Lamborghini Countach

Názov

Slovo countach (vyslovuj "kuntáš") je v Piemontskej nárečovej taliančine pomenovanie alebo zvolanie na pekné dievča, dievča za ktorým sa každý otočí. Taktiež to môže znamenať "hej" alebo "jej", teda niečo ako citoslovcia nadšenia, krásy. Hovorí sa, že názov Countach vznikol náhodou, keď na autosalóne po odkrytí auta niekoľko ľudí zvolalo Countach. Názov modelu, pôvodne označovaného Lamborghini LP500, sa tak výnimočne zmenil na iný, než zaužívaný, keďže v ostatných prípadoch vždy automobilka použila meno býka - Aventador, Murciélago, Diablo... Označenie modelov LP (Longitudinale Posteriore = v preklade pozdĺžne uložený (motor)) označuje uloženie motora pozdĺžne.

Dizajn

Na svoju dobu veľmi odvážny, no kritikou i zákazníkmi pozitívne prijatý dizajn navrhol dizajnér Marcello Gandini od Bertone. Práve v modeli Countach bolo prvýkrát použité prvky, charakteristické pre väčšinu nasledujúcich modelov Lamborghini, predovšetkým však vertikálne výklopné dvere. Tie boli síce prvý raz použité v roku 1968 pri modeli Alfa Romeo Carabo (dizajnérom bol práve Marcello Gandini) a neskôr na limitovanej verzií Alfa Romeo 33 Stradale, no Countach bol prvé produkčné vozidlo. Odvážny bol aj hranatý dizajn s ostrými prvkami.
Countach mal v prvom rade vyzerať rýchlo a moderne, hoci v konečnom dôsledku bola rýchla jazda s týmto vozidlom veľmi náročná. Ostré hrany karosérie spôsobovali výraznú náchylnosť na bočný vietor a veľký aerodynamický odpor (Cx až 0,44), ktorý spôsoboval výraznú nestabilitu jazdy pri rýchlostiach nad 200 km/h. Slabý prítlak spôsoboval nedostatočnú adhéziu prednej nápravy, na ktorý „trpel“ aj predchodca, model Miura. Požiadavka umiestnenia motora v strede, ktorý bol rovnako prebratý z Miury, si vyžiadala posunutie sedadiel čo najviac do prednej časti a cestujúci tak mali nohy až pod prednou kapotou.
Interiér bol pri pôvodnom koncepte LP500 ešte futuristickejší, než zovňajšok a obsahoval napríklad digitálny tachometer či škrupinové sedadlá. Väčšina z prvkov sa do produkčných modelov nedostala a namiesto toho vznikol na cenu auta pomerne lacne vyzerajúci interiér. Digitálne prístroje v tej dobe neboli na dostatočnej úrovni a pravdepodobne by trpeli častými poruchami, rovnako ako použité kúrenie či klimatizácia. Keďže dizajn nebol nijako prispôsobený praktickosti či jazdným vlastnostiam, museli byť vykonané rázne zmeny. Pri modeli LP400S pribudlo príplatkové krídlo, širšie pneumatiky s lepšou trakciou a menšie úpravy aerodynamiky. Problémy sa však zďaleka ani pri posledných modeloch nedali nazvať vyriešené. Aj napriek tomu, že Countach bol nepraktický, nepohodlný, nekvalitne vyrobený a vyžadoval si veľké jazdecké umenie, stal sa ikonou a túto pozíciu si držal až do príchodu Ferrari F40. Odpoveďou na túto výzvu bol však už model Diablo.

Vývoj

Vývoj nového modelu si vyžadovala potreba obmeny starnúcej Miury a Ferruccio Lamborghini preto zadal konštruktérom úlohu vytvoriť ľahký, superšportový automobil s vidlicovým dvanásťválcom uprostred. Auto malo jazdiť rýchlosťou 200 míľ za hodinu, teda malo pokoriť 320 km/h. Podvozok navrhol Paolo Stanzini, autor Maserati Tipo 61 Birdcage a dizajn prevzal do rúk opäť Marcello Gandini. Projektu pod pracovným názvom Progetto (Projekt) 112 šéfoval Paolo Stanzani, ktorý splnil konštrukčné požiadavky Lamborghiniho a výsledkom bol prototyp LP5000 (neskôr sa nazýval LP500, pravdepodobne kvôli Lamborghinimu, ktorý uprednostňoval trojčíslia). Pri modeli Countach bolo zaujímavé umiestnenie prevodovky medzi sedadlami, čo umožnilo lepšie rozložiť hmotnosť.

LP500

Stanzani umiestnil pozdĺžne do stredu vozidla motor V12 s objemom 4971 cm³, ktorý dosahoval výkon 440 koní pri 7500 ot./min. Prototyp predstavili v roku 1971 na autosalóne v Ženeve, kde po odkrytí prvý raz zaznelo slovo Countach. Žltý prototyp dizajnéra Marcella Gandiniho šokoval radikálnym, futuristickým, ale čistým dizajnom so spomínanými výklopnými dvermi a ostrými rysmi. To bolo po ladných a elegantných krivkách Miury naozaj odvážne, experimentovanie sa však Gandinimu vyplatilo a Countach rozdelil svet na dva tábory; jedni ho nenávideli, iní zas milovali. Veľkú pozornosť spôsobil aj interiér s digitálnymi prístrojmi, no tie Lamborghini použilo až pri modeli Aventador, teda o 40 rokov neskôr.
Bob Wallace, hlavný testovací jazdec, v snahe prekonať na prototype rýchlosť 300 km/h, vo vozidle takmer uhorel. Pôvodný motor bol zničený a preto bol nahradený tým z Miury, samotný prototyp bol však nakoniec zničený vo Veľkej Británií po náraze. Náraz bol testovací a ľahká jednoduchá karoséria mala problémy s odolnosťou. Posed sa ukázal taktiež ako nebezpečný, keďže deformácia prešla až za úroveň chodidiel vodiča. Neskôr sa to vyriešilo pevnejším predným trupom, ten sa však objavil až pri modeli LP400S a ktorý prispel k zvýšeniu hmotnosti vozidla.

Evoluzione

Model Evoluzione predstavuje testovací prototyp, na ktorom sa skúšali všetky nové nápady konštruktérov Lamborghini. Evoluzione bol navrhnutý a postavený v roku 1987 pod vedením Horacia Paganiho, ktorý zmenou oceľového rámu na kompozitový materiál vozidlo výrazne odľahčil. Evoluzione využíval vyladený motor z 5000QV s výkonom 490 koní, ktorý len 980 kg ťažkému automobilu umožňoval dosiahnuť rýchlosť až 330 km/h, čo bol nový rekord Lamborghini. Prototyp mal brzdy s ABS (prvý raz na Lamborghini) a nové pneumatiky a všetky úpravy vystrelili cenu do oblasti nepredajnosti. Cena uhlíkových vlákien i technických noviniek bola vtedy príliš vysoká.

LP500 Turbo S Prototyp

Model LP500 Turbo S bol vyrobený iba v 2 exemplároch; prvý bol prototyp a druhý v podstate hotový voz. Prototyp už však neexistuje. V tej dobe použilo Lamborghini vôbec po prvýkrát turbo na svojom motore s objemom 4,2 litra, ktorý za pomoci biturba dosiahlo výkon až 748 koní, čím sa až do roku 2013, kedy ho o 2 k tromfla limitovaná edícia Aventadoru - Veneno, jednalo o najvýkonnejšie Lamborghini.