google/wiki40b huggingface dataset:
Ján Aponi

Legenda

Podľa legendy zaznamenanej v spise Bénia Nagya sa mladý Ján uchýlil k pustovníckemu životu a v jaskyni, ktorá sa nachádzala za hlavným oltárom kostola sv. Kataríny na hraniciach obce Naháč v Bratislavskej stolici, Jánovi zjavila sv. Katarína Alexandrijská, ktorá mu povedala, aby na danom mieste postavil kostol na jej počesť.
Podľa staršieho záznamu, rukopisu františkána Jena Kósu (* 1714 – † 1783) o dejinách rádu z roku 1768, sa sv. Katarína zjavila „jednému obyvateľovi Dechtíc, keď sa tam modlil. Panna mu vnukla – podľa tradície – aby postavil na tomto mieste kaplnku.“ Drevenú kaplnku podľa rukopisu postavili obyvatelia Dechtíc z vlastných prostriedkov a navštevovali ju mnohí veriaci z okolia, medzi nimi „muž menom Ján, ktorý pochádzal zo znamenitej a starej rodiny Apponyiovcov“. Kósa ďalej uvádza, že Ján sa tam rozhodol „vnuknutím Ducha Svätého“ začať žiť pustovnícky život a usadil sa v jaskyni v blízkosti kaplnky, kde sa mu zjavila sv. Katarína. Ján sa nedal presvedčiť prosbami ani zastrašiť vyhrážkami príbuzných a priateľov, aby od pustovníckeho života, ktorý „nie je hoden jeho pôvodu“ upustil a keď ho napokon násilím odvliekali do rodičovského domu „prial [si], aby radšej zomrel, akoby ho mali odtrhnúť od služby Bohu, ktorému sa on celý oddal, alebo akoby ho mali pošpiniť krásy tohoto sveta“ a napokon „v tichosti prvú noc zomrel“. Na mieste jaskyne resp. kaplnky bol v roku 1618 postavený kostol a kláštor zasvätený sv. Kataríny Alexandrijskej.

Odkaz

O pustovníkovi Jánovi Aponim zahrali študenti jezuitského gymnázia v Košiciach (1763) a v Budíne (1767) školskú drámu.
Mods

Mods (odvedené od modernists, modernisti) je označenie pre subkultúru, hnutie alebo skupinu ľudí, ktoré bolo známe v šesťdesiatych rokoch 20. storočia vo Veľkej Británii. Tvorili ho najmä príslušníci nižšej strednej triedy, ktorí sa neskôr stali symbolom módy tzv. swingujúceho Londýna.

Vznik, konflikty a transformácii hnutia

Mods vznikli v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Za mods boli označovaní najmä príslušníci mladšej generácie (označenie mods ako protipól trad), ktorí holdovali móde, modernému džezu a jazde na skútroch. Prvýkrát sa mods spomenuli v kontexte subkultúry v knihe Colina MacInnesa „Absolute Beginners“. Existuje niekoľko špekulatívnych teórii o pravom vzniku tohto hnutia. Filozoficky sa mods radili zväčša ku existencionalistom a prichádzali do stretu s beat generation. Protipólom mods boli rockers. Mods sa vyznačovali elegantným štýlom obliekania, ktoré malo parodovať malomeštiacku konformitu. Rockers holdovali koženým bundám v kombinácii s bielymi košeľami a drsným imidžom. Medzi hnutiami dochádzalo ku konfliktom, ktoré vyústili do pouličných bitiek. Tieto bitky inšpirovali ku vzniku diela Mechanický pomaranč. Mods pohltilo v roku 1966 psychedelické hnutie, čo rozvinulo ešte viac eleganciu v obliekaní o farebné saká rôzneho druhu. Okrem toho psychedélia rozdelila mods do niekoľkých podskupín : art school mods, scooter mods a mainstream mods. Transformácia teda zároveň subkultúru roztrieštila a ortodoxných mods zradikalizovala. V roku 1967 väčšina mods prešla k hnutiu hippies, ale ortodoxní hard mods sa stali predchodcami skinheads splynutím s černošskými rude boys, ktorí boli zameraní na ska, rocksteady a blue beat. Skinheads sa zaradili k robotníckej triede a znakmi tejto novej subkultúry boli vyholené hlavy, klobúky a košele. Ku radikalizácii na nacistickú ideológiu tak, ako to dnes poznáme, prišlo postupne až v sedemdesiatych rokoch vďaka prehlbujúcej sa kríze.

