google/wiki40b huggingface dataset:
Doktor vied

Doktor vied (skratka DrSc.; skratka v Česku od roku 2003 DSc.; lat. doctor scientiarum) je vedecká hodnosť udeľovaná od roku 1953 na základe verejnej obhajoby doktorskej dizertačnej práce pred komisiou pre obhajoby doktorských dizertácií. 
Pôvodne spolu s titulom kandidát vied (CSc.) tvoril DrSc. dvojicu vedeckých hodností, pričom doktor vied predstavoval vyšší titul. Titul kandidát vied (CSc.) bol však v roku 1996 zrušený. DrSc. je na Slovensku chápaný ako „veľký doktorát“, ktorý je udeľovaný na základe významných vedeckých výsledkov, prekračujúcich úroveň vedeckého titulu CSc. alebo neskôr PhD. Tento titul by mal charakterizovať vyhranenú vedeckú osobnosť a na území Česka a Slovenska by mal najlepšie charakterizovať špičkových vedcov a vedeckovýskumných pracovníkov. V podobnom chápaní je ekvivalentný v minulosti zaužívanej hodnosti D.Sc. používanej v krajinách Britského spoločenstva národov.
V Česku boli 1. júla 1998 zrušené obe vedecké hodnosti, avšak na prelome rokov 2002/2003 bol „Doktor vied“ znova definovaný, ale so skratkou DSc.
Na Slovensku je od roku 2011 za udeľovanie hodnosti DrSc. zodpovedná Slovenská komisia pre vedecké hodnosti (SKVH), ktorá ju udeľuje na základe komplexného pohľadu na uchádzača zohľadňujúceho vedecké výstupy, ich kvalitu a význam, či stanoviska medzinárodne rešpektovanej osobnosti zo zahraničia.
Dolina Miętusia

Príroda

Takmer celá dolina je vytvorená zo sedimentálnych hornín – dolomitov a vápencov. Iba Malolučniak a Twardy Grzbiet pokrývajú kryštalické horniny. V doline sú početné prameniská a jaskyne. Miętusi Potok sa objavuje na severnom konci Wyżniej Miętusiej Równi. Vteká do Kościeliskeho Potoka. Bočné dolinky a žľaby sú prevažne suché. Najväčšie jaskyne v doline sú: Jaskinia Mała w Mułowej, Jaskinia Kozia, Ptasia Studnia, Jaskinia Miętusia, Studnia w Kazalnicy. Z pozoruhodnej flóry tu rastie v Poľsku málo sa vyskytujúci: lomikameň ovisnutý a sklenobyľ bezlistá, ktorá pravdepodobne už vyhynula.

História

Pomenovanie doliny je od šoltýsov Miętusów z Cicheho, ktorým na konci 16. storočia kráľ Zigmunt III. Wasa daroval pastviská. Asi desať rokov po vytvorení Tanapu bolo pasenie dobytka zakázané a príroda sa začala obnovovať. Po roku 1980 roku bolo vypásanie na poľane Zahradziska s prísnymi obmedzeniami povolené. Dolina Miętusia, tak ako mnohé iné doliny, bola dejiskom baníckej činnosti. Do roku 1800 tu ťažili železnú rudu a postavili banícku cestu do Kuźnic.
Lugny-lès-Charolles

Poloha

Obec má rozlohu 16,72 km². Najvyšší bod je položený 365 m n. m. a najnižší bod 265 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 334 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gamepad

Spôsoby pripojenia

Predtým sa používalo pripájanie týchto zariadení cez Gameport, IEEE 1284 alebo COM port. Pri konzolách potom hojne DB-9. Dnes sa pre pripojenie už používajú štandardné zbernice USB alebo bezdrôtové Bluetooth. Veľkú výnimku tvoria herné konzoly, kde každý výrobca používa vlastný typ koncovky.

Joypad vs. Gamepad

Oba názvy sú hojne používané a spravidla pre rovnaké zariadenie. Konkrétny rozdiel je v ovládaní smerov.
Na gamepade sú tlačidlá, prípadne ďalšie ovládacie prvky. Na ovládanie smeru sa používa tzv. analógové tlačidlo, ktoré je možné stlačiť do štyroch, skôr ôsmich smerov. Na starších verziách bolo analógové tlačidlo nahradené štyrmi samostatnými tlačidlami.
Joypad je kombinácia joysticku a gamepadu. Od gamepadu zachováva ergonómiu a tvar, ale pre ovládanie smerov je vybavený malým joystickom. Spravidla býva aj väčšia, pretože páčka (Joystick) sa musí držať celou dlaňou alebo viacerými prstami, nie iba stláčať palcom. Táto kombinácia bola prevzatá z hracích automatov. Typický joypad sa už dnes nevyrába, ale myšlienku páčky pre ovládanie smerov dodnes zachováva napríklad Sony Playstation alebo Xbox.
Moravská národní obec

Moravská národná obec je nepolitické občianske združenie venujúce sa moravskej kultúre, tradíciám a Morave všeobecne. V praxi však usiluje aj o presadenie niektorých politických cieľov, ako je napr. obnova krajinského zákonodarného orgánu pre moravské územie. Obec bola založená v októbri 1990 v Brne ako nástupca skoršieho Klubu priateľov Moravy, existujúceho už od roku 1985. Združenie, u niektorých radníc na Morave ako aj na krajskom úrade Juhomoravského kraja, dosiahlo vyvesenia moravskej vlajky. Poriada tiež pochody moravských patriotov alebo kultúrne oslavy.
Spyware

Spyware (iné názvy: spajvér, špionážny softvér, špiónsky program, špiónsky softvér, zriedkavo: špehovací softvér; angl. spyware) je počítačový program, ktorý sa bez vedomia používateľa pokúša „vyšpehovať“ citlivé dáta z počítača (napr. heslá). Tieto dáta sa potom pokúša poslať tretej strane. Následné posielanie informácie tretej strane značne spomaľuje chod počítača na internete a môže aj prepisovať URL zadané v internetovom prehliadači. 
Spajvér sa nešíri vlastnou replikáciou ako je tomu pri počítačových vírusoch a červoch ale najčastejšie sa do počítača dostáva nainštalovaním samotným používateľom. Keďže je nepravdepodobné, že by si niekto takýto softvér nainštaloval dobrovoľne, snaží sa spajvér tváriť ako užitočný program.
Sampzon

Poloha

Sampzon má rozlohu 8,39 km². Najvyšší bod je položený 449 m n. m. a najnižší bod 84 m n. m.

Obyvateľstvo

Sampzon má 224 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Právnická fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach

História

Požiadavka zriadiť právnickú fakultu v rámci Univerzity Pavla Jozefa Šafarika bola formulovaná už pri samotnom založení univerzity. Nezastupiteľnú úlohu pri kreovaní fakulty mala Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, ktorej rektor svojim rozhodnutím zo dňa 12. apríla 1970 zriadil detašované pracovisko Právnickej fakulty UK v Košiciach. Výučba na detašovanom pracovisku sa začala 1. októbra 1970. Otvoril sa iba prvý ročník, do ktorého bolo zapísaných 107 študentov. Výučba prebiehala v historickej budove na Kováčskej ulici č. 26 v Košiciach v bývalom sídle Košickej kráľovskej právnickej akadémie.
V akademickom roku 1971/1972 študovalo na Právnickej fakulte v dvoch ročníkoch denného štúdia spolu 203 študentov. V nasledujúcom akademickom roku to už bolo 303 študentov v troch ročníkoch denného štúdia. V tomto období vyučovanie zabezpečovalo 15 interných pedagógov, z toho 2 docenti. V roku 1972 sa vytvorili všetky predpoklady na to, aby mohla byť ustanovená samostatná fakulta vo zväzku univerzity. K tomuto prispela aj okolnosť, že v uvedenom období sa prejavoval citeľný nedostatok právnikov takmer vo všetkých sférach.
Konečným aktom založenia Právnickej fakulty UPJŠ bolo nariadenie vlády Slovenskej socialistickej republiky č. 88/1973 Zb. zo dňa 9. júla 1973, podľa ktorého sa s účinnosťou od akademického roka 1973/1974 zriadila Právnická fakulta, čím zaniklo pôvodné detašované pracovisko a jeho dovtedajšie tri ročníky prevzala novovzniknutá fakulta.
V prvom roku existencie samostatnej fakulty (v akademickom roku 1973/1974) študovalo v štyroch ročníkoch 449 študentov, z toho 163 študentov v prvom ročníku. Výučbu v prvom roku existencie fakulty zabezpečovali interní učitelia, v zostave ktorých bol 1 profesor, 3 docenti, 4 odborní asistenti a 10 asistenti. Externých učiteľov bolo v tom období 21.
V akademickom roku 2010/2011 študovalo na Právnickej fakulte UPJŠ spolu 1 539 študentov, z toho 1 112 v dennej a 427 v externej forme štúdia.

Súčasný stav

V súčasnosti fakulta realizuje bakalárske a magisterské štúdium v študijnom programe práv v dennej aj v externej forme štúdia. Zároveň realizuje doktorandské štúdium v dennej aj v externej forme v akreditovaných študijných programoch.
Po vstupe Slovenska do Európskej únie došlo k aktualizácii obsahu výučby z hľadiska zakomponovania normatívnych aktov únie. Zabezpečenie výučby európskeho práva na kvalitatívne vyššej úrovni umožňuje aj Ústav európskeho práva, ktorý bol zriadený v akademickom roku 2004/2005.
Fakulta za dobu svojej existencie pripravila pre prax viac ako 5 500 absolventov. Z nich rigoróznym konaním úspešne prešlo a titul doktora práv získalo viac ako 4 200 absolventov.
Marián Blaha

Životopis

Študoval na gymnáziu v Levoči, kde aj zmaturoval. Štúdium teológie ukončil v roku 1892 v Spišskej Kapitule. Za kňaza ho 29. júna 1892 vysvätil spišský biskup Pavol Smrečáni. Po vysviacke pôsobil rok ako kaplán v Ždiari. Od 29. júna 1893 do 30. októbra 1895 bol kaplánom v Nižných Ružbachoch následne sa stal kaplánom v Kežmarku. Do roku 1903 pôsobil ako vychovávateľ v rodine grófa Andreja Zamoyského na zámku v Starej Ľubovni.
V rokoch 1913 – 1919 bol hlavným tajomníkom Spolku sv. Vojtecha v Trnave. 
Po úmrtí spišského biskupa Alexandra Párvyho 24. marca 1919 bol 4. augusta 1919 kapitulou zvolený za kapitulárneho vikára Spišskej diecézy.
Po rozpade Rakúsko-Uhorska a vzniku ČSR bolo treba urýchlene riešiť otázku biskupov na Slovensku. Nitriansky biskup Viliam Batthyány a banskobystrický biskup Wolfgang Radnai boli vypovedaný z územia ČSR. Rožňavský biskup Ľudovít Balás zomrel v Rožňave 18. septembra 1920. Vláda uvažovala aj o vypovedaní košického biskupa Augustína Fischera-Colbrieho. Napokon však mohol zostať, pretože sa nenašiel žiadny vážny dôvod na jeho vyhostenie. Väčšia časť ostrihomskej arcidiecézy sa stala súčasťou ČSR a arcibiskup János Černoch zostal v Ostrihome. 
V tejto situácii pápež Benedikt XV. v tajnom konzistóriu 13. novembra 1920 vymenoval prvých troch slovenských biskupov – Mariána Blahu pre Banskobystrické biskupstvo, Karola Kmeťka pre Nitrianske biskupstvo a Jána Vojtaššáka pre Spišské biskupstvo. Všetkých troch vysvätil 13. februára 1921 v Nitre pápežský nuncius v Prahe Clemente Micara, hlavnými spolusvätiteľmi boli neskorší pražský arcibiskup Karel Kasper a pražský pomocný biskup Anton Podlaha.
Začiatok októbra 1924 otvoril zaniknuté biskupské lýceum v Banskej Bystrici. Bol spoluzakladateľom HSĽS, podporoval jej ideológiu a politiku. Pôsobil najmä v kultúrno-umeleckej oblasti, ktorú ovplyvňoval v klerikálnom duchu. Bol funkcionárom viacerých kultúrnych, literárnych a umeleckých spolkov. Od roku 1921 bol predsedom Spolku sv. Vojtecha a od roku 1926 predsedom Matice slovenskej.
Od roku 1938 kvôli ťažkej chorobe sa postupne stiahol z verejného života. 14. júna 1941 bol do funkcie biskupa koadjútora menovaný Andrej Škrábik, ktorý od augusta 1941 fakticky prevzal správu diecézy. Marián Blaha zomrel 21. augusta 1943 vo Svätom Kríži nad Hronom (dnešný Žiar nad Hronom). Pochovaný bol v biskupskej krypte v Žiari nad Hronom.
Bohinjsko jezero

