Mária Anna Habsbursko-lotrinská

Detstvo a rodina

Mária Anna sa narodila v paláci Hofburg vo Viedni. Bola pokrstená druhý deň po narodení ako Mária Anna Jozefa Antónia, no v rodine jej hovorili Marianna. Meno Mária zdedila po tete, ktorá zomrela. Do roku 1741, kedy sa narodil jej brat Jozef, bola považovaná za možnú následníčku trónu.
Najlepší a najbližší vzťah mala so svojimi sestrami Máriou Karolínou, neskoršou neapolsko-sicílskou kráľovnou, a s Máriou Amáliou, parmskou vojvodkyňou. Veľmi dobre si rozumela aj s bratmi Leopoldom a Maximiliánom.

Výchova a vzdelanie

Vychovávateľkou Márie Anny sa stala grófka Belruptová. Tak ako každé dieťa Márie Terézie mala svoje služobníctvo, ktoré tvorili jedna komorná, tri slúžky a jeden sluha.
Mária Anna bola inteligentná, ale psychicky labilná. Nevynikala jazykovými schopnosťami, dokonca nevedela dobre hovoriť po nemecky. Vynikala však v umeleckých oblastiach a vo vede. Vedela vynikajúco tancovať, spievať, hrala v divadle a maľovala. V neskorších rokoch sa zaoberala fyzikou, mechanikou, chémiou, botanikou a medirytectvom. V oblasti prírodných vied ju vzdelával Ignác Born.
Tak ako jej otec, sa Mária Anna stala numizmatičkou. Po smrti Františka Lotrinského zdedila jeho zbierku pamätných mincí, ktorú po celý život rozširovala. Napísala tiež odbornú príručku o pamätných minciach, ktoré sa vydali za vlády jej matky, Márie Terézie.

Choroba

V roku 1757 ochorela Mária Anna na zápal pľúc, ktorý mal u nej veľmi ťažký priebeh. Počas choroby dokonca prijala posledné pomazanie. Z choroby sa nakoniec vyliečila, no zápal pľúc pravdepodobne spôsobil tuberkulózu kostí, ktorá napadla jej chrbticu. Následkom toho došlo k trvalému skriveniu chrbtice a vzniku hrbu. Pre túto chorobu a následné celoživotné postihnutie sa Mária Anna nikdy nevydala. Začala sa preto ešte intenzívnejšie venovať štúdiu, najmä botanike a mechanike.

Predstavená kláštora v Prahe

2. februára 1766 sa, na základe rozhodnutia Márie Terézie, stala opátkou v Ústave šľachtičných, ktorý sa nachádzal v Prahe. Toto mesto však nikdy nenavštívila. Neskôr sa tejto funkcie vzdala a stala sa opátkou v Klagenfurte, ktorý prvýkrát navštívila v roku 1765.
V roku 1767 sa Mária Anna stala členom Mediryteckej akadémie vo Viedni a o dva roky neskôr prijala členstvo v Akadémií umenia vo Florencii.

Charitatívna činnosť

Z finančných prostriedkov, ktoré jej poskytol jej brat Jozef, venovala veľkú časť na pomoc pre chudobných ľudí. Zaslúžila sa o opravu kláštorného a farského kostola v Klagenfurte, ktorá bola hradená zo štátneho náboženského fondu. V roku 1783 dala budovu kláštora opraviť na vlastné náklady. Chcela dať postaviť aj nemocnicu, no to zamietol jej brat. O niekoľko rokov neskôr však uvoľnil finančné prostriedky, vďaka čomu sa mohla rozšíriť kláštorná nemocnica. Krátko pred svojou smrťou spolu so sestrou Máriou Karolínou, neapolsko-sicilskou kráľovnou, zorganizovala dodávky lacného obilia z južného Talianska do Korutánska, ktoré v tom čase postihla obrovská neúroda.

Zdravotné ťažkosti a smrť

Mária Anna mala podlomené zdravie a počas života prekonala niekoľko zápalov pľúc. Veľké problémy jej spôsobovala aj chorá chrbtica – mala problémy s dýchaním a trápil ju silný kašeľ. 3. novembra 1789 prijala posledné pomazanie a o šestnásť dní neskôr zomrela. Celý jej majetok zdedil Alžbetínsky kláštor.