google/wiki40b huggingface dataset:
CONTOUR

Priebeh letu

CONTOUR odštartovala 3. júla 2002 v čase 8:47:41 SELČ na vrchole nosnej rakety Delta 2. Štart sa uskutočnil na štartovacom komplexe 17 Kennedyho vesmírneho strediska. Po viac ako hodine letu ukončil svoju činnosť tretí stupeň rakety a o tri minúty neskôr sa od sondy oddelil. Sonda sa nachádzala na dočasnej excentrickej obežnej dráhe okolo Zeme s veľmi nízkym perigeom (okolo 200 km), pričom jej apogeum presahovalo výškovú hranicu 106 000 km. Na tejto dráhe sonda vyčkávala do 15. augusta, kedy mala byť navedená na medziplanetárnu dráhu. Ešte v deň štartu nadviazali so sondou spojenie sledovacie stanice a riadiace stredisko potvrdilo, že sonda pracuje.
15. augusta v čase 08:49 UT sa uskutočnilo predpokladané zapálenie motoru Star 30, vďaka ktorému mala sonda opustiť obežnú dráhu Zeme. Manéver mal zvýšiť rýchlosť sondy o 1 920 m/s a po ňom by sa mala ocitnúť na dráhe vo vzdialenosti 0,8 – 1,35 AU od Slnka. V čase, kedy sa očakávalo obnovenie spojenia so sondou, však nebol zachytený žiadny signál. Pokračujúce pátranie po signáloch nebolo úspešné. Nasledujúceho dňa však kamera ďalekohľadu na Kitt Peach systému Spacewatch zachytila dva objekty pohybujúce sa približne po predpokladanej dráhe sondy. 21. augusta bol objavený tretí takýto objekt. To naznačovalo, že sa sonda počas manévru rozpadla na viac častí. Napriek tomu pokusy o nadviazanie spojenia pokračovali – 22. augusta 2002 sa na sondu vyslali povely pokúšajúce sa prekonfigurovať jej systémy, aby zahájila aktívne vysielanie. Sonda sa však neozvala.
26. augusta generálny riaditeľ NASA Sean O´Keefe vymenoval komisiu, ktorá mala zistiť príčinu neúspechu sondy. Komisiu viedol hlavný inžinier NASA T. M. Bradley Jr. Pokusy o nadviazanie spojenia s ňou boli ukončené až 20. decembra 2002. Podľa výsledkov sledovaní sondy počas manévru stanicami USAF bola práca motoru Star 30 zrejme normálna takmer do ukončenia manévru. Potom sonda náhle zjasnela v infračervenej oblasti spektra a zrejme sa rozpadla na kusy, ktoré naďalej pokračovali po predpokladanej odletovej dráhe. To potvrdili aj optické pozorovania troch úlomkov.
Príčinou havárie sa ukázala byť pravdepodobne konštrukčná chyba: umiestnenie raketového motoru príliš hlboko do telesa sondy. Spaliny motoru totiž zahrievali sondu natoľko, až ju zrejme roztavili.
Rohaire

Poloha

Obec má rozlohu 10,01 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 185 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Forêt-de-Tessé

Poloha

Obec má rozlohu 10,7 km². Najvyšší bod je položený 158 m n. m. a najnižší bod 120 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 210 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vysielač Suchá hora

Konštrukcia

Oceľová trubicová konštrukcia stožiara je vysoká 312 m a je kotvená lanami. Konštrukcia stožiara je podobná s vysielačom Dubník. Vysielač bol postavený v roku 1960 a do prevádzky bol uvedený 28. októbra 1960 (vtedy bola jeho výška 300 metrov) , čím nahradil TV vysielač na Krížnej. Je to druhá najvyššia stavba na Slovensku (je len o 6 metrov nižšia ako vysielač Dubník a o 12 metrov ako Eiffelova veža) a patrí medzi najvyššie položené supertally (viac ako 300 m) v Európe. Pri vysielači sa nachádza samostatná telekomunikačná budova. 
Vysielač vyrobili a namontovali pracovníci národného podniku Tesla Hloubětín.  
Anténový systém je umiestnený na 300-metrovom oceľovom rúrovom stožiari. 300 m vysokú monorúru držia trojice kotevných lán a to v šiestich úrovniach výšky. Vnútri sa nachádza obslužný výťah, ktorý premáva do výšky cca. 260 m, túto trasu zvládne za 10 min.  
Vysielač bol niekoľkokrát poškodený (v lete 1961 silná víchrica odfúkla celú strechu budovy vysielača a rozmetala ju po hrebeni), najviac v zime roku 1962, keď pri silnej námraze a nápore vetra spadlo z vrcholu 7 tonové anténové zariadenie (antény nástavec) do snehu.  
Aby sa stožiar a napínacie laná s priemerom 80 mm vetrom nerozkmitali boli na všetkých kotvených stožiaroch nainštalované po obvode tzv. rozrážače, ktoré tlmia kmitanie lán.

