google/wiki40b huggingface dataset:
Aki (provincia)

Provincia Aki  (jap. 安芸国 – Aki no kuni), nazývaná Geišú (芸州) bola stará japonská provincia v regióne Čúgoku na západe Honšú, na ktorej území sa dnes rozkladá západná časť prefektúry Hirošima.
Keď Cisár Šómu nariadil dva oficiálne kláštory v každej provincii (jeden pre budhistických kňazov a jeden pre mníšky), boli v provincii Aki založené dva kláštory. Oba provinčné kláštory existujú aj v súčasnosti - Saidžó, Higašihirošima. 
Na konci obdobia Heian v (12. storočí), sa provincia Aki stala známa kvôli svätyni Icukušima. Taira no Kijomori zvýšil dôležitosť svätyne a financoval vytvorenie nového komplexu budov. Icukušima (Mijadžima) mala dobrý námorný prístav a strategický význam.
V období Sengoku to bola domovská provincia klanu Móri až do roku 1600. V roku 1555 Motonari Móri vyhral bitku pri Icukušime proti Harutakaovi Sue a vybudoval svoju moc v západnej časti Honšú.
Terumoto Móri, bol jeden z Rady piatich starších ustanovenej Hidejošim Tojotomim pre svojho syna Hidejoriho. V bitke pri Sekigahare sa pridal na stranu Micunariho Išida a v roku 1600 stratil Aki spolu s veľa ďalšími oblasťami.
Provincii krátko vládol Masanori Fukušima a v roku 1619 ho vystriedal Nagaakira Asano, ktorý sa stal daimjóm Hirošimy s príjmom 420 000 koku. Asanovci vládli celej provincii až do reforiem Meidži. 
Provincia Aki bola zrušená v roku 1871 a premenovaná na prefektúru Hirošima. Po pripojení ďalších území vznikla prefektúra Hirošima v dnešnom stave.
Šoltýstvo (Poľsko)

Šoltýstvo v súčasnom Poľsku je pomocná administratívna jednotka gminy, ktorej sídlom je zvyčajne šoltýska dedina, jednak veľké dediny sa môžu skladať dokonca z niekoľkých šoltýstiev. V mestských gminách sa šoltýstvu rovná sídlisko (prípadne štvrť), no jestvujú výnimky keď šoltýstvo patrí do mestskej gminy (napríklad Władysławowo či Mikołów). Rozsah, kompetencie šoltýstva a jeho orgánov ustanovuje rada gminy v štatúte.
Ustanovujúcim a kontrolným orgánom je dedinské zhromaždenie (zhromaždenie všetkých obyvateľov), výkonným orgánom je šoltýs (porovnaj šoltýs), ktorý má právo sa podieľať a vystupovať na fóre rady gminy (kde ale nemá právo hlasovania). Poradným orgánom je šoltýska rada.

Nešoltýske dediny

Niektoré šoltýstva okrem dediny v ktorej šoltýstvo sídli zahŕňajú tiež iné sídla, nemajúce vlastnú šoltýsku radu ani šoltýsa (napríklad malé dediny, kolónie, osady). Obyvatelia takých sídiel môžu kandidovať a byť zvolení vo voľbách na šoltýsa i člena šoltýskej rady.
V Poľsku bolo 31. decembra 2007, 40 398 šoltýstiev.
Veterný vrch (geomorfologický podcelok)

Vymedzenie

Podcelok zaberá východnú časť pohoria a zo severu je vymedzený štátnou hranicou s Poľskom. Spišská Magura pokračuje západným smerom od Magurského sedla podcelkom Repisko. Južným smerom územie klesá do Popradskej kotliny (podcelok Podtatranskej kotliny), juhovýchodne oddeľuje rieka Poprad Levočské vrchy s podcelkom Levočská vrchovina. Východným smerom sa otvára Spišsko-šarišské medzihorie s Ľubovnianskou kotlinou a severovýchodným smerom nadväzujú Pieniny.

Chránené územia

Územie ležiace severne od hlavného hrebeňa je súčasťou ochranného pásma Pieninského národného parku. Z maloplošných území tu leží prírodná pamiatka Jaskyňa v Čube a Jaskyňa v Skalke.

