google/wiki40b huggingface dataset:
Naxos (ostrov)

Naxos, gr. Νάξος, do 19. stor. aj Axia (Αξιά) je ostrov v Grécku, v Egejskom mori. Je najväčším ostrovom súostrovia Kyklady. Severojužne leží medzi ostrovmi Mykonos a Ios, západne od neho sa nachádza ostrov Paros a juhovýchodne ostrov Amorgos. Na ostrove žije 19 000 obyvateľov.
Ostrov má rozlohu 428 km², jeho správne stredisko a najväčšie sídlo má rovnomenný názov - Naxos. Je pomerne hornatý a najzelenší v Kykladách. Vrch Zeus (alebo Zas) dosahuje 1 001 m n. m. a je najvyšším bodom v celých Kykladách. Druhým najväčším vrchom je Koronos. Hlavným zdrojom príjmov je cestovný ruch, vinohradníctvo a pestovanie zeleniny.
Hlavné mesto Naxos (Chora) leží na severozápade ostrova a nachádza sa v ňom prístav. Dominantou mesta je hrad v centre a brána nepostaveného Apolónovho chrámu na výbežku pevniny do mora, nazývaná tiež Portara.

Dejiny

Podľa gréckej mytológie bol na ostrove Naxos vychovaný Zeus, vládca bohov a ľudí. Na tomto ostrove zanechal Théseus Ariadnu, ktorú si potom zobral Dionýzos. Prví starovekí historickí obyvatelia ostrova boli orientálni Károvia, no ešte v neolite tu bola vyspelá kultúra. Kráľom na ostrove bol podľa legendy istý Kár Naxos, podľa ktorého dostal ostrov meno. Okolo roku 1300 pred Kr. sa na ostrove usadzujú grécke kmene Achájcov, Naxos sa stal súčasťou mykénskej kultúry. Koncom 2. tisícročia sa tu usadzujú grécki Ióni, je však možné, že tu sídlili už od mykénskej doby a teda tu neboli Achájci. V klasickom období bol Naxos iónskym ostrovom a významné centrum gréckej kultúry a umenia. V roku 490 pred Kr. Naxos ovládli Peržania. Po Grécko-perzských vojnách sa Naxos stal súčasťou Aténskeho spolku, no za Perikla sa proti Aténam vzbúril, načo Aténčania vyvraždili mnoho miestnych obyvateľov a ostrov kolonizovali aténskymi občanmi. V rímskej dobe Naxos prežíval prosperitu a pokoj. Postupne sa tu rozmáha kresťanstvo. Od roku 395 po Kr. je súčasťou Východorímskej (Byzantskej) ríše. Naxos stál mimo rôznych konfliktov. miestni obyvatelia nadväzovali na svoju kultúrnu minulosť, postavilo sa tu mnoho kostolov a kláštorov. Skvostné sú miestne byzantské nástenné maľby. V roku 1207 ostrov dobyla Benátska republika, niekoľko Grékov prestúpilo na katolícku vieru. V 16. stor. dobyli Naxos od Benátčanov Turci. Malá časť mietsneho obyvateľstva prestúpila na islam a poturčila sa. Miestni Gréci rebelovali proti osmanskej nadvláde a v roku 1821 sa pridali ku Gréckej vojne za nezávislosť. Po vzniku Grécka sa mnoho obyvateľov Naxu presídlila do Atén, kde mnohí pracovali ako robotníci, kykladskí Gréci boli totiž zruční kamenári.

Kultúra

Naxos má veľmi bohatú ľudovú kultúru. Z Naxu pochádza mnoho rozprávok či modernej mytológie. Známe a bohaté sú aj miestne zábavy, tance a miestna ľudová hudba.  Ľudová hudba je v typickom ostrovnom štýle (nisiotika), ľudové nástroje sú husle (violi), gajdy (gaida), cymbal (sanduri), a orientálne mandolíny lauto či udi. Ženské kroje sú pestroarebné, muži nosili tradičnú modrú nohavicovú suknicu (vraka). Tradičné tance sú syrtos, vlacha, susta, ballos a ikariotikos. Tradičná architektúra je v typickom kykladskom štýle, s bielou omietkou.
Glénic

Poloha

Obec má rozlohu 27,6 km². Najvyšší bod je položený 521 m n. m. a najnižší bod 293 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 600 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Landeleau

Poloha

Obec má rozlohu 30,41 km². Najvyšší bod je položený 183 m n. m. a najnižší bod 51 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 011 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diaľnica A13 (Chorvátsko)

Výstavba

Výstavba prvého úseku medzi Vrbovcom a Bjelovarom s dĺžkou 27,5 kilometra sa oficiálne začala dňa 27. apríla 2009, no z dôvodu finančných problémov sa k prvým stavebným prácam prikročilo až 8. apríla 2011.
Chiméra (mytológia)

Odraz v umení

Napriek tomu, že Chiméra bola netvor, antickí umelci ju zobrazovali často. Jej najznámejšie zobrazenie je zrejme bronzová socha Chiméra z Arezza, vynikajúce dielo etruského umelca z 5. storočia pred naším letopočtom. Nachádza sa v Archeologickom múzeu vo Florencii.

Induská (Harappská) civilizácia

V induskej civilizácii je chiméra zobrazená na mnohých tabuľkách ("pečatidlách").  Znázornené sú rôzne druhy chimér zložených zo zvierat vyskytujúcich sa na indickom subkontinente. Aký názov mala chiméra v induskej civilizácii nie je známe.
Kapuvársko–beledský obvod

Kapuvársko–beledský obvod (maď. Kapuvár–Beledi kistérségEllenőrzött lap) je administratívna jednotka, obvod, v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe. Jeho sídlom je mesto Kapuvár.
Sainte-Croix (Drôme)

Poloha

Obec má rozlohu 10,78 km². Najvyšší bod je položený 1 014 m n. m. a najnižší bod 333 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nanteau-sur-Lunain

Poloha

Obec má rozlohu 13,25 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 71 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 674 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peyriac-Minervois

Poloha

Obec má rozlohu 10,19 km². Najvyšší bod je položený 221 m n. m. a najnižší bod 105 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1081 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Palác Lucerna

Palác Lucerna je viacúčelový multifunkčný komplex budov, ktoré sa nachádzajú v hornej časti Václavského námestia na nároží Štěpánskej ulice v pražskom Novom Měste smerom k Vodičkovej ulici.

Vznik

Skelet budovy vznikal v rokoch 1907 až 1921 mimo iných aj podľa návrhu inžiniera Stanislava Bechyně a projektu J. Čamského a Václava Havla. Túto stavbu realizoval staviteľ inžinier Václav Havel starší (starý otec bývalého prezidenta Česka Václava Havla). Palác mal pôvodne slúžiť ako hokejový štadión, ale už na počiatku výstavby došlo k zisteniu, že pre tieto účely sála nevyhovuje predovšetkým rozmerovo a projekt musel byť narýchlo prepracovaný na veľkú spoločenskú sálu. Na vtedajšiu dobu išlo o veľmi unikátnu stavbu, pretože to bola jedna z prvých železobetónových stavieb v Prahe s veľmi originálne riešenou sklom zastrešenou pasážou. Tiež celkové architektonické riešenie je veľmi pekné, stavba nesie výrazné rysy doznievajúcej neskorej secesie a práve nastupujúceho modernizmu. Prakticky od ukončenia výstavby a uvedenia komplexu do prevádzky až do dnešnej doby ide o významné kultúrne a spoločenské stredisko hlavného mesta Česka Prahy, konalo sa tu už veľké množstvo koncertov, plesov, schôdzí, konferencií, módnych prehliadok, športových akcií (za prvej Československej republiky napríklad turnaje v boxe či v zápasení. V komplexe sa okrem veľkej sály nachádza aj kino, bar a kaviareň. V priebehu doby tu vystupovalo veľké množstvo najvýznamnejších umelcov. Po roku 1989 bol Palác Lucerna v reštitúcii vrátený späť rodine Havlovcov a v súčasnosti je majetkom manželky Ivana Havla pani Dagmar Havlovej. Je to pamiatkovo chránený komplex.

Veľká sála

Jadrom komplexu je veľká sála Lucerny, ktorej rozmery sú 54 metrov po dĺžke, 25,5 metrov po šírke a 9 metrov na výšku. Veľká sála zaberá celkom tri podzemné podlažia a na jeho plocha má kapacitu zhruba 4000 sediacich divákov. Jej nedostatkom je však nedostatočné vetranie a neveľmi dobrá akustika.

Pasáž

Palácom prechádza známa pasáž, v mieste rozvetvenia pasáže pred vchodom do kina Lucerna je zavesená provokatívna socha sochára Davida Černého – sv. Václav sediaci na bruchu zdochnutého koňa.
Celles-sur-Durolle

Poloha

Obec má rozlohu 38,9 km². Najvyšší bod je položený 1 287 m n. m. a najnižší bod 535 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 793 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pohár federácie 2007 (Americká zóna)

Skupina I

Miesto: Pilara Tennis Club, Pilar, Argentína (antuka)

Dátum: 18.-21. apríl
Poiseul-la-Ville-et-Laperrière

Poloha

Obec má rozlohu 21,64 km². Najvyšší bod je položený 462 m n. m. a najnižší bod 338 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Čili paprička

Čili paprička (tiež chilli paprička, feferónka; niekedy sa používa aj názov kajenské korenie) je plod predovšetkým exotických druhov krovitých paprík, rastúcich v trópoch a subtrópoch Indie, Číny, Japonska, Vietnamu, Afriky, Južnej a Strednej Ameriky, zvlášť Mexika. Hojne sa používajú aj na Balkáne.
Ide o malé svetlejšie papričky s výraznou vôňou. Tieto feferónky sú ostré odrody spravidla vytrvalých koreninových paprík, ktorých je celá škála. Za svoju pálivú chuť vďačia látke kapsaicín, ktorá sa dobre rozpúšťa v tuku, takže na zahnanie akútneho pocitu pálenia v ústach najlepšie pomôže pohárik mlieka.
Ten, kto neobľubuje mlieko, môže si ústa vypláchnuť pohárom silnej pálenky, lebo kapsaicín sa rozpúšťa aj v alkohole.
Okrem ďalších látok obsahuje vitamín C a karotén B. Podporujú chuť do jedla, ale vo väčšom množstve dráždia pohlavné a močové ústrojenstvo. V primeraných dávkach pôsobí na žalúdok lepšie, ako korenie. Priaznivo vplýva na trávenie. Dokázalo sa, že kultúry, zvyknuté na ostré jedlá s týmto korením, ľahšie znášajú zamorenie pokrmov a prostredie okolo seba rozličnými baktériami, najmä tými vyvolávajúcimi hnačku. Čili vyvoláva zmeny v črevnej sliznici, ktorá potom znesie viac. Čili sa považuje aj za afrodiziakum.
Čili má pálivú a sladkú chuť.

Pôvod

Čili papričky pestovali Indiáni už v predkolumbovskom období, a to už od 6. tisícročia pred naším letopočtom. Bola to jedna z prvých samoopelivých plodín, ktoré sa začali pestovať v Amerike. Po objavení Ameriky ju európski (najmä portugalskí) kupci rýchlo rozšírili do celého sveta, lebo predstavovali cenné korenie ako náhradu za čierne korenie. Veľkú obľubu si získali predovšetkým v Indii, kde dnes predstavujú neoddeliteľnú súčasť indickej kuchyne. Z Indie sa cez Osmanskú ríšu dostali do Maďarska, kde z nich Maďari vytvorili svoje národné korenie - mletú papriku.

Superčili

Jedny z najpálivejších papričiek majú svoj pôvod na indickom subkontinente. Tamojšie čili sa honosí príznačným názvom Bhut Jolokia, teda "démon čili" a používa sa ako donucovací prostriedok miestnej polície a vojenských zložiek, kde sa používa ako náplň do dymových granátov. Podľa nepotvrdených zvestí vraj došlo k úmrtiu chlapca, ktorý "démona" omylom prehltol.

Kajenské korenie

Týmto názvom sa často označuje prášok zo sušených čili papričiek. Je žltej až červenej farby a veľmi pálivú chuť. Pochádza z oblasti Strednej Ameriky. Karibskí domorodci s ním oboznámili už Kolumbových námorníkov.

Rozmnožovanie

Čili papričky sa rozmnožujú semienkami. Tie sú okrúhle, sploštene, spravidla vráskavé, žltej farby. Po čase semienka postupne hnednú, čo môže poukazovať na nižšiu kvalitu a klíčivosť semienok. Semená majú vysokú klíčivosť okolo 95% a môžu si klíčivosť zachovať aj niekoľko rokov.
Kanduhuludú

Kanduhuludú (maldiv. ކަނޑުހުޅުދޫ‎) je jeden z obývaných ostrovov na atole Gáfu Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 827 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 125 m, šírka 370 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 423,41 km.
Nižné Furkotské pleso

Názov

Nižné i Vyšné Furkotské pleso je pomenované podľa polohy vo Furkotskej doline. Tá dostala názov, pravdepodobne, podľa „frkotajúceho“ potoka.
Chevroux (Ain)

Polohopis

Chevroux má rozlohu 17,2 km². Najvyšší bod je položený 208 m n. m. a najnižší bod 176 m n. m.

Obyvateľstvo

Chevroux má 892 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Port-Villez

Poloha

Obec má rozlohu 5,35 km². Najvyšší bod je položený 143 m n. m. a najnižší bod 10 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 244 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Július Slabeycius

Životopis

V roku 1926-1934 navštevoval reálne gymnázium v Banskej Bystrici, 1934-1940 študoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1940 MUDr. Prednosta Chirurgickej kliniky v Bratislave, mestský chirurg, krajský súdny znalec. Pedagóg stredného zdrav. personálu. Zaoberal sa problematikou hrudnej chirurgie, anestéziológie. Odborník na operácie pľúc a srdca. Účastník SNP a zahraničného odboja. Autor odborných prednášok, štúdií, publikácií.
Bôbovité

Opis

Koreňová sústava bôbovitých často siaha do veľkých hĺbok. Na povrchu koreňov žijú symbiotické nitrifikačné baktérie, čiže baktérie schopné viazať vzdušný dusík. Vďaka tomu dokážu bôbovité rastliny obohacovať pôdu na ktorej rastú o dusík a preto sa niekedy pestujú ako tzv. zelené hnojivo.
Stonka je niekedy (rody Robinia, Astragalus a iné) drevnatá, inokedy (rody Lotus, Trifolium a ďalšie) dužinatá. Listy môžu byť jednoduché alebo zložené (perovito či dlaňovito). Väčšinou majú palístky, ktoré sa u agáta premenili na tŕne. Iné rody sú charakteristické úponkami.
Kvety sú obojpohlavné a majú sklony k dvojstrannej symetrii. Kalištných a korunných lupienkov je po 5, čomu zodpovedá aj zápis v kvetnom vzorci K(5) C(5). Kalištné lístky sú zrastené a korunné lupienky voľné, len dva dolné čiastočne zrastené. Zrasteným lupienkom sa hovorí člnok a v jeho vnútri sú ukryté tyčinky (v počte 10) a piestik. Kvety väčšinou vytvárajú súkvetia, napríklad hlávky, strapce alebo klasy. Opeľovanie zabezpečuje predovšetkým hmyz.

Systém

Čeľaď zahŕňa tri podčeľade, Caesalpinioideae, Faboideae a Mimosoideae. 
Zoznam všetkých recentných rodov je na stránke Zoznam rodov čeľade bôbovité.
Le Horps

Poloha

Obec má rozlohu 23,27 km². Najvyšší bod je položený 301 m n. m. a najnižší bod 174 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 761 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ars-Laquenexy

Poloha

Obec má rozlohu 6,25 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 207 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 964 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Národné hokejové mužstvo USA hráčov do 20 rokov

Národné hokejové mužstvo USA hráčov do 20 rokov je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Spojené štáty na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.
Asfalt

Asfalt je druh umelého alebo prírodného živicového bitúmenu. Predstavuje zmes zoxidovaných uhľovodíkov s určitou prímesou ropy, vody, minerálnych látok hlavne ílov a karbonátov.

Vlastnosti a zloženie

Je hnedočierny až čierny a má tuhú alebo polotuhú konzistenciu. Jeho hustota sa pohybuje v rozmedzí 0,9 až 1,3 kg.dm³. Rozpúšťa sa v petroleji, chloroforme a éteri. Vo vode je nerozpustný. Taví sa pri 110 až 130 °C. V prípade jeho úplného spevnenia tvorí tzv. asfaltit, tmavú lesklú horninu s lastúrnatým lomom.

Použitie

Používa sa najmä pri výstavbe ciest ako vrchná vrstva vozovky (pozri aj liaty asfalt) alebo na izoláciu. Umelý asfalt je vedľajší produkt pri spracovaní ropy.

Spevnené plochy

Pri výstavbe spevnených plôch (vozovky, parkoviská) sa asfalt používa pre svoju ľahkú spracovateľnosť a cenu. Nevýhodou je, že sa asfalt pri vyššej teplote deformuje a na vozovke tak vozidlá vytvárajú tzv. „koľaje“. Konštrukčnú skladbu asfaltovej vozovky tvorí aj obalové kamenivo. Je to kamenivo, zväčša hrubej frakcie, ktoré je obalené asfaltom.

Izolácie

Asfaltové izolačné pásy sa používajú ako izolácia stavieb proti vode. Aplikujú sa na povrch natretý penetračným náterom natavením pomocou plameňa.
Petřín

Petřín je 327 m vysoký kopec v centre Prahy. Na jeho vrchole stojí Petřínska rozhľadňa a mnoho iných objektov. Na Petříne nájdeme skaly najmä z opuky.

História

Petřín vystriedal v priebehu storočí niekoľko mien: Petřín, Hora, Kopec, Vrch sv. Vavrinca. Kronikár Kosmas ho popisuje ako veľmi skalnaté miesto, a z toho dôvodu sa mu pre veľké množstvo skál začalo hovoriť Petřín. Latinsky sa totiž skala povie petra. Od nepamäti sa tu lámal kameň — opuka — z ktorého Praha postavila množstvo stavieb.
Prvá historická zmienka o petřínskych lomoch pochádza od Mnícha Sázavského, ktorý napísal, že s týmito kameňmi dal opát Silvester ozdobiť dlažbu Sázavského kláštora.
Na Petříne bývalo popravisko, ktoré stávalo v blízkosti kostola sv. Vavrinca. O ňom sa hovorí v súvislosti s vyvraždením Slavníkovcov. Tí z tohto rodu, ktorých Přemyslovci nestačili povraždiť 28. septembra 995 na Libici, viedli ako divú zver do Prahy a pobíjali na Petříne. Potom slúžilo popravisko až do 14. storočia k trestaniu veľkých protištátnych prečinov. Až po vybudovaní Hladového múru cisárom Karolom IV. sa popravisko presunulo na náprotivný vrch Vítkov.
Anorthosis Famagusta FC

Externé zdroje

http://www.anorthosis.com/index.php?lang=En
Kuršský záliv

Kuršský záliv (lit. Kuršių marios, rus. Куршский залив) alebo Kurská zátoka je záliv - lagúna pri juhovýchodnom pobreží Baltského mora pri brehoch Ruska (Kaliningradská oblasť na juhu) a Litvy (Klaipėdský kraj na severe). Meno pochádza od starého baltského národa Kurši. Rozloha zálivu je 1 584 km². Je 93 km dlhý a priemerne 17,3 km široký. Hlboký je priemerne 3,7 m a maximálne 7 m. Od mora je oddelený Kuršskou kosou. Na severe je Klajpedským prielivom širokým 390 m spojený s morom. Do zálivu ústi rieka Neman svojou deltou. V zime záliv zamŕza na približne 80 dní, v lete má voda na povrchu teplotu až 25°C.

Fauna

Záliv je dôležitou rybársku oblasťou. Základné priemyselné ryby sú kapry, nosále, zubáče, pleskáče, zubatice, úhory. Na východnom brehu je biologická stanica (sledovanie a krúžkovanie vtáctva).