Bohinjsko jezero (doslova Bohinjské jazero, nem. Wocheinersee) je najväčšie jazero v Slovinsku, keď nepočítame nestále Cerkniško jezero. Leží v nadmorskej výške 525 m. Má rozlohu 3,18 km², je 4,35 km dlhé a 1,25 km široké a pobrežia má dĺžku 10,9 km. Dosahuje maximálnu hĺbku 45 m.
Jazero je ľadovcovo-tektonického pôvodu: priehlbina vznikla intenzívnym eróznym pôsobením ľadovca. Vo východnej časti jazera sa nachádzajú početné morény. Hlavným prítokom jazera je rieka Savica napájaná z Čierneho jazera, ktorá sa v západnej časti prebíja balvanovými morénami a pri osade Ukanc sa rozlieva v Bohinjsko jezero. Ide o prietokové jazero, vyteká z neho druhá najkratšia rieka v Slovinsku, rieka Jezernica, ktorá sa po menej ako sto metroch zlieva s z ľavej strany pritekajúcou Mostnicou v Sava Bohinjku. Na severnom okraji jazera sa nachádza väčšie množstvo krasových prameňov, najznámejší z nich je Govic.
Na konci poslednej ľadovej doby bola hladina jazera o 16 metrov vyššie ako dnes a jazero siahalo až do dnešnej Starej Fužine.
Bohinjsko jezero leží v povodí riečky Sava Bohinjka, ktorá je horným tokom rieky Sáva.
Nachádza sa na území Triglavského národného parku, ktorého súčasťou sa stalo roku 1981. Za jasného počasia je možné z neho vidieť aj vrchol najvyššej hory Slovinska, Triglav (2 864 m n. m.).
Dmitrij Vladimirovič Kovtun

Dmitrij Vladimirovič Kovtun (* 1965, rus. Дмитрий Владимирович Ковтун) je ruský obchodník a bývalý agent sovietskej tajnej služby KGB.
Spoločne s ďalším bývalým agentom KGB Andrejom Lugovojom sa stretol s Alexandrom Litvinenkom krátko pred tým, než bol hospitalozovaný pre otravu polóniom. Sám Kovtun bol neskôr v Moskve tiež hospitalizovaný vzhľadom na kontamináciu polóniom.
Kovtun bol pôvodne vyšetrovaný v kauze ako svedok, ale v roku 2012 ho britská prokuratúra obvinila z vraždy Litvinenka, bol na neho vydaný zatykač a Rusko bolo požiadané o jeho vydanie.
Kovtun a Lugovoj sa poznajú od detstva, obaja pochádzajú z vojenských rodín a vyrastali v susedstve. Spoločne študovali tiež vojenskú akadémiu v Moskve v 80. rokoch 20. storočia a spoločne potom pracovali pre KGB. Po kolapse Sovietskeho zväzu obaja pracovali pre súkromné bezpečnostné agentúry.
Južna Morava

Priebeh toku

Rieka pramení v Severnom Macedónsku, severne od Skopje, odkiaľ tečie severným smerom do Srbska. Prítok Nišava zasahuje povodím na územie Bulharska. Povodie je charakteristické množstvom roklín a údolí so zachovanou prírodou. Po veľkých povodniach bola pôvodná dĺžka rieky (318 km) vyrovnaním meandrov skrátená, čo spôsobuje veľkú eróziu a zanášanie koryta na dolnom toku. V meste Stalać sa spája so Západnou Moravou vytvára Veliku Moravu.
Alsasko

Geografia

Alsasko má povrch 8 283 km² a tým je najmenší región metropolitného Francúzska. Prírodnými hranicami regiónu sú rieka Rýn na východe a pohorie Vogézy na západe. Najvyšší bod je Ballon de Guebwiller (1 426 m). Klíma v Alsasku je polokontinentálna, sú tam studené zimy a horúce letá. Alsasko je ideálne miesto na pestovanie vína (hlavne mesto Colmar). Vína tu pestované majú názov  Vin d'Alsace. Populácia Alsaska je 1 805 000 obyvateľov (1. 1. 2005) a stále rastie. Alsasko má 217 obyvateľov na km², čím patrí v porovnaní s Francúzskom k husto osídleným oblastiam.

Dejiny

V minulosti bolo Alsasko osídlené kočovnými lovcami, potom Keltami a okolo roku 58 pred Kr. Rimanmi, ktorí toto územie starostlivo strážili. Po páde Ríma bolo Alsasko kolonizované Alamanmi. Alamani sa orientovali na poľnohospodárstvo a založili jazyk, ktorý tvorí základ súčasného alsaského dialektu. Chlodovik I. a Frankovia v 5. storočí upevnili nadvládu nad Alamanmi po bitky pri Tolbiacu. Počas vlády potomkov Chlodovika, Merovejovcov bolo obyvateľstvo christianizované. V 5. storočí bolo územie súčasťou Franskej ríše, neskôr rímskonemeckej ríše.
V priebehu Tridsaťročnej vojny vpadli do Alsaska francúzske vojská a po Vestfálskom mieri sa Alsasko stalo súčasťou Francúzska. Po Prusko-francúzskej vojne (1870 – 1871) bolo takmer celé Alsasko s výnimkou Belfortu pripojené k Nemeckej ríši, v ktorej tvorilo súčasť Ríšskej krajiny  Alsasko-Lotrinsko. Na krátky čas tu po 1. svetovej vojne vznikla v rámci Nemeckej revolúcie republika rád (najnovšie nesprávne nazývaná Alsaská republika rád). Neskôr sa územie stalo znovu súčasťou Francúzska. Moderný región však už Belfort (súčasť departementu Territoire de Belfort) nezahŕňa.
Saint-Mard (Aisne)

Poloha

Saint-Mard má rozlohu 4,69 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 43 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Mard má 124 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Hengoat

Poloha

Obec má rozlohu 6,19 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 204 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Süleyman II.

Pôvod a detstvo

Süleyman II. bol mladší brat sultána Mehmeda IV. Narodil sa a vyrastal v paláci Topkapi. Ako mladší brat Mehmeda IV. strávil detstvo pod dohľadom bratových vojakov, pretože ako brat panujúceho sultána predstavoval pre nedotknuteľnosť jeho vladárskej autority nebezpečenstvo možného uplatnenia nároku podieľať sa na moci, okrem toho mladého princa mohli využiť na dvore medzi sebou o moc bojujúci dvorania pri presadzovaní svojich záujmov.
Jeho matka bola Saliha Dilaşub Sultan, pôvodom zo Srbska.

Vláda

Hneď po jeho nástupe na trón vypukla medzi Osmanmi a Habsburgovcami vojna. Prvé stretnutie sa skončilo katastrofálnou porážkou v tzv. druhej bitke pri Moháči (1687). Roku 1688 Süleyman II. navrhol vzájomné spojenectvo vládcovi Mogulskej ríše Aurangzébovi namierené proti Rakúšanom, indický vládca bol však zaneprázdnený domácimi nepokojmi.
Süleyman II., neschopný vládnuť sám v komplikovanej situácii a pod čoraz väčším tlakom zo strany Janičiarov, prenechal čoskoro správu nad ríšou svojmu veľkovezírovi Köprülü Fazıl Mustafovi Pashovi. Pod jeho vedením Osmani zastavili postup rakúskych vojsk do Srbska a potlačili protivládne povstanie v Bulharsku. Vojenské úspechy ríše sa však skončili smrťou veľkovezíra počas bitky pri Slankamene (1691).
Süleyman II. zomrel v tom istom roku vo svojom paláci v Edirne bezdetný a tak sa ďalším sultánom stal jeho mladší brat Ahmed II.
Bratislavské korunovácie

Bratislavské korunovácie boli slávnostné udalosti súvisiace s korunovaním uhorského panovníka v Bratislave v období rokov 1563 – 1830.
Po moháčskej katastrofe v auguste roku 1526 a tureckej okupácii južných oblastí Uhorska (vrátane Budína, korunovačného mesta Stoličného Belehradu a Ostrihomu) sa nanajvýš aktuálnou javila potreba ustanovenia nového správneho centra krajiny. Malo to byť mesto, v ktorom by bola zaručená bezpečnosť panovníka a cirkevných hodnostárov a súčasne čo najbližšie k Viedni. Voľba padla na Bratislavu.
Na moháčskych poliach zahynul i uhorský kráľ Ľudovít II. Jagelovský, ktorý nezanechal dediča. Novým kandidátom na uvoľnený trón sa pre uhorské stavy stal švagor zosnulého kráľa Ferdinand I. Práve toho zvolili za nového kráľa v bratislavskom františkánskom kostole 17. 12. 1526. I keď on bol ešte korunovaný v Stoličnom Belehrade, nasledujúci akt korunovácie nového uhorského kráľa (Maximiliána II., Ferdinandovho syna) sa už konal v Bratislave.
Bratislava ako nové mesto korunovácií zažila v tomto období svoj najväčší rozmach. Stala sa snemovným mestom kráľovstva, sídlom kráľa, arcibiskupa a najdôležitejších inštitúcií krajiny.
Korytnačina

Korytnačina (nesprávne (a po česky) želvovina) je prírodný materiál, ktorý sa získava z horného panciera morskej korytnačky karety pravej (Eretmochelys imbricata). Najčastejšie má jasne žltú až medovú farbu, bohato posiatu tmavo červenými až hnedými škvrnami.
Ide o rohovinové dosky, ktoré majú štruktúru rastúcu do všetkých strán, preto má tento materiál dobré vlastnosti pre spracovávanie. Dá sa dobre leštiť a teplom tvarovať. Korytnačina sa používala na vykladanie nábytku (marketéria), zdobenie luxusného tovaru (pudrenky, tabatierky), na výrobu dekoratívnych predmetov, hrebeňov do vlasov, spôn aj okuliarových rámov.
Medzinárodný obchod s korytnačinou je zakázaný, pretože je kareta chránená dohovorom CITES.
Marianna Grznárová

Životopis

Narodila sa v úradníckej rodine a vzdelanie získavala v Rudne nad Hronom, Šuranoch a na pedagogickej fakulte v Nitre. Pôsobila ako učiteľka na viacerých školách, od roku 1969 bola redaktorkou a od roku 1971 pražskou spravodajkyňou denníka Ľud.Od roku 1972 – 1984 pracovala v bratislavskej televízii ako dramaturgička. Neskôr v slobodnom povolaní. V súčasnosti je na dôchodku.

Tvorba

Prvé diela začala publikovať v denníkoch Ľud, Smena a v časopise Mladá tvorba, knižne debutovala v roku 1966 zbierkou básní Vstupujte bosí. Vo svojej tvorbe sa zameriavala ako na poéziu pre dospelých, tak i na písanie poviedok a prozaických rozprávok pre deti. Jej básnická tvorba sa nesie v duchu odmietania životných a literárnych konvencií. Oveľa väčší úspech zaznamenala svojou tvorbou pre deti, s ktorou začínala ako dramaturgička, keď písala rozprávkové seriály pre televíziu. Jej rozprávky sa vyznačujú svojráznym, duchaplným humorom, strohým štýlom i jazykom, pričom však dokonale vystihuje povahové črty človeka. Okrem humoru jej rozprávky vyjadrujú i prvky lyriky, paródie a irónie, pričom sa nezriedka snaží o kritiku negatívnych ľudských vlastností (pretvárka, zlomyseľnosť, pohodlnosť a iné).
Léning

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 300 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 299 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cliffhanger

Dej

Gabe (Sylvester Stallone) je horský záchranár. Potom, čo pri lezení zomrie Halova (Michael Rooker) priateľka, z čoho sa obviňuje, odchádza na niekoľko mesiacov z mesta. V dobe, keď sa vráti pre veci a pre svoju priateľku Jessie (Janine Turner), sa vysoko v oblakoch začne odohrávať krádež vládnych paňazí, ktoré sú prevážané v lietadle. Zločincom by mal k tomu pomôcť agent FBI, Richard Travers (Rex Linn), ktorý tri kufre plné peňazí pošle po lane z vládneho lietadla do lietadla zlodejov. Avšak lano v chvíli, keď sa na ňom kolísajú kufre sa pretrhne a všetky tri spadnú na zem do zimných pustatín. Vládne lietadlo vybuchne a zločinecké lietadlo následne havaruje. V každom z kufrov bol vysielač, ktorý nových majiteľov priamo nasmeruje k cieľu. Preto sa rozhodnú využiť horskú službu ako sprievodcu. A tak sa Hal a následne aj Gabe vydávajú k lietadlu, ktoré vysielalo núdzové volanie o pomoc.

Prijatie

Film bol premietaný mimo súťaž na Filmovom festivale v Cannes v 1993.
Film bol celkovo chválený kritikmi, získal 83% na Rotten Tomatoes na základe 24 recenzií. Avšak, napriek filmovej kritike, bol nominovaný na Najhorší film, Najhoršieho herca (John Lithgow), Najhoršiu herečku vo vedľajšej úlohe (Janine Turner) a Najhorší scenár na udeľovaní cien Zlatá malina 1993.
Regent’s Park

Regent's Park je jedným z Kráľovských parkov v Londýne. Nachádza sa v severnej časti centrálneho Londýna a zasahuje do mestských obvodov Westminster a Camden.

Dejiny

Pozemky, ktoré sa kedysi ozačovali ako Marylebone Park boli kráľovským majetkom po mnoho storočí a boli prenajímané vojvodovi z Portlandu ako lovecký revír. 
Keď v roku 1811 nájomná zmluva vypršala, princ regent (neskorší kráľ Juraj IV.) poveril architekta Johna Nasha vytvorením plánu rozvoja pre túto oblasť. Nash navrhol výstavbu kráľovského palácu a väčšie množstvo samostatných domov pre priateľov kráľa. Po začiatku výstavby v roku 1818 boli Nashove plány zredukované a kráľ nechal namiesto toho postaviť Buckinghamský palác a park nechal neskôr sprístupniť pre verejnosť. Väčšina domov a plánovaných terás však bola dokončená a Regent's Park bol začlenený do ďalších Nashových projektov pre kráľa Juraja IV. - do výstavby Regent Street a Carlton House Terrace, ktoré mali vytvoriť novú tvár mesta od St. James’s Parku až po Parliament Hill v Hampsteade.
Park otvorili v roku 1854 a pôvodne bol otvorený dva dni v týždni. V 30. rokoch bola otvorená Záhrada kráľovnej Márie, čím sa prvýkrát sprístupnila vnútorná čast parku pre verejnosť, ktorá bola dlhé roky využívaná Kráľovskou botanickou spoločnosťou. V roku 1982 v parku vybuchla bomba. Išlo o teroristický útok IRA, pričom zahynulo sedem ľudí.
V roku 2012 sa okolo Regent's Parku ukutočnia preteky cestných cyklistov v rámci Letnej olympiády v Londýne. Pôvodne sa tu mali konať aj súťaže softbalistiek a bejzbalistov, ale oba tieto športy nakoniec vypadli z letnej olympiády.
Rudolf Huna

Klubový hokej

Je odchovancom Liptovského Mikuláša, kde prešiel všetkými vekovými kategóriami a v sezóne 1997/98 debutoval medzi seniormi. V tíme hrával do polovice sezóny 2003/04, potom odišiel do ruského tímu Neftechimik Nižnekamsk pôsobiaceho v ruskej superlige. Novú sezónu už začal v rodnom Liptovskom Mikuláši, ale v závere ročníka sa pripojil ku švédskemu tímu Leksands IF, kde nastúpil v 6 zápasoch základnej časti (3 góly, 3 asistencie) a v 10 zápasoch play-off (2+1). V lete 2005 sa dohodol na spolupráci s českým klubom HC Oceláři Třinec, kde strávil celú sezónu 2005/2006. Pred nasledujúcou sezónou uzavrel kontrakt s nemeckým klubom Füchse Duisburg, no už koncom januára 2007 z klubu predčasne odišiel a podpísal zmluvu s HC Košice. V Košiciach pôsobil tri sezóny a s tímom vybojovali dva tituly majstra Slovenska (2009 a 2010). Sezónu 2010/2011 odohral v českom klube HC Vítkovice Steel. V sezóne 2011/2012 pôsobil v tíme KHL – HC Lev Poprad, kde nastúpil v 49 zápasoch základnej časti (2 góly, 5 asistencií).

Reprezentácia

V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy a dal 5 gólov.
(štatistické údaje v článku sú z 25. júla 2007)