuje na Viedenskej univerzite medicínu. Tu ukončuje svoje štúdium v roku 1846 s titulom medicinae doctor. Neskôr získava aj diplom z chirurgie a pôrodníctva. Od roku 1846 pracuje ako úradný lekár Bratislavskej stolice, v rokoch 1849 – 1964 pôsobí ako súdny lekár. Od roku 1861 vyučuje na reálnom gymnáziu v Bratislave, ako profesor prírodopisu, fyziky a chémie. Od roku 1873 vyučoval na právnickej akadémii súdne lekárstvo. Súčasne v tomto období pôsobí aj ako praktický a nemocničný lekár v meste Bratislava.
Ako svojej záľube sa venoval hlavne štúdiu prírodovedy, najmä zoológii a botanike. Bol v tom čase významný arachnológ európskeho formátu. V roku 1856 venoval bratislavskému múzeu pri jeho založení zbierku pavúkov.
Bol aj významným členom a funkcionárom Bratislavského lekársko–prírodovedného spolku a zostavil katalóg knižnice tohto spolku. Prispieval tiež článkami do odborných časopisov a ročenky tohto spolku.
Thibie

Poloha

Obec má rozlohu 10,46 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 262 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villemareuil

Poloha

Obec má rozlohu 10,67 km². Najvyšší bod je položený 173 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 390 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cessales

Poloha

Obec má rozlohu 3,34 km². Najvyšší bod je položený 262 m n. m. a najnižší bod 186 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Labroquère

Poloha

Obec má rozlohu 4,37 km². Najvyšší bod je položený 690 m n. m. a najnižší bod 422 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 308 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Asselfingen

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci Asselfingen je z roku 1143.

Geografia a poloha

Obec Asselfingen leží asi 20 kilometrov severovýchodne od mesta Ulm.
Asselfingen susedí na severe s Bissingenom časťou mesta Herbrechtingen, na východe s mestom Niederstotzingen (obidva v okrese Heidenheim), ďalej na juhu s bavorským mestom Leipheim a na západe s obcou Rammingen.
Le Bonhomme

Poloha

Obec má rozlohu 21,98 km². Najvyšší bod je položený 1 231 m n. m. a najnižší bod 644 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 840 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mu (filozofia)

Mu (jap.) alebo wu (čín.), 无/無, je slovo, ktoré v slovenčine znamená približne nič, bez, ne-. Obyčajne sa používa ako predpona vyjadrujúca neprítomnosť niečoho. Môže stáť aj ako samostatné slovo.

Mu ako prázdnota ducha

Mu v čínskej filozofii a v bojovom umení Wu-šu znamená prázdnotu ducha.

"Mu" ako odpoveď

Mu je častá odpoveď v koanoch a iných otázkach zenového budhizmu. Je a zároveň nie je skutočnou odpoveďou. Jedna z jej možných interpretácií znie: „Táto otázka nemá zmysel (resp. je nesprávne položená) a preto nemôže byť zodpovedaná.“
Touto epistemologickou negáciou sa možno vysporiadať s logickými paradoxami, akým je napr. nezodpovedateľný chyták "Prestali ste mlátiť svoju ženu?" Ak človek nemá žiadnu ženu alebo svoju ženu nikdy nemlátil, odpoveď „Áno“ je nesprávna, pretože implikuje, že v minulosti bola jeho žena skutočne bitá. Odpoveď „nie“ je takisto nesprávna, pretože vyjadruje, že človek ženu má a stále ju mláti. Správnou odpoveďou na túto otázku môže byť „mu“, čiže „Na túto otázku nemožno odpovedať, pretože sa zakladá na nesprávnych predpokladoch.“
Jozef Pospíšil

Život

Narodil sa v Siladiciach pri Trnave. Študoval na učiteľskom ústave v Modre. V rokoch 1914 až 1919 prežil útrapy Prvej svetovej vojny priamo na fronte, ale aj v ruskom zajatí. Sochárske vzdelanie získal na Akadémii výtvarných umení v Prahe počas rokov 1920-25 (prof. Jan Štursa) a 1925-26 (prof. Otakar Španiel). Po štúdiu v roku 1927 podnikol cestu do Paríža a po návrate sa usadil ako slobodný umelec v Bratislave, kde neskôr aj zomrel.