Hudba

Mods počúvali zo začiatku džezovú hudbu, no neskôr sa preorientovali na garážový rokenrol, freakbeat a bigbít. Išlo zväčša o menej známe kapely než dominujúci The Beatles, ktorí uprednostňovali najmä rockers. Vlajkovou kapelou mods boli The Who a okrem nich taktiež The Yardbirds, The Kinks, Small Faces, Georgie Fame, Spencer Davis Group, The Animals, Downliners Sect, Pretty Things a ďalší.

Mods vo filme

Subkultúru najviac preslávil film Michelangela Antonioniho Zväčšenina v roku 1966, zo súčasných filmov ho paroduje ale zároveň reflektuje Austin Powers.

Návraty mods

V druhej polovici sedemdesiatych sa vizážou podobnou Small Faces, Kinks a The Who priblížili The Jam, Secret Affair, The Chords alebo Purple Hearts, ktorých štýl spolu s filmom Quadrophenia (1979, réžia Frank Roddam) vzkriesil hnutie mods. Novodobý odkaz mods priniesli britpopové a indie rockové skupiny (najmä Oasis a Blur).
Chicagska škola (architektúra)

Chicagska škola alebo chicagsky štýl (často nesprávne: chicagská škola, chicagský štýl) je označenie skupiny architektov činných v Chicagu a v New Yorku koncom 19. storočia a v prvej štvrtine 20. storočia (najmä v rokoch 1883 až 1893).
Vznik tohto architektonického smeru podmienilo viacero skutočností. Prvou bola snaha o pravidelnú segregáciu pozemkov v Chicagu z dôvodu využitia plochy mesta. To zapríčinilo vznik tzv. mestských blokov, ktorými je Chicago charakteristické a snahu o využitie pozemku čoraz viac do výšky. Jedným z dôvodov bola tiež bezpečnosť a odolnosť voči požiarom. Konkrétne v Chicagu dva rozsiahle požiare v rokoch 1871 a 1874 vo veľkej miere zdevastovali mesto a vyžiadali si tak zmenu stavebných materiálov a vytvorenie ochranných vrstiev obaľujúcich nosnú konštrukciu.
Najvýznamnejším znakom Chicagskej školy bol prechod od nosných stien ku skeletovému systému, ktorý zaručoval pevnosť a stabilitu konštrukcie aj vo výškach do ktorých sa doteraz budovy s obmedzenou plochou nedostávali. Skelet bol aj významným fasádnym prvkom. Bol často priznávaný, rozčleňoval fasádu a vytváral tak jednoduchý a prirodzene pôsobiaci raster. Skelet vypĺňali vysoké okná a zaručovali tak vynikajúce preslnenie priestorov, v tom čase s predovšetkým administratívnou funkciou. Na fasádach sa používali tiež vo veľkej miere rastlinné motívy ovplyvnené v Európe rozšírenou secesiou, ktoré sa postupne z budov strácali a vznikal tak čisto funkčný výraz stavby. Jedným zo znakov bolo tiež funkčná diferenciácia podlaží pri ktorej boli na spodných podlažiach umiestnené obchody a služby, na vyšších kancelárie.
Bouville (Eure-et-Loir)

Poloha

Obec má rozlohu 15,65 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 551 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Baranec (vrch v Západných Tatrách)

Výhľady

Z Baranca je za predpokladu, že nie je zamračené, krásny kruhový výhľad na všetky svetové strany, na Smrek, Plačlivé, Hrubý vrch, Tri kopy a iné vrcholy.

Virtuálna prehliadka

Z výstupu na Baranec bola vytvorená krátka virtuálna prehliadka - môžet si prezrieť výhlad.
Virtuálna prehliadka tu.

Žľaby

Z Baranca spadá na rôzne strany viacero žľabov. Najväčší je južný žľab do Trnovskej doliny, do oblasti Studničky.
Adam (17. – 18. storočie)

Život

Bol príslušníkom Rehole chudobných regulárnych klerikov Božej Matky Zbožných škôl (piaristi). Za kňaza bol vysvätený v roku 1717. V rokoch 1713 – 1726 pôsobil ako učiteľ na piaristickom gymnáziu v Prievidzi (dnes Gymnázium ako organizačná zložka Piaristickej spojenej školy Františka Hanáka), kde v rokoch 1725 – 1726 zastával funkciu vicerektora. V roku 1716 napísal a so študentmi nacvičil školskú divadelnú hru o obeti macošskej nenávisti.
Faidimos z Alexandrie

Faidimos (starogr. Φαίδιμος – Faidimos) bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v roku 200 pred Kr.
Na 145. olympijských hrách v roku 200 pred Kr. sa do programu hier zaradil pankration dorastencov. V novej disciplíne sa najviac darilo Faidimovi z tróadskej Alexandrie, ktorý sa vo vylučovacom systéme prebojoval až do finále, kde si vybojoval olympijský triumf.
Pankration bol kombináciou boxu a zápasenia. Dobre to vystihujú slová filozofa Aristotela: „kto má silu, čo zovrie súpera, je zápasník, a kto vie zasiahnuť súpera mocným úderom, je boxer; kto oboje dokáže spojiť, je pankratista.“.
Allan Williams

Život

Osobne v roku 1960 riadil dodávku v ktorej vzal mladú kapelu Beatles do Hamburgu, kde ukázal svoje podnikateľské skúsenosti, ktoré uviedli skupinu Beatles na svetovú scénu.
V roku 1957 založil klub Jacaranda v Liverpoole na severozápade Anglicka.
S legendárnou kapelou Beatles vtedy ešte v zložení John Lennon, Paul McCartney, George Harrison, Pete Best a Stuart Sutcliffe spolupracoval až do roku 1961.
Fourques-sur-Garonne

Poloha

Obec má rozlohu 13,96 km². Najvyšší bod je položený 77 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 257 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peter Podhradský

MS 2007

Tréner Július Šupler ho nominoval na svetový šampionát v Rusku. V druhom zápase základnej skupiny proti Nemecku strelil v presilovkách prvé dva góly stretnutia. Na šampionáte zaznamenal ešte päť asistencií a stal sa najproduktívnejším slovenským obrancom. Mužstvo vypadlo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto.

MS 2008

Zúčastnil sa aj MS 2008 v Kanade. Skóroval v úvodnom zápase proti Nórsku (5:1). Slovenské mužstvo však prehralo ďalšie dve stretnutia základnej skupiny (s Nemeckom a Fínskom), následne zostúpilo do boja o udržanie v najvyššej kategórii. Podhradský v dvoch víťazných zápasoch proti Slovinsku nebol na súpiske, nahradil ho René Vydarený.

MS 2011

Glen Hanlon ho nominoval na domáci šampionát. Slovensko nepostúpilo do vyraďovacích bojov a obsadilo 10. miesto. Podhradský na podujatí zaznamenal jednu asistenciu.

Vylúčenie z reprezentácie

Tréner Vladimír Vůjtek ho vylúčil z reprezentácie po tom, čo sa v sezóne 2011/12 nezúčastnil na troch prípravných turnajoch. V prvých dvoch prípadoch mal zdravotný dôvod, v poslednom prípade bolo dôvodom týždňové sústredenie Dynama Minsk v Dubaji, na ktorom sa chcel zúčastniť, pretože mu končila v klube zmluva a snažil sa o jej predĺženie. Osobne sa preto reprezentačnému trénerovi ospravedlnil, keď sa stretli na zápase Levu Poprad. Ten sa neskôr dozvedel, že iní hráči Minsku v tom istom čase reprezentovali Bielorusko. Podhradský vyjadril sklamanie z tohto rozhodnutia a zdôraznil svoju ambíciu reprezentovať. Po neúspešnej olympiáde v Soči Vůjtek toto rozhodnutie prehodnotil a oslovil ho pred blížiacimi sa MS 2014, Podhradský sa však ospravedlnil pre zranenie členka a kolena.
Klíčny list

Klíčny list je v botanike označenie pre prvý list na stonke mladých semenných rastlín. Ich zárodky sú veľmi často viditeľné už v semene. Klíčne listy sú vynášané nad povrch len u niektorých rastlín (epigeické klíčenie), u ostatných zostávajú pod zemou (hypogeické klíčenie).
Nahosemenné rastliny majú spravidla väčší počet klíčnych listov (8-15), dvojklíčnolistové obvykle dve, jednoklíčnolistové jednu. Existujú však aj výnimky. U vstavačovitých rastlín úplne chýba. U dvojklíčnolistových niekedy zase môže dôjsť k zakrpateniu jedného klíčneho listu (blyskáč, chochlačka, kotvica). Paraziti ako imelo alebo kukučina nemajú klíčne listy vôbec. 
Klíčne listy mávajú rôzny tvar aj konzistenciu, často sú veľmi odlišné od pravých asimilačných listov. Najčastejšie však sú vajcovité alebo čiarkovité. Ak obsahuje semeno živné pletivo endosperm, klíčne listy z neho v prvej fáze čerpajú živiny (škrob). Neskôr vystupujú nad zem a na svetle zozelenejú. Ak semeno endosperm nemá, bývajú klíčne listy hrubé a nezelené a obsahujú zásobné látky (škrob, olej) a zostávajú pod zemou (napr. dub, orech, hrach). 
Klíčne listy väčšinou vzápätí z rastliny opadávajú, ale napr. u pŕhľavy malej a fazule zostávajú aj niekoľko mesiacov.
Thoury

Poloha

Obec má rozlohu 15,76 km². Najvyšší bod je položený 131 m n. m. a najnižší bod 77 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 401 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sallen

Poloha

Obec má rozlohu 11,21 km². Najvyšší bod je položený 189 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 290 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dvojitozubce

Charakteristika

Sú to suchozemské cicavce. Žijú po celom svete (okrem niektorých karibských ostrovov, južných častí Južnej Ameriky, Madagaskaru a niekoľkých ostrovov v juhovýchodnej Ázii).
Celé ich telo je stavané na útek pred predátormi. Veľké ušnice spôsobujú vynikajúci sluch. Oči umiestnené na bokoch umožňujú 360-stupňové videnie. Dlhé zadné nohy zabezpečujú rýchlosť behu až 55 km/h. Pískavky sú špecifické tým, že majú takmer rovnako dlhé všetky končatiny, preto ani nie sú také rýchle ako zajace a preto sa skôr ukrývajú v štrbinách či norách. Všetky druhy majú štrbinovité nozdry, ktoré sa dajú úplne zatvárať.
Aj keď sa druhy tohto radu nápadne podobajú hlodavcom, a kedysi aj boli zaraďované ako nadčeľaď tohto radu, dnes sú už klasifikované oddelene.Od podobných hlodavcov sa odlišujú najmä tým, že v hornej čeľusti majú za prvým párom hryzákov ešte ďalší pár; oba páry zubov sú zaliate v zubnej sklovine. Hlodavce majú naopak len jeden pár, ktorý presne zapadá na zodpovedajúci spodný pár a sklovinu majú len na prednej strane týchto zubov. Dvojitozubce okrem toho nemôžu prednými končatinami uchopiť potravu. Navyše majú malé a zaoblené chvosty a dobre osrstené spodky labiek.
Od mnohých cicavcov sa odlišujú tým, že samice niektorých druhov sú väčšie ako samce.
Čuch u dvojitozubcov zohráva významnú úlohu, rozoznávajú ním členov rodiny, ošetrovateľov a od neho sa odvíja aj ich hierarchický systém.
Sú to rastlinožravce, jedia najmä trávy a sukulentné rastliny. Potravu, ktorú prvý raz nestrávia, najprv vylúčia a potom znova zjedia; v žalúdku je zmiešavaná s ostatnou potravou a vylučovaná ako štandardný suchý trus. Väčšina potravy teda putuje črevami dva razy, čo zlepšuje trávenie. Toto sa nazýva cekotrofia.
Pri trávení im pomáhajú baktérie v slepom čreve, ktoré rozkladajú potravu bohatú na celulózu. Mláďatá tieto baktérie získavajú až z trusu matky – zo špeciálneho druhu výkalov zo slepého čreva.
Rozmnožujú sa hojne (králiky môžu mať až 6-krát ročne po 12 mláďat). Ovulácia u nich nie je cyklická, ale je podnecovaná kopuláciou, takže sa samice môžu stať gravidnými hneď po pôrode, u niektorých druhov aj pred pôrodom.
Patria k najlovenejším živočíchom. Lovia ich vtáky, mäsožravce a ľudia. V priebehu storočí človek vyšľachtil pozoruhodné množstvo foriem a farebných odchýlok (králiky).
Acyklický kvet

Acyklický kvet (lat. flos acyclicus) je kvet, ktorého orgány (okvetie, tyčinky a piestiky) vyrastajú na kvetnom lôžku v tvare špirály. Ak je lôžko pretiahnuté, kvetné orgány vyrastajú skrutkovito. Sú charakteristické pre primitívne krytosemenné rastliny. Z acyklického kvetu sa fylogeneticky vyvinul hemicykilický a cyklický typ.
Panzerkampfwagen I

Vznik a vývoj

V roku 1933 ohlásila nemecká armáda súťaž na ľahké obrnené vozidlo do hmotnosti 5000 kg, ktoré malo slúžiť na cvičné účely. Súťaže sa zúčastnilo 5 firiem. Vyhrala konštrukcia firmy Krupp, ktorá mala dodať podvozok, korbu mala vyrábať firma Daimler-Benz. Vozidlo dostalo kryce označenie Landwirtschaftlicher Schlepper (poľnohospodársky traktor). Po prvej svetovej vojne, totiž Versaillská zmluva zakazovala Nemecku vlastniť obrnenú techniku. Ktokoľvek, kto by vyrobil nejaké obrnené vozidlo mal byť potrestaný pokutou 100 000 mariek a odňatím slobody do 6 mesiacov. Prvých 150 ks verzie A, dostal Wehrmacht v roku 1934. Stroje poháňal iba 42 kW motor, ktorý bol ich veľkou slabinou. Neskoršia verzia B dostala silnejší motor. Bolo však nutné predĺžiť korbu a pridať navyše jedno pojazdové koleso. Nová verzia B, ktorá dosahoval maximálnu rýchlosť okolo 40 km/h bola do výzbroje zaradená v roku 1935, kedy bolo vyrobených asi 800 ks týchto strojov, prevažne v továrňach firiem Henschel a Wegmann. Podvozky Panzera I dali základ niektorým ďalším obrneným vozidlám ako bol napríklad ťahač Munitions-Schlepper. Ďalším známym vozidlom bol stíhač tankov Panzerjäger I a samohybná húfnica sIG 33.

Bojové nasadenie

Tanky Pz I sa zúčastnili prvýkrát bojov počas Španielskej občianskej vojny. Invázie do Poľska sa zúčastnilo asi 1445 týchto strojov. Čoskoro sa ukázalo, že tieto tanky majú príliš slabé pancierovanie a výzbroj, ktorá pozostávala iba z guľometov. Pri útoku na Francúzsko už Nemci nasadili iba 523 týchto tankov. Do roku 1941 už boli PzKfw I celkom stiahnuté z prvej línie, používané boli iba veliteľské stroje Panzerbefehlwagen I (SdKfz 265). Slúžil však až do konca vojny v rôznych vyhotoveniach, napríklad ako výcvikové vozidlo.

Popis

Panzerkampfwagen I bol dvojmiestny ľahký tank. Veža bola umiestnená v strede korby, na ľavej strane. Nachádzali sa v nej dva 7,92 mm guľomety. Vodič sedel na pravej strane.
Ján Baptista Ilešházi

Životopis

Otcom Jána Baptista bol magnát Jozef Ilešházi (1700 – 1766) a jeho matkou rakúska šľachtičná Terézia Petronela von Abensberg-Traun (1710 – 1790). Mal viacerých súrodencov, dospelosti sa dožili len tri sestry (Mária Terézia, Júlia a Mária Františka). Po smrti otca Jozefa sa stal v roku 1766 trenčianskym a liptovským županom. Bol aj členom sedmipanskej súdnej tabule, kráľovským komorníkom a vnútorným tajným radcom.
Na svojich panstvách sa snažil zavádzať moderné pracovné postupy a niektoré technologické novinky. V roku 1788 založil na svojom panstve Brumov v Bielych Karpatoch skláreň Svätej Sidónie (pomenovaná na počesť jeho manželky).
Ján Baptista podporoval aj rozvoj slovenského písomníctva, nechal preložiť do slovenčiny jednu modlitebnú knihu a pôrodnícku príručku lekára I. Černaja. Podporoval aj aktivity Slovenského učeného tovarišstva. Na jeho fare v Dubnici nad Váhom pôsobil Ondrej Mesároš, popredný predstaviteľ bernolákovského hnutia. Sám bol literárne činný, ale jeho diela zostali v rukopise.
Bol tiež mecenášom umenia, najmä architektúry. V roku 1760 nechal v Dubnici postaviť kalváriu a prestaval tiež tamojší zámok, postavil aj kostol v Borovciach. Prispel aj k rozvoju kúpeľov v Trenčianskych Tepliciach.
Od roku 1761 bola jeho manželkou Sidónia Baťáňová (hist.: Bytthyány). Mal dvoch synov: staršieho Štefana (1762 – 1838) a mladšieho Antona (1775 – 1799) a dve dcéry: Jozefínu (vydatá za grófa Františka Jozefa von Windischgrätza) a Máriu (vydatá za grófa Feketeho).
Zomrel v kaštieli v Dubnici nad Váhom. Pochovaný je vo farskom kostole v Trenčíne vedľa svojich predkov.
Reprise Records

Reprise Records je americká hudobná značka, vlastnená spoločnosťou Warner Music Group a riadená Warner Bros. Records.

História spoločnosti

Reprise bola založená 1960 Frankom Sinatrom, ktorý chcel mať viac umeleckej slobody pre svoje nahrávky. Keď opustil Capitol/EMI a skúšal bez úspechu kúpiť známku Verve Records Normana Granza, rozhodol sa založiť svoju vlastnú. Prvým albumom Franka Sinatru na novej značke bol Ring-A-Ding-Ding. Členovia Rat Pack, Dean Martin a Sammy Davis Jr. prešli k jeho značke tiež. Značka doteraz vydáva Sinatrove nahrávky, ktoré pre ňu nahral a po jeho smrti v roku 1998, mali veľký úspech s výberom jeho hitov.
Značka Reprise bola predaná spoločnosti Warner Bros. Records začiatkom roka 1963. Odvtedy Warner Bros. často používali Reprise ako svoju druhú materskú značku, ako ďalšie podriadené značky Straight a Kinetic, ktoré svoje nahrávky vydávali v spojitosti s Reprise.
Koncom 70. rokov, kedy Joni Mitchellová a Captain Beefheart opustili značku, Sinatra vyjadril želanie byť jediným umelcom na Reprise, ale Neil Young odmietol odísť. Joni Mitchell sa k značke vrátila koncom 80. rokov po úsporných opatreniach v Geffen Records, ale v súčasnej dobe nahráva v Hear Music. Young zostal u Reprise dodnes, hoci v 80. rokoch nahrával tiež pre Geffen Records.
Dnes vedľa Younga, je Reprise domovskú značkou pre umelcov ako Green Day, The Smashing Pumpkins, Avenged Sevenfold, The Used, Mastodon, Eric Clapton, Fleetwood Mac, Josh Groban a My Chemical Romance. Predtým tu pôsobili Jimi Hendrix a Barenaked Ladies.
Alexander Bach

Život

Narodil sa v Loosdorfe v Rakúsku. Ako mešťan patril k tretiemu stavu a neskôr sa stal vyhľadávaným viedenským advokátom. Už roku 1848 získal miesto ministra vnútra. Titul baróna získal za zásluhy o trón roku 1852. Najprv sa usiloval „minister brigád” o premenu monarchie so silnými pozostatkami feudalizmu na demokratický štát s modernou správou. Vo funkcii ministra vnútra ho svojho normalizačného kabinetu prizval knieža Schwarzenberg a od rozpustenia kroměřískeho snemu roku 1849 bol Bach nazývaný „muž budúcnosti”. Bol veľmi schopný a povahou karierista.
Po októbrovom krvipreliatí vo Viedni zbabelo utiekol preoblečený z mesta. Potom, čo za zosnulého Franza Stadiona prevzal ministerstvo vnútra v lete 1849, predstavoval Bach hlavného obnoviteľa „starých poriadkov”.
Po smrti Schwarzenberga roku 1852 sa Bach stal všemohúcim absolutistom. Toto obdobie sa často označuje ako Bachov absolutizmus. Opovrhovaný minister vnútra zostal až do roku 1859 hneď po cisárovi druhým najmocnejším mužov štátu, ktorý však tento štát ťažko zadĺžil (za éry Bacha vzrástol dlh ríšskej pokladnice na 1 800 miliónov zlatých). Bach zvýšil priame dane o 143 %, vrátil do života mnohé staré metternichovské praktiky, najmä ostrú cenzúru, policajné špehovanie a pod.
Na druhej strane sa za odsudzujúcou nálepkou absolutizmu skrývali aj pokroky v hospodárstve, technike a štátnej správe. Rozvíjal sa priemysel a obchod, budovali sa železnice a cesty, boli zrušené colné bariéry a zavedené okresy a kraje. Po prehranej vojne roku 1859 bolo pomerne jednoduché pripísať Bachovi zásadnú a rozhodujúcu úlohu pri rozvrate ríše.
Po zvrhnutí bol Bach v rokoch 1859–1867 veľvyslancom v pápežskej kúrii. Roku 1893 zomiera v ústraní v rakúskom Schöngraberne.
Rajský dvor

Rajský dvor (latinsky viridarium – záhrada, park) je štvorcová alebo pravouhlá záhrada umiestnená uprostred kláštorných budov.
Rajský dvor fungoval ako miesto odpočinku i rozjímania. Názov vychádzal z charakteru záhrady zdobenej kvetinami či lavičkami skrytými v tieni, boli v nich zakladané jazierka s rybami. Priestor rajského dvora je lemovaný (ambitom) s Krížovou cestou, tzv. krížovou chodbou, ktorá je do priestoru dvora otvorená arkádami či oknami. Uprostred je situovaná studňa alebo fontána.
Rajský dvor bol podľa regulí mnohých stredovekých rehoľných rádov (benediktíni, cisterciáni, kartuziáni) neoddeliteľnou súčasťou kláštorného komplexu, priliehali k nemu ostatné dôležité priestory ako kapitulná sieň, kostol, refektár, dormitár.
Marnay-sur-Seine

Poloha

Obec má rozlohu 10,1 km². Najvyšší bod je položený 98 m n. m. a najnižší bod 62 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 246 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Honnecourt-sur-Escaut

Poloha

Obec má rozlohu 15,49 km². Najvyšší bod je položený 151 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 761 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hobbit (román)

Príbeh

Román s podtitulom „Cesta tam a späť“ sleduje dobrodružstvá hobbita Bilba Bublíka. Na jeho ceste cez krajinu Stredozem ho sprevádza skupina trpaslíkov a čarodejník menom Gandalf. Cieľom ich cesty je oslobodenie trpasličieho kráľovstva v Osamelej hore a navrátenie veľkého pokladu ukradnutého drakom Smaugom.
Bilba na jeho ceste, okrem čarodejníka Gandalfa, sprevádzajú trinásti trpaslíci: Fili, Kili, Oin, Gloin, Dvalin, Balin, Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori, Ori a Thorin Dubbin.
Počas cesty k Osamelej hore zažíva skupina putujúcich rôzne nebezpečné dobrodružstvá. Postupne prídu do styku s elfmi a poloelfom Elrondom, hlúpymi trolmi, zlými škratmi, nebezpečnými vŕkmi, veľorlami, neobyčajným poločlovekom-polomedveďom Grizlom (alebo iní názov Beorn), obrími pavúkmi, lesnými elfmi, statočnými ľuďmi a napokon s veľkým drakom Smaugom. Dej vrcholí Veľkou bitkou piatich armád, v ktorej sa zúčastnili trpaslíci, elfovia, ľudia, vŕci a škreti. A nakoniec sa Bilbo do Grófstva vráti šťastný. 
To, čo je v tejto knihe dôležité pre jej pokračovanie Pán prsteňov, je že počas tejto dlhej a náročnej cesty Bilbo našiel čarovný prsteň, veľmi dôležitý v nasledujúcej trilógii. Skrýval ho Glum (Smeagol, uvádzané aj Gloch) v podzemí pod Hmlistými horami a Bilbo ho od neho získal pri hre na hádanky. Aj keď význam prsteňa v tomto príbehu je druhoradý, (hlavná dejová línia sa zaoberá drakom Smaugom) predsa len zasahuje svojimi čarovnými schopnosťami do deja.