google/wiki40b huggingface dataset:
Stepfordské paničky

Stepfordské paničky je psychologický román či realistický spoločenský horor amerického spisovateľa Ira Levina (1929 New York), známeho aj dielom Rosemary má dieťatko (1967).

Dej

Témou tohto žánrovo mnohorozmerného románu je žena v domácnosti – ktorá je skôr len telom, mäsom než mysliacou bytosťou. Je to poslušná služobnica, roztomilá bytosť zdobiaca príbytok mužského chlebodarcu. Podobná tematika bola rozpracovaná v diele Rosemary má dieťatko (ang. Rosemary´s baby, 1967) no v tomto románe je tematika ešte zosilnená. Stepfordské paničky je román o normách modernej spoločnosti, ktorej hodnotami sú krása a mladosť za každú cenu.
Manželia v Stepforde využívajú svoje nové vedomosti na uskutočnenie snov fetišistickej spoločnosti. V románe sa kombinuje patriarchálne organizovaná sila, erotizácia potrieb a využívanie vedeckých technológií. Toto dodáva Stepfordským domom typickú obrázkovú kvalitu a zo žien vyrába telá nepoznačené potom či vekom, zatiaľ čo ich mysle sú kompletne zviazané s čistiacimi potrebami a voskom na podlahy. Až fantastické telá pestovaných paničiek sú alebo telá „vytvorené ako celok“, alebo „telá bez orgánov“ kapitalistickej spoločnosti.
Joanna a Walter Eberhart sa spolu so svojimi dvomi deťmi presťahujú zo „špinavého, prepchatého a kriminálneho“ mesta na predmestie Stepfordu s vidinou pohodlnejšieho života. Domy v Stepforde sú udržiavané v neobyčajnej čistote neobyčajne krásnymi ženami. Diela Ira Levina sa veľmi často vyznačujú spoločným prvkom – feminizmom. Podobne v tomto románe sa Joanna spolu s Walterom zaujímajú o zrovnoprávnenie žien. Walter sa však podobne ako jeho predchodcovia a členovia Mužského spolku pod ich tlakom zmení. Pestovanie vlastných koníčkov ako napríklad fotografovanie či písanie vlastných kníh, nepoužívanie rúžu ak sa nejedná o spoločenskú udalosť či priemerná starostlivosť o dom sa stávajú hriechmi žien (v pohľade mužov), ktoré treba potrestať.
Manželov čaká úspech, pretože ženy ako Joanna sa začínajú čoskoro spytovať samé seba či sa dostatočne starajú o domácnosť, pociťujú vinu. Čím viac dôkazov existuje, tým viac žena cíti pochybnosti a nachádza samú seba presne takú, o akých hovoria ich manželia. Nasleduje súhlas, naozaj by sa mohli viac zaujímať o domácnosť a možno by im neublížila väčšia starostlivosť o svoj zovňajšok. Žena premýšľa, či je problém naozaj v nej, alebo v ostatných ženách. Jej pocit viny sa zvyšuje keď dokonca deti z mesta nie sú dostatočne chytré na to, aby porozumeli čo sa okolo nich deje a jednoducho dávajú prednosť svojim novým matkám, ktoré sa neustále usmievajú a vypekajú dobroty.
Bystrá dolina (Veľká Fatra)

Bystrá dolina je situovaná v severnej časti Veľkej Fatry. Ústi do doliny Váhu z juhu. 
Preteká ňou Bystrý potok a vedie ňou žlto-značkovaný chodník z Hubovej na Nižné Šiprúnske sedlo. Jej dolnou časťou prechádza asfaltová cesta (zákaz vjazdu), ktorá potom odbočuje k úbočiu Pliešky.
Cheix-en-Retz

Poloha

Obec má rozlohu 8,34 km². Najvyšší bod je položený 27 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 878 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vojenská polícia

Vojenská polícia je jedna zo zložiek polície.

Vojenská polícia na Slovensku

Vojenská polícia v rozsahu vymedzenom zákonom plní úlohy policajnej ochrany Ministerstva obrany Slovenskej republiky, Ozbrojených síl Slovenskej republiky, zložiek podieľajúcich sa na plnení úloh Ozbrojených síl Slovenskej republiky, vojenských objektov a priestorov, vojenského materiálu, ako aj ostatného majetku štátu v správe alebo v užívaní ministerstva, v priestoroch a na miestach, kde prebiehajú vojenské operácie alebo vojenské akcie. Vojenským policajtom môže byť iba profesionálny vojak. Činnosť Vojenskej polície upravuje Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 124/1992 Zb. o Vojenskej polícii v znení neskorších predpisov.

Pôsobnosť Vojenskej polície

Pôsobnosť Vojenskej polície sa vzťahuje na vojakov a zamestnancov ministerstva pri plnení služobných úloh, ktoré stanoví minister obrany Slovenskej republiky, osoby, ktoré sa nachádzajú vo vojenských objektoch, priestoroch a na miestach, kde prebiehajú vojenské operácie alebo vojenské akcie, osoby, ktoré páchajú trestnú činnosť alebo priestupky spolu s vojakmi alebo proti majetku štátu, ktorý spravuje alebo užíva ministerstvo, vo vojenských objektoch, priestoroch a na miestach, kde prebiehajú vojenské operácie alebo vojenské akcie.

Úlohy Vojenskej polície

Vojenská polícia sa podieľa na zabezpečovaní disciplíny a poriadku vo vojenských objektoch, priestoroch a na miestach, kde prebiehajú vojenské operácie alebo vojenské akcie, podieľa sa na zabezpečovaní disciplíny a poriadku vojakmi na verejnosti, odhaľuje trestné činy a zisťuje ich páchateľov a robí opatrenia na predchádzanie trestnej činnosti, koná o trestných činoch podľa osobitného predpisu, odhaľuje priestupky, zisťuje ich páchateľov a priestupky objasňuje, pátra po vojakoch a po vojenskom materiále, ako aj po ostatnom majetku štátu v správe alebo užívaní ministerstva, podieľa sa na ochrane zbraní, streliva, výbušnín a vojenského materiálu, ako aj ostatného majetku štátu v správe alebo užívaní ministerstva a materiálu dôležitého pre obranu, podieľa sa na ochrane utajovaných skutočností, dohliada na bezpečnosť prevádzky a premávky vojenských motorových a ich prípojných vozidiel a premávky motorových a nemotorových vozidiel, riadi premávku vojenských vozidiel, motorových a nemotorových vozidiel na pozemných komunikáciách, vykonáva dohľad nad výcvikom a zdokonaľovaním odbornej spôsobilosti vodičov vojenských vozidiel, vedie evidenciu vojenských vozidiel a schvaľuje ich technickú spôsobilosť podľa osobitného predpisu, ktorý určí minister, vedie evidenciu a štatistiky potrebné na plnenie svojich úloh, zaistenia osobnej bezpečnosti ministra, zaistenia osobnej bezpečnosti určených osôb, ktorých okruh určí minister, ktoré stanoví minister v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu, podľa § 4 ods. 4 zákona č. 321/2002 Z. z. o ozbrojených silách Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov a ktoré stanoví minister.
Thenissey

Poloha

Obec má rozlohu 10,25 km². Najvyšší bod je položený 468 m n. m. a najnižší bod 283 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grignols (Gironde)

Poloha

Obec má rozlohu 22,7 km². Najvyšší bod je položený 166 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 132 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Léonard-de-Noblat (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 55,59 km². Najvyšší bod je položený 444 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 621 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kortenberg

Obyvateľstvo

Obec má približne 18 937 obyvateľov (2010).
Belvèze

Poloha

Obec má rozlohu 13,88 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 209 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Foulangues

Poloha

Obec má rozlohu 5,13 km². Najvyšší bod je položený 119 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 205 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vanguard 2

Vanguard 2 bola americká družica vypustená na obežnú dráhu v roku 1959.

Technické parametre družice

Bola to hliníková guľa s hmotnosťou 10 kg o priemere 508 mm. Na povrchu družice sa nachádzali 4 antény, vo vnútri boli umiestnené: dva teleskopy s fotobunkami pre meranie osvetlenia zemského povrchu, magnetopáskový dátový záznamník, chemické batérie, rádio vysielače a potrebná elektronika.

Štart

Štart družice sa uskutočnil 17. februára 1959. Družica sa však nedostala na určenú obežnú dráhu a jej údaje sa pre technické chyby nemohli spracovať. Jej vysielače zmĺkli po 27 dňoch. Družica bude obiehať okolo Zeme 150 rokov.

Prvenstvá

Je označovaná ako prvá meteorologická družica, okrem toho skúmala aj vlastnosti fotočlánkov.
Fyles z Halikarnasu

Fyles alebo Fylés (starogr. Φύλης – Fyles, iný prepis: Fylés) bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Sochár Fyles, syn Polygnóta z Halikarnasu, bol činný v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Zo skulpturálnej tvorby tohto umelca (bronziara) sa nič nezachovalo, ale našlo sa až 23 jeho menom signovaných podstavcov zo sôch na ostrovoch Rodos (v mestách Rodos, Lindos a Kameiros), Délos a Astypalaia. Nápisy na podstavcoch sú na základe epigrafického a prosopografického skúmania datované do rokov 250 až 200 pred Kr.
Podstavec objavený na ostrove Délos bol základňou sochy Agathostrata, veliteľa rodoského loďstva, ktorý okolo roku 258 pred Kr. zvíťazil v bitke pri Efeze nad vojenskou flotilou egyptského panovníka Ptolemaia II. Na podstavcoch nájdených na akropole rodoského mesta Lindos, podľa ich nápisov, stáli väčšinou sochy kňazov bohyne Atény Lindskej. Na jednom z nich sa pôvodne nachádzala dvojica sôch kňazov tejto bohyne, a to socha Eufrantida, syna Charidama, ktorá bola jeho dielom, a socha Kallikrata, syna Eufrantida, zhotovená rodoskými sochármi Telesónom a jeho otcom Mnasitimom.
Palantine

Poloha

Obec má rozlohu 4,31 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 359 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Diarville

Poloha

Obec má rozlohu 11,03 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 260 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 498 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clinchamps-sur-Orne

Poloha

Obec má rozlohu 6,37 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 6 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1103 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jevgenij Alexandrovič Jevtušenko

Život

Narodil sa 18. júla 1932 v rodine geológa a milovníka poézie Alexandra Rudoľfoviča Gangnusa (1910 – 1976), ktorý bol pôvodom pobaltský Nemec. Jeho matka Zinaida Jermolovna Jevtušenková (1910 – 2002) bola tiež vyštudovaná geologička, živila sa však ako herečka a kultúrna pracovníčka. Práve jeho matka po návrate z vojnovej evakuácie na Sibírskeho mesta Zima v Irkutskej oblasti mu zmenila meno na svoje dievčie. Pri formalitách pri zmene priezviska pri tom zámerne zadala nesprávny dátum narodenia, pretože priezvisko bolo možné zmeniť iba do 12 roku života dieťaťa. V jeho nových dokladoch bol preto zapísaný rok narodenia ako 1933.
V roku 1948 sa zúčastnil s otcom na geologickej expedícii v Kazachstane. Počas štúdií na Literárnom inštitúte mu vyšla básnická zbierka Rozviedčici budúcnosti (Razvedčiki buduščego, 1952) a autobiografická poéma Stanica zima (Stancija zima, 1953). Popularitu si získal ako básnik venujúci sa aktuálnym témam a spolu s Roždestvenským a Voznesenským tvorili prúd „novej poézie“.
Aktívne sa zúčastňoval na verejnom a politickom živote, protestoval proti vstupu vojsk varšavskej zmluvy do Československa v roku 1968, aj proti nútenej emigrácii Solženicyna. Vystupoval proti cenzúre komunizmu, tri roky pôsobil ako poslanec parlamentu. Bol čestným členom Americkej akadémie umení a Európskej akadémie vied a umení. Žil striedavo v Moskve a Tulse v Oklahome, kde zomrel vo veku 84 rokov.

Dielo

Najznámejším autorovým dielom je román Kde rastú najkrajšie jahody (Jagodnyje mesta, 1981), kde uvažuje o ľudských hodnotách v období perestrojky. Tento román, ako aj celkovo jeho prozaická tvorba, vyvolali rôzne protirečivé reakcie. Ďalším Jevtušenkovým prozaickým dielom je román s autobiografickými črtami Neumieraj pred smrťou (Ne umiraj prežde smerti, 1993).
Čo sa poézie týka, Jevtušenko prispel do ruskej literatúry básnickými zbierkami ako Stanica zima (Stancija zima), Rozviedčici budúcnosti (Razvedčiki buduščego), Stalinovi nástupcovia (Nasledniki Stalina), Po Prahe idú tanky (Tanki idut po Prage), či poémami Pod kožou sochy Slobody, Mama a neutrónová bomba, Trinásť.
Jevtušenko tiež spolupracoval s hudobníkmi. Známa je napríklad spolupráca s Dmitriom Šostakovičom na jeho 13. symfónii - Babij Jar.
Quatre-Champs

Poloha

Obec má rozlohu 11,51 km². Najvyšší bod je položený 231 m n. m. a najnižší bod 113 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 192 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Johan Barthold Jongkind

Život

Narodil sa v Lattrope vo východnej časti Holandska, ako ôsmy z desiatich detí. Detstvo však strávil v prístave Vlaardingen na rieke Meuse, západne od rotterdamského prístavu, kde bol jeho otec vymenovaný za výbercu daní.
V roku 1835 ukončil školu a pracoval ako mladší úradník na notárskom úrade. Po smrti svojho otca v roku 1836 odišiel do Haagu, na Umeleckú akadémiu, kde študoval kresbu a pracoval v dielni majstra krajinára Andreasa Schelfhouta (1837).
Do roku 1845 svedomito študoval krajinárstvo podľa holandských tradícií. Inšpiráciou jeho prác boli slávni maliarmi tzv. „Zlatého holandského storočia“.
Na začiatku 19. storočia holandskí maliari načierali do svojich dejín a vracali sa k dielam Vermeera, Backhuysena, Van der Neera, Van de Veldeho. Jongkind kreslil klasické témy, ako prístavy, lode, kanály, veterné mlyny, zimné scény s korčuliarmi v realistickom štýle, nadväzujúc na holandských naturalistov.
V roku 1845 sa stretol s Eugene Isabeyom, vedúcou osobnosťou Francúzskej romantickej školy, ktorý ho pozval do Paríža a stal sa jeho študentom.
V rovnakom čase Jongkinda odporučili Princovi Oranžskému (neskôr holandský kráľ Viliam III.), ktorý mu požičal peniaze na cestu do Paríža, kde prišiel v marci 1846. Pracoval v Isabeyho dielni a študoval v ateliéri Francois Edouard Picota. Tiež sa zoznámil s mnohými maliarmi tzv. barbizonskej školy.
Napodiv, namiesto pamätihodností a prírody maľoval netradičné pohľady na Paríž. 
V roku 1847 navštívil prvý raz Le Havre a v roku 1850 cestoval spolu s Isabeyom z Dieppe do Le Havre. Počas týchto ciest sa zamiloval do normandského pobrežia. Jeho obraz Pohľad na prístav Harfleur si na parížskom salóne vyslúžil všeobecný obdiv a uznanie.
V roku 1855, po smrti svojej matky prišiel naspäť do Holandska a žil v Rotterdame, kde sa vrátil k tradičnému maľovaniu. Začali sa prejavovať jeho psychické problémy (paranoja a melanchólia).
V roku 1860 na podnet grófa Doriu, pomocou maliara Adolfa Felixa Calsa a obchodníka Père Martina sa uskutočnila aukcia diel 88 umelcov, vrátane Corota, Isabeyho a Rousseaua v prospech Jongkinda, aby sa mohol vrátiť do Paríža. V apríli 1860 sa vrátil do Paríža. Ten istý rok sa zoznámil s Jozefínou Fesserovou, holandskou maliarkou, ktorá sa stala jeho priateľkou a pomáhala mu zvládať jeho ťažkú situáciu. Každé leto trávil na pobreží Normandie, kde sa stretával so svojimi priateľmi. Maľoval s Boudinom, Monetom, Corotom, chodil na výlety po pobreží.
Jeho zdravotné problémy sa postupne zväčšovali. V roku 1878 odišiel do La Côte-Saint-André, kde mal syn Jozefíny Fesserovej vilu. Opustil ju iba na zopár výletov do Provensálska a zimnú prácu vo svojom ateliéri v Paríži. V tom čase mal veľa zákazníkov a ceny jeho diel stúpali.
V roku 1891 sa jeho zdravotný stav prudko zhoršil, čomu určite nepomohol aj alkohol.
Zomrel v nemocnici „Saint-Rambert hospital“ neďaleko Grenoblu. Je pochovaný na cintoríne v Côte-Saint-André.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2014

Organizátor

O dejisku turnaja rozhodla CAHB 12. novembra 2011. Alžírsko bolo hostiteľom afrického šampionátu štvrtýkrát, keď predtým to bolo v rokoch 1976, 1989 a 2000, vždy v Alžíri. Dejiskami zápasov boli 3 arény: Salle Harcha Hacene (kapacita 8 200 divákov), Salle OMS (3 100 divákov) a Salle Cheraga (2 000 divákov).
Diopeithes (sochár)

Diopeithes (starogr. Διoπείθης) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Diopeithes pochádzal pravdepodobne z Atén. Zo staroveku sa o ňom a o jeho sochárskych dielach nezachovali písomné správy. Diopeithes sa dostal do povedomia až po náleze jeho menom signovaných štyroch podstavcov (jeho nezachovaných sochárskych diel). Boli objavené na aténskej Akropole, sú z obdobia okolo rokov 500 až 480 pred Kr., tri z nich majú stopy sôch z bronzu, štvrtý z mramoru.
Nesle-Normandeuse

Poloha

Obec má rozlohu 9,1 km². Najvyšší bod je položený 204 m n. m. a najnižší bod 53 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 592 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ľuboš Novotný

Životopis

Ako 7-ročný začal chodiť na hudobnú školu v Trnave k pánom Klánovi a Bittovi na husle. Absolvoval PdFUK v Trnave. V roku 1971 naspieval prvú slovenskú soulovú pieseň „V storočnej aleji“, ktorú hudobne zložil jazzový hudobník Ladislav Gerhardt a text k nej napísal známy textár Ľuboš Zeman. V Revue Bratislava v roku 1971 – 1972 účinkovali s Františkom Krištofom Veselým, Jozefom Kuchárom a daľšími. V roku 1972 na Bratislavskej lýre získal v duete s Evou Kostolányiovou II. ocenenie v Cene diváka za pieseň „Zmysel nemých slov“. Hrával s bratislavským a pražským tanečným rozhlasovým orchestrom, Malokarpatskou kapelou a Zlatou krídlovkou. Spieval aj spolu so speváčkou Marikou Škultétyovou. Vo fonotéke Slovenského rozhlasu by sa podľa autora článku z novín Novinky z radnice (Trnava) Martina Jurča malo nájsť 27 skladieb, ktoré naspieval.
Jozef Verner

Životopis

Základnú školu navštevoval pravdepodobne v Banskej Bystrici, klerik banskobystrickej diecézy, študoval teológiu a filozofiu, 1812 doktor filozofie. Vychovávateľ v rodine grófa L. Gyulaya, od 1810 profesor teroretickej a praktickej filozofie na akadémii v Győri, 1834-1849 v Pešti. Autor filozofických spisov, v ktorých sa zameral na výklad psychológie, logiky, metafyziky a etiky. Tlačou vydal príhovor pri príležitosti výročia založenia univerzity v Pešti. Tabulárny sudca Győrskej,  Tolnayskej, Esztergomskej a Zvolenskej stolice. Člen mineralogickej spoločnosti v Jene.
Medzinárodné letisko Taiwan-Tchao-jüan

Infraštruktúra

Letisko Tchao-jüan tvoria dva terminály, na ktoré sa dá dostať minimetrom. Tretí terminál je ešte len naplánovaný a systém rýchlej prepravy je vo výstavbe.

Terminál 1

Terminál 1 je pôvodný terminál letiska. Konštrukcia budovy vychádza z podoby hlavného terminálu washingtonského letiska Dulles. Päťpodlažný terminál s rozlohou 169 500 m² bol spolu s letiskom otvorený v roku 1979, aby uľahčil dopravu preplneného letiska Sung-šan. Všetky lety zo staršieho letiska sa potom presunuli do nového terminálu. Na letisku je 18 brán, z ktorých každá obsahuje svoj vlastný nástupný most (jetway). Hlavná budova obsahuje check-in, batožinový pás a bezpečnostnú kontrolu. Pôvodná farba terminálu bola biela, znečistením ovzdušia sa zmenila na žltú.

Terminál 2

Tvoria ho dve strany, a to južná a severná. Južná bola postavená v roku 2000, zatiaľ čo severná v roku 2005. Obsahuje 10 brán s dvoma nástupnými mostmi, bezpečnostnú kontrolu a pasovú kontrolu. Zariadenie má rozlohu 318 000 m² a je schopné zvládnuť až 17 miliónov cestujúcich ročne.
Kamerálne účtovníctvo

Kamerálne účtovníctvo (iné názvy: sústava kamerálneho účtovníctva, kameralistické účtovníctvo, sústava kameralistického účtovníctva, kameralistika) je rozpočtové účtovníctvo (účtovníctvo verejnej správy), pri ktorom sa zachytávajú (len) príjmy a výdavky v rubrikách v tzv. knihe rubrík a okrem toho sa vedie peňažný denník. V knihe rubrík sa zachytávajú oddelene skutočné a očakávané príjmy na jednej strane a skutočné a očakávané výdavky na druhej strane. Nároky na príjmy a výdavky sa označujú ako platby. Každá rubrika obsahuje náležitosť a platbu.
Kamerálne účtovníctvo vymyslel Mathias Puechberg, riaditeľ rakúskej dvornej účtovnej komory za cisárovnej Márie Terézie, ktorý ho opísal v knihe vydanej v roku 1762 vo Viedni. Kamerálne účtovníctvo bolo potom zavedené v rakúskej štátnej správe a neskôr aj v podobných správach v Česku a v Uhorsku. Zavedené bolo aj v Nemecku, Švajčiarsku a inde. V Česko-Slovensku bolo zrušené v roku 1946, inde (najmä v Rakúsku) sa používa naďalej.
Existujú dva druhy rozšírenia kamerálneho účtovníctva: Jedno v tom smere, že sa dá použiť aj pre podniky (oddeľuje procesy meniace majetok a procesy meniace zisk a periodizuje príjmy a výdavky) a jedno v tom smere, že zahŕňa aj nákladové účtovníctvo.
Skillet

Názov skupiny

Názov Skillet navrhol zakladajúcim členom ich pastor. John Cooper predtým hral v skupine Seraph a Ken Steorts v skupine Urgent Cry. Trey McClurkin sa k nim pridal neskôr. Ich skupiny sa však rozpadli a oni sa rozhodli založiť spolu novú skupinu. A pretože každý z nich pochádzal z inej skupiny, vznikol ten nápad nazvať novú skupinu Skillet. "Skillet" znamená v slovenčine "panvička". John Cooper prirovnal skupinu k omelete, a povedal: „Všetko sme hodili dokopy, bez toho aby sme vedeli, čo z toho bude.“
Frazeologický celok

Frazeologický celok je v rámci sémantickej klasifikácie frazém V. V. Vinogradova taký typ, ktorý sa rovnako ako frazeologické zrasty vyznačuje veľkými sémantickými posunmi (obraznosťou, prenesenosťou významu), avšak na rozdiel od zrastov je vo frazeologických celkoch vždy nejaký komponent, ktorý ukazuje na významový vzťah medzi jednotlivými zložkami a platnosťou celej frazémy. Význam frazeologického celku je aj pri celkovej svojej obraznosti čiastočne motivovaný významami zložiek, resp. aspoň významom jednej zložky. Frazeologickými celkami sú napr. takéto frazémy: ťahať za jeden povraz (= spolu, tento význam súvisí najmä s číslovkou jeden), držať jazyk za zubami (=mlčať aj neprezradiť), lepiť sa niekomu na päty (neustále niekoho sledovať) a pod. Frazeologické celky spolu s frazeologickými zrastami reprezentujú jadrovú časť celej frazeológie, ku ktorej sa približujú ostatné druhy frazém.
Chat

Chat (iné názvy: čet, debata, pokec, chatovanie, četovanie) je vedenie rozhovoru v reálnom čase (často postupne s väčším počtom ľudí) pomocou internetu a počítača. Ako chat sa často označuje aj médium pre takýto rozhovor, napr. chatovacia miestnosť.
Pôvodne bol chat len textový, to znamená, že sa dali vymieňať len znaky. Postupne prešiel vývojom a dnes už možno pri chate komunikovať aj pomocou obrázkov, animácií, audio/video- konferencie a pod. V prípade hlasového chatu, ktorý sa podobá na telefónny hovor cez internet hovoríme o audiochate a v prípade, že sa účastníci pokecu vidia aj cez video, hovoríme tomu videochat (pozri Google Talk, Skype, ICQ ...)
Bá

Bá (angl. Baa) je administratívny atol na Maldivách. Hlavné mesto atolu je Édafusi. Skladá sa z 75 ostrovov, z toho 13 je obývaných. Počet obyvateľov je 12 170 (január 2008). Atol riadi Mohamed Mahir. 
Tento administratívny atol pozostáva z dvoch oddelených atolov:Južný Málosmadulu a atol Goidú (známy ako Horsburgh). Južný Málosmadulu je dlhý 45 a široký 30 km a pozostáva z 58 neobývaných a 8 obývaných ostrovov.
Atol Bá je stanovený ako biodiverzitný fond Maldív pre svoju bohatosť. Včítane dlhých mangrovníkov a rôznorodosť fauny a to hlavne podmorskej v okolí ostrova (koralový život a živočíchy).

Neobývané ostrovy

Ahivaffusi, Aidú, Anhenunfusi, Batalá, Bodufinolu, Boifusi, Dakendú, Dandú, Digufaruvinagandu, Dunikolu, Enbúdú, Fehenfusi, Finolas, Fonimagúdú, Fuladúrah kairi finonolu, Funadú, Gágandufaruhurá, Gávillingili, Gemendú, Hanifaru, Hanifarurah, Hibalhidú, Hirundú, Horubadú, Hulhudú, Innafusi, Kanifusígátu finolu, Kanifusi, Kasidúgiri, Kéodú, Kihádufaru, Kihavah-huravali, Kudadú, Kunfunadú, Landágirávaru, Lunfares, Máddú, Máfusi, Mámaduvvari, Márikilu, Madirivádú, Medufinolu, Mendú, Milaidú, Miriandú, Muddú, Mutáfusi, Nibiligá, Olugiri, Tiladú, Ufuligiri, Undúdú, Vakkaru, Velivarufinolu, Véofusi (?Vejofusí), Vinaneih-faruhurá, Vóvah