google/wiki40b huggingface dataset:
Cesta II. triedy 534 (Slovensko)

História

Cesta pôvodne viedla z obce Gemerská Poloma (vtedy Veľká Poloma), kde sa oddeľovala od cesty II/533, cez Dobšinú a Poprad (v krátkej peáži s cestou I/18) do Starého Smokovca vo Vysokých Tatrách. Po roku 1950 bol k ceste pričlenený tiež úsek cesty II/533 Rožňava – Gemerská Poloma. V roku 1956 bol úsek Rožňava – Poprad preklasifikovaný na cestu I. triedy a zaradený do cestného ťahu I/67.
Úsek Poprad – Starý Smokovec viedol v rokoch 1946 až 1968 po dnešných cestách III/3080 a III/3093 z centra Popradu z križovatky s vtedajšou trasou cesty I/18 (dnešná križovatka Partizánska/Slovenského odboja) cez miestnu časť Veľká a ďalej cez Veľký Slavkov a na dnešnú trasu sa napájal v blízkosti železničnej zástavky Nová Lesná. V rokoch 1967 až 1968 bola cesta preložená do novo vybudovanej trasy zhodnej s dnešnou a bol tiež rozšírený pôvodný úsek cesty od železničnej zástavky Nová Lesná po Starý Smokovec.

Priebeh

Cesta II/534 sa začína na okraji Popradu, kde sa začína na križovatke s I/18 odkiaľ pokračuje križovatkami s cestami III/3082, III/3093, III/3081 a končí na križovatke s cestou II/537 v meste Vysoké Tatry v časti Starý Smokovec.
Milly

Poloha

Obec má rozlohu 9,65 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 347 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cendrecourt

Poloha

Obec má rozlohu 9,31 km². Najvyšší bod je položený 293 m n. m. a najnižší bod 211 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zosuv svahu

Zosuv svahu alebo zosun svahu je relatívne rýchla svahová deformácia spôsobená gravitáciou, pri ktorej dochádza k pohybu horninového pokryvu po šmykových plochách. Pod termínom zosuv sa tiež rozumie geomorfologický tvar vytvorený týmto procesom.

Výskyt zosuvov

Žiadny svah nie je z dlhodobého hľadiska stabilný. Keďže zosuv svahu nemusí prebiehať jednorazovo, ale môže sa aj etapovite obnovovať, je režim svahov často cyklický.
Na Slovensku bolo do začiatku roka 2010 zaznamenaných 19 104 zosuvov a 2000 iných svahových deformácií. Dovedna ohrozujú 5,25 % územia krajiny, 98,8 km diaľnic a ciest I. triedy, 571 km ciest II. a III. triedy, 62 km železníc, 11 km nadzemných vedení, 3,5 km ropovodov, 101 km
plynovodov, 291 km vodovodov a takmer 30 000 pozemných stavieb. Na Slovensku sú zosuvy veľmi časté vo flyšových a vulkanických oblastiach. Zosuvy tiež často postihujú oblasti nespevnených alebo len slabo spevnených usadených hornín, kde sa často striedajú vrstvy s odlišným fyzikálno-mechanickými vlastnosťami. Medzi najväčšie zosuvy na Slovensku patrí handlovský zosun v rokoch 1960 až 1961, ale aj zosuvy pri Riečici a Ľubietovej. V lete 2010 po povodniach postihol silný zosuv obec Nižná Myšľa.

Následky

V ľuďmi obývaných oblastiach majú zosuvy veľmi negatívne, až tragické následky. Poškodzujú a ničia hospodársky majetok, cestné komunikácie, znehodnocujú poľnohospodársku pôdu, poškodzujú lesy a menia hydrologické pomery postihnutej oblasti.
Medzi svetovo najznámejšie zosuvy patrí zosuv do priehrady Vajont, ktorý sa odohral 9. októbra 1963 o 22:39 miestneho času. Počas asi 45 sekúnd sa blokový skalný prúd o objeme približne 260 miliónov kubických metrov zrútil do priehrady, kde spôsobil preliatie vyše 200 m vysokej vlny do nižších častí doliny. Vlna zasiahla priľahlé obce Longarone, Pirago, Rivalta, Villanova a Faè, zahynulo vyše 2000 ľudí.
Len v USA si zosuvy vyžiadajú ročne v priemere asi 25 obetí a spôsobia škody v hodnote 1-2 miliardy dolárov.
Loan to value

Pôvod termínu

Doslovný preklad termínu loan to value z angličtiny znie pôžička (v pomere) k hodnote. Vznikol z anglickej frázy a obvykle sa neprekladá, teda používa sa v pôvodnej podobe.  Bežne sa používa v bankovníctve a jazykových prejavoch stavebných sporiteľní, resp. sporiteľní. Okrem kompletnej frázy sa najmä v písomných letákoch používa aj v podobe skratky LTV, ktorá sa však vždy spája s percentuálnym vyjadrením.  Vznikol a rozšíril sa z anglofónnych krajín, predovšetkým Spojeného kráľovstva a USA. V praxi sa však možno stretnúť aj s označením„ loan to value ratio“, ktoré sa v Austrálii skracuje ako LVR.

História vzniku termínu

História vzniku frázy loan to value nie je presne známa, no predpokladá sa, že termín vznikol v prvej polovici 20. storočia. Jeho vznik súvisel s rizikom bankárov, ktorí poskytovali hypotekárne úvery na domy, ktorých suma nie vždy korešpondovala so samotnou hodnotou nehnuteľnosti. Hodnota nehnuteľnosti sa totiž pri kúpe nerovnala hodnote poskytnutého hypotekárneho úveru.  Z potreby bánk tak znalci začali oceňovať konkrétnu hodnotu nehnuteľnosti, za ktorú mali banky poskytnúť peniaze.

Výpočet LTV

Loan to value = výška poskytovanej hypotéky/ odhadnutá hodnota nehnuteľnosti

CLTV (kombinovaný ukazovateľ pomeru výšky úveru a hodnoty nehnuteľnosti)

Combined loan to value (CLTV) je kombinovaným ukazovateľom pomeru výšky úveru a hodnoty nehnuteľnosti, ktorý vznikol ako nadstavba nad bežne používaný LTV prepočet. Pri tomto prepočte sa počíta nielen s výškou poskytnutého hypotekárneho úveru, ale aj ďalšími špecifikami bližšie upravujúcimi celkovú výšku poskytovanej sumy vzhľadom na hodnotu konkrétnej nehnuteľnosti.

Spojené štáty americké (USA)

Limitnou hodnotou  v USA je LTV 80, ktorá sa uplatňuje v takmer 99 % prípadov. Pre hypotéky, ktoré majú vyššie LTV než 80 je vyžadované poistenie nehnuteľnosti samotným klientom.

Veľká Británia

V počiatočnej histórii poskytovania hypotekárnych úverov sa spočiatku vo Veľkej Británii poskytovali aj hypotéky, ktorých LTV siahalo až k hodnotám 125. V súčasnosti sa však situácia aj vzhľadom k finančnej kríze stabilizovala a najrozšírenejšie hypotéky majú LTV okolo 75, zatiaľ čo hypotekárne úvery nad LTV 90 nie sú veľmi dostupné.

Austrália

V praxi sa Austrálčania najčastejšie stretávajú s LTV pod 80, no výnimkou nie sú ani hypotekárne úvery pre klientov, ktorých LTV nepresahuje ani hodnotu 60, čo znižuje riziká miestnych bánk, ktoré tak na oplátku nevyžadujú viaceré dokumenty o finančnom majetku klienta, ktoré sú inak bežne požadované.
Hospodářské a sociální dějiny Československa 1918 – 1992

Autori

Obe diely publikácie spracoval autorský kolektív pod vedením hospodárskeho historika Václava Průchu, univerzitného profesora Vysokej škole ekonomickej v Prahe (VŠE), ktorý je autorom niektorých kapitol a zároveň vykonal zjednotenie štylistiky, tabuliek a poznámkového aparátu. Na prvom dieli sa podieľali historici profesorka Alice Teichová (pôsobiaca v Anglicku, Spojenom kráľovstve), docentky Jana Geršlová (Vysoká škola banská – Technická univerzita Ostrava), Alena Hadrabová (VŠE, externá spolupráca), Lenka Kalinová (VŠE) a docent Ústavu hospodárskych a sociálnych dejín Filozofickej fakulty Karlovej univerzity Eduard Kubů. Diel recenzoval docent Drahomír Jančík (Filozofická fakulta Karlovej univerzity). Využité boli aj texty slovenského hospodárskeho historika Jozefa Faltusa, ktorý zomrel (1999) ešte pred vydaním publikácie a na použitie svojej práce udelil predbežný súhlas.
Na druhom dieli sa autorsky podieľal Průcha, Geršlová, Hadrabová, Kalinová, profesor František Vencovský (VŠE) a docent Zdislav Šulc (VŠE, externá spolupráca). Diel recenzoval profesor Drahomír Jančík (Filozofická fakulta Karlovej univerzity).
Klasicizmus

Pojem klasicizmus

Tento pojem vznikol v druhej polovici 17. storočia vo Francúzsku ako nový umelecký smer. V tomto čase sa v ostatných európskych krajinách ešte rozvíjal barok. Termín klasicizmus pochádza z latinského slova classicus, ktorého pôvodný význam bol vynikajúci, modelový.
K týmto významom pribudol aj ďalší. Termínom classicus (v slovenskej verzii klasický) sa označovali tie javy, ktoré mali vzťah k antike.
Pomenovanie klasicizmus ako označenie nového umeleckého smeru sa vytvorilo vtedy, keď do literatúry vstupoval nový smer založený na protikladných princípoch – romantizmus. Predstavitelia romantizmu sa v umení presadzovali zápasom s generáciou predchodcov, zástancov klasiky.
Klasicizmus sa uplatnil vo Francúzsku, v Taliansku a v druhej polovici 18. storočia ovládol celú Európu (klasicizmus Ľudovíta XVI. a empír), zvlášť dlho bol obľúbený v Rusku.
Prometeus (mytológia)

Prometeus alebo Prométheus alebo Prometheus (starogr. Προμηθευς – Prométheus) bol v starogréckej mytológii titan, ktorý stvoril ľudí, daroval im oheň, začo bol prikovaný ku skale. V dejinách kultúry je Prometeus častým námetom, napr. u Goetheho. Motív obetovania sa však objavil aj u  Hviezdoslava v diele Slovenský Prometej.

Báj

Prometheus stvoril človeka, naučil ho hospodáriť, loviť, liečiť a pod. Diovi sa však nepáčilo, že mu ľudia neobetujú a tak prikázal Prometeovi, nech mu obetuje za nich. Prometeus zabil býka, do kože zabalil mäso a kosti obalil tukom. Zeus poznal, že sa ho snaží oklamať, no predsa si vybral "bohatšiu" a lákavejšie vyzerajúcu časť obety - kosti obalené v tuku. Odvtedy ľudia mali zo zvierat kožu a mäso a kosti a tuk obetovali bohom. Zeus sa však nahneval a zobral ľuďom oheň so slovami, ak majú mäso, nech ho jedia surové. Prometeus však mal ľudí rád a oheň ukradol z Diovho paláca. Za trest ho dal Zeus prikovať Hefaistovými reťazami na pohorie Kaukaz, kde mu denno-denne orol ujedal z pečene, ktorá mu v noci dorastala. Až raz ho Herakles vyslobodil a orla zastrelil šípom. Prometeus však musel nosiť prsteň s kúskom kaukazskej skaly - aby sa neporušil trest Diov - pripútanie ku skale. Podľa báje je toto dôvod, prečo existujú prstene s kameňmi.
Pataňdžali

Pataňdžali (2. storočie pred Kr.) bol indický filozof, zakladateľ a systematizátor staroindického filozofického učenia jogy.
Jeho učenie sa zakladá na téze, že duchovný základ každej bytosti (átman) je totožný s duchovným základom všetkých bytostí (paramátman). Inými slovami, číre vedomie indivídua je súčasťou vedomia univerzálneho, kozmického - je ním.
Cieľom výcviku je dosiahnuť stav číreho vedomia, v ktorom človek spozná svoju totožnosť s univerzálnym vedomím. Toto poznanie vedie k nastoleniu šťastia, harmónie a k oslobodeniu sa od nevedomosti (mókša).
Chrám Mena Panny Márie (Křtiny)

Chrám Mena Panny Márie je najvyššia stavba mesta Křtiny, ktorá dosiahla výšku 73 metrov. Kostol bol vybudovaný v rokoch 1718 - 1750.

Dejiny

Stavbou boli nahradené dva staršie stredoveké kostoly. Architektom bol Jan Blažej Santini-Aichel. V roku 1718 začali stavebné práce stavbou kaplnky sv. Anny, ktorú viedol František Benedikt Klíčník. Kaplnka bola dokončená pravdepodobne koncom 20. rokov 18. storočia. V roku 1728 bola začatá stavba kostola. Jeho hrubá stavba bola dokončená v roku 1744, vysvätený bol v roku 1771. Pri veľkom požiari v roku 1844 zhoreli všetky strechy, rekonštruované boli v nasledujúcom roku. Ďalšie veľké škody zaznamenal chrám na konci druhej svetovej vojny, keď mestom prechádzal front. Opravy začali až v 70. rokoch 20. storočia a trvali až do konca 90. rokov. 
Od 1. júla 2008 je chrám zapísaný medzi národné kultúrne pamiatky.
Voliansky potok (prítok Tople)

Prameň

Pramení v Ondavskej vrchovine južne od obce Fijaš v nadmorskej výške približne 360 m n. m.

Smer toku

Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, potom na juh, od obce Matiaška pokračuje na juhozápad.

Ústie

Do Tople sa vlieva východoseverovýchodne od mesta Hanušovce nad Topľou v nadmorskej výške cca 160 m n. m.
Samuel Påhlsson

Klubový hokej

Samuel Påhlsson je stredný útočník. Je 181 cm vysoký a váži 94 kg (údaj z roku 2006). V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1994-95 za Modo Hockey Örnsköldsvik v švédskej Elitserien. V roku 1996 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Colorado Avalanche v siedmom kole ako 176. v celkovom poradí. Až do sezóny 1999-00 však hájil naďalej farby Modo. V nasledujúcej sezóne 2000-01 sa dostal prvýkrát na ľad NHL v drese Boston Bruins. Odohral však za Boston iba 17 zápasov a prestúpil do Anaheim Ducks a zostal verný tomuto klubu dodnes. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004-05 hral za Vastra Frolunda HC Goteborg v švédskej Elitserien. V sezóne 2006-07 bol ako jeden z troch finalistov nominovaný na cenu Selke Trophy pre najlepšie brániaceho útočníka v NHL. Víťaz bude vyhlásený 14. júna 2007.

Reprezentácia

Samuel Påhlsson získal s reprezentačným výberom Švédska zlatú medailu na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Hrá s reprezentačným dresom číslo 26.

Zimné olympijské hry 2006

Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo Švédsko až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:
Rádioamatérstvo

Rádioamatérstvo (anglicky: ham radio alebo amateur radio) je rádiová vysielacia služba,činnosť, podľa Rádiokomunikačného poriadku Telekomunikačnej únie angl. International Telecommunication Union skratka (ITU). V mnohých krajinách sú platné medzinárodné pravidlá implementované do národných predpisov pre rádiové vysielanie. Účastník amatérskeho rádiového vysielania sa volá rádioamatér, a po splnení určitých podmienok ( preverenie znalostí z techniky, prevádzky a predpisov ) obdrží od príslušného Telekomunikačného úradu jednoznačný volací znak.
Andrej Očenáš

Životopis

Absolvoval štúdium na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1930), kompozíciu a dirigovanie na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave (1937), kompozíciu na Majstrovskej škole konzervatória v Prahe (1938), 1978 prof. V roku 1930–1939 učiteľ v Medzibrode a v Ivanke pri Dunaji, 1939–1950 referent hudobného vysielania Československého rozhlasu, 1950–1954 riaditeľ konzervatória, 1955–1957 tajomník Zväzu slovenských skladateľov, 1957–1962 šéfredaktor hudobného vysielania Čs. rozhlasu, 1963–1969 prvý tajomník Zväzu slovenských skladateľov, 1978–1982 predseda Zväzu čs. skladateľov, súčasne 1942–1972 pedagóg na konzervatóriu, 1972–1983 na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, 1975–1979 dekan jej Hudobnej fakulty.
Vo vlastnej tvorbe sa orientoval na symfonickú, vokálno-symfonickú a komornú hudbu inšpirovanú najmä folklórnymi tradíciami rodného kraja. Autor orchestrálno-symfonických skladieb, komorných diel a zborových skladieb. Vytvoril scénickú hudbu k literárnym dielam J. Bottu (Smrť Jánošíkova, 1948), A. Sládkoviča (Marína, 1948) a Hviezdoslava (Herodes a Herodias, 1955), zhudobnil aj verše J. Kráľa, Roku Fábryho, J. Kostru, M. Lajčiaka a i. Napísal pôvodný balet Vrchárska pieseň (1964) a javiskovú symfóniu Román o ruži (1969–1970). Pozoruhodné sú jeho orchestrálne suity Povesti o rodnom kraji (1943) a Ruralia slovaca (1957). Venoval sa i upravovaniu a montážam ľudových piesní. Jeho pozostalosť je uložená v Literárnom a hudobnom múzeu v Banskej Bystrici.
Areál zdravia Rozálka

Jazdenie

V areáli sú k dispozícii tréneri jazdy na koni a je tu aj možnosť zabezpečiť výučbu jazdy na koni.
V zimných mesiacoch je k dispozícií jazdecká hala s pieskovým povrchom s polypropylénovými vláknami a inými prísadami.
Nachádzajú sa tu vonkajšie výbehy s celkovou rozlohou cca 3 hektáre.

Mini ZOO a detské ihrisko

Pre najmenších a rodiny s deťmi sa tu nachádza aj detské ihrisko s preliezkami, hojdačkami, ale najmä mini ZOO so zvieratami.
César Vallejo

Život

Bol členom peruánskej intelektuálnej skupiny Grupo Norte a predstaviteľom avantgardy. Počas svojho života vydal len tri knihy básní, napriek tomu je vnímaný ako jeden z najväčších juhoamerických básnikov - Thomas Merton ho napríklad nazval „najväčším básnikom od čias Danteho“. Záver života strávil v Európe.
Brecht

Obyvateľstvo

Brecht má približne 27 597 obyvateľov (2010).
Recloses

Poloha

Obec má rozlohu 9,35 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 699 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Potok

Charakteristika

Potok podľa definície č. 3 má nasledujúcu charakteristiku:  Ide o vodné toky nížin a pahorkatín. Majú povodie do 100 km2. Dno ich koryta má sklon 0,5 až 2 ‰, ale v niektorých pahorkatinách niekedy až 10 ‰ (v takom prípade zvyknú vymieľať koryto). Majú vyvinuté údolia, vytvárajú meandre a zanášajú sa splaveninami. Počas prívalových dažďov vytvárajú nebezpečné povodne.
Čeština

Nárečie

Čeština mala kedysi veľa nárečí, ale nárečia v pravom zmysle slova v Čechách, na rozdiel od Moravy, prakticky už zanikli. Všetci Česi sa medzi sebou dorozumejú, pretože každý Čech ovláda spisovnú alebo obecnú češtinu. Niekde Česi používajú spisovnú a obecnú češtinu spolu, inde zase spisovnú češtinu a nárečie alebo slang.
S Čechmi sa dá dorozumieť ľahko i po slovensky. Rozdiely medzi týmito dvomi jazykmi sú dnes menšie ako medzi niektorými nárečiami iných jazykov. Ako príklad sa dáva vzťah medzi dolnonemčinou a hornonemčinou.

Dejiny

Prvou česky písanou pamiatkou sú 2 vety zo zakladajúcej listiny litoměřickej kapituly z roku 1057, ktoré sú však zreteľne mladšie, zrejme až z 12. storočia. Sú to: „Pavel dal jest Ploškovicích zemu. Vlach dal jest Dolas zemu Bogu i svjatemu Scepanu se dvema dušníkoma Bogucos a Sedlatu.“ 
Ďalej sa dochovali glosy z chorálnej knihy svatojiřské z prelomu 13. a 14. storočia: „Aldík krásen jako anjelík, jenž v blátě se vále. Tet anjelík jmieše lokti ptilík“, „Berhel, socius Viti, černý jako zmek“, „Lector Vituz nekrásný kurvy syn“.
Moravské nárečia vykazujú viaceré znaky spoločné so západoslovenskými nárečiami. Jeden z najvýznamnejších slavistov Vatroslav Jagič (1838 – 1923) dokonca tvrdil, že Slováci ešte koncom 19. storočia v podstate hovorili takým istým jazykom ako Moravania. Do polovice 20. storočia bolo aj v Česku a na Slovensku bežné považovať v odborných textoch prinajmenšom obyvateľov Moravy na juhovýchodnej Morave za Slovákov, ich jazyk za nárečie slovenčiny – „moravskoslovenské nárečia“  a ich územia aj označovať ako Slovensko či moravské Slovensko – dnes Slovácko (pozri napríklad Ottuv slovník naučný heslo Slovensko či podrobne Slovenský náučný slovník heslo Slovenský jazyk, časť Slovenské nárečia). Dodnes toto stanovisko zastáva menšina českých jazykovedcov (pozri napríklad Václav Machek: "Etymologický slovník jazyka českého", 1997, ISBN 80-7106-242-1, str. 8).
Ledovaja arena Šajba

Charakteristika

Štadión má kapacitu 7.000 divákov. Na rozdiel od hlavného hokejového štadióna Olympiády v Soči (Boľšoj), tento má rozoberateľnú konštrukciu, aby ho bolo možné po skončení podujatí bez väčších problémov demontovať a premiestniť na iné miesto. Podľa zverejnených plánov by mala byť aréna s najväčšou pravdepodobnosťou presťahovaná do iného mesta - hovorilo sa najmä o mestách Vladikavkaz alebo Nižnij Novgorod.
Kovová konštrukcia štadióna s výškou 22,8 m je vyplnená trojvrstvovými sedvičovým panelmi s vrstvou nehorľavej minerálnej izolácie, na ktorej je plášť z pozinkovaného plechu na ploche 8 500 m². Na tomto plášti je umiestnená obvodová dekoratívna fasáda arény z dvojfarebných hliníkových profilov namontovaných na špeciálnych nosných konzolách vo vzdialenosti 2,5 m od stien budovy. Šikmo umiestnené dvojfarebné profily na fasáde vytvárajú dojem, akoby celá budova predstavovala letiaci hokejový puk. Moderný výzor dotvárajú železobetónové rampy, ktoré sa dvíhajú zo zeme, obopínajú štadión a vedú priamo k vchodom, pri ktorých splývajú s ozdobnou fasádou.
Ďalší estetický rozmer budova získava v noci, kedy vďaka dômyselnému osvetleniu fasáda vytvára akoby nebeskú oblohu so svietiacimi hviezdami a kométami so svetelnými chvostami, ktoré krúžia po celom obvode budovy.
Štadión je kompletne bezbariérový a prispôsobený potrebám osôb so zdravotným postihnutím. Pre týchto divákov je zo 7 000 miest vyhradených 400, pre divákov na vozíčkoch 130 miest.

Názov

Názov štadióna v sebe nesie jednoznačný odkaz na šport, ktorý sa v ňom hrá. Slovo šajba (rus. шайба) znamená v ruštine hokejový puk, pre hokej nevyhnutnú a veľmi špecifickú športovú pomôcku. Ruskí fanúšikovia sú navyše celosvetovo známi svojím pokrikom „Šajbu!“ (rus. Шайбу!) [vo význame „Do toho!“], ktorým povzbudzujú svoje hokejové tímy. Pomenovanie štadióna má teda aj zdôrazniť ruský aspekt olympijských hier.

Dejiny

Výstavba štadióna sa začala koncom septembra 2009. Financovala ju ruská spoločnosť „Uraľskaja gorno-metallurgičeskaja kompanija“ (rus. Уральская горно-металлургическая компания; УГМК) s celkovými nákladmi 3 miliardy RUB (približne 100 mil. USD). Vo februári 2013 ju bezodplatne previedla do majetku štátnej spoločnosti „Gosudarstvennaja korporacija Olimpstroj“ (rus. Государственная корпорация «Олимпстрой»; ГК «Олимпстрой»), ktorá vlastní viaceré objekty vybudované v Soči pre potreby Zimných olympijských hier 2014.
Prvé testovacie podujatie v dokončenom štadióne prebehlo v marci 2013. Boli ním Majstrovstvá Ruska v sledge hokeji.
Filippi

Dejiny

Svoje meno mesto získalo po Filipovi II. Macedónskom, ktorý ho na čas ovládol v roku 366 pred Kr. Najviac ho však preslávila bitka v roku 42 pred Kr. v ktorej Octavianus s Antoniom porazili Caesarových vrahov Cassia a Bruta. Neskôr bolo mesto osídlili rímski vojenskí vyslúžilci a úplne ho porímčili. Jeho význam ešte umocňovala poloha pri "transbalkánskej" ceste Via Egnatia.
Bazilika Navštívenia Panny Márie na Mariánskej hore

Dejiny

Počiatky mariánskeho kultu siahajú až do 13. storočia. V roku 1247 tu bola postavená prvá kaplnka, ktorú dal neskôr opraviť levočský farár Henrich. Mariánsky sviatok  Navštívenia Panny Márie sa spája s príchodom františkánov-minoritov do Levoče v roku 1311. Farár Servác dal v roku 1470 kaplnku prestavať na gotický kostol a bola tam inštalovaná gotická socha Panny Márie. Ľudia sem neprestávali chodiť ani počas reformácie, ale oživenie pútí nastalo až po rekatolizácii. Prvá veľká procesia a púť tu bola 2. júla 1671. Dva roky na to sa s pápežským povolením stal kostol Navštívenia Panny Márie miestom získania odpustkov. Ďalšie prestavby kostola nastali v roku 1688 a 1819. V roku 1847 bola postavená drevená kaplnka pre grékokatolíkov.

Dnešná bazilica minor

Posledná prestavba sa uskutočnila v rokoch 1906 – 1914, kedy kostol získal dnešnú podobu. Na hlavnom oltári zostala pôvodná gotická socha Panny Márie z 2. polovice 15. storočia. Nový kostol bol vysvätený spišským biskupom Jánom Vojtaššákom 2. júla 1922. Dnes je tu vybudovaný exercičný a rehoľný dom a dom pre pútnikov. Z pútnického miesta pre veriacich latinského i gréckeho obradu z východného a stredného Slovenska sa postupne stalo celoslovenské pútne miesto, ktoré navštevovali ľudia napriek ťažkostiam aj počas komunistického režimu.

Pápež Ján Pavol II. a Mariánska hora

Význam tohto pútnického miesta neostal nepovšimnutý ani vo Vatikáne. Pápež Ján Pavol II. povýšil kostol Navštívenia Panny Márie 26. januára 1984 na menšiu baziliku (bazilika minor). O jedenásť rokov neskôr 3. júla 1995 sa tu konala za jeho prítomnosti zatiaľ najväčšia púť, ktorej sa zúčasnilo vyše 650.000 ľudí.