Turizmus

Hrebeňom pohoria vedie cez Magurské sedlo až do Vyšných Ružbách  modro značený turistický chodník, ktorý križuje viacero značených chodníkov. Turisticky najviac navštevované sú Vyšné Ružbachy a okolie obce Červený Kláštor, kde začína atraktívny Prielom Dunajca.
Aujan-Mournède

Poloha

Obec má rozlohu 8,46 km². Najvyšší bod je položený 370 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 94 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ayrens

Poloha

Obec má rozlohu 25,5 km². Najvyšší bod je položený 729 m n. m. a najnižší bod 517 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 562 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sivry

Poloha

Obec má rozlohu 5,91 km². Najvyšší bod je položený 398 m n. m. a najnižší bod 236 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 257 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lhéry

Poloha

Obec má rozlohu 6,08 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chaudefontaine (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 6,33 km². Najvyšší bod je položený 448 m n. m. a najnižší bod 255 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 221 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
30. divízia granátnikov SS (1. bieloruská)

30. divízia granátnikov SS (1. bieloruská) (nem. 30. Waffen-Grenadier Division der SS (weisseruthenische Nr. 1) bola divízia Waffen-SS vytvorená v marci 1945. Jej mužstvo tvorili príslušníci Waffen-Grenadier-Brigade der SS (weißruthenische Nr. 1), ktorá vznikla v decembri 1944 zo spoľahlivých mužov rozpustenej divízie 30. Waffen-Grenadier Division der SS (russische Nr. 2). Výstavba divízie nebola nikdy dokončená, nezúčastnila sa žiadnej bojovej akcie a v apríli 1945 bola rozpustená. Nemeckí príslušníci divízie boli pridelení k 38. divízii tankových granátnikov SS Nibelungen.
Antiopé (Amazonka)

Antiopé alebo Antiopa alebo Antiope (starogr. Ἀντιόπη – Antiopé, lat. Antiope) je v gréckej mytológii vodkyňa Amazoniek, prvá manželka aténskeho kráľa Thésea.
Jedným z Heraklových hrdinských činov, ktoré plnil na príkaz mykénskeho kráľa Eurysthea bola výprava do krajiny Amazoniek, odkiaľ priniesol Eurystheovej dcére Adméte pás ich kráľovnej Hippolyty.
Do krajiny Amazoniek sa Herakles vybral s neveľkým oddielom, medzi ktorými bol aj jeho priateľ aténsky kráľ Théseus. Cestou sa zastavili v Mýsii, kde vládol kráľ Lykos. Kráľ ich veľkolepo pohostil a zatiaľčo hodovali, vtrhli do krajiny divokí Bebrykovia a začali ju drancovať. Herakles a jeho druhovia nečakali, Bebrykov zahnali, ich kráľa zabili a celú ich krajinu darovali Lykovi, ktorý ju potom z vďaky nazval Herakleiou.
Týmto víťazstvom si Herakles získal takú slávu, že mu kráľovná Hippolyta vyšla v ústrety, aby mu pás dala. Bohyňa Héra však následne rozšírila lož, že ju chce Herakles zajať a tak došlo k ozbrojenému stretu, v ktorom Amazonky utrpeli porážku. Medzi zajatými Amazonkami boli aj dve vodkyne Melanippa a Antiopa. Melanippu vykúpila kráľovná Hippolyta svojim pásom a Antiopu daroval Herakles svojmu priateľovi Théseovi a ten si ju odviedol do Atén, kde sa s ňou oženil. Manželom sa narodil syn Hippolytos a keď potom Amazonky vtiahli do Atén, aby svoju družku oslobodili, Antiopa sa postavila na stranu svojho muža a v boji zahynula.
Jaskyňa nad cestou

Charakteristika

Priestory jaskyne vytvorili tečúce podzemné vody. Jaskyňa pozostáva z dvoch chodieb prepojených vo vstupnej časti spojovacou chodbou. Dlhšia chodba meria 38 metrov a končí hlinenou zátkou. Druhá chodba meria 22 metrov a taktiež končí hlineným zakončením. Jaskyňa je vytvorená z tmavosivých vápencov. Obývajú ju väčšinou pavúky a netopiere.
Kalvária (Bratislava)

Bratislavská Kalvária je miesto v Bratislave, ktorá predstavuje pozostatky z pôvodnej krížovej cesty z roku 1694. Nachádza sa v mestskej časti Staré Mesto nad Pražskou ulicou.

Kalvária

Bratislavská Kalvária na Kalvárskom vrchu bola postavená medzi prvými v Uhorsku, na pamiatku bitky proti Turkom pri Viedni v roku 1683. Prvé zastavenie krížovej cesty sa nachádza v priestoroch dnešnej zastávky SAV, pri Kostole svätého Cyrila a Metoda. Keď v tých miestach postavili hotel Dax, citlivo zakomponovali kaplnku do zadnej steny hotela. Po premenovaní na hotel Kriváň ju zamurovali a kaplnku postupne búrali a odstraňovali.
V roku 1713 bol práve priestor Kalvárie útočiskom pre Bratislavčanov, ktorí tú prežili povestný mor.
Pred 250 rokmi si vybrali pustý kostolík na vŕšku pri Kalvárii za svoj príbytok dvaja pustovníci, fráter Blažej a fráter Hieronym. V noci 18. marca 1758 však boli obaja na tomto mieste zavraždení.
Najväčší zásah dostala Kalvária počas výstavby Pražskej cesty, kedy bola jej veľká časť úplne zničená.

Lurdská jaskyňa

Lurdská jaskyňa na Hlbokej ceste sa nachádza pár desiatok metrov od Kalvárie. Bola pôvodne kameňolomom, z ktorého bol ťažený kameň na mnohé miesta a stavby v blízkom a vzdialenom okolí. V roku 1892 grófka Gabriela Szapáry za pomoci bratislavským veriacich dala upraviť kameňolom a do výklenku jaskyne umiestniť sochu Panny Márie Lurdskej. Túto prvú sochu zakúpili a pre jaskyňu darovali dievčatá a robotníčky z bratislavskej textilnej továrne. Lurdská jaskyňa bola posvätená 15. septembra 1892. Za krátky čas sa stala obľúbeným miestom modlitieb kresťanov.
Pôvodná sadrová socha Panny Márie bola v roku 1946 nahradená novou, vytesanou z bieleho carrarského mramoru. Posvätená bola 1. mája 1946 biskupom Dr. Michalom Buzalkom. Novú sochu, presne podľa pôvodnej predlohy, vytesal z mramoru slovenský akademický sochár František Gibala.
Počas dlhej histórie Lurdskej jaskyne veriaci z vďaky i ako prejav úcty a mnohých prosieb k Panne Márii umiestnili na priľahlé steny areálu vyše 4 000 pamätných tabuliek.
Pri vstupe do areálu sa nachádza informačná tabuľa, kde sú informácie o jaskyni v 3 jazykoch (slovenčina, maďarčina a nemčina).
Trijų kryžių kalnas

Trijų kryžių kalnas (doslova Vrch troch krížov) je vrch vo Vilniuse na pravom brehu rieky Vilnia. Na jej vrchole stojí pamätník, ktorého autorom je Antoni Wiwulski.

Dejiny

V Litve sa dlho udržalo pôvodné pohanské náboženstvo. Krajina oficiálne prijala kresťanstvo v roku 1387, keď sa litovské knieža Jogaila stalo poľským kráľom Vladislavom II., nechalo sa pokrstiť a spolu so svojím bratrancom, kniežaťom Vytautasom odštartovali proces christianizácie Litvy. Dovtedy všetky pokusy o obrátenie Litovcov na kresťanskú vieru zlyhali. Litovci misionárov popravovali, mníchov križovali a rozštvrtených ich hádzali do vody. Mnohí historici tvrdia, že v 13. storočí boli práve na tomto vrchu zavraždení siedmi františkáni, ktorí zvestovali Litovcom kresťanskú vieru.
Na brehu rieky Vilnia sa v 13. storočí v týchto miestach týčil takzvaný Krivý zámok. V roku 1390 ho križiaci vypálili a odvtedy sa už neopravoval. Na jeho mieste boli v roku 1613 na pamiatku siedmich mníchov, zavraždených za vieru, postavené prvé drevené kríže. V roku 1916 drevené kríže vymenili za betónové. Kríže boli vyhotovené podľa projektu architekta Antoni Wiwulského (Antanasa Vivulskisa). Po vojne boli na príkaz ZSSR Tri kríže spolu s ďalšími náboženskými pamiatkami zničené. Obnovené boli až 14. júna 1989. Súčasťou vrchu sú aj zrúcaniny zničených krížov.

Súčasnosť

Z hory je výhľad na panorámu Vilniusu. Neďaleko od nej sa nachádza zámok zakladateľa mesta, kniežaťa Gediminasa.
Saint-Jacques-d’Aliermont

Poloha

Obec má rozlohu 7,86 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 46 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 366 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Murska Sobota

Murska Sobota (nem. Olsnitz, maď. Muraszombat, prek. Mürska Sobouta) je mesto na rieke Mura v rovnomennom okrese na východe Slovinska. Nachádza sa neďaleko hraníc s Maďarskom. Má približne 22 000 obyvateľov. Cez mesto prechádza diaľnica z Mariboru do Lendavy.
Sokol lastovičiar

Výskyt a stav na Slovensku

Sokol lastovičiar hniezdi skoro na celom území Slovenska od nížin až do 1 000 m n. m. Loví aj vo vyšších nadmorských výškach. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 600 - 800. Veľkosť populácie i územie, na ktorom sa vyskytuje, sú stabilné, maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR:nt, LR - menej ohrozený druh. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
La Lanterne-et-les-Armonts

Poloha

Obec má rozlohu 9,89 km². Najvyšší bod je položený 492 m n. m. a najnižší bod 345 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 183 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vaour (obec)

Polohopis

Vaour má rozlohu 14,12 km². Najvyšší bod je položený 507 m n. m. a najnižší bod 240 m n. m.
Susedné obce:

Obyvateľstvo

Vaour má 315 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Osečný vrch

Polohopis

Nachádza sa na severe podcelku Rázdiel, v geomorfologickej časti Kolačnianska vrchovina. Leží v západne situovanej časti Kolačnianskej vrchoviny, v masíve s vrchom Šípok (464 m n. m.). Spoločný masív sa nachádza južne od Partizánskeho, východne leží Kolačno a západným smerom Brodzany. Vrch patrí do povodia Nitry, ktorá tečie severozápadným úpätím, východným okrajom preteká Kolačniansky potok, na ktorom je vybudovaný rybník.

Prístup

Na vrchol Osečného vrchu vedie  žlto značená trasa z Partizánskeho okolo chaty Ondrej nad Brodzanmi a rázcestie Nad Hlbokým, kde sa pripája i rovnako značená trasa z Kolačna.
Richarville

Poloha

Obec má rozlohu 10,35 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 406 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cagny (Somme)

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 107 m n. m. a najnižší bod 23 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 266 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lescuns

Poloha

Obec má rozlohu 3,01 km². Najvyšší bod je položený 376 m n. m. a najnižší bod 256 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 61 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mutrécy

Poloha

Obec má rozlohu 6,71 km². Najvyšší bod je položený 104 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 338 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tersanne

Poloha

Obec má rozlohu 9,49 km². Najvyšší bod je položený 494 m n. m. a najnižší bod 271 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 346 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gustav Hoepfner (1833 – 1900)

Zo života

Jeho rodičia boli majitelia čipkárskej dielne. Štúdiá absolvoval na obchodnej akadémii. Po ich dokončení praxoval v obchodnej firme švagra a staršieho brata Metz a Hoepfner v Budapešti. Potom sa stal prokuristom vo viedenskej obchodnej spoločnosti Karl Parvy. V roku 1860 sa rozhodol založiť si vlastný obchod s rozličným tovarom. Oženil sa s Hermínou Maurerovou zo Spišského Podhradia, s ktorou mal synov Gustava, Qidóa Cornela a dcéru Elsu (1863 – 1921). V roku 1862 sa presťahoval do Spišského Podhradia, kde pokračoval v obchodovaní. Neskôr založil v tomto meste sporiteľňu. V Levoči v roku 1869 bola založená úverová banka, ktorá ponúkala služby spišským Nemcom - Zipser Creditbank (Spišská úverová banka), kde našiel uplatnenie.
Okrem práce vo finančnom odbore sa začal venovať turistike, začal aktívne pôsobiť ako propagátor prírodných a kultúrnych krás Spiša. V roku 1875 bol vydavateľ a editor týždenníka Zipser Anzeiger (Spišský oznamovateľ), od roku 1876 bol redaktorom týždenníka Zipser Bote (Spišský posol), ktoré veľkú časť svojho obsahu venovali Vysokým Tatrám. V roku 1873 po založení Uhorského karpatského spolku sa stal jedným z jeho prvých členov. O štyri roky neskôr už bol členom jeho ústredného výboru. Bol presbyterom evanjelického cirkevného zboru. V tejto funkcii viedol farské účtovníctvo.
V roku 1881 začal zapájať banku do aktivít v cestovnom ruchu. Tatranskú osadu Starý Smokovec vtedy už vlastnilo urbárske spoločenstvo v Mlynici. Hoepfner zaangažoval banku do obnovy upadajúceho kúpeľníctva v Starom Smokovci. Banka kúpila kúpeľné budovy, prenajala si pozemky a začala s obnovou a výstavbou nových hotelov a parkov. Okrem rôznych menších stavieb boli tu postavené nové dôležité budovy ako napríklad Kúpeľný dom, vila Hygiea, v ktorej boli zdravotnícke služby a lekáreň, postavili hotely Scepusia a Čákyho dom. Do výstavby bol zaangažovaný jeho syn Quidó Hoepfner. Neskôr sa kúpeľníctvu a rozvoju turistiky v Starom Smokovci venoval aj Gustáv Hoepfner ml. a jeho syn Felix Hoepfner. Spišská úverová banka, po uzavretí zmluvy s uhorským ministerstvom pôdohospodárstva, od roku 1882 financovala rozvoj Tatranskej Lomnice. Bola to predovšetkým zásluha Gustáva Hoepfnera st., ktorý sa zaslúžil o výstavbu reprezentačného hotela Lomnica. Hopefnerovci zostali vo Vysokých Tatrách do roku 1945. Všetci sa venovali hotelierstvu a rozvoju turistiky.
Gustáv Hoepfner st. zomrel vo Viedni deväť dní po operácii. Pochovaný je na starom levočskom cintoríne.
Črmeľ

Prameň

Čermeľ pramení v pohorí Čierna hora na juhozápadnom svahu Vysokého vrchu (851,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 690 m n. m. severovýchodne od obce Košická Belá.

Opis toku

Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhozápad, sprava priberá krátky prítok, prechodne sa stáča na juh, preteká lokalitou Ždiarik a vytvára oblúk prehnutý na západ, pričom formuje Črmeľskú dolinu. V jej hornej časti tečie juhovýchodným smerom územím Košického lesoparku, zľava priberá Biely potok a v blízkosti chaty Diana sa stáča na juh. Následne priberá ľavostranný Valalský potok i pravostranný Lesný potok a znovu sa stáča na juhovýchod. Ďalej priberá sprava Rakytový potok, preteká rekreačným územím v okolí chaty Alpinka, pričom tečie pozdĺž cesty II. triedy č. 547 ako aj Košickej detskej železnice. V dolnej časti Črmeľskej doliny sa potok stáča smerom na východ, zľava priberá Chmeľník, v blízkosti stanice Košice-Črmeľ sa stáča na juhovýchod a preteká okrajom košickej časti Podhradová, pričom vteká do Košickej kotliny. Neďaleko košickej botanickej záhrady sa stáča na východ, podteká štátnu cestu č. 547 a preteká intravilánom mestskej časti Sever. Na východnom okraji tejto mestskej časti sa vlieva do Hornádu.

Ústie

Do Hornádu sa vlieva na území mestskej časti Sever, v blízkosti plážového kúpaliska Ryba, v nadmorskej výške cca 208 m n. m. Tesne pred vyústením bol sprava vybudovaný tzv. Mlynský náhon (dĺžka takmer 5 km), ktorý sčasti podzemím preteká cez Staré Mesto smerom na juh až na JJV, do Hornádu sa vlieva východne od Železníkov na území mestskej časti Juh.
Jully-sur-Sarce

Poloha

Obec má rozlohu 30,44 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 144 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 292 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Euroobal

Varianty

Najčastejšie sa používa euroobal na dokumenty veľkosti A4 a plastová fólia je čo najtenšia (napríklad 40 mikrometrov), aby samotné euroobaly nezaberali v šanónoch príliš veľa miesta. Existujú však aj euroobaly menších formátov (A5), prípadne väčší euroobal pojme v ploche niekoľko menších dokumentov (napríklad fotky, vizitky, či optické média). Aby sa dokumenty pozostávajúce z niekoľkých spojených listov nemuseli rozdeľovať, euroobal zvyčajne pojme aj niekoľko listov naraz; pre ešte hrubšie dokumenty sa vyrábajú veľkokapacitné euroobaly, ktoré sú z hrubšej plastovej fólie, o pár milimetrov väčšie a často majú aj zložitejšiu stavbu (namiesto jednoduchého otvoru na vkladanie majú chlopňu, ktorá zabraňuje vykĺznutiu dokumentu z euroobalu).

História

Euroobal vznikol ako vhodnejšia alternatíva k priamemu predierovaniu dokumentu, ktorý by sa tým vlastne poškodil a to aj za cenu vyšších nákladov na každý založený dokument. Na druhej strane však v kancelárii nie je potrebná dierovačka a zakladanie je rýchlejšie.
Duduk

Duduk je tradičný dvojitý jazýčkový dychový hudobný nástroj pochádzajúci z Arménska. V roku 2005 vyhlásila organizácia UNESCO hudbu na arménsky duduk za Majstrovské dielo ústneho a nehmotného dedičstva ľudstva.
Copleyova medaila

Copleyova medaila (angl. Copley Medal) je vedecké ocenenie za prácu na akomkoľvek poli vedy, najvyššie a najstaršie ocenenie udeľované každoročne Kráľovskou spoločnosťou v Londýne a pravdepodobne aj najstaršie vedecké ocenenie vôbec, keďže prvé medaila bola udelená v roku 1731.
Cena bola vytvorená po tom, čo bohatý statkár a politik Sir Godfrey Copley z Južného Yorkshira odkázal Kráľovskej spoločnosti zo svojho dedičstva 100 libier, ktoré sa niekoľko rokov používali ako odmena pre víťaza. V súčasnosti je jednou z desiatich medailí, ktoré spoločnosť udeľuje (niektoré ceny sú udeľované každoročne, iné v rôznych časových intervaloch podľa podmienok ich odkazu). Táto medaila je striedavo udeľovaná za fyzikálne a biologické vedy, a víťazi sú vybraní členovia Kráľovskej spoločnosti. Víťaz ocenenia obdrží striebornú pozlátenú medailu spolu s 5000 librami.
Igney (Meurthe-et-Moselle)

Poloha

Obec má rozlohu 4,71 km². Najvyšší bod je položený 354 m n. m. a najnižší bod 296 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Julien-d’Arpaon

Poloha

Obec má rozlohu 20,72 km². Najvyšší bod je položený 1 421 m n. m. a najnižší bod 580 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 114 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Brès (Hérault)

Poloha

Obec má rozlohu 4,86 km². Najvyšší bod je položený 41 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 668 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ochotnícky divadelný súbor Poľana

Ochotnícky divadelný súbor Poľana v obci Sedlice (okres Prešov) je slovenský amatérsky divadelný súbor, ktorého začiatky siahajú až do roku 1918 kedy vznikla 1. Československá republika. Za pomoci vtedajších učiteľov bol pri Osvetovej besede založený prvý divadelný ochotnícky krúžok.

Činnosť

V tom čase bolo v Sedliciach zvykom, nacvičovať divadelné predstavenie k Vianociam, Veľkej noci a na Rusadle. Sedličania svoje prvé predstavenia hrávali v priestoroch vtedajšej národnej školy. Prvé stále javisko bolo postavené v budove novostavby kultúrneho domu, ešte počas Slovenského štátu okolo roku 1940. Prvú scénu v tejto budove a prvé kulisy urobil maliar Michal Kimak, ktorý v tom čase pôsobil v Štátnom divadle v Košiciach, ale rodákom bol zo Suchej Doliny. Prvá hra, ktorá sa hrala v prvom kultúrnom dome na novom javisku v Sedliciach, bola operetka Jozefka z malej krčmičky. Po druhej svetovej vojne sa súbor nazýval Divadelný krúžok Poľana Sedlice.

Repertoár

Nacvičovali sa najmä hry Ferka Urbánka a vtedajšia slovenská klasika.
Carnin

Poloha

Obec má rozlohu 2,33 km². Najvyšší bod je položený 34 m n. m. a najnižší bod 21 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 014 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE