google/wiki40b huggingface dataset:
Koloman Slimák

Život

Takmer celý život pôsobil v Novom Meste nad Váhom. Celý svoj život venoval prírode a chovu rôznych plemien poľovných psov.
Svojim aktívnym pôsobením sa zaslúžil o rozkvet poľovnej kynológie na Slovensku a o chov mnohých poľovných plemien u nás (napríklad weimarského stavača, maďarského drôtosrstého stavača, českého fouska, atď.). Od roku 1933 prevádzkoval legendárnu chovateľskú stanicu „Z Považia“, v ktorej odchoval stovky jedincov rôznych poľovných plemien. Do dejín kynológie sa však zapísal predovšetkým ako otec dvoch našich národných plemien – slovenského kopova a slovenského hrubosrstého stavača.

Slovenský kopov

Spolu so svojimi spolupracovníkmi zušľachtil a obnovil chov tradičného slovenského poľovného duriča slovenského kopova. Koloman Slimák stál pri zrode prvej plemennej knihy a prvého plemenného štandardu.

Slovenský hrubosrstý stavač

Venoval sa však predovšetkým stavačom. Podujal sa vyšľachtiť hrubosrstú variantu weimarského stavača, ktorá by niesla všetky výborné pracovné vlastnosti tohoto plemena, avšak bola by lepšie vybavená pre nepriazeň počasia a lesné podmienky. Hrubú srsť dosiahol prekrížením s nemeckým drôtosrstým stavačom a českým fouskom. Nemecký Klub chovateľov weimarských stavačov túto variantu však neuznal, preto Koloman Slimák a ďalší slovenskí kynológovia pokračovali v šľachtení oddelene od pôvodného plemena a dosiahli zápis nového samostatného plemena v FCI - slovenského hrubosrstého stavača.

Kynologická činnosť

V rokoch 1938 - 1951 riadil poľovnícku kynológiu na Slovensku, viedol plemennú knihu, organizoval skúšky, výstavy a kurzy výcviku. V oblasti kynológie aj publikoval. Popri mnohých odborných článkoch stojí za špeciálnu zmienku jeho kniha Poľovné psy. Koloman Slimák vypracoval skúšobné poriadky pre jarné a jesenné skúšky stavačov.
Koloman Slimák v roku 1948 usporiadal na počesť Josefa Kadleca, jedného z prvých priekopníkov slovenského chovu čistokrvných poľovných psov, prvý memoriál. Tento sa neskôr usporadúval pravidelne.

Ocenenia a memoriál

Dnes sa práve na počesť Kolomana Slimáka každoročne usporadúva Memoriál Kolomana Slimáka, ako vrcholné podujatie pre chovateľov stavačov. Už počas jeho života sa konali tri ročníky súťaže o pohár Kolomana Slimáka (1993, 1995 a 1996).
Za rozvoj poľovníckej kynológie, ale aj drobnochovateľstva bol Koloman Slimák ocenený viacerými vyznamenaniami. Medzi najvýznamnejšie patrí Zlatá plaketa 1. stupňa Slovenského zväzu drobnochovateľov (1979), odznak Zlatého kamzíka (1984) a Pamätná medaila Svätého Huberta in memoriam (2000).
Champdieu

Poloha

Obec má rozlohu 18,2 km². Najvyšší bod je položený 727 m n. m. a najnižší bod 363 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 665 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Infrared Data Association

Infrared Data Association (skr. IrDA) je organizácia, ktorá definuje štandardy komunikačných protokolov na prenos dát na krátku vzdialenosť prostredníctvom infračerveného žiarenia. Štandardy sa potom takisto označujú skratkou IrDA.
Tieto štandardy sa používajú na tzv. osobné siete (PAN), na komunikáciu s mobilnými telefónmi, palmtopy a pod. Komunikácia pomocou IrDA vyžaduje medzi komunikujúcimi priamu viditeľnosť, má veľmi obmedzený dosah (asi 1 meter) a pomerne nízku prenosovú rýchlosť (2,4 kbit/s až 16 Mbit/s).
Iveta Sabová

Doc. Mgr. art. Iveta Sabová, ArtD. je klaviristkou a pedagogičkou oddelenia klavírnej spolupráce na HTF VŠMU v Bratislave a Konzervatória v Bratislave.
Zúčastnila sa viacerých klavírnych súťaží a ako sólistka účinkovala so Štátnou filharmóniou Košice a Štátnym komorným orchestrom Žilina. Vystúpila na rôznych interpretačných súťažiach doma, ale i v zahraničí (napr. Internationaler Mozartwettbewerb v Salzburgu, Internationaler LOUIS SPOHR Wettbewerb vo Weimare, Medzinárodná tribúna mladých interpretov v rámci BHS).
V súčasnosti sa predovšetkým venuje komornej hre, spolupracuje s viacerými slovenskými sólistami. Koncertovala na mnohých miestach na svete, ako napríklad v Nemecku, Rakúsku, Taliansku, Maďarsku, Rumunsku, Česku, Slovensku, ale aj na Malte a v USA. Pravidelne sa ako lektorka zúčastňuje medzinárodných majstrovských kurzov a festivalov, ako napríklad Musica Arvenzis v Dolnom Kubíne, Medzinárodná akadémia Lessa v Taliansku, Interpretačné kurzy v rámci medzinárodnej organizácie EPTA, Medzinárodné interpretačné kurzy a festival Pekná hudba v Banskej Štiavnici, Medzinárodné interpretačné kurzy v Komárne a Letná akadémia VŠMU.
Saint-Léger-lès-Paray

Poloha

Obec má rozlohu 13,37 km². Najvyšší bod je položený 303 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 652 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tanlay

Poloha

Obec má rozlohu 38,66 km². Najvyšší bod je položený 278 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 123 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Scutum (štít)

Scutum (lat. štít) bol drevený štít, súčasť rímskej uniformy, používali ho vojaci rímskeho vojska od 6. storočia pred Kr. do 3. storočia po Kr.
Štít bol približne 120 cm vysoký a 60 – 70 cm široký. Vážil okolo 10 kg. Neskôr sa výška scuta zmenšila na 100 cm, aby ho mohla pechota ľahšie nosiť. Pred dažďom a poškodením sa chránil koženým obalom.
Raný typ scuta spadal do 6. stor. pred Kr. Tento typ bol elipsovitého tvaru, v strede mal kovový zosilňovací pruh.
Od 4 stor. pred Kr. sa scutum stal hlavným štítom vojska. Teraz mal červenú alebo oranžovú farbu, nebol zdobený. Zdobiť sa začal pravdepodobne koncom 1. stor. pred Kr., keď sa na štít maľovali krídla Jupiterovho orla. V tejto dobe sa začína scutum orezávať navrchu, čo znižuje jeho hmotnosť a umožňuje lepšie manévre. Existuje viacero vysvetlení, prečo sa mohol scutum orezať. Jedna teória hovorí, že to mohlo byť už v období Gaia Maria. Marius prikázal vojakom nosiť si kompletné vybavenie počas pochodov na sebe, tzv. Mariove mulice. Aby však legionári nemali zbroj ťažkú, hrany sa práve preto mohli orezať. Ďalšia teória hovorí, že scutum sa začal orezávať počas rímskych výbojov do Germánie koncom 1. stor. pred Kr. Štít sa tak mal prispôsobiť germánskemu drsnému terénu. Existuje aj spis z polovice 1. stor. po Kr., kde Ahenobarbius popisuje, že jeho vojsko malo neorezaný scutum. Je však isté, že sa už začiatkom 1. stor. po Kr. vyrábali nové, hranaté scutá. Scutum mal v tom období v strede mohutnú kovovú polguľu (umbo).
Neorezané scutá ostali u praetoriánov. No keď sa aj oni zúčastnili na boji, brali si hranaté scutá. Popri krídlach orla sa maľovali i blesky Jupitera. Existovali však aj iné motívy.
Scutum sa zmenil koncom 2. stor. po Kr., keď sa jeho dĺžka skrátila. Taktiež sa začínajú presadzovať nové motívy na štíte. Známy je aj nález neskorého scuta z mesta Dura Europos na východe ríše z 3. stor. po Kr. Na tomto štíte je naozaj umelecká maľba a nepredpokladá sa, že by sa tento štít bežne používal. Je isté, že scutum sa používal do polovice 3. stor. po Kr.
Niekedy v druhej polovici 3. stor. bol vyradený a nahradený oválnymi neskororímskymi štítmi. V 4. stor. sa už žiadne zmienky o tomto štíte nenachádzajú. Vyradenie tohto štítu sa dá nazvať chybou, nakoľko klasické rímske manévre (napr. testudo – korytnačka) už neboli s novými štítmi tak úspešné. Oválny štít nedokázal vojaka brániť proti strelám tak ako scutum.
Farges-en-Septaine

Poloha

Obec má rozlohu 24,48 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 011 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arielle Kebbelová

Životopis

Arielle sa narodila v roku 1985 na Floride. Jej otec je nemeckého pôvodu a matka anglického. Odmaturovala na Crenshaw School vo Winter Garden. V roku 2002 sa zúčastnila floridskej súťaži krásy s názvom Miss Florida Teen USA Beauty Pageant. Pred jej hereckou kariérou sa naplno venovala modelingu. Objavila sa v niekoľkých amerických módnych časopisoch, ako príklad časopis Maxim. Tiež pôsobí ako filmová a televízna herečka.

Kariéra

2003 - 2006
Jej prvá herecká skúsenosť prišla v roku 2003, v televíznom seriály Gilmorové dievčatá, kde stvárnila vedľajšiu postavu Lyndsay. O rok neskôr, si zahrala po boku raperra Snoopy Dogga, v komédií Keď to rachne, zahučíme. Zlom v jej kariére nastal v roku 2005, keď sa objavila vvo filmoch ako Prci, prci, prcičky v tábore alebo horrová dráma Na pol ceste či menšia úloha po boku Umy Thurman a Johna Travoltu v komédií Buď cool. Režiséri začali mať o Arielle väčší záujem a začala získavať rôzne herecké ponuky.
S produkciou 20th Century Fox, podpísala zmluvu na film Panna Aquamarine (2006), kde si zahrala spolu s herečkami Sarou Paxton a Emmou Roberts. S Jenny McCarthy, Brittany Snow a Jesseom Metcalfeom sa objavila v komédií John Tucker musí zomrieť (2006), kde sa predstavila ako školská hlásateľka s vysokými ambíciami. Tiež si zahrala dôležitejšiu rolu v horrore Smrtiaca nenávisť 2 (2006), s herečkami Sarah Michelle Gellar a Amber Tamblyn. Natáčanie filmu, jej umožnilo sa pozrieť do Tokya v Japonsku, kde sa veľa filmových scén natáčalo.
2008 - 2013
V roku 2008 sa objavila spolu s hercom Pennom Badgleyom a Olesyou Rulin vo filme Navždy silný, kde sa jej postava volala Emily. O rok neskôr si zahrala postavu Alex v horore Príbeh dvoch sestier, kde jej mladšiu sestru stvárnila Emily Browning. V paródií na film Twillight, sme ju mohli vidieť v postavení upírky Rachel, vo filme Sajrajt sága. V 2009 sa pridala k natáčaniu seriálu Upírske denníky, kde si zahrala najlepšiu kamarátku upíra Stefana (Paul Wesley). Objavila sa s deviatich epizódach seriálu a od roku 2011 sa tiež podieľala na natáčaní seriálu 90210 - Nová generácia, kde sa objavila v šestnástich epizódach a tiež sa objavila v komédií Brooklyn brothers (2011). V romantickej komédií Svadobné zvončeky (2012) si zahrala postavu Jessie, ktorá sa skúša už tretí raz vydať.
2014 - súčasnosť
V roku 2014, si zahrala menšiu úlohu v sci-fi filme The After a v roku 2015 sa objavila v romantickej komédií Ženích na odstrel, kde stvárnila postavu Georgie, ktorej sa čoskoro blíži svadba, ale nie je si úplne istá či si chce vziať prominentného plastického chirurga za muža. Od roku 2015 pôsobí v seriáloch UnREAL a Ballers. V roku 2017 sa objaví vo fantasy seriály Midnight, Texas a v roku 2018, by mala stvárniť postavu Gii Matteo vo filme Päťdesiat odtieňov slobody.
Proletariát (sociológia)

Proletariát v marxizme

V marxizme je proletariát jedna z dvoch základných spoločenských tried. Druhá je buržoázia (kapitalisti).
Termín proletariát sa v marxizme väčšinou používa ako synonymum termínu robotnícka trieda; F. Engels to takto aj výslovne uvádza. V knihe Komunistický manifest sa termín proletariát naopak používa na označenie robotníkov ako triedy o sebe a termín robotnícka trieda sa používa na označenie robotníkov ako triedy pre seba.
Väčšinou sa v marxistickej literatúre uvádza, že proletariát zahŕňa len námezdných manuálne pracujúcich (teda námezdných robotníkov) nevlastniacich výrobné prostriedky a stojacich v protiklade ku kapitalistom (buržoázii), kým "námezdne" pracujúca inteligencia, zamestnanci a podobne tvoria osobitné vrstvy kapitalistickej spoločnosti (tieto "vrstvy" existujú popri základných "triedach" – kapitalisti a proletariát – a popri vedľajších "triedach" – roľníci a statkári) . Možno sa ale strenúť aj s mierne všeobecnejšou definíciou (proletariát ako skupina, ktorá nevlastní výrobné prostriedky, a ktorej jediným zdrojom obživy je predaj vlastnej pracovnej sily spoločenskej triede kapitalistov ), ktorá prísne vzaté zahŕňa nielen manuálne, ale aj duševne pracujúcich. K. Marx vraj aj výslovne zdôrazňuje, že jeho termín proletariát zahŕňa aj duševne pracujúcich.
Proletariát je podľa marxistov najrevolučnejšia sila modernej spoločnosti. Vzniká spolu s kapitalizmom z vyvlastnených malovýrobcov, zo zbedačených predstaviteľov nižších a stredných vrstiev. V dôsledku vykorisťovania proletariátu sa neustále zhoršujú jeho podmienky, čo podľa marxistov povedie k zvrhnutiu kapitalizmu a nastoleniu diktatúry proletariátu.
Pozri aj článok robotnícka trieda.
Pešia zóna v Nitre

Pešia zóna v Nitre sa nachádza v centre mesta (Dolné mesto, mestská časť Staré mesto). Je to úsek Štefánikovej triedy od Svätoplukovho námestia po začiatok Palárikovej ulice.

História

Štefánikova trieda existovala už v stredoveku. Pôvodne sa nazývala Dlhá ulica, neskôr Hlavná ulica, do roku 1989 Leninova trieda a až po roku 1989 dostala názov Štefánikova trieda. Úpravy terajšej pešej zóny  boli dokončené 15. apríla 1996. Pribudli sem umelecké diela, vytvorené nitrianskymi architektmi a výtvarníkmi zo združenia Nitrava pod vedením Ing. arch. Tibora Zelenického, v duchu veľkomoravských tradícií.
Trójsky kôň (história)

Trójsky kôň alebo zastarano trojánsky kôň bola vojnová lesť Grékov v trójskej vojne v podobe daru, ktorým bol drevený kôň. Vymyslel ju Odyseus.

Charakteristika

Keď trójska vojna trvala už desiatky rokov a Gréci nedokázali dobyť Tróju, Odyseus navrhol, aby postavili mohutnú sochu dreveného koňa. Potom Gréci spálili a opustili svoj tábor. Obrancovia Tróje sa po odchode Grékov šli pozrieť na dreveného koňa. V kríkoch objavili zviazaného muža, ktorý tvrdil, že ho tam nechali Gréci ako obeť. Trójanom prezradil, že Gréci zanechali koňa ako obetný dar bohyni Aténe. Urobili ho takého veľkého, aby ho Trójania nemohli previesť cez hradby do mesta, čím by sa mala splniť veštba, že kým bude kôň v meste, bude nedobytné. Priamovova dcéra a veštkyňa Kassandra varovala svojich rodákov, aby neprijímali tento "danajský dar" od Grékov, pretože im prinesie škodu a záhubu. Aj kňaz Laokoón varoval obyvateľov mesta. Aby dokázal, že je to lesť, hodil oštep do dreveného koňa, z ktorého sa ozvalo rinčanie zbraní. Vtedy sa z mora vynorili dva obrovské hady, ktoré stiahli Laokoónta i s jeho dvomi synmi do morských hlbín. Trójania uverili, že je to znamenie bohov a rozhodli sa dreveného koňa vtiahnuť do svojho mesta. Aby to mohli urobiť, museli zbúrať jednu bránu, ktorú potom provizórne opravili. V noci z brucha dreveného koňa vyskočili ozbrojení Gréci vedení Odyseom, ktorí premohli stráž pri bráne a do Tróje vpustili grécke vojsko, ktoré sa medzitým vrátilo. Tak sa podarilo Tróju po desiatich rokoch dobyť, mužov pozabíjali a zo žien si spravili otrokyne.

Ďalšie významy

Výraz trójsky kôň sa na základe tejto legendy používa v prenesenom význame lesť (najmä podobného charakteru ako vyššie spomínaný kôň), úskok, zákerná zrada, podraz.
Marais-Vernier (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 24,98 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 496 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vodné dielo Horná Streda

Vodné dielo Horná Streda je kanálová hydrocentrála, ktorá sa nachádza v obci Horná Streda (Trenčiansky kraj) na Biskupickom kanáli rieky Váh a je súčasťou Vážskej vodnej kaskády. Je to posledný stupeň novomestskej kaskády Váhu, odpadný kanál diela je pred nádržou Sĺňava v Piešťanoch zaústený do Váhu.
Vodná elektráreň Horná Streda má inštalovaný výkon 25,5 MW a ročnú produkciu 122,1 GWh elektrickej energie. Je navrhnutá na prietok 720 m³ za sekundu.

Dejiny

Elektráreň bola uvedená do prevádzky v roku 1954 počas výstavby Biskupického kanála.
Le Vanneau-Irleau

Poloha

Obec má rozlohu 14,17 km². Najvyšší bod je položený 29 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 943 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Audincourt (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 8,76 km². Najvyšší bod je položený 417 m n. m. a najnižší bod 314 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 14 966 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Louvigny (Calvados)

Poloha

Obec má rozlohu 5,64 km². Najvyšší bod je položený 48 m n. m. a najnižší bod 2 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2733 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brieulles-sur-Bar

Poloha

Obec má rozlohu 13,23 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 162 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Kamenín

Polohopis

Obec sa rozkladá vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny na pravom brehu rieky Hron, ktorý v priestore severne od obce meandruje s mŕtvym ramenom. Na juh od obce sa rozkladá Kamenínske slanisko. Východná časť katastra obce na ľavom brehu Hrona je zalesnená, najvyšší bod je kóta 289 m.n.m. na hranici katastra s pohraničnou obcou Salka.

Dejiny

V obci a jej okolí, najmä na ploche pri toku rieky Hron smerom k obci Pavlová, sa konali v záverečnej fáze druhej svetovej vojny pri prechode frontu medzi januárom a marcom 1945 urputné boje medzi vojskami Tretej ríše a Červenej armády, kedy boli nemecké vojská vyše mesiaca schopné zdržiavať sovietsky postup, no neuspeli v postupe smerom na východ. Bitka pri Kameníne je najväčšou tankovou bitkou v histórii Slovenska, nemecká armáda tu nasadila približne 400 tankov. Počas bojov zahynulo asi 130 obyvateľov obce (spolu s asi 5000 vojakmi na oboch stranách) a bolo zničených 80% domov v obci vrátane veže kostola.

Obyvateľstvo

Pri Sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2011 sa v obci z 1523 obyvateľov sa 77,4% prihlásilo k maďarskej, 16,4% ku slovenskej a 1,9% k rómskej národnosti. Predominantne je obec katolícka, ku rímskokatolíckej cirkvi, sa hlási 80,9% obyvateľov, 1,4% ku reformovanej cirkvi a 4,1% je bez vyznania. V obci do druhej svetovej vojny žilo aj židovské obyvateľstvo.

Pamiatky

Hlavnou dominantou obce je rímskokatolícky kostol Nanebovstúpenia Pána z roku 1755. Počas bitky o Kamenín sa veža vinou ostreľovania prepadla do hlavnej lode a kostol bol ťažko poškodený. Na miestnom cintoríne sa nachádza betónová krypta rodiny Paksiovcov, posledný z rodu, Pál Paksi, tu bol pochovaný v roku 1923. Oproti bráne na cintorín sa nachádza kaplnka spolu s hrobmi miestnych farárov a hlavným krížom cintorínu. S jestvujúcim cintorín pôvodne susedil židovský cintorín, situovaný za dnešným domom smútku. Zachovali sa na ňom dva náhrobné kamene, no s nečitateľnými nápismi. V obci stála tiež synagóga, ktorá spustla už počas druhej svetovej vojny. Na začiatku obce stále stojí dom rabína, dvojosová dvojpodlažná budova, ktorá je vo veľmi zlom stave. 
Boje v oblasti Kamenína pripomína Pamätník SNP, ktorý sa nachádza na ľavom brehu Hrona juhovýchodne od obce. Pamätník sa skladá z betónovej konštrukcie a vystaveného sovietskeho tanku T-34, hoci ide o neskorší model, než aký tu bojoval v roku 1945.

Doprava

Cez obec prechádza cesta I. triedy 76 zo Štúrova do Hronského Beňadiku a tiež železničná trať č. 152 zo Štúrova do Levíc.
Bandraboua

Polohopis

Bandraboua má rozlohu 32,11 km².

Obyvateľstvo

Bandraboua má 9013 obyvateľov (2009).
Majláthova chata

Poloha

Chata sa nachádza v strednej časti Mengusovskej doliny na brehu plesa v blízkosti chaty pri Popradskom plese, priamo pod príjazdovou cestou. Je tak jednoducho dostupná po značených chodníkoch i asfaltovej ceste, vedúcej k plesu od zastávky Popradské pleso na TEŽ.
Vladimír Piják

Životopis

Narodil sa v Ochodnici na Kysuciach. Maturoval na štátnom gymnáziu v Žiline v roku 1942. Sociálne pomery rodiny mu neumožnili po maturite pokračovať vo vysokoškolskom štúdiu. Pracoval v krátkodobých zamestnaniach ako kreslič a účtovník a v rokoch 1944– 1946 ako výpomocný učiteľ na štátnej meštianskej škole v Krásne nad Kysucou. Zo sociálnych dôvodov zanechal po jednom semestri aj štúdium na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, kde začal študovať na jeseň 1946.
V rokoch 1947– 1950 absolvoval štúdium matematiky a deskriptívnej geometrie na Pedagogickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave (dnes Univerzita Komenského), kde pracoval od začiatku školského roku 1950/51 ako asistent na ústave matematicko-geometrickom. V dôsledku reorganizácie sa dostal ako odborný asistent na katedru matematiky Vyššej školy pedagogickej v Bratislave, kde zotrval do konca školského roku 1956/57. Medzitým si r. 1956 doplnil úplné vysokoškolské vzdelanie na Fakulte prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave, kam od r. 1957 prišiel na katedru matematiky ako odborný asistent. Po zlúčení Vysokej školy pedagogickej s Univerzitou Komenského sa stal v r. 1959 odborným asistentom Katedry matematiky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a po zriadení katedry geometrie v r. 1960 prešiel na túto katedru. Na katedre geometrie pôsobil až do svojho odchodu do dôchodku r. 1990, keď medzitým r. 1980 prešla katedra do zväzku novovytvorenej Matematicko-fyzikálnej fakulty Univerzity Komenského. Titul RNDr. získal r. 1968, za docenta bol vymenovaný a ustanovený r. 1972. V rokoch 1971– 1986 bol vedúcim katedry geometrie, v rokoch 1972– 1980 bol prodekanom Prírodovedeckej fakulty UK a vedúcim matematickej sekcie vedeckej rady tejto fakulty. Bol vedúcim autorského kolektívu vysokoškolskej učebnice Konštrukčná geometria. Podieľal sa na organizačnej príprave obsahu vyučovania a na vypracovaní niekoľkých učebníc matematiky pre stredné odborné učilištia a spolupracoval aj na vydaní učebno-metodickej pomôcky pre učiteľov stredných škôl.

Posledné roky života strávil doc. Piják v Pardubiciach, kam sa z rodinných dôvodov uchýlil po rozdelení Česko-Slovenska. Zomrel po dlhšej ťažkej chorobe 6. mája 1998 v Pardubiciach.
Vnútorné prostredie

Vnútorné prostredie (franc. milieu intérieur) je termín, ktorého autorom je Claude Bernard. Označuje vodný roztok organických a anorganických látok obklopujúci bunky tkanív a orgánov organizmu. Jeho základnou úlohou je udržiavať stabilné prostredie pre fungovanie buniek a teda i orgánov a organizmu ako takého. Pojem sa dnes často používa i v mierne odlišných významoch, napríklad vnútorné prostredie bunky či organizmu ako celku.
Saint-Pé-Saint-Simon

Poloha

Obec má rozlohu 17,46 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 73 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 223 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miestny medzihviezdny mrak

Miestny medzihviezdny mrak je medzihviezdna hmlovina (s veľkosťou asi 30 ly), cez ktorú v súčasnosti prechádza Slnečná sústava. Slnečná sústava vstúpila do tohto oblaku približne pred 44 000 až 150 000 rokmi a predpokladá sa, že v ňom ostane ešte 10 000 až 20 000 rokov. Teplota oblaku je asi 6 000°C, čo je približne rovnaká teplota ako povrch Slnka. Je veľmi riedky, približne 0,1 atóm/cm³, čo je asi jedna pätina hustoty medzihviezdnej hmoty (0,5 atóm/cm³) a asi dvojnásobok hustoty Miestnej bubliny (0,05 atóm/cm³). Miestna bublina je oblasť s nízkou hustotou v medzihviezdnej hmote s Miestnym mrakom, malou oblasťou s väčšou hustotou. Pre porovnanie, atmosféra Zeme, pri štandardných podmienkach teploty a tlaku, má hustotu 2,7 × 10¹⁹ molekúl na centimeter kubický.
Tento mrak sa sformoval v mieste, kde sa stretáva Miestna bublina a Bublina Loop I. Slnko a niekoľko ďalších okolitých hviezd sa nachádzajú vo vnútri tohto mraku. Patria sem napríklad aj hviezdy Alfa Centauri, Altair, Vega, Fomalhaut a Arktúr. Možným efektom Miestneho medzihviezdneho mraku na Zem bráni slnečný vietor a hviezdne magnetické pole. Jeho vzájomným pôsobením s heliosférou Zeme sa zaoberá Interstellar Boundary Explorer (IBEX), satelit NASA pre mapovanie hraníc medzi Slnečnou sústavou a medzihviezdnym vesmírom.
Malé divadelné štúdio v Košiciach

Malé divadelné štúdio v Košiciach bol ochotnícky divadelný súbor.
Vzniklo v roku 1976. Počiatky svojho divadelného života tu absolvovali napríklad Eva Pavlíková, Adriana Polónyová, Zuzana Tlučková, Matúš Oľha a mnohí ďalší. Najslávnejšou érou bolo splolupôsobenie Štefana Oľhu ako dramaturga a Jozefa Prážmariho ako režiséra (A rána sú tu tiché; Veľavážení súdruhovia potomci, ...) a neskôr Štefana Oľhu so synom Matúšom (Mystérium buffa; Biela nemoc).
Trojica Štefan Hudák, Štefan Oľha, Jozef Pražmári používala skratku HOP, pričom Hudák bol scénofraf, Oľha dramaturg a Pražmári režisér.
V rokoch 1979 – 1983 tu pôsobil ako amatérsky herec slovenský bridžista Tibor Menyhért.
Štúdio sídlilo v zadnej budove súčasného Jumbo centra. Po roku 1989 bola divadelná sála prestavaná na fitnes centrum.