Šírený program

Do roku 2011 patril do siete základných televíznych vysielačov (televízna veža), odvtedy však slúži pre verejnosť len ako rozhlasový vysielač. 
Vysoký vyžarovaný výkon i nadmorská výška vysielača spôsobujú ďaleký príjem signálu najmä južným a juhozápadným smerom. Prioritnou oblasťou pokrytia je Pohronie s Horehroním, Horná Nitra a časť Turca. Presahy umožňujú prijímať signál i v Tekove, Honte, časti Novohradu a Malohontu, na Považí, Kysuciach i Orave a v Liptove. Zachytiteľný je i na území Maďarska a časti Moravy.

TV vysielače

Analógové televízne vysielanie Jednotky, Dvojky a TV Markíza bolo ukončené v roku 2011.
Digitálne televízne vysielanie nie je plánované.
Heuilley-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 12,22 km². Najvyšší bod je položený 355 m n. m. a najnižší bod 288 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 197 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moncé-en-Belin

Poloha

Obec má rozlohu 17,49 km². Najvyšší bod je položený 81 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 375 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hostinského sídlisko

Hostinského sídlisko je neoficiálna obytná štvrť v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto. Je ohraničené približne ulicami Kukučínova, Riazanská a Hálkova. Jeho autorom bol Ivan Matušík, projekt a výstavba prebiehala v rokoch 1959 – 1964. Projektoval ho Stavoprojekt Bratislava.
Priestorovo nadväzuje na sídliská Februárka a Teplická. Obsadzuje územie v blízkosti priemyselných areálov a starších obytných kolónií z 1. polovice 20. storočia. Bola to jedna z prvých realizácií v Česko-Slovensku, ktorá sa dnes zvykne označovať ako „bruselský štýl“. Panelová výstavba používa konštrukčný systém BA, sú tu 2 typy domov, 7-podlažné radovky a 12-podlažné bodové domy.
Cyril Kutlík

Biografia

Gymnázium navštevoval v Hradci Kralové. Roku 1885 odchádza na Akadémiu výtvarných umení v Prahe, kde ho viedli profesori Antonín Lhota, František Sequens a Maximilián Pirner. Pražské štúdiá ukončil v roku 1891 maľbou Posledné okamihy Husovej slobody, ktorá bola vystavená aj na Všeobecnej zemskej výstave. Rok 1891 študoval na Akadémii výtvarných umení vo Viedni a pracoval najmä na maľbe portrétov a iných zákaziek. V období 1893-1895 sa liečil v Južnom Tirolsku na tuberkulózu. Ešte počas štúdií v Prahe, v roku 1887, cestoval do Belehradu na oslavy venované Vukovi Karadžićovi a videl, že Belehrad nemá maliarsku školu. Myšlienka na založenie maliarskej školy v ňom dozrievala dlhšie, až v júli 1895 odišiel do Belehradu. Srbskú kresliarsku a maliarsku školu Kutlík otvoril 5. 9. 1895 na ulici Kosančićev venac (v budove, kde neskôr sídlila aj Národná knižnica Srbska a ktorá bola zničená v roku 1941 počas bombardovania Belehradu). Kutlíkova škola každým rokom existencie napredovala. Pozostávala z oddelenia pre záujemcov o profesionálne maliarstvo, z kurzu pre remeselníkov a z kurzu pre dámy. (V tom období napr. ešte ani Maliarska akadémia v Mníchove nemala oddelenie pre ženy.) 
Medzi Kutlíkových žiakov patrili neskorší známi srbskí výtvarníci, ako Nadežda Petrović, Borivoje Stevanović, Dragomir Glišić, Ljubomir Ivanović a predstavitelia tzv. srbského impresionizmu Kosta Miličević a Milan Milovanović. V roku 1900 bolo Kutlíkovo dielo prezentované na Svetovej výstave v Paríži. Tohto triumfu sa už nedožil a pochovaný je v Belehrade. Po Kutlíkovej smrti prevzal školu srbský maliar Rista Vukanović, po prestávke počas 1. Svetovej vojny 1919 bola škola obnovená, ako štátna a na jej základoch stavali aj srbské Akadémie umení z roku 1937. 
Kutlíkovo dielo pozostáva z historických malieb, portrétov, religióznych a alegorických kompozícií, zo žánrových motívov a v menšej miere aj krajiniek a zátiší. Venoval sa tiež ilustráciám, najmä pre české a slovenské cirkevné periodiká a národné kalendáre. Vytvoril hlavičky časopisov v Čechách a v Srbsku. Pohľadnice s jeho návrhmi vyšli v Prahe, Ružomberku a Belehrade.
Vapochromizmus

Vapochromizmus je proces, pri ktorom dochádza k farebnej zmene, ktorá je zapríčinená parou alebo vôňou, arómou, a preto alternatívnym pomenovaním pre vapochromizmus je aromachromizmus.
Celles (Belgicko)

Obyvateľstvo

Obec má približne 5 466 obyvateľov (2010).
Villars (Vaucluse)

Poloha

Obec má rozlohu 30,05 km². Najvyšší bod je položený 1 184 m n. m. a najnižší bod 247 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 744 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moyaux

Poloha

Obec má rozlohu 16,23 km². Najvyšší bod je položený 171 m n. m. a najnižší bod 115 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1356 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Selles (Eure)

Poloha

Obec má rozlohu 10,09 km². Najvyšší bod je položený 146 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 423 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
European Article Number

European Article Number, skr. EAN, je druh čiarových kódov. Najčastejší EAN kód a pravdepodobne najčastejšie používaný čiarový kód vôbec je EAN-13, ktorý bol definovaný štandardizačnou organizáciou GS1.
Kódy EAN-13 sa používajú na celom svete na označovanie jednotlivých druhov tovaru. Upravená podoba tohto kódu sa používa ako ISBN alebo ISSN. Z kódu EAN-13 možno zistiť krajinu pôvodu alebo spôsob použitia daného tovaru. Menej používané sú kódy EAN-8, ktoré sú vyhradené a používané pre malé obaly, na ktoré je problém umiestniť trinásťmiestny kód, ako sú napríklad cukrovinky.

Kódy štátov

Prvé dve alebo tri číslice označujú štát, v ktorom je zaregistrovaný výrobca produktu. Občas sa používajú EAN kódy začínajúce číslicou 0, v takom prípade to je rozšírený UPC kód. Väčšina skenerov dokáže čítať a používať oba druhy kódov, ale mnoho výrobcov v USA stále používa iba UPC kód.
Toau

Geografia atolu

Atol má oválny tvar, s veľmi tenkým prstencom k pomere k celkovej rozlohe. Má iba 35 km na dĺžku a 18 km na šírku. Jeho lagúna má niekoľko splavných vstupov, najväčší a najširší (cca 600 metrov) je na západe. Prstenec atolu je, podobne ako u atolu Fakarava, z južnej a juhozápadnej strany uzatvorený koralovým útesom, umiestneným iba tesne na úrovni hladiny oceánu. Zo severnej a severovýchodnej strany tvorí prstenec atolu takmer súvislý pás súše s vegetáciou, prerušovaný plytkými prieplavmi, alebo už vyššie spomenutým hlavným prieplavom.

Dejiny

Prvá písomná zmienka je od známeho objaviteľa a výskumníka Jamesa Cooka z 19. apríla 1774.
V 19. storočí, keď sa Niau stal francúzskym územím, mal asi 90 obyvateľov.
V súčasnosti je hlavným komunitným centrom osada Maragai, situovaná na severovýchodnom páse súše prstenca atolu. Ďalšia menšia osada je na severozápade atolu.

Ekonomika

Na atole žilo v roku 2002 okolo 24 obyvateľov. Obývanosť ostrova kolíše, väčšina obyvateľov sa za prácou a lepšími podmienkami presťahovala na blízky atol Fakarava, alebo na Tahiti. Ekonomika ostrova závisí od príjmov z turistiky, produkcie kopry a rybolovu.

Fauna a flóra

Atol je v rámci komunity Fakarava klasifikovaný ako súčasť Rezervácie biosféry UNESCO. Znamená to, že pre dané územie platia zvláštne predpisy, ktorými sa riadi prístup na atol a využívanie jeho zdrojov.
Bežnou vegetáciou na atole je nízky ker miki-miki (Pemphis acidula) a kokosová palma, ktorá bola intenzívne vysádzaná po celej Francúzskej Polynézii v prvej polovici 19. storočia s cieľom ťažiť kopru.

Administratívne a geografické členenie

Geograficky patrí atol Toau k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Arutua, Apataki, Kaukura, Mataiva, Tikehau, Rangiroa a Makatea.
Administratívne je atol členom komunity Fakarava, kde patria ešte atoly Aratika, Kauehi, Raraka, Taiaro a Niau.
Aleksander Wolszczan

Životopis

V roku 1969 ukončil Univerzitu Mikuláša Kopernika v Toruni. V roku 1973 absolvoval stáž v Ústave Maxa Plancka v Bonne. V roku 1975 získal na materskej univerzite doktorát z fyziky za prácu venovanú pulzarom. Od roku 1982 je trvale v zahraničí.
V októbri 1991 s pomocou rádioteleskopu v Arecibo (Portoriko) objavil prvé tri planéty mimo slnečnú sústavu (tzv. extrasolárne planéty), ktoré krúžia okolo pulzaru PSR B1257+12 v súhvezdí Panny. Objav bol oficiálne oznámený na zjazde Americkej astronomickej spoločnosti v Atlante v januári 1992. Dňa 22. marca 1994 publikoval úplné výsledky svojho objavu. Vo februári 2005 na konferencii v Aspene v Colorade oznámil, že spolu s Maciejom Konackim objavil v tomto systéme ešte štvrtú planétu.
Od roku 1992 vedie výskum a prednáša ako profesor astronómie a astrofyziky na Štátnej univerzite v Pensylvánii (Penn State) a na svojej materskej univerzite. Bol ocenený časopisom Nature ako autor jedného z 15 základných objavov z fyziky, ktoré tento časopis publikoval. Je členom Poľskej akadémie vied.
Lanrelas

Poloha

Obec má rozlohu 29,4 km². Najvyšší bod je položený 145 m n. m. a najnižší bod 80 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 861 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lisieux (mesto)

Poloha

Mesto má rozlohu 13,07 km². Najvyšší bod je položený 152 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 21826 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Zdroje: INSEE
Čičava (hrad)

Historické názvy

V roku 1270 sa prvýkrát spomína územie, kde dnes hrad stojí, ako Chichywa, vrámci donácie uhorského kráľa Štefana V. šľachticovi Reynoldovi, za verné služby a zásluhy preukázané na výpravách kráľovského vojska. Neskôr v roku 1316 je už prvýkrát spomínaný aj samotný hrad ako castrum Chychowa, Chychua. Jedná sa o listinu, ktorou magister Peter, pravdepodobne Reynoldov vnuk, odmenil Mikuláša Peresa, kastelána na hrade Čičava, majetkom Tuzsér za úspešnú obranu hradu. Podľa všetkého išlo o odrazenie útoku Petra, syna Petra Peteňa, zemplínskeho účastníka povstania proti kráľovi, pri ktorom kastelán Mikuláš stratil ľavú ruku a jeho brat Štefan i traja ďalší členovia hradnej posádky prišli o život.

Dejiny

Hrad bol pravdepodobne postavený v rokoch 1309 - 1316 a stal sa strážnou pevnôstkou pri priesmyku „Poľská brána“ (Porta Polonica). Bol strediskom rozsiahleho panstva, ku ktorému patrilo viac než 60 obcí.
V roku 1527 bol župným zhromaždiskom a sídlom archívu Zemplínskej stolice. V tom istom roku ho Ján Zápoľský dobyl a podpálil. Pri požiari zhorel i archív Zemplínskej stolice. Hrad však znovu opravili a zrenovovali.
V roku 1575 sa v neďalekom Vranove nad Topľou konala svadba Františka Nádašdyho s Alžbetou Bátoriovou. Súčasťou nevestinho vena bol aj hrad Čičava. V roku 1610 ho do vena dostala Alžbetina dcéra Katarína, ktorá sa vydala za Juraja Drugeta z Humenného. Týmto sa dostal hrad do rúk Drugetovcov, ktorí sa zaslúžili o jeho najväčší rozmach.
V roku 1684 ho dobyli Tököliho vojská. V roku 1704 sa ho zmocnili vojská Františka II. Rákociho. Poškodené časti opravili a hrad zabezpečili. V rukách rákociovských povstalcov bol až do roku 1711, kedy sa rákociovský veliteľ gróf František Barkóci pridal na stranu cisárskych vojsk a vydal im hrad, ktorý dal cisársky generál Laucken zbúrať.

Súčasný stav

V súčasnosti je hrad od roku 2014 v rekonštrukcii, badateľné sú pokroky rekonštrukčných prác, ktoré robí občianske združenie Pro futuro hradu Čičva. Okolie hradu je vyčistené od náletových drevín a stromov a sprístupnené pre návštevníkov.

Turizmus

Na hrad je možné dostať sa pešo z mesta Vranov nad Topľou po  modrej turistickej značke, ktorá začína pri železničnej a autobusovej stanici v meste a dovedie turistov k rázcestiu Dubina, odkiaľ sa pokračuje po  zelenej turistickej značke na hrad. Možný je výstup aj z obce Benkovce po  zelenej turistickej značke.
Najľahší je výstup z miestnej časti Podčičva obce Sedliská po  zelenej turistickej značke.
Priemyselný park Kechnec

Priemyselný park Kechnec je priemyselný park na Slovensku pri obci Kechnec v okrese Košice-okolie v blízkosti štátnej hranice s Maďarskom. Má rozlohu 332 hektárov a je rozdelený na tri zóny, pričom 80 hektárov je pre malých a stredných podnikateľov,
200 hektárov a pre strategických investorov a 52 hektárov pre logistické centrum.
Nachádza sa vo vzdialenosti 18 km od Košíc a 0,5 km od hraničného prechodu do Maďarska.
Povrchová teplota

Povrchová teplota vo fyzike je teplota telesa, ktorá je na jeho povrchu a je teda zvonka viditeľnou alebo merateľnou teplotou vo vzťahu na tepelné žiarenie telesa. Je dôležitá, ak má vnútro telesa inú teplotu ako okrajové vrstvy.

Geografia

V geografii je to teplota povrchov súše a vôd. Závisí od intenzity prichádzajúceho a emitovaného žiarenia, ktorá zas závisí od geografických súradníc, počasia, sklonu lokality, postavenia Slnka, tepelnej vodivosti lokality a prízemných pohybov vzduchu. Spravidla sa merá infračervenou termografiou.
Charny (Seine-et-Marne)

Poloha

Obec má rozlohu 12,54 km². Najvyšší bod je položený 120 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 225 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Caragoudes

Poloha

Obec má rozlohu 8,31 km². Najvyšší bod je položený 263 m n. m. a najnižší bod 175 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 235 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Olcnava

Polohopis

Obec sa nachádza v južnej časti Hornádskej kotliny a na severných svahoch Galmusu.

Susedné obce

Bystrany, Poráč, Slovinky, Spišské Vlachy, Spišský Hrušov, Vítkovce

Časti obce

Palenčiareň, Raj, Kamenná

Vodné toky

Hornád,Kamenný potok, potok Biela voda, potok Peklisko, Olcnavský potok

Vodné plochy

Blatná

Starostovia obce

1990 - 1994 Milan Gardošík (ČSSP + HP)

1994 - 2000 Milan Gardošík (HZDS)

2001 - 2002 Peter Horváth (ANO + KDH + SDKU)

2002 - 2006 Peter Horváth (ANO + KDH + SDKÚ)

2006 - 2010 Ing. RSDr. Jozef Gardošík (HZDS + SMER + SNS)

2010 - 2014 Jaroslav Salaj (SMER)
2014 - 2017 Jaroslav Salaj (SMER)

Obecné zastupiteľstvo

1990 - 1994 - 11 poslancov

1994 - 1998 - 12 poslancov: (9 KDH, 3 HZDS)

1998 - 2002 - 11 poslancov: (6 HZDS, 5 KDH)

2002 - 2006 - 7 poslancov: (3 KDH, 2 NEKA, 1 ANO + KDH + SDKÚ, 1 HZDS)

2006 - 2010 - 7 poslancov: 
1)Boron František
2)Ing. Gardošík Peter
3)Ing. Gonda Peter ml.
4)PaedDr. Kožárová Zlatica
5)Sakmarová Renáta
6)Salaj Jaroslav
7)Salajová Tatiana
2010 - 2014 - 7 poslancov: Ing. Peter Gonda, Jolana Muchová, Bc. Zuzana Sedláková, Ing. Miroslava Rusnáková, Zuzana Fifiková, PaedDr. Zlatica Kožárová, Ján Olejník 
2014 - 2017 - 7 poslancov: PeadDr. Zlatica Kožárová, Ing. Miroslava Rusnáková, Bc. Juliana Krokusová, Ján Olejník, Jozef Olejník, Michal Kaščák, Miroslav Gardošík 

Parky

Obecný park, 
Park Božieho Milosrdenstva

Šport

Futbal: 1. Trieda okresna,
Stolný tenis: 5. Liga

Farský úrad

filiálka Rímskokatolíckeho úradu Bystrany

Školstvo

Základná škola roč. 1-4 - Lučná 3
Materská škola

Osobnosti

Olcnava
Mats Sundin

Klubový hokej

Mats Johan Sundin je stredný útočník. Hral s číslom 13. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1989/90 za Djurgårdens IF Štokholm v švédskej Elitserien. V roku 1989 ho v úvodnom drafte NHL vybralo dnes už neexistujúce mužstvo Quebec Nordiques v prvom kole ako absolútnu jednotku v celkovom poradí. Bol ako prvý Európan draftovaný ako číslo 1 tímom NHL vo vstupnom drafte. V sezóne 1990/91 sa stal stabilným hráčom Quebecu. V sezóne 1991/1992 v zápase proti Hartfordu zaznamenal 7 bodov za 5 gólov a 2 asistencie. V sezóne 1992/1993 si v 80 zápasoch utvoril osobné maximum, keď dosiahol 114 bodov (47 gólov a 67 asistencií).
Rok pred zánikom mužstva, počas sezóny 1994/95 prestúpil do mužstva Toronto Maple Leafs. (Vo výmene bolo zahrnutých 6 hráčov (traja na každej strane) a 2 práva výberu v prvom kole draftu. Toronto okrem iných poslalo za Sundina aj svojho kapitána Wendela Clarka). V roku 1997 sa stal 16-tym kapitánom Maple Leafs.
V sezóne 2002/2003 zaznamenal svoj tisíci bod v NHL. V sezóne 2006/2007 zaznamenal svoj gól s poradovým číslom 500 počas oslabenia v predĺžení zápasu proti Calgary. Počas svojej hráčskej kariéry v drese Maple Leafs vyhral tímové bodovanie v každej sezóne okrem sezóny 2003/2004, keď ho prekonal Ruský hokejista Alexander Mogiľnyj. Je tretí v historických tabuľkách Maple Leafs v bodoch, tretí v góloch, štvrtý v asistenciách a deviaty v počte odohraných zápasov. Je kapitánom najdlhšie spomedzi všetkých hráčov nenarodených v Severnej Amerike v histórii NHL a zároveň je druhý najdlhšie slúžiaci kapitán spomedzi aktívnych hráčov. Mal uzavretú zmluvu na príjem 