Osídlenie pobrežia

Na brehu ležia obce (Litva): Klaipėda (štvrť Smiltynė), Neringa (jej súčasti: Nida, Preila, Pervalka, Juodkrantė) - na Kurskej kose, Klaipėda (južná časť mesta), Dreverna, Kintai, Lūžgaliai,Svencelė Šturmai, Ventė a Uostadvaris (ktorý je na brehu ostrova Rusnė (najväčší z mnohých ostrovov, tvoriacich deltu rieky Neman, ktorá nesie svoje vody svojimi mnohými ramenami - už pod iným názvom - do kuršského zálivu od východu) (protiľahlý breh).
Ďalej: (Kaliningradská oblasť): Morskoje, Rybačij, Djuny, Lesnoe(Lesnoje), Zelenogradsk - na Kurskej kose
Verbnoje, Zalivino, Polessk, Belomorskoje, Krasnoje, Razino, Golovkino a Prochladnoje (Južný a východný breh zálivu náležiaci dnes Kaliningradskej oblasti.
Fontaine-Chaalis

Poloha

Obec má rozlohu 33,11 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 364 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Liverdun

Poloha

Obec má rozlohu 25,23 km². Najvyšší bod je položený 340 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 956 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gregor Melcer

Životopis

Podľa jedných prameňov pochádzal z Moravy, podľa iných zo Spišského Podhradia. Roku 1555 bol vo Wittenbergu vysvätený za evanjelického kňaza. Asi v 1549 rektor školy v Spišskej Belej, neskôr evanjelický kňaz na niekoľkých miestach najmä východného Slovenska; od roku 1560 v Banskej Bystrici, potom hlavný mestský farár, 1584 senior stredoslovenských banských miest v Banskej Bystrici, kde viedol vieroučné spory so slovenským farárom Tomášom Frölichom. Autor náboženského spisu o pravej viere, v jeho prílohe uverejnil  i vierovyznanie stredoslovenských banských miest (Confesio ecclesiarum montanarum civitatum). V spise uverejnil i svoje verše, venované richtárovi a mestu Banská Bystrica. V rukopise zostala jeho cirkevná agenda.
Anna Fedorová

Mgr. Anna Fedorová (* 19. október 1947, Spišská Nová Ves) bola primátorkou mesta Spišská Nová Ves v rokoch 2002 – 2006 a je poslankyňou zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja. Je predsedníčkou OKC KDH v Spišskej Novej Vsi.
Anna Fedorová bola zvolená ako členka Kresťanskodemokratického hnutia za koalíciu KDH, OKS vo voľbách v roku 2005 za poslankyňu Košického samosprávneho kraja v okrese Spišská Nová Ves.
Prosper Mérimée

La base Mérimée

Je to dátová báza historických objektov vo Francúzsku. Bola nazvaná podľa Prospera Mériméeho ako bývalého generálneho inšpektora historických monumentov. Už v roku 1834 začal tvoriť zoznam francúzskych historických objektov pod názvom « l’Inventaire Général des Monuments et Richesses Artistiques de la France ».(Všeobecný inventár monumentov a pokladov umenia Francúzska.) Databáza bola založená André Malrauxom.

Kritika

Kritikmi Mériméeho boli Victor Hugo a profesionálny kritik Charles du Bos.

Dielo

Mérimée sa stal členom krúžku romantických autorov Cénacle a Petit cénacle (súčasť prvého), ktorý sa zúčastnil na vypískaní premiéry hry Victora Huga Hernani. Príbehy, ktoré rozpráva, sú plné tajomna a sú umiestnené často v cudzine, napríklad v Španielsku, Rusku, na Korzike. Jedna z jeho noviel bola inšpiráciou pre libreto opery Carmen. Témy, ktoré si vyberá, ladia s romantickým štýlom: tragické, mystické, historické a horrorové rámce.
Pesmes (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 18,64 km². Najvyšší bod je položený 291 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 114 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Roman Herzog

Životopis

V Mníchove vyštudoval právo a nastúpil na miestnu univerzitu (tamtiež menovaný v roku 1964 profesorom). Roku 1970 vstúpil do Kresťansko-demokratickej únie CDU. V rokoch 1980 až 1983 zastával funkciu ministra vnútra v Bádensku-Württembersku, v rokoch 1983 až 1987 bol podpredsedom Spolkového ústavného súdu.
Pôsobil ako poradca kancelára Helmuta Kohla. V rokoch 1987 až 1994 bol predsedom ústavného súdu. Jeho manželka Christiane Herzogová zomrela 19. júna 2000. Herzog sa znovu oženil s Alexandrou, slobodnou pani z Berlichingenu.
Roku 1999 viedol prvý Konvent o budúcnosti Európy.
Zomrel na začiatku januára roku 2017 vo veku 82 rokov.
Martin Medňanský

Martin Medňanský - "Mednyánszky de Medne" (* 10. november 1840, Divinka – † 15. november 1891, Istebník) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, básnik a publicista. Pseudonyms Dušan Sava Pepkin, Divinkov Svedernický, Martin Divinko Svedernický, M. M.

Životopis

Pochádzal zo starého šľachtického rodu Medňanských z Medného. Narodil sa 10. novembra 1840 v Malej Divine (teraz Divinka) ako druhý z ôsmich detí baróna Ľudovíta Medňanského a Jozefy rodenej Nozdrovickej. Študoval na miestnej obecnej škole, potom na Piaristickom gymnáziu v Trenčíne a Nitre. V Trenčíne, mal niekoľko českých profesorov, čo pravdepodobne  ovplyvnilo jeho pohľad na česko-slovenskú otázku. V Nitre študoval teológiu a bol členom slovenského vzdelávacieho spoločnosti Slovenská škola. Po zrušení spoločnosti cirkevnou hierarchiou, pokračoval spolu s ostatnými žiakmi v súkromnom štúdiu v slovenskom jazyku.
Dňa 24. septembra 1864, bol vysvätený za kňaza. Začiatky strávil vo farnostiach Lietava, Vysokej, Bošáci a Zliechove. V roku 1869 sa stal kňazom v Beckove, kde strávil zvyšok svojej kariéry. V roku 1891, rezignoval zo zdravotných dôvodov (hluchota) a presťahoval sa do Istebníka (dnes časť Trenčína), kde sa stal známy ako úspešný ovocinár a vinár. Zomrel 15. novembra 1891 v Istebníku.

Práca

Medňanský publikoval svoje práce v niekoľkých slovenských časopisoch, kalendároch a almanachoch (Slovenské pohľady, Slovenský letopis, Slovenský kalendár, Slovenskosť, Slovenský Sion, Národnie noviny, Katolícke noviny, Obzor, Orol, Sokol, Tovaryštvo, Pútnik svätoštefanský /ako editor v rokoch 1882 - 1885/). Tiež uverejňoval v českých časopisoch (Obzor, Vlast, Pozor, Posvátná kazatelna), poľskom vestníku Ruch literacki a v tlači amerických Slovákov (Jednota). Prekladal z francúzštiny, nemčiny, maďarčiny a poľštiny. Hoci jeho poézia bola neskôr uverejnená v dvoch prácach Poesie Dušana Savy Pepkina, bol viac uznávané ako autor próz.

Ostatné činnosti

Medňanský bol členom mnohých slovenských združení, filantropických a vlasteneckých spoločností (Radhošť, Muzeálna slovenská spoločnosť, Dedičstvo sv. Cyrila a Metoda, Spolok svätého Vojtecha). Ako šľachtic bol hrdý na svoj slovenský pôvod a snažil sa dokázať, že to nie je v rozpore s jeho privilegovaným postavením. bol spoluorganizátor zberu pre Múzeum v Martine, daroval svoju knižnicu Ľudovítovi Vladimírovi Riznerovi (jeden zo zakladateľov slovenskej literatúry a vykonáva niekoľko podobných kultúrnych a národných činností.
Bar-le-Duc

Poloha

Obec má rozlohu 23,62 km². Najvyšší bod je položený 327 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 15 895 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE