google/wiki40b huggingface dataset:
Multifunkčné zariadenie (počítač)

Multifunkčné zariadenie alebo multifunkčná tlačiareň alebo zariadenie/tlačiareň typu All-In-One alebo zariadenie/tlačiareň typu všetko-v-jednom (po anglicky multifunction printer/product/peripheral/device (MFP, MFD), multifunctional, all-in-one (AiO), mopier) je počítačová tlačiareň kombinovaná (minimálne) s plošným skenerom. Dôvodom a obľúbenosťou tejto kombinácie je možnosť používať zariadenie ako kopírovací stroj, bez nutnosti použitia počítača. Multifunkčné zariadenie je najčastejšie kombinované s atramentovou tlačiarňou, ale vyrábajú sa aj kombinácie s laserovou tlačiarňou.

Konštrukcia

Technicky ide o klasické počítačové tlačiarne vnútorne prepojené so skenerom a vybavené bufferom (pamäťovým ukladacím priestorom) s príslušným ovládacím firmvérom. Kopírovanie je vlastne zoskenovanie predlohy do buffera a jej vytlačením na tlačiarni. Niektoré lacné zariadenia nemajú vlastný buffer, ale ako buffer používajú propojený počítač, čím sa výhoda takéhoto usporiadania stráca.
Zariadenie samozejme umožňuje aj skenovanie do počítača a tlač z počítača. Niektoré zariadenia sú doplnené o fax - umožňuje odoslať fax z počítača, ale aj priamo (bez použitia počítača) alebo prídavnú čítačku pamäťových kariet. Čítačka umožní vytlačenie obrázkov z karty bez použitia počítača, alebo ich načítanie do počítača. Takéto zariadenia sú obvykle doplnené o prehľadový LCD displej umožňujúci prezrieť si obrázky z pamäťovej karty pred tlačou. Ku výbave takýchto tlačiarní patrí aj port Pictbridge, umožňujúci priame pripojenie digitálneho fotoaparátu (ak disponuje touto funkciou) a tlač obrázkov z fotoaparátu bez nutnosti pripojenia počítača.

Použitie

Multifunkčné zariadenie je určené hlavne ako počítačová periféria do kancelárie. Zjednodušuje ovládanie a združením viacerých zariadení (kopírka, fax) do jedného šetrí priestor i čas. Zjednodušené je aj pripojenie k počítaču, keďže na pripojenie mu stačí jeden kábel. Vo firmách sa používa hlavne multifunkčné zariadenie s laserovou tlačou, ktorá je pre použitie v kancelárii vhodnejšia (nižšie nákady na stranu, lepšia kvalita, stálosť tlače). V posledných rokoch stúpa záujem aj z radov domácich používateľov, keďže cena zariadenia je porovnateľné s cenou obyčajnej tlačiarne, pričom ponúka viac funkcií. Domáci zákazníci preferujú atramentovú tlač, ktorá umožňuje aj farebnú tlač fotografií.

Výrobcovia

Príklady výrobcov tlačiarní, ktorí vo svojom sortimente majú aj multifukčné zariadenia: Brother, Canon, Dell, Epson, Hewlett Packard, Konica Minolta, Kyocera, Lexmark, Okidata, Olivetti, Ricoh, Samsung, Sharp, Toshiba a Xerox.
Beaulieu (Cantal)

Poloha

Obec má rozlohu 7,64 km². Najvyšší bod je položený 748 m n. m. a najnižší bod 531 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 93 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Charlotte Ramplingová

Životopis

Narodila sa do rodiny maliarky Isabel Anne a olympijského víťaza v behu Godfreya. Navštevovala školu vo Versailles, absolvovala tiež St. Hilda's School a školu v Bushey. Mala sestru Sarah, ktorá v 23 rokoch spáchala samovraždu.
V mladosti sa venovala účinkovaniu v reklamách a modelingu.

Kariéra

Pred kamerou sa prvýkrát objavila v roku 1965 vo filme Rotten to the Core. Natočila množstvo úspešných celovečerných filmov. K tým najznámejším patrí snímky ako Bez zľutovania, Súmrak bohov, Spomienky na hviezdny prach, Nech žije život, Krídla vášne, Melancholia, alebo Vojvodkyňa. Stvárnila aj jednu z hlavných postáv v seriáli Dexter.

Ocenenie

Za rolu v televíznom filme Restless bola nominovaná na cenu Emmy. Za svoju kariéru bola nominovaná na 29 ocenení, 11 ich získala.
Je držiteľkou Rádu britského impéria.

Osobný život

Bola dvakrát vydatá, jej druhý manželom bol skladateľ Jean-Michel Jarre. Má synov Barnabyho a Davida.
Saint-Laurent-en-Caux

Poloha

Obec má rozlohu 6,46 km². Najvyšší bod je položený 156 m n. m. a najnižší bod 95 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 783 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ballancourt-sur-Essonne

Poloha

Obec má rozlohu 11,3 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 425 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hrušovský potok (prítok Ondavy)

Prameň

Pramení vo Východoslovenskej pahorkatine, v podcelku Pozdišovský chrbát, na západnom svahu Hradskej (196,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 160 m n. m.
Neris

Využitie

Neris je čiastočne splavný v jednotlivých jeho úsekoch. Nad mestom Vilejka bola vybudovaná priehrada, ktorá slúži na zásobovanie Minska vodou. Na rieke je mnoho ostrovov a vyše 40 kanálov s celkovou dĺžou 300 km. Neris je veľmi obľúbený aj medzi rybármi, pretože sa tu nachádzajú šťuka, ostriež, pleskáč, lieň, karas a tiež vzácne druhy zubáč, mihuľa, pstruh, sumec a úhor.

Vodný režim

Zdroj vody je zmiešaný. Horný tok rieky zamŕza začiatkom decembra, stredný a dolný tok v januári. V marci na tejto rieke bývajú záplavy. Priemerná letná teplota vody je 18 °C - 20 °C. Najvyššia teplota bola zaznamenaná v roku 1956 - 27,9 °C.

Dejiny

V dejinách krajiny hrala rieka Neris veľkú rolu. Spája dve hlavné mestá - Vilnius a Kernavė. V okolí jej brehov sa dodnes zachovalo mnoho pahorkov, hájov a mytologických kameňov a pohanských hrobov. V roku 1857 sa gróf Konstantin Tiškievič vydal na veľkú cestu po litovskom kniežatstve, aby premeral a opísal Neris z pohľadu geografa, historika a etnografa. Všetky tieto poznatky sú zaznamenané v jeho knihe Neris a jej brehy.

Etymologický pôvod slova Neris

Názov rieky pochádza z litovského slova nerti, čo zanemná potopiť alebo plávať dole. V minulosti mala rieka mnoho iných podobných názvov. Neris je však prvotný názov tejto rieky. Názov Vilija, ako ho niektorý zvyknú nazývať je slovanizmus, ktorý sa vytvoril zo slova Velija, čo zanemná veľký.
Etymologicky, je názov Neris buď odvodený z názvov riek (Narotis, Narasa) a jazier (Narutis) v Litve, (Narus) v Rusku pri Moskve a mnoho iných názvov riečných tokov, nachádzajúcich sa v regióne Pobaltia. Práve tieto názvy totiž korešpondujú s litovským slovom narus (hlboký) a nerti (potopiť). Ďalšie etymologické rozbory nie sú dosiaľ vyjasnené. Tvrdí sa, že koreň slova, po ktorom je rieka pomenovaná má indoeurópsky pôvod.

Neris v kultúre litovského národa

Litovci pokladajú rieku Neris za matku svojich riek.
Peter Regin

Klubový hokej

Od sezóny 2005/06 bol hráčom klubu Timrå IK v najvyššej švédskej súťaži Elitserien. V sezóne 2013/2014 bol hráčom New York Islanders. Aktuálne je hráčom Chicaga Blackhawks.
Malafretaz

Polohopis

Malafretaz má rozlohu 9,19 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 190 m n. m.

Obyvateľstvo

Malafretaz má 895 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Baulou

Poloha

Obec má rozlohu 14,62 km². Najvyšší bod je položený 655 m n. m. a najnižší bod 393 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 161 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villy-le-Maréchal

Poloha

Obec má rozlohu 3,29 km². Najvyšší bod je položený 144 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 159 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Taluyers

Poloha

Obec má rozlohu 8,09 km². Najvyšší bod je položený 359 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 150 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rennes-les-Bains

Poloha

Obec má rozlohu 18,77 km². Najvyšší bod je položený 822 m n. m. a najnižší bod 254 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 171 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Claude Monet

Životopis

Narodil sa v Paríži ako druhé dieťa Claude Adolpha a Louise-Justine Monetovcov. Keď mal päť rokov, jeho rodina sa presťahovala do mestečka Le Havre, ktoré sa nachádza v severnom Francúzsku v Normandii. Tam sa stal známym najmä vďaka svojim karikatúram kreslených uhlíkom. Neskôr sa zoznámil s maliarom Eugènom Boudinom, ktorý odhalil Monetov maliarsky talent a stal sa jeho učiteľom. Naučil ho používať olejové farby, a tiež ako využívať techniky plenérizmu (z franc. en plein air  – na voľnom priestranstve) pri maľovaní.
V roku 1859 odišiel na radu svojho učiteľa študovať maliarstvo do Paríža. Cítil sa však spútaný pravidlami tej doby a odmietol dlhodobo zaužívané princípy v maľovaní. Práve z toho dôvodu radšej vstúpil na nezávislú Academie Suisse, kde spoznal ďalších maliarov Pissarra a Cézanna.
V rokoch 1860 – 1862 absolvoval povinnú vojenskú službu v Alžírsku. Bol ovplyvnený tamojším prostredím a farebnosťou krajiny, a to sa pre neho stalo v nasledujúcich rokoch inšpiráciou. V roku 1862 sa kvôli chorobe vrátil predčasne domov, ale pod podmienkou, že dokončí svoje štúdium na univerzite. Vstúpil preto do súkromného ateliéru Charlesa Gleyra, kde spoznal maliarov Pierre-Augusta Renoir, Frédérica Bazille, Alfreda Sisleyho. Títo spoločne zdieľali podobné myšlienky a názory na umenie, ktoré sa neskôr stali známe pod názvom impresionizmus.
Počas francúzsko-pruskej vojny (1870 – 1871) Monet utiekol do Anglicka, aby sa vyhol odvodu, kde spolu s Pissarrom maľovali v londýnskych parkoch a na brehu rieky Temža.
V roku 1866 sa pri maľovaní jedného obrazu zoznámil s modelkou Camille Doncieuxovou. O dva roky neskôr sa im narodil prvý syn Jean. V roku 1870 sa zosobášili a po troch rokoch manželstva odsťahovali do mestečka Argenteuil, neďaleko Paríža. Tam sa im v roku 1878 narodil druhý syn Michael. Pani Monetová zomrela v roku 1879 na tuberkulózu. Rodinná priateľka Alice Hoschedéová, ktorú opustil manžel, sa podujala vychovávať Monetove deti spolu so svojimi vlastnými. Spoločne žili v meste Poissy, ktoré však Monet nemal rád, a preto sa v roku 1883 presťahovali do Normandie, do mestečka Giverny. Tam sa natrvalo usadili a v roku 1892 zosobášili. Keďže sa mu konečne začalo dariť a jeho obrazy sa dobre predávali, kúpili tam dom a Monet si postavil vlastné štúdio. Popri cestách do Londýna, Nórska či Talianska sa začal venovať záhradkárstvu a vytvoril nádhernú záhradu s jazierkom, ktorá sa stala námetom pre mnohé jeho obrazy. Jeho druhá žena Alice zomrela v roku 1911 a syn Jean v roku 1914.
Na sklonku svojho života trpel mnohými chorobami. Zlý zrak a ťažká reuma spôsobili, že bolo pre neho čoraz ťažšie maľovať. Napriek tomu sa však nevzdával a do posledných chvíľ tvoril. Zomrel na konci roku 1926 a je pochovaný na cintoríne v Giverny.
Bytča (okres)