Dielo

Samostatne vystavoval v roku 1940 (Trenčín, s J. Ilečkom a J. Kollárom), roku 1967 (Bratislava, Mestská galéria) a v roku 1968 (Nitra, s F. Podolayom). Je autorom pamätníkov mnohých slávnych osobností (napr.: J. Hollého, P.O. Hviezdoslava, Ľ. Štúra, A. Bernoláka). Na východe Slovenska nad obcou Haniska sa týči jeho monumentálny pomník roľníckeho povstania. Ku koncu svojho života sa venoval hlavne reštaurátorskej práci. V roku 1974 mu udelili titul Zaslúžilý umelec.
Sisa Sklovská

Zo života

Po absolutóriu VŠMU v Bratislave sa zúčastnila speváckych kurzov Carla Bergonziho a Maria Melaniho v Taliansku. Potom bola sólistkou Opery Slovenského národného divadla v Bratislave.  
Spieva v ôsmich svetových jazykoch a vystupovala už v Belgicku, Dánsku, Nemecku, Rakúsku alebo v USA.
Na jar roku 2014 zasadla ako porotkyňa v speváckej súťaži Česko Slovenský X Factor, vysielanej českou televíziou Prima a slovenskou stanicou TV JOJ, kde mentorovala kategóriu NAD 28. Jej zverenec - Peter Bažík nakoniec celú súťaž vyhral a získal tak ceny v hodnote 200 000 €.

Osobný život

15. januára 2011 sa vydala za slovenského podnikateľa Juraja Lelkesa. Na ich svadbe bol aj vtedajší slovenský prezident Ivan Gašparovič.
Predikátor

Predikátor je spojka tvoriaca z názvu výrok; 1-členný predikátor vyjadruje vlastnosť (napr. '... je modrý'), 2- a viacčlenný predikátor vyjadruje vzťah (napr. '...>...').
Saint-Cyr-la-Rosière

Poloha

Obec má rozlohu 18,75 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 112 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Denis (Aude)

Poloha

Obec má rozlohu 8,21 km². Najvyšší bod je položený 645 m n. m. a najnižší bod 280 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 477 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Demiurg (filozofia)

Demiurg (latinizovaná forma starogr. δημιουργός /dēmiourgos/ – doslovne „verejný“ alebo „zručný robotník“, „pracujúci pre všetkých“, zo starogr. δήμιος /dēmios/ – „patriaci ľuďom“, tj. „verejný“ a starogr. ἔργον /ergon/ – „práca“, „služba“, prenesene „tvorca“, „umelec“ alebo „remeselník“. Vo filozofickom a náboženskom význame je to meno božstva, zodpovedného za stvorenie fyzického sveta.
Gnosticizmus kladie demiurga medzi transcendentného boha a hmotný svet ako druhého boha, tvorcu hmotného sveta a pôvodcu všetkého diania v ňom, avšak demiurgovi pripisuje aj pôsobenie zla.
Novopytagoreizmus: Demiurg vládne nad vznikom a zánikom vecí.
Numenios z Apameie: Demiurgos je sprostredkovateľ. Numeios demiurga kladie medzi transcendentného boha a hmotný svet ako druhého boha, tvorcu hmotného sveta a pôvodcu všetkého diania v ňom, pretože s dokonalosťou prvého boha je nezlučiteľný styk s hmotou
Platón: Demiurga v dialógu Timaios interpretuje ako staviteľa, budovateľa sveta a tvorcu svetového poriadku z chaotickej prahmoty, do ktorej vnáša poriadok podľa vzoru večných ideí.
Tancoigné

Poloha

Obec má rozlohu 4,25 km². Najvyšší bod je položený 91 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trieda (programovanie)

Trieda je základným stavebným prvkom v objektovo orientovanom programovaní. Logicky spája dve časti, ktoré boli predtým chápané osamote: údaje a operácie nad nimi do jedného celku. Trieda vychádza z pozorovaní reálneho sveta, v ktorom existujú skupiny objektov s určitými vlastnosťami, pričom tieto vlastnosti menia práve tieto objekty.
Trieda je teda balíček, ktorý pozostáva z metadát popisujúcich chovanie triedy vo výpočtovom prostredí. Tieto metadáta predstavujú návod na vytvorenie inštancie – jedného exemplára triedy. Ak použijeme prirovnanie z reálneho sveta, tak trieda predstavuje architektonický plán budovy (popisuje rozmery, tvar, použitý materiál atď) a inštancia je jedna konkrétna budova, postavená podľa tohto plánu.
Tieto popisné metadáta sú len formálnym vyjadrením toho, čo trieda predstavuje (napríklad vo forme zdrojového kódu). Po preložení prekladačom, resp. interpreterom jazyka sa z týchto informácií vytvára údajový typ – popis triedy v rámci výpočtového prostredia.
Základným prvkom triedy sú údaje, s ktorými pracuje – niekedy sa označujú ako stavové údaje, pretože jednoznačne určujú stav objektu v každom čase jeho existencie. Druhým prvkom sú operácie nad týmito údajmi, ktoré definujú možné operácie nad objektom a predstavujú rozhranie s prostredím.

Dedičnosť

Objektovo orientované programovanie umožňuje mechanizmus dedičnosti tzn. modelovanie hierarchií na základe podobnosti vlastností rovnako, ako v reálnom svete. Táto vlastnosť je modelovaná hierachickými vzťahmi medzi triedami.