google/wiki40b huggingface dataset:
Juraj Váh

Životopis

Jeho otec bol Ignác Herzog a matka Margita, rod. Hermannová. Študoval na gymnáziu v Žiline, potom na Slovenskej vysokej škole obchodnej v Bratislave (nedokončil). Rozhlasový pracovník, dramaturg Novej scény SND v Bratislave, od 1958 v slobodnom povolaní v Žiline. V rokoch 1974 – 1976 pracovník Čs. rozhlasu v Banskej Bystrici. Ako dramaturg bol pôvodcom viacerých dramatizácií podľa predlôh svetových autorov. Autor prozaických prác, divadelných a rozhlasových hier, televíznych scenárov, v ktorých riešil dramatické konflikty vnútorného sveta človeka, zvlášť v tzv. krajných situáciách ohrozujúcich život. Osobitné miesto v jeho tvorbe má detektívny román. Posmrtne vyšiel román s vojnovou tematikou a zbierka rozhlasových noviel. Divadelné kritiky a recenzie uverejňoval v novinách a kultúrnych časopisoch.
Rzeszów

Poloha

Rzeszów sa rozprestiera na brehoch rieky Wisłok. Nachádza sa v samom srdci Sandomierskieho údolia. Rzeszów je tiež hlavným mestom Podkarpatského vojvodstva a sídlom Rzeszówskeho kraja.

Dejiny

Územie mesta bolo obývané už v období neolitu. Prvá zmienka o Rzeszówe pochádza z roku 1354, kedy mu kráľ Kazimír Veľký udelil mestské práva. Dlhý čas patril panstvu šľachtickej rodiny Lubomirskych, jednej z najdôležitejších v Poľsku. Nebyť preslávených výročných trhov, Rzeszów by bol iba jedným z miest na obchodnej trase do Uhorska. V roku 1658 Jerzy Sebastian Lubomirski založil piaristickú školu, druhú strednú školu v Poľsku. Počas 19. storočia Rzeszów začal strácať význam v prospech Przemyślu.
Mesto sa začalo rozvíjať v roku 1937 a to najmä vďaka zbrojnému priemyslu: Państwowe Zakłady Lotnicze, vyrábajúce lietadlové motory a Hipolit Cegielskieho fabrika na kanóny. Roku 1944 sa stal Rzeszów hlavným mestom vojvodstva a najdôležitejším mestom juhovýchodného Poľska. Počas nasledujúcich 30 rokoch bolo vybudovaných mnoho tovární. V súčasnosti Rzeszów neustále rastie, k mestu sa pripájajú nové osady a je vidieť veľa práce na modernizácií.

Cestná

Rzeszów sa nachádza na medzinárodnej diaľnici číslo 4, ktorá spája Nemecko a Ukrajinu. Doprava je rušná, no je odklonená od centra mesta.

Letecká

Letisko Rzeszów-Jasionka sa nachádza na severe mesta v osade Jasionka. Pravidelné lety zahŕňajú destinácie Varšava (WAW) a Liverpool, Londýn (Luton), Londýn (Stansted), Dublin, Bristol, Birmingham, East Midlands, Liverpool, New York (John F. Kennedy), New York (Newark Liberty), Frankfurt nad Mohanom (Frankfurt Ren-Men), Gdańsk

Autobusová

Rzeszów je vstupom do Beskýd, mnoho autobusov smeruje do Sanoku.

Železničná

Rzeszów je kúsok od hlavnej železničnej trate zo Sliezska k poľskej východnej hranici a ďalej na Ukrajinu. Veľká železničná stanica bola postavená v 19. storočí. Existuje tiež jedinečná, neelektrifikovaná železničná trať do Jasla.
Sústružnícky nôž

Sústružnický nôž je upínaný nástroj používaný v sústruhu.
Rimeize

Poloha

Obec má rozlohu 32,3 km². Najvyšší bod je položený 1 125 m n. m. a najnižší bod 890 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 614 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Opátstvo Saint-Pierre de Solesmes

Opátstvo Saint-Pierre de Solesmes je benediktínske opátstvo v Solesmes vo francúzskom departemente Sarthe. Nachádza sa blízko mestečka Sablé-sur-Sarthe v trojuholníku miest Laval, Le Mans a Angers na rieke Sarthe.

Dejiny kláštora

Kláštor bol založený roku 1010 ako závislé priorstvo opátstva St. Pierre La Couture v neďalekom Le Mans. Počas storočnej vojny bolo opátstvo dvakrát vyplienené a raz takmer úplne zničené. V 15. storočí sa za priora Philiberta de la Croix začalo s novostavbou kostola, ktorá bola dokončená za jeho nástupníka Jeana Bouglera. Po Bouglerovej smrti roku 1556 nemal kláštor určitú dobu priora a bol spravovaný priormi in commendam. Počas hugenotskej vojny bol kláštor bezprostredne ohrozený a mnísi museli postaviť na jeho ochranu barikády.
V roku 1664 prevzala kláštor reformná vetva benediktínov, tzv. mauríni. V roku 1722 bol prestavaný, po francúzskej revolúcii bol roku 1791 zrušený a začal chátrať.
V roku 1832 ho kúpil kňaz Prosper-Louis-Pascal Guéranger, zrekonštruoval ho a znovu otvoril 11. júla 1833. Založil tam komunitu, ktorá bola roku 1837 povýšená na opátstvo. To sa čoskoro stalo centrom francúzskeho katolicizmu. Opátstvo bolo ultramontánne a výrazne prispelo k šíreniu tradičnej rímskej liturgie a potláčaniu diecéznych liturgií. Prispelo tiež k novému rozkvetu gregoriánskeho chorálu. Od konca 19. storočia museli mnísi opátstvo kvôli laicistickým zákonom trikrát opustiť, definitívne v roku 1901. Usídlili sa na ostrove Wight. Do Francúzska sa mohli vrátiť až v roku 1922.
Saint-Léger-aux-Bois (Oise)

Poloha

Obec má rozlohu 8,3 km². Najvyšší bod je položený 52 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 820 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Carbuccia

Poloha

Obec má rozlohu 14,35 km². Najvyšší bod je položený 1 280 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 339 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Bréseux

Poloha

Obec má rozlohu 7,37 km². Najvyšší bod je položený 910 m n. m. a najnižší bod 570 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 422 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Altiplano

Altiplano (šp. vysočina, náhorná rovina) je názov náhornej plošiny, po Tibetskej plošine druhej najrozsiahlejšej na Zemi. Nachádza sa vo vnútrozemí Južnej Ameriky, prevažne na území Bolívie a Peru a čiastočne zasahuje do Čile a severu Argentíny. Priemerná nadmorská výška je 3 300 m. Západnú a východnú stranu ohraničuje horská reťaz Ánd (Cordillero Occidental a Cordillero Central) s početnými aktívnymi vulkánmi, severnú jazero Titicaca a na juhu sa nachádza jedno z najsuchších miest na zemi - púšť Atacama. Samotná oblasť Altiplana je riedko osídlená, hustejšie zaľudnené sú len územia v okolí jazera Titicaca a banské oblasti (nakoľko sa tu nachádzajú pomerne veľké ložiská striebra, medi, cínu a zinku). Altiplano je známe tiež najvyššie položenou železničnou traťou, spájajúcou mestá Cusco a La Paz.

Podnebie

Životné podmienky Altiplana ovplyvňuje klíma - chladná a suchá. Príčina spočíva v clonení Ánd, ktoré zachytávajú zrážky prúdiace od Pacifiku. Priemerné ročné teploty sa pohybujú v intervale 3 - 12 °C (maximá ~ 24 °C, minimá ~ −20 °C), ročný úhrn zrážok predstavuje 200 až 800 mm/m². Väčšinu roka prevláda v oblasti suché, studené, veterné, ale slnečné počasie.

Vznik

Vznik Altiplana je datovaný na koniec druhohôr, keď vplyvom tektonických pohybov nastal v oblasti pokles a následná masívna sedimentácia. Neskôr, v miocéne sa začala vulkanická aktivita v Cordillero Occidental, ktorá prekryla vrstvu sedimentov lávovými prúdmi a inými sopečnými produktami. V období pleistocénu bola celá oblasť zaliata vodou - jazero Ballivián. Začiatkom holocénu jazero vysychá, jeho zvyšky predstavujú jazerá Titicaca a Poopó a oblasť dostáva dnešnú podobu.
Thourotte

Poloha

Obec má rozlohu 4,38 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 801 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Avit (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 3,66 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 186 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Veľké Solisko

Názov

Pôvodne sa tak volalo jedno miesto na úpätí štítu, kde pastieri ukladali soľ pre ovce alebo kravy. Kartografovia pravdepodobne nepoznajúc miestne reálie pomenovali najprv celý juhovýchodný hrebeň Furkotského štítu (Solisko, Solnisko, hrebeň Soliska, Soliskový hrebeň, Graň Soliska, Soliskograt, Szoliszkógerinc) a potom s prívlastkami aj vyvýšeniny a depresie hrebeňa. Donedávna sa názov Veľkého Soliska vzťahoval aj na Prostredné Solisko, ktoré bolo pokladané za jeho vedľajší vrchol.
Iná verzia predpokladá, že pravdepodobnejším základom sa javí staré nemecké sloveso slitan, salitan, salitjen, salen – ťažiť. Práve z tohto slovesa mohol vzniknúť pre baníkov, ktorý v tejto oblasti dolovali rudy, zrozumiteľný názov Salenberg – Hora, v ktorej sa ťaží. Podľa tejto teórie, neskôr, keď sa prestalo v tejto oblasti baníčiť, posunula sa do tvaru Salzenberg, ktorý bol preložený do slovenčiny v podobe Solisko.

Prvovýstup

Prvý na vrchole bol Karol Englisch s vodcom Pavlom Spitzkopfom st. 19. júla 1903. Vystúpili z Furkotskej doliny. Vtedy Englisch pomenoval Veľké Solisko podľa neznámej osoby Anniným štítom: Annaspitze, Annacsúcs, Annaturm, Annatorony. V zime dňa 12. januára 1912 na vrchole boli prví Julius Andreas Hefty a Lajos Rokfalusy.

Turistika

Na vrchol nevedie turistický chodník. Výstup je možný len s horským vodcom.
James Wilson (House)

Biografia postavy

Prvá epizóda "Pilot" odhaľuje, že Wilson je Žid. Iným odkazom na jeho vierovyznanie bola situácia, kedy Wilson spočiatku pozýval Housea na vianočnú večeru, ale neskôr svoje pozvanie stiahol, pretože House poukázal na to, že je Žid. V epizóde "Histories" je vyzradené, že Wilson má dvoch bratov: jeden z nich je bezdomovec, ktorého nevidel už deväť rokov.
Jakub Khien

Životopis

Maliar v Banskej Bystrici (1600-1617). Pravdepodobne syn banskobystrického zlatníka Jána Khuena.
La Mure

Poloha

Obec má rozlohu 8,33 km². Najvyšší bod je položený 1 204 m n. m. a najnižší bod 720 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grailhen

Poloha

Obec má rozlohu 6,06 km². Najvyšší bod je položený 1 728 m n. m. a najnižší bod 1 000 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 20 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bartolomej Busseus

Životopis

Študoval v Banskej Bystrici, od 1644 na univerzite vo Wittenbergu. Rektor školy v Španej Doline a Krupine, 1658 evanjelický kazateľ v Handlovej, po 1660 učiteľ v Španej Doline, napokon na evanjelickej fare v Hodruši. Ako študent bystrického gymnázia obhajoval roku 1642 tézy teologickej rozpravy. Prispel latinskými veršami do zborníkov na počesť levočského literáta Kristiána Seelmana (1661, 1665).
Čching

Dynastia Čching (čín. 清朝 - pchin-jin: Qīng cháo, v prepise Čching Cchao; Wade-Giles Ch'ing ch'ao; mandž. daicing gurun; mong. Манж Чин) (čínsky Čistá) bola mandžuská dynastia, ktorá vládla v Číne medzi rokmi 1644 a 1911. Bola poslednou čínskou cisárskou dynastiou.
Hrušovský hrad

Dejiny

Počiatky Hrušovského hradu nie sú presne známe, no jeho stavba je datovaná do obdobia po odchode Mongolov. V listinách sa prvý raz spomína v roku 1253. 
Hlavnou funkciou hradu bolo stráženie obchodnej cesty spájajúcej Požitavie s Ponitrím. 
V polovici 14. storočia hrad často menil majiteľov. V rokoch 1321 až 1344 patril rodine Levických, neskôr sa stal kráľovským majetkom. Roku 1347 kráľ Ľudovít Veľký daroval Hrušov synovi župana Julia z Topoľčian, magistrovi Mikulášovi a jeho pokrvnému bratovi Ondrejovi. V darovacej listine sa hrad objavuje pod názvom "Castrum Nostrum Hurusov". Neskôr sa stal znovu kráľovským majetkom a bol pod správou kastelánov.
V čase, keď medzi sebou bojovalo viacero dynastií, okolo roku 1446 hrušovský kastelán tento hrad predal Kolomanovi z Topoľčianok. Do tej doby bol hrad majetkom Bubekovcov. 
V roku 1616 bol celý hradný komplex predaný Ladislavovi Petheovi. Predaj hradu bol spôsobený vymretím rodu dovtedajších majiteľov hradu, šľachticov z Topoľčianok.  
Koniec slávy Hrušovského hradu prinieslo protihabsburské povstanie, keď bol v roku 1708 hrad dobytý a zničený.
Martina Moravcová

Peking 2008

Na letných olympijských hrách 2008 nepostúpila z rozplavby na 100 m motýlik, keď skončila až na 25. mieste (postupovalo 16 súťažiacich).

Športové úspechy

Moravcová je plaveckou ikonou. Žiadny slovenský plavec nezanechal vo svete takú výraznú stopu. Zo šampionátov má 63 medailí. Prvú získala ako sedemnásťročná na ME v Sheffielde 1993.
Je sedemnásobnou majsterkou sveta a dvojnásobnou striebornou olympijskou medailistkou zo Sydney 2000. 
Štartovala na piatich olympiádach.
Z MS má spolu 22 medailí.
Z ME 41 medailí.
Prekonala tri svetové, 16 európskych a 207 slovenských rekordov.
Dodnes drží 10 slovenských rekordov v dlhom bazéne. 
Najstarší z nich platí od roku 1995.
Seriál Svetového pohára vyhrala celkovo trikrát.
Šesťkrát vyhrala anketu Športovec roka na Slovensku. 
V ankete Športovec storočia skončila štvrtá.
Je vydatá ( manžel Martin Valko je právnik) a má dve deti.

Ocenenia

V roku 2001 jej prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy. V roku 1993, 1995, 1998, 2000, 2001 a 2003 vyhrala anketu Športovec roka.
Za rok 2000 bola ocenená cenou Krištáľové krídlo v kategórii šport za úspechy na Olympiáde v Sydney.
MG 34

Technický popis

MG 34 bol vzduchom chladený guľomet používajúci muníciu kalibru 7,92 × 57 mm Mauser. Bol navrhnutý ako guľomet všeobecného použitia. Ako ľahký guľomet bol používaný s dvojnožkou na konci hlavne a obyčajne s 50 ranovým bubnovým zásobníkom. Ako ťažký guľomet mal inštalovanú masívnu trojnožku a munícia bola dodávaná pásom. V praxi pechota používala verziu s dvojnožkou avšak muníciu dodával nábojový pás s dĺžkou podľa potreby. Štandardný pás dodávaný v krabicovitom zásobníku mal kapacitu 250 nábojov.
Aristandros Starší

Aristandros (starogr. Ἀρίστανδρος) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Aristandros, grécky sochár (bronziar) z ostrova Paros, tvoril pravdepodobne v Aténach na konci 5. storočia pred Kr. Od antických autorov sa s výnimkou Pausania o jeho dielach nezachovali správy. Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom sochy ženy s lýrou (symbol Sparty), ktorú Sparťania venovali ako votívny dar do Apolónovho posvätného okrsku v Amyklách na pamiatku svojho víťazstva pri Aigospotamoi (Kozích riečkach), kde v roku 405 pred Kr. porazili aténske loďstvo. Amykly sa nachádzali asi 4. km južne od Sparty. Apolónov okrsok ležal juhozápadne od obce, na tomto mieste boli odkryté základy veľkého oltára a trónu s početnými mramorovými úlomkami z výzdoby.
Zaujímavosťou ale je, že Aristandros bol s veľkou pravdepodobnosťou otec Skopa, jedného z najvýznamnejších sochárov starovekého Grécka. Niektoré objavené podstavce zo sôch z ostrova Délos, datované do prvej polovice 1. storočia pred Kr., sú signované sochárom Aristandrom z Parosu, synom Skopa, čo svedčí o existencii rodiny umelcov z tohto ostrova, ktorej bol zrejme jej najstarším členom.
Noam Avram Chomsky

Život

Noam Chomsky sa narodil v židovskej rodine v ranných hodinách 7. decembra 1928 vo Philadelphii. Jeho otec, William Chomsky, bol známy profesor hebrejčiny pochádzajúci z Ukrajiny. Jeho matka, Elsie Chomská, pochádzala z územia dnešného Bieloruska.
Chomsky počnúc rokom 1945 študoval filozofiu, jazykovedu, a matematiku na Pensylvánskej univerzite. Tam bol študentom Zelliga Harrisa, profesora lingvistiky, ktorý Chomského silne ovplyvnil v jeho politických názoroch. Titul PhD. získal v roku 1955. V jeho dizertačnej práci sa začali rozvíjať niektoré z jeho lingvistických myšlienok, ktoré ďalej rozpracoval v knihe Syntactic Structures (slov. syntaktické štruktúry) vydanej v roku 1957.
Po získaní doktorátu Chomsky devätnásť rokov učil na Massachusettskom technologickom inštitúte. Počas tohto obdobia začal verejne komentovať politický život, čo začalo vznesením námietok proti americkej intervencii vo vojne vo Vietname. Odvtedy je dobre známy pre svoje ľavicové politické názory, prednášal o politike po celom svete a napísal na túto tému niekoľko kníh.
Saint-Michel (Loiret)

Poloha

Obec má rozlohu 5,14 km². Najvyšší bod je položený 129 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 125 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
San Juan (rieka, Nikaragua)

San Juan je rieka v Nikarague, tečúca v pohraničnej oblasti s Kostarikou. Má približne 200 km. Spája jazero Nikaragua s Karibským morom. Ústie do Karibského je močaristou deltou s veľkým množstvom lagún.
Rieka je splavná pre menšie lode a člny. Sedimentácia zhoršuje plavebné podmienky najmä v delte.

História

Španielski dobyvatelia objavili rieku v roku 1525 a nazvali je “Desaguadero”. Od začiatku bola rieka dôležitou obchodnou cestou medzi španielskymi sídlami vo vnútrozemí dnešnej Nikaraguy a karibskou oblasťou. Strediskom obchodu sa stalo mesto San Carlos na brehu jazera Nikaragua. Jej okolie sa stalo vyhľadávaným cieľom pirátov, filibustierov a lupičov. V časoch rivality medzi Španielskom a Anglickom preto Španieli opevnili mesto San Carlos. Rieka bola svedkom bojov proti anglickým pirátom a amrickým filibustierom. Po vybudovaní Panamského prieplavu význam oblasti z hľadiska obchodu upadol.
Cangey

Poloha

Obec má rozlohu 22,98 km². Najvyšší bod je položený 114 m n. m. a najnižší bod 56 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 089 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Parennes

Poloha

Obec má rozlohu 14,5 km². Najvyšší bod je položený 188 m n. m. a najnižší bod 103 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 551 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Aubin (Aube)

Poloha

Obec má rozlohu 17,76 km². Najvyšší bod je položený 177 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 598 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lau-Balagnas

Poloha

Obec má rozlohu 2,9 km². Najvyšší bod je položený 573 m n. m. a najnižší bod 419 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 499 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Milan Bojo

Životopis

V roku 1968-1975 absolvoval Lekársku fak. UK v Bratislave. Pôsobil ako lekár v NsP v Žiari nad Hronom (1975-1979). Od roku 1979 pôsobí v Poliklinike Banská Bystrica ako pediater (Brusno, Banská Bystrica-Radvaň) a od roku 1990 ako riaditeľ dojčenského ústavu Detský domov v Banskej Bystrici. Je členom a predsedom Územného spolku SČK Banská Bystrica (od roku 1975) a zakladajúcim členom a výkonným predsedom Dôvery - slovenskej spoločnosti na ochranu zanedbávaných a zneužívaných detí (od roku 1996).
Fraquelfing

Poloha

Obec má rozlohu 4,44 km². Najvyšší bod je položený 374 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 85 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miroslav Sopko

Životopis

V rokoch 1993 - 1998 vyštudoval na Pravoslávnej bohosloveckej fakulte a Fakulte humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity v Prešove odbor učiteľ občianskej náuky, náboženskej výchovy a etiky. Od roku 1998 je zamestnaný na Základnej škole s materskou školou v Zalužiciach. V rokoch 2002 až 2007 si doplnil kvalifikáciu o predmety dejepis a geografia na Fakulte humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity v Prešov a v rokoch 2006 - 2008 špecializovaným kvalifikačným štúdiom na Metodicko-pedagogickom centre v Prešove získal kvalifikáciu pre vyučovanie v predmete informatika. V roku 2010 sa stal členom Slovenskej komory učiteľov, kde v rokoch 2011 - 2016 pôsobil ako viceprezident. Je tvorcom webového portálu Občiankári.sk.

Politické pôsobenie

Vo voľbách do NR SR v marci 2016 kandidoval na 9. mieste kandidátky hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), získal 6 734 preferenčných hlasov a získal mandát poslanca NR SR. V Národnej rade SR pôsobí ako člen Mandátového a imunitného výboru NR SR a Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.
Počas volieb do orgánov samosprávnych krajov, ktoré sa uskutočnili 4. novembra 2017, bol splnomocnencom volebnej koalície OĽANO, SaS, KDH a NOVA, ktorá podporila úspešného kandidáta Rastislava Trnku a získala v Košickom samosprávnom kraji 16 poslancov. V decembri 2017 sa stal podpredsedom poslaneckého klubu OĽANO.
Berneuil (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 16,55 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 336 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Valderoure

Poloha

Obec má rozlohu 25,34 km². Najvyšší bod je položený 1 645 m n. m. a najnižší bod 1 027 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 386 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Medlánecká skalka

Geológia

Podložie je tvorené metabazitmi a žulovými porfýrmi brnianskeho masívu. Pôdy reprezentujú rankery a kambizem typická.

Flóra

Okrem populácie chráneného ponikleca veľkokvetého sú zastúpené tunika prerastená, nátržník piesočný, pavinec horský, ruža šípová, rešetliak prečisťujúci, silenka uškatá či zvonček moravský.

Fauna

Z vtákov tam hniezdia strakoš obyčajný, v okolitých záhradách krutohlav hnedý, muchár sivý, žltochvost hôrny alebo ďateľ hnedkavý, z motýľov bol zaznamenaný modráčik najmenší.
Zwettelský oltár

Zwettelský oltár je časť bývalého hlavného oltára zasväteného Nanebovzatiu Panny Márie, ktorý bol vytvorený pre cisterciánsky kláštor v Zwettli v Dolnom Rakúsku. Teraz je súčasťou výzdoby adamovského kostola sv. Barbory ​​. Ide o významnú pamiatku neskorogotického rezbárstva.

Dejiny

Potom čo sa opát Erasmus z Leisseru rozhodol opraviť zničený kláštorný chrám vo Zwettli dal rezbárom vytvoriť úplne nový oltár. Po dokončení oltár dosahoval skoro 20 metrov. Odhadovaný čas vzniku oltára sa pohybuje medzi rokmi 1516 až 1525. Jedným z autorov bol pravdepodobne aj Ondřej Morgenstern z Českých Budějovíc.
V roku 1730 bol podľa archívnych správ považovaný za staromódny, o tri roky neskôr bol rozobratý a časť bola uložená do bočnej kaplnky Všetkých Svätých.
Potom čo v roku 1857 uhradil knieža Alojz II. z Lichtenštajnska výlohy za reštaurovanie oltára venoval ho následne do novovybudovaného kostola v Adamove. V roku 1891 sa opát kláštora vo Zwettli Stephan Rössler obrátil na kniežaťa Aloisa s prosbou o vrátenie oltára, avšak neúspešne.
V priebehu rokov bol oltár napadnutý červotočom a čiastočne reštaurovaný. V roku 1944 z obáv pred bombardovaním bol oltár rozmontovaný a uschovaný v krypte pútnického kostola vo Vranove. V roku 1947 bol z Vranova odvezený na reštaurovanie do Brna a potom sa vrátil späť do Adamova.
Roku 1970 boli z rámu oltára ukradnuté dve sochy. Neskôr boli nájdené na aukcii umeleckých predmetov v Nemecku a vrátené na oltár.
V roku 1978 oltár očistili miestni veriaci. V rokoch 2006 - 2007 bol oltár reštaurovaný a počas tohto obdobia bol vystavený na zámku v Mikulove. V roku 2010 bol vyhlásený národnou kultúrnou pamiatkou.

Opis

V súčasnosti je len fragmentom rozmerného neskorogotického oltárneho celku. Je tvorený vyrezávaným dreveným reliéfom umiestneným dnes v neogotickej skrini. Reliéf zobrazuje nanebovzatie Panny Márie a bol pôvodne umiestnený v oltárnej skrini hlavného oltára vo Zwettli. Ďalšie časti oltára sa nezachovali, zobrazuje ich však stará perokresba. Stratené sú otváracie oltárne krídla, rozmerný nadstavec i pôvodná predella.
Stenopterygiidae

Poznávacie znaky

Príslušníci rodu Stenopterygius boli jaštery vyslovene vodné a ich prispôsobenie vodnému živlu bolo tak dokonalé, že tvarom pripomínali ryby. Ich koža však bola holá, bez šupín. Čeľuste boli zobákovito pretiahnuté a vyzbrojené početnými zubami — zrejme najvýhodnejšie utváranie tlamy pre rybolov, lebo podobne majú ešte dnes upravené čeľuste zdatní lovci rýb — ozubené veľryby. Končatiny boli celkom premenené v plutvy. Chvost bol zakončený mohutnou, kolmo stojacou polmesiačitou kožnatou plutvou a dokonca bola vyvinutá plutva chrbtová v podobe kožného záhybu podobne ako u delfínov. Všetky tieto znaky ukazujú, že Stenopterygius žil podobným spôsobom ako dnes žijúce delfíny. Prakticky celý život trávil na šírom mori, kde lovil ryby, hlavonožce a iné živočíchy. Ostatky tejto potravy sa často nachádzajú v brušných dutinách skamenelých kostier. Okrem potravy sa tam niekedy objavujú aj zvyšky mláďat (embryí), čo dokazuje, že Stenopterygius, ako plaz, bol živorodý. Klásť vajcia do vody, ako to robia ryby alebo obojživelníky, nemohli, pretože novorodené mláďa, dýchajúce vzduch, by sa utopilo. Pohyb na súši im však nedovoľovali silno premenené končatiny.