Mestá

Bytča
Variabilné časovanie ventilov

História

Počiatky variabilného časovania ventilov spadajú do roku 1903, kedy bol v USA podaný patent na zlepšenie spaľovacieho motora variabilným mechanizmom.
Atómový vlak

Dej

Spoločnosť na likvidáciu odpadov má transportovať ruskú jadrovú bombu, ale zamestnanec spoločnosti sa snaží ušetriť peniaze tým, že bombu ukryje do nákladného vlaku. Tento vlak je navyše naložený nebezpečnými chemikáliami, vrátane kovového sodíka, ktorý sa spontánne vznieti pri kontakte s vodou. Vlaku počas cesty zlyhajú brzdy a neriadene sa rúti do Denveru. John Seger (Rob Lowe), vyšetrovateľ NTSB sa dostane do vlaku, a za pomoci železničiarov sa snaží rôznymi spôsobmi vlak zastaviť. Skúša niekoľko nápadov: spojiť lokomotívu, ktorá ich nasleduje, so služobným vozňom (spojovacie zariadenie na vozni sa však poškodí); pokúsi sa aj o vykoľajenie vlaku (čo by však pri vznietení chemikálií spôsobilo katastrofu), pri ktorom sa vrtuľník tesne vyhýba stretu s vlakom; nakoniec sa pokúsi o ručnú aktiváciu bŕzd (údermi do motorového mechanizmu veľkým kľúčom). Rušňovodič lokomotívy, ktorá vlak nasleduje, nevie že vlak spomaľuje a v rýchlosti narazí do posledného vozňa, ktorý úplne zničí. Tento náraz nanešťastie uvoľní brzdy, čo zapríčiní opätovné zrýchlenie vlaku. Medzitým sa obyvatelia Denveru snažia opustiť mesto. John Seger si uvedomí, že už neexistuje spôsob ako vlak zastaviť, tak spolu s mechanikom z neho vyskakujú.
Vlak sa nakoniec vykoľají a začne horieť. V zničenej súprave prebieha hľadanie bomby a hasiči sa zároveň snažia uhasiť požiar. Nesprávne pochopenie rádiového volania posádkou vrtuľníka spôsobí, že ten vodu vyleje priamo na vrak vozňa s kovovým sodíkom. Voda po kontakte s ním spôsobí ničivú explóziu, ktorá následne zapríčiní výbuch jadrovej bomby. Výbuch spôsobí vážne škody v Denveri a vytvorí elektromagnetický impulz, ktorý zničí akúkoľvek elektroniku v širokom okolí.
Bilíkova chata

História chaty

Na mieste dnešnej Bilíkovej chaty stála od roku 1875 jednoduchá Ruženina chata. Roku 1884 k nej pribudol o čosi väčší turistický hotel, ktorý však neskôr spolu s chatou vyhorel. Roku 1893 postavili na ich mieste dva hotely majitelia Spišskosobotskej lesnej spoločnosti. Hotely tvorili malú osadu nazývanú Studenopotocké kúpele. Tieto hotely však roku 1927 tiež vyhoreli. Na ich mieste bola 22. decembra 1934 otvorená Guhrova chata, ktorá bola roku 1936 ešte stavebne rozšírená. Po 2. svetovej vojne bola k chate pristavaná turistická ubytovňa a v roku 1946 bola premenovaná na Bilíkovu chatu na počesť lyžiara a pretekára Pavla Bilíka (1916 – 1944), ktorého Nemci ako účastníka SNP zajali pri Starom Smokovci a 7. septembra 1944 v Kežmarku popravili.

Súčasnosť

Bilíkova chata je otvorená celoročne, ponúka klasické dvojlôžkové izby alebo v podkroví malý a veľký apartmán. Je prístupná pešo z Hrebienka, kde sa dá dostať buď lanovkou alebo pešo zo Starého Smokovca. Na chate je stanica Horskej záchrannej služby.

Prístupnosť chaty

Chata je prístupná turistickým chodníkom  z Hrebienka, resp. Starého Smokovca, od Rainerovej chaty (najprv , potom ) alebo z Tatranskej Lesnej (k Vodopádom Studeného potoka , potom ).
Vladislav Suvák

Vladislav Suvák (* 1964, Košice) je slovenský filozof. Navštevoval Gymnázium na Šrobárovej ul. v Košiciach (1979-83), študoval na FF UPJŠ v Prešove (1986-1989) a FF UK v Prahe (1990-1992), dizertačnú prácu obhájil na FF UK v Bratislave u prof. Marcelliho (2000, odbor dejiny filozofie). Absolvoval študijné pobyty na Karlovej univerzite, na Bostonskej univerzite, na Magdalen College (University of Oxford) a na IWM (Institut für die Wissenschaften vom Menschen) vo Viedni. V súčasnosti pôsobí na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity. Venuje sa dejinám antického myslenia a dejinám etických koncepcií. V posledných rokoch sa zameriava na etické problematizácie života v sókratovskom hnutí (Antisthenés, Diogenés, kynici, Foucault).
Saint-Benoist-sur-Vanne

Poloha

Obec má rozlohu 16,68 km². Najvyšší bod je položený 234 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 233 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cyklistické trasy v Bratislave

Cyklistické trasy (skrátene cyklotrasy) v Bratislave sú trasy slúžiace cyklistickej doprave, ktoré definuje Územný plán hlavného mesta SR Bratislavy. Turistické cyklotrasy sa značia podľa metodiky Slovenského cykloklubu. Pojem cyklistická trasa môže znamenať buď trasu vyznačenú len (zvislým) značením (najmä cykloturiské trasy), alebo aj stavebné úpravy (napr. samostatné cestičky pre cyklistov).

Cykloturistické trasy

Značenie cykloturistických trás sa realizuje v súlade s STN 01 8028 Cykloturistické značenie. Centrálna evidencia cyklotrás na Slovensku je v Ústredí SCK, kde sa prideľujú i evidenčné čísla. Niektoré z týchto cyklotrás prechádzajú aj územím Bratislavy. Značenie tvorí súbor prvkov orientačných a informačných cyklotabuliek a maľovaná značka "C" v teréne. Prakticky sa trasy delia na trasy pre cestné a horské bicykle. Vyznačené sú 4 farbami - červenou, modrou, zelenou a žltou. Červené sú diaľkové cyklomagistrály, ostatnými farbami sú vyznačené regionálne trasy .
Villers-Saint-Genest

Poloha

Obec má rozlohu 9,66 km². Najvyšší bod je položený 135 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 396 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vroville

Poloha

Obec má rozlohu 6,83 km². Najvyšší bod je položený 392 m n. m. a najnižší bod 272 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 139 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Goazec

Poloha

Obec má rozlohu 33,76 km². Najvyšší bod je položený 295 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 692 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Reykjavík

Poloha

Reykjavík leží na juhozápade Islandu. Cez mesto preteká rieka Elliðaár, ktorej dva pramene vyvierajú v pohorí Bláfjöll, po ich sútoku sa stáva z potokov rieka Suðurá, ktorá neskôr vytvorí menšie jazero Helluvatn, ktoré je súčasťou väčšieho jazera Elliðavatn. Obidve jazerá patria do prírodnej rezervácie Heiðmörk. Rieka Elliðaár sa stáva riekou, až keď opúšťa jazero Elliðavatn, ktoré sa nachádza na juhovýchode mesta a ústi do zálivu Elliðaárvogur.
Keďže Island je ostrov vytvorený sopečnou činnosťou, tak aj okolie mesta je prevažne tvorené z vyvretých hornín (Diorit, Granit, Bazalt, a pod.)

Dejiny

Mesto (respektíve osada) bolo založené vikinským osadníkom Ingólfurom Arnarsonom už v roku 874. Pomenoval ho Reykjavík, čo znamená v islandčine dymová zátoka od termálnych prameňov a gejzírov v jeho okolí. Neskôr sa začala osada vyvíjať vďaka augustiniánskému kláštoru postaveným na neďalekom ostrove Víðey v roku 1226.
V polovici 18. storočia chcel miestny podnikateľ rozvinúť hospodárstvo a ľahký priemysel. V tom čase bola v meste vybudovaná kresťanská katedrála a mesto sa stalo významným obchodným a námorným uzlom. 18. augusta 1786, vtedy 167 žijúcich obyvateľov v osade priznalo mestské právo. Od roku 1904 bolo mesto poctený titulom sídelného mesta vlády ostrova. Univerzita Háskóli Íslands bola v meste založená o 7 rokov neskôr roku 1911.

Šport

V meste sídlia futbalové kluby Valur a Knattspyrnufélag Reykjavíkur. Mužský hádzanárský klub Valur Reykjavík je 21-násobným majstrom Islandu.
La Muraz

Poloha

Obec má rozlohu 14,38 km². Najvyšší bod je položený 1 303 m n. m. a najnižší bod 537 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 965 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Samuel Czambel

Životopis

Študoval na gymnáziách v Banskej Štiavnici, Rimavskej Sobote a v Kežmarku. V roku 1876 začal študovať právo na univerzite v Budapešti, odkiaľ prešiel roku 1877 na filozofickú fakultu, kde začal študovať slavistiku. V jej štúdiu pokračoval na univerzite vo Viedni u profesora Franja Miklošiča a v Prahe u profesora Martina Hattalu. Od roku 1879 pôsobil v prekladateľskom oddelení pri predsedníctve vlády v Budapešti ako prekladateľ zákonov do slovenčiny. Roku 1899 sa stal ministerským tajomníkom. Od roku 1906 pracoval na ministerstve vnútra, kde bol vedúcim prekladateľského strediska. V rokoch 1887 – 1896 pôsobil ako spoluredaktor vládnych Slovenských novín. Je pochovaný na Národnom cintoríne v Martine.

Tvorba

Vedeckým bádaním, ktorého výsledkom boli jeho jazykovedné práce, sa pričinil o ustálenie pravopisnej normy spisovnej slovenčiny. 
Medzi jeho základné jazykovedné diela patria Príspevky k dejinám jazyka slovenského (1887), Slovenský pravopis (1890), K reči o slovenskom pravopise (1891) a najmä kodifikačná Rukoväť spisovnej reči slovenskej (1902) založená na stredoslovenskom nárečí, v ktorých korigoval nedôslednosti hodžovsko-hattalovskej kodifikácie a prispel k upevneniu spisovnej normy slovenského jazyka. Tretie vydanie jeho Rukoväte – redigované a upravené na základe tzv. martinského úzu Jozefom Škultétym po autorovej smrti (vyšlo 1919) – sa stalo základom súčasnej spisovnej slovenčiny a do vydania Pravidiel slovenského pravopisu v roku 1931 bolo de facto normou spisovného jazyka. Bol autorom teórie o juhoslovanskom pôvode Slovákov a slovenčiny, ktorú publikoval v diele Slováci a ich reč (1903). V diele Slovenská reč a jej miesto v rodine slovanských jazykov (1906) chcel preskúmať jazykový materiál z celého Slovenska, no stačil spracovať iba časť o východoslovenských nárečiach.
Bol tiež autorom básní (Z cestovného denníka, 1922), besedníc a humoresiek, národno-politickej publicistiky. Zbieral nárečové materiály, medzi nimi ľudovú prózu, a najmä rozprávky, ktoré vyšli posmrtne vo viacerých edíciách.
Birac (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 11,84 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 305 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sapphire of Istanbul

Sapphire of Istanbul (známa aj ako Sapphire alebo Istanbul Sapphire) je najvyšší mrakodrap v Turecku a 7. najvyšší v Európe. Stojí v obchodnej štvrti na európskej strane Istanbulu. Má 54 nadzemných a 10 podzemných poschodí a jeho oficiálna výška je 261 m. Jeho celková podlahová plocha je asi 160 000 m². V budove sa nachádzajú byty a v spodných poschodiach obchodné priestory. Je to prvý ekologický mrakodrap v krajine. Výstavba prebiehala v rokoch 2006 - 2010. Pri výstavbe bola vykopaná 42,5 m hlboká jama, najhlbšia výkopová jama vykopaná v Turecku.
Krisón z Himery

Krisón (starogr. Κρίσων – Krisón) bol trojnásobný olympijský víťaz behu na jedno stadion v piatom storočí pred Kr.
Krisón z Himery zvíťazil v behu na jedno stadion na olympijských hrách v rokoch 448, 444 a 440 pred Kr. Antický autor Pausanias uvádza, že Atény a Sparta uzatvorili mier na tridsať rokov a vymedzili si vlastné záujmové sféry v treťom roku po olympijských hrách, keď zvíťazil Krisón z Himery. Všetky tri olympijské víťazstvá Krisóna uvádza aj historik Diodoros, a to v súvislosti s datovaním udalostí, ktoré sa v tých rokoch udiali v starovekom Ríme a Grécku.
Beh na jedno stadion bola najstaršia disciplína, v ktorej sa na hrách súťažilo. Zavedenie behu na dve stadiá (diaulos) sa uskutočnilo na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra).
Rosenwiller

Poloha

Obec má rozlohu 5,5 km². Najvyšší bod je položený 366 m n. m. a najnižší bod 238 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 671 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Daniela Trandžíková

Klubová hádzaná

Odchovankyňa Odevy Hlohovec hrala neskôr aj za Štart Trenčín a ZVL Prešov. V drese ZVL Prešov bola majsterkou Česko-Slovenska 1986, 1987 a 1989 a semifinalistkou Európskeho pohára majstrov 1986/87.

Reprezentácia

V česko-slovenskej reprezentácii štartovala na niekoľkých majstrovstvách sveta, kde jej najväčším úspechom je strieborná medaila z roku 1986 v Holandsku. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 1980 a 1988. Reprezentovala Česko-Slovensko v 311 stretnutiach a dala v nich 657 gólov.

Individuálne ocenenia

Je trojnásobná najlepšia hádzanárka Česko-Slovenska v rokoch 1980, 1981 a 1988 a víťazka ankety o najlepšiu hádzanárku Slovenska 1979 a 1980. Bola ocenená v ankete slovenské hádzanárky 20. storočia a uvedená do Siene slávy slovenskej hádzanej. V rokoch 1986 a 1988 sa stala najúspešnejšou športovkyňou Prešovského okresu.
Bezprostredne po svojich 58. narodeninách podľahla zákernej chorobe.
Mordelles

Poloha

Obec má rozlohu 29,76 km². Najvyšší bod je položený 51 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 129 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fresney-le-Vieux

Poloha

Obec má rozlohu 2,48 km². Najvyšší bod je položený 191 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 273 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roissy-en-France

Poloha

Obec má rozlohu 14,09 km². Najvyšší bod je položený 116 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 869 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Roque-Sainte-Marguerite

Poloha

Obec má rozlohu 49,4 km². Najvyšší bod je položený 909 m n. m. a najnižší bod 385 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 199 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE