google/wiki40b huggingface dataset:
Talianske národné futsalové družstvo mužov

Vrcholné podujatia

Jeho najväčším úspechom je zisk striebornej medaily na majstrovstvách sveta FIFA, ktoré dosiahlo v rokoch 2003 a 2014. Okrem toho získalo aj 2 bronzové umiestnenia. Na MS sa dokázalo kvalifikovať šesťkrát, čo je po Španielsku z Európy druhý najlepší výsledok. Jedine na MS 2000 sa nedokázalo kvalifikovať, keď ho v skupine 1 v európskej kvalifikácii predbehlo Portugalsko. Na svetovom šampionáte v roku 2004 však prehralo iba jediný zápas, a to až vo finále, keď ho zdolalo družstvo Španielska. Na ďalších 2 šampionátoch skončilo zhodne na 3. pozícii. V roku 2012 ho až v semifinále porazilo Španielsko a v súboji o bronz si poradilo z výberom Kolumbie. O štyri roky neskôr v Kolumbii nepostúpilo ani do štvrťfinále, keď v osemfinálovom zápase prekvapujúco prehralo s Egyptom.
Taliansko sa zúčastnilo všetkých Majstrovstiev Európy UEFA a v rokoch 2003 a 2014 ich aj vyhralo. Jeho finálovým súperom v roku 2013 bola Ukrajina a na šampionáte vyhralo všetky duely. Pripojilo k nim aj ďalšie 4 medailové umiestnenia v rokoch 1999, 2005, 2007 a 2012. Na európskom šampionáte v Chorvátsku v roku 2012 prehralo prvý zápas až v semifinále, keď ho vyradil Španielsko. V súboji o bronz si poradilo s domácim Chorvátskom. Na šampionáte v belgických Antverpách v roku 2014 síce prehralo v základnej skupine prvý zápas so Slovinskom, v ostatných 4 zápasoch zvíťazilo, vrátane finálového z Ruskom, a získalo tak svojú druhú zlatú medailu.
Sparti

Starovek

Územie Sparty obývali od 15 stor. pred Kr. grécke kmene Achájcov a Sparta bolo jedno z najdôležitejších miest mykénskeho obdobia – spolu s Mykénami, Tirynsom a Aténami. Okolo 1100 pred Kr. sem však prišiel bojovný grécky kmeň Dórov, ktorí si podmanili pôvodné achájske obyvateľstvo a založili slávny staroveký štát Sparta, v ktorom boli utláčaní Achájci, teda Helóti a Perioikovia. Sparťania sa veľmi odlišovali od ostatných Grékov, čo sa týka usporiadania štátu a krutým zaobchádzaním. Mestu vládli dvaja králi (basileis), gerúzia, efori a apella. Za spartského zákonodarcu je považovaný Lykurgos. Sparťania vyhrali v peloponézskej vojne nad Aténčanmi, neskôr však boli porazení Tébami a Macedóniou. Od roku 146 pred Kr. Grécko pripadlo Rímu, no Sparta si určitú autonómiu uchovala. Počas rímskeho obdobia sa však postupne autonómia vytratila a Achájci aj Sparťania sa navzájom pomiešali. V 3. stor. Spartu dobyli Góti, v 4. stor. Vizigóti a v 5. stor. Huni. Podľa niektorých informácií však Sparťania dokázali Gótov odohnať, hoci už žiadna skutočná spartská armáda neexistovala. V tomto období už mnohí Sparťania boli kresťania.

Byzantské obdobie

Sparta sa dokázala z útokov spamätať a existovala až do 7. stor., kedy na západný Peloponéz vtrhli Slovania, tí sa usadili neďaleko od Sparty v pohorí Taugetos a odtiaľto ovládali Grékov. Mnohí obyvatelia Lakónie, teda aj Sparty odišli, niektorí odišli na Sicíliu, iní na peloponézsky polostrov Mani, iní do mesta Monemvasia, ďalší do Tsakónie, teda na východný Peloponéz a tu si uchovali svoje dórske zvyky aj dialekt dodnes. Gréci z Mani sú známi ako výborní bojovníci. V 9. stor bola moc Slovanov definitívne zničená Byzanciou a na posilnenie miestneho gréckeho obyvateľstva bolo do Lakónie privedené grécke obyvateľstvo z južnej Itálie, Sicílie a Anatólie. Byzantská vláda na troskách Sparty vytvorila mesto Lakedemonía, podľa kraja Lakónia, ktorý sa tiež nazýval Lakedemonía. V tomto meste okrem Grékov žili aj Židia a Arméni. Mesto bolo dôležitým centrom Peloponézu a sídlo patriarchu. V 10 storočí tu pôsobil svätý Nikón. V 13. stor. mesto ovládli Benátčania. Benátski kupci sa tiež usadili v meste a neskôr sa s Grékmi pomiešali. V roku 1263 sa však obyvatelia presťahovali z Lakedemonie do nového mesta, do blízkej Mystry, ktorá sa stala dôležitým centrom. Mystru v 15. stor. dobyli Turci.

Moderné obdobie

V roku 1834, teda tesne po oslobodení Grécka od Turkov, grécky kráľ Otho postavil nové mesto, Sparti, na mieste starovekej lokality a stredovekej Lakedemonie. Boli sem presídlení obyvatelia z neďalekej Mytstri, pretože pochádzali zo Sparty.
Alexandr Alexandrovič Serebrov

Mladosť a výcvik

V decembri 1978 bol prijatý do oddielu kozmonautov.

Po letoch

Oddiel kozmonautov opustil v roku 1995. Bol ženatý a mal jedno dieťa. V roku 2002 pri hasení svojho domu utrpel značné popáleniny a strávil niekoľko týždňov v nemocnici.
Albrecht VI. (Rakúsko)

Životopis

Po otcovej smrti sa stal jeho poručníkom Albrechtův strýko Fridrich IV., vojvoda tirolský. Bol ním do roku 1435, keď krajinu po otcovi prevzal Albrechtov o tri roky starší brat Fridrich (neskorší cisár Fridrich III.) Roku 1439 sa stal regentom v Predných krajinách (dnešné Bádensko -Württembersko), kde v roku 1457 založil univerzitu vo Freiburgu.  
6. januára 1453 mu ho jeho brat Friedrich III. udelil titul arcivojvodu.
V roku 1458 získal regentstvo v Hornom Rakúsku. Sídlo mal na hrade v Linzi, kde mal kanceláriu a zriadil tu vlastnú finančnú správu.
 
Počas ďalších rokov začal pracovať na získaní väčšej moci, čo v roku 1462 viedlo až k viedenskému povstaniu proti cisárovi. Po ňom  získal od brata za ročnú odplatu 4 000 zlatých regentstvo v Dolnom Rakúsku. Nasledujúceho roku však medzi bratmi došlo k ďalšiemu konfliktu, nakoniec sa snažili dohodnúť, ale všetko prekazila Albrechtova smrť. 2. dcembra 1463. 6. decembra bol pochovaný do vojvodskej hrobky v Dóme svätého Štefana.
Od roku 1452 bol ženatý s Matildou, dcérou falckého kurfirsta Ľudovíta III. Manželia nemali deti a žili oddelene.
Žofia Albertina Švédska

Pôvod, mladosť

Žofia Albertina sa narodila ako posledné zo štyroch detí švédskeho kráľa Adolfa Frederika I. a jeho manželky Luizy Ulriky Pruskej.
Švédsky kráľ Gustáv III., princeznin brat, plánoval jej sobáš s vojvodom Viliamom Oldenburským alebo poľským kráľom Stanislavom II., ani jeden z nich však sa nerealizoval. 
Žofia Albertina prejavovala veľkú náklonnosť a úctu k svojej matke, obzvlášť v čase, kedy kráľovnú vdovu vypovedal zo švédskeho dvora vlastný syn, kráľ Gustav III. potom, čo obvinila jeho manželku z cudzoložstva.

Opátka

V štrnástich rokoch ju jej strýko, pruský kráľ Fridrich Veľký, vymenoval za koadjutorku kláštora v Quedlinburgu a roku 1787 sa stala po svojej tete, Fridrichovej najmladšej sestre Anne Amálii Pruskej jeho opátkou a guvernérkou tohto malého nemeckého štátu až do roku 1803;ako opátka však väčšinu času trávila vo Švédsku. V roku 1803 bol kláštor sekularizovaný a pripadol pruskému kráľovstvu (príjmy a práva však doterajším reholiam zostali zachované); Žofia Albertina tak bola jeho poslednou opátkou.

Záver života

V septembri roku 1803 sa Žofia Albertina vrátila späť do Štokholmu. Nová švédska kráľovská dynastia Bernadotte ju rešpektovala ako poslednú z domu Vasa a princezná stála novému švédskemu kráľovskému páru veľmi blízko.
Nikdy sa nevydala. Posledné roky života strávila Žofia Albertina v ústraní svojho paláca (v  súčasnosti nazývaný Palác princa následníka), ktorý bol vybudovaný pre ňu a kde žila od roku 1794. Vo svojom závete odkázala palác korunnému princovi (v tom čase princ Oskar, budúci kráľ Oskar I.). Zomrela v Štokholme 17. marca roku 1829. Pochovali ju v kostole Riddarholmen, mieste posledného odpočinku švédskej kráľovskej rodiny.
Planrupt

Poloha

Obec má rozlohu 8,33 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 123 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 306 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rosenfeldov palác

Rosenfeldov palác je budova z Žiline na Hurbanovej ul. 28. Bola postavená v secesnom štýle v roku 1907 podľa žilinského architekta Mikuláša Rautera (Nicoletto Rauter). Architektúrou pripomína viedenský Belvedér a je považovaná za najkrajšiu budovu v meste. Od roku 2009 je národnou kultúrnou pamiatkou.
Dom dal postaviť žilinský bankár a obchodník Ignác Rosenfeld. Budova slúžila ako jeho sídlo a zároveň ako sídlo Žilinskej obchodnej banky. Budova po smrti majiteľov (1932) slúžila ako sídlo kancelárska budova a sídlo bánk, neskôr tu bol na začiatku 50. rokov zriadený Pioniersky dom. Od roku 1990 budova slúžila ako centrum voľného času. Od 2011 sa pre havarijný stav budova zatvorila a chátrala. V roku 2015 sa budova začala rekonštruovať.
Budova má pôdorys nepravidelného písmena C. Pred vstupom do objektu sa nachádza malý dvor s kovanou bránou (brána je samostatne chránený pamiatkový objekt). Objekt je trojtrakt. Má výrazne zdobenú fasádu a členitú strechu s doplnkami.
Vladimír Plulík

Vladimír Plulík (* 3. marec 1963, Piešťany - † 26. jún 2008, Broad Peak) bol popredný slovenský horolezec, vytrvalostný a horský športovec.

Lezenie

Prvovýstupy, voľné prelezy, reťazovky v Tatrách. Sám si vysoko cenil zimný sólo prechod hrebeňa Tatier 1997, v lete 1999 ho spravil nonstop sólo za 27 hodín. Zúčastnil sa piatich expedícií na osemtisícovky, vystúpil na dve. V roku 1997 dosiahol výšku 7900 m pod vrcholom Kančendžongy, v roku 2002 výšku 6300 m na Šiša Pangme a v roku 2005 sa po smrti člena družstva skončila aj výprava na Čho Oju (8201). Bol najúspešnejším účastníkom kontroverznej spolitizovanej výpravy v r. 1998 na Mt. Everest (8848 m), keď naň vystúpil bez kyslíka a dostal za to ocenenie Výstup roka v prísl. kategórii. V roku 2008 sa vybral s Kopoldom do Karakoramu. Vystúpil na vrchol Gašerbrumu I alpským štýlom, na G II sa otočil 300 m pod vrcholom. Potom sa na Broad Peaku s Kopoldom za nejasných okolností rozdelili a V. Plulík na zostupe zahynul. Vyvolalo to veľké kontroverzie, rodina požiadala I. Kollera o pomoc pri prešetrení okolností.

Memoriál Vlada Plulíka

Na Vladovu počesť a pripomenutie si jeho pamiatky sa každoročne organizujú bežecké preteky do vrchu Memoriál Vlada Plulíka. Memoriál sa beží z južnej strany Chopku od hotela Srdiečko na vrchol Chopkok. Podujatie je zaradené do Slovenského pohára v behu do vrchu.
Hoeselt

Obyvateľstvo

Obec má približne 9 516 obyvateľov (2010).
Berzieux

Poloha

Obec má rozlohu 11,67 km². Najvyšší bod je položený 201 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 73 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mandloňová mez

Ochrana

Predmetom ochrany je hojný výskyt kriticky ohrozeného druhu mandle nízkej (Amygdalus nana).

Zrušenie

Prírodná pamiatka bola začlenená od 1. januára 2014 pod novovzniknutú PP Ječmeniště.
Araukáriovité

Znaky

Sú to veľmi dekoratívne stálozelené stromy, ktoré sa môžu dožívať až 1000 rokov (napr. damarovník južný a araukária andská). Väčšinou sú dvojdomé (dioecické). Listy majú na vetvách usporiadané špirálovito, sú ihlicovité, alebo trojuholníkovité.
Najprimítívnejším rodom je wolémia, ktorú objavil 17.11.1994 David Noble v národnom parku Wollemi v New South Wales, Austrália, kde sa pravdepodobne vyskytuje len na malom území v jedinom údolí. Rody Agathis a Araucaria sa sú naopak široko rozšírené v Austrálii, Oceánii a Malajzii, rod Auraucaria je bežný aj v Južnej Amerike.

Význam

Araukáriovité sa pre svoj dekoratívny vzhľad často pestujú v záhradách, alebo aj ako izbové rastliny (hlavne Araucaria angustifolia, A. bidwillii and A. heterophylla). Majú kvalitné drevo. Niektoré majú aj jedlé semená (hlavne A. araucana, Araucaria bidwillii). Produkujú miazgu, z ktorej na niektorých miestach vznikol Jantár.
Araukária andská ( Araucaria araucana) patrí do prílohy CITES I. a do prilohy A nariadenia Európskej komisie 1332/2005, čo znamená, že pestovanie tohto druhu je v Európskej únii zakázané, rovnako aj ako akékoľvek obchodovanie (dávanie ponuky na predaj alebo kúpu) s týmto druhom je prísne zakázané pod pokutou a pri opakovanom porušení zákonov s možnosťou odňatia slobody.

Pôvod

Vyvinuli sa pravdepodobne v Triase, v Kriede boli už široko rozšírené. Z mnohých sa zachoval fosilizovaný kmeň (napr. Petrified Forest National Park, v Arizone, USA). Rod araukária bol pôvodne rozšírený na celej Zemi, kým rod damarovník bol aj v minulosti viac-menej len na južnej pologuli.
Trojrozmerná projekcia

Trojrozmerná projekcia alebo 3D projekcia je matematická transformácia požívaná na zobrazenie trojdimenzionálneho sveta na dvojdimenzionálnu plochu, napríklad obrazovku. Tento proces sa v počítačovej terminológií nazýva aj renderovanie.
Nasledujúci algoritmus bol používaný už na skorších počítačoch na simulovanie alebo renderovanie videohier. Avšak tento algoritmus je používaný s malými zmenami dodnes.

Dáta nevyhnutné pre projekciu

Dáta o objektoch na vyrenderovanie sú väčšinou uložené ako zoznam bodov, poprepájané do trojuholníkov, alebo polygónov. Každý bod je reprezentovaný troma súradnicami : X,Y,Z ktoré majú počiatok v základnom bode objektu ktorému patria. Každý objekt má viacero trojuholníkov. Objekt má tiež svoje súradnice X,Y,Z a slúžia na uľahčený pohyb všetkých trojuholníkov ktoré obsahuje. Okrem toho môže obsahovať aj rotáciu, napríklad alfa, beta a gama. Tieto údaje slúžia na určenie lokácie a rotácie vo svete.
Nakoniec je tu kamera (pozorovateľ), ktorá je niekde umiestnená vo svete a zobrazuje svet z tohto bodu. Jeden svet môže obsahovať aj viac kamier a prepínať medzi nimi.
Všetky tieto dáta sú uložené v desatinných číslach a potom prevádzané na celé, aby ich bolo možné vykresliť na obrazovku, Treba poznamenať, že programy, ktoré pracujú len s celými číslami sú rýchlejšie.
Tango (provincia)

Dejiny

V 3. mesiaci 6. roku éry Wadó (713), bola oblasť Tango administratívne oddelená od provincie Tanba (丹波国). V tom istom roku, Daijō-kan Cisárovnej Gemmei pokračoval v organizovaní aj ďalších katastrálnych zmien v provinčných mapách z obdobia Nara.
V ére Wadō 6, bola provincia Mimasaka (美作国) oddelená od provincie Bizen (備前国) a provincia Hjúga (日向国) odtrhnutá od provincie Ósumi (大隈国). V ére Wadō 5 (712), provincia Mucu (陸奥国) bola odtrhnutá od provincie Dewa (出羽国).
Segunda División

Formát súťaže

Segunda División sa hrá zvyčajným dvojkolovým spôsobom. V priebehu sezóny, ktorá sa hrá od septembra do júna, každý z dvadsiatich dvoch klubov odohrá s ďalšími klubmi dva zápasy, jeden doma a druhý vonku, spolu 42 zápasov. Za víťazstvo sú tri body, za remízu 1 bod a za prehru sa neprideľuje žiaden. Na základe počtu získaných bodov sa vytvorí ligová tabuľka a klub s najvyšším počtom bodov na konci sezóny sa stáva majstrom. V prípade rovnosti bodov dvoch alebo viacerých klubov sa o ich umiestnení rozhoduje na základe nasledovných kritérií: (1) gólový rozdiel zo vzájomných zápasov medzi tými dvoma klubmi, o ktorých sa rozhoduje; (2) ak sa rozhoduje o viac ako dvoch kluboch, tak sa berie do úvahy súčet bodov zo vzájomných zápasov; (3) potom gólový rozdiel zo vzájomných zápasov; (4) gólový rozdiel zo všetkých zápasov v sezóne; (5) celkový počet strelených gólov vo všetkých zápasoch v sezóne.
Tri najlepšie tímy postupujú do Primera División. Štyri posledné tímy zostupujú do Segunda División B.
Kriket

Kriket (angl. cricket) je tímová loptová hra s malou loptou, ktorá sa hrá najmä v Spojenom kráľovstve a štátoch Commonwealthu. Patrí medzi najpopulárnejšie kolektívne športy na svete. Prvá zmienka o krikete pochádza zo 17. storočia, prvé známe pravidlá pochádzajú z roku 1744. Skutočná raná história nie je známa, avšak predpokladá sa, že hra je o stovky rokov staršia. Podľa prvých pravidiel sa kriket hral so zahnutou pálkou a dvoma kolíkmi. Jednotlivé pravidlá sa v histórii kriketu vyvíjali a menili.
Kriket sa na Slovensku momentálne (2011) hrá iba v jedinom klube, a to v Kriketom Klube Hájske. Klub vznikol v roku 2000.
Medzinárodná organizácia, ktorá zastrešuje kriket vo svete, sa volá Medzinárodná kriketová rada.
Saint-Manvieu-Bocage

Poloha

Obec má rozlohu 11,78 km². Najvyšší bod je položený 290 m n. m. a najnižší bod 148 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 578 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Joudes

Poloha

Obec má rozlohu 11,16 km². Najvyšší bod je položený 441 m n. m. a najnižší bod 199 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 407 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mokrý Háj

Polohopis

Obec sa nachádza na severozápade Myjavskej pahorkatiny v doline Starohorského potoka, pri meste Skalica. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 264 metrov. 
Obec sa vyznačuje na severnej strane menším a na juhovýchodnej strane väčším sklonom a svahovito sa končí v Mokrohájskom potoku. Tento potok preteká stredom obce, zo severnej strany sa doň vlieva Starohorský potok. Pôdne zloženie je na tomto malom priestranstve pestré, povrch chotára tvoria mladšie treťohorné štrky a íly, staršie treťohorné ílovce, pieskovce a čiastočne štvrtohorná spraš. Na východnej strane sa nachádza hnedozem, na severnej je naplavená černozem, ktorá spĺňa kritériá veľmi úrodných pôd. V južnej časti územia sa nachádzajú kamenné sloje, kde sa v minulosti ťažil kameň. Západnú časť územia tvoria pieskovce a na naviatych pieskoch vznikli menej úrodné mačinové pôdy. Celková výmera katastrálneho územia obce Mokrý Háj je 687 ha, z čoho 629 ha je úrodnej poľnohospodárskej pôdy strednej úrodnosti a 58 ha nepoľnohospodárskej pôdy.

Dejiny

Prvá zmienka o obci je z roku 1569. Bola založená chorvátskym obyvateľstvom, ktoré utekalo z južných častí Uhorska pred tureckou hrozbou.
Živičník (rod)

Opis

Sú to vytrvalé xerofytické rastliny stromovitého charakteru s netypickým sekundárnym tlstnutím, niekedy však môže byť kmienok veľmi krátky, majú podzemky až hľuzy. Obsahujú živicu, často žltej (ale niekedy aj hnedej alebo červenej) farby. Listy sú jednoduché, prisadnuté, špirálovito usporiadané, vo výrazných vrcholových ružiciach, s listovými pošvami. Čepele sú čiarkovité, celokrajné, so súbežnou žilnatinou, kožovité. Kvety sú usporiadané do súkvetia, nápadných mnohopočetných klasov. Kvety sú obojpohlavné, malé, skladajú sa zo 6 okvetných lístkov, ktoré sú nenápadné, listenovitého charakteru, volné, v 2 lôžkach, kedy vonkajšie sú kratšie a tuhšie. Tyčiniek je 6, sú voľné. Gyneceum sa skladá z 3 plodolistov, semenník je vrchný, plodom je tobolka, chrupavkovitá až drevnatá.

Rozšírenie vo svete

Je známych asi 30 druhov, ktorých rozšírenie je obmedzené na Austráliu a Tasmániu.
La Verpillière

Poloha

Obec má rozlohu 6,64 km². Najvyšší bod je položený 305 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 6 377 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
High School Musical

Dej

Počas silvestrovskej oslavy sa stretnú dvaja mladí ľudia: Troy Bolton (Zac Efron) je kapitán basketbalového družstva na strednej škole East High, Gabriella Montezová (Vanessa Hudgensová) je mladá úspešná študentka. Obaja zistia, že vedia dobre spievať a chceli by sa tomu venovať. O pár dní sa stretávajú na East High, kde Gabriella začne chodiť do školy. Na tejto škole každý musí robiť len to, čo musí: basketbalista nemôže byť pekár, ani spevák, bifľoši sa nesmú rozprávať s ostatnými. Preto im Troy ani nepovie, že by sa chcel venovať spevu. Vie, že by to jeho kamarát Chad Denfort (Corbin Bleu) nepochopil. Gabriella si nájde novú priateľku Taylor MacKessiovú (Monique Colemanová), ktorá ju ihneď príme do desaťbojárskeho tímu na vedeckú olympiádu. Nik netuší, že účasť Gabrielly má na tom rozmaznaná a bohatá blondína Sharpey Evansová (Ashley Tisdalová) a jej rovnako nadaný brat Ryan Evans (Lucas Grabeel). Sú prezidentmi dramatického klubu a nedovolia, aby im niekto „vyfúkol rolu“ v jarnom muzikáli. Troy a Gabriella však potajomky prídu na konkurz, ktorý vedie šéfka dramatického klubu, pani Darbusová (Alyson Reedová) a mladá, nadaná, ale hanblivá klaviristka Kelsie Nielsenová (Olesya Rulinová). Tá musí pre Sharpey a Ryana písať pesničky. Troya kamaráti nepochopia a neskôr Chad a Taylor vymyslia plán, no nedopadne to podľa ich predstáv. Troy a Gabriella sa pohádajú. No neskôr sa zmieria. Keď sa Sharpay dozvie, že postúpili aj Troy s Gabriellou do druhého kola konkurzu, plánuje pomstu. Presunie deň 2. kola konkurzu na piatok, kedy je dlho očakávaný basketbalový zápas a vedecká olympiáda. No „Vedci“ a basketbalový tím „Tigri“ vymyslia spôsob, ako stihnúť obe aktivity. Stihnú aj konkurz a prekvapia aj otca Troya, ktorý si myslel, že basketbal je najdôležitejší.
Nikodamos z Mainalu

Nikodamos (starogr. Νικόδαμος) bol grécky sochár na prelome 5. a 4. storočia pred Kr.
Nikodamos, sochár z arkádskeho Mainalu, bol činný na konci 5. a na začiatku 4. storočia pred Kr. Zo starovekých autorov sa o jeho sochárskych dielach zmienil grécky cestovateľ Pausanias, ktorý vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že ich videl v Olympii.
Boli to sochy olympijských víťazov, a to pankratistov Androsthena, víťaza hier v rokoch 420 a 416 pred Kr. a Antiocha, víťaza hier v roku 400 pred Kr. a socha Damoxenida, víťaza hier v boxe v roku 384 pred Kr., z ktorej sa južne od chrámu bohyne Héry našiel podstavec aj so stopami nôh a nápisom, ďalej to bola socha bohyne Atény s prilbou na hlave a aigidou (aigis bol pancier zdobený hlavou Medúzy so skrútenými hadmi na okrajoch), venovaná Diovi Olympskému ľudom Élidy a socha, ktorá sa podľa Pausania podobala na Herakla strieľajúceho šíp na nemejského leva. Táto socha bola darom od Hippotióna z Tarentu.
Dôkazom tvorby tohto umelca je aj jeho menom signovaný podstavec zo sochy, datovaný do 4. storočia pred Kr., nájdený v Delfách. Tento podstavec bol základňou sochy, ktorú Apolónovi venoval proxenos Etairichos, syn Théróna.
Lupsault

Poloha

Obec má rozlohu 11,47 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 124 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Étigny

Poloha

Obec má rozlohu 6,86 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 66 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 757 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gajan (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 10,91 km². Najvyšší bod je položený 165 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 697 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Talcy (Yonne)

Poloha

Obec má rozlohu 6,88 km². Najvyšší bod je položený 320 m n. m. a najnižší bod 216 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 87 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kamenný vrch u Křenova

Popis

V južnej časti Kokořínska pri ceste č. 259 medzi Dubou a Mšenom je blízko obce Křenov kopec Kamenný vrch (382 m n. m.). Jeho skalný hrebeň je od Křenova vzdialený východne zhruba 300 metrov.
Pamiatka je na vrchole zalesneného hrebeňa chránená ako geologická zvláštnosť vo výške 370 - 380 m n. m.. V pieskovcovej skale presýtenej železitými zlúčeninami (hydroxidy železa) vznikli tvary podobné ružiam a misám. Tieto skalné tvary - inkrustácie vzniknuté selektívnym zvetrávaním hornín sú chránené.
Vlastným chráneným územím nebol celý kopec, len jeho horná časť o ploche 0,4 ha na katastrálnom území obce Nedamov. Pamiatka bola vyhlásená Okresným úradom Česká Lípa 15. novembra 1991 a je v správe CHKO Kokořínsko. Kopec je porastený lesnými borovicami a hrabmi. Chránené rastliny tu nie sú.
Lokalita má v registri AOPK (Agentúra ochrany prírody a krajiny) pridelený kód 1353.

Geomorfologické začlenenie

Kopec je súčasťou Ralskej pahorkatiny, podrobnejšie Dokeská pahorkatina, Polomené hory, Housecká vrchovina, jej Beškovská časť.

Prístup k pamiatke

Necelý 1 km na západ vedie cesta z Dubej na juh do Mšena. Priamo pod kopcom, 200 metrov na východ je rázcestie Pod Kamenným vrchom, križovatka peších turistických chodníkov, červenej, zelenej a modrej. Z Dubej sa k nej dostanete po červenej (asi 3 km) či modrej. Nie je tu (zatiaľ) vyznačená žiadna z cyklotrás.
Sainte-Marie-du-Lac-Nuisement

Poloha

Obec má rozlohu 17,35 km². Najvyšší bod je položený 147 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 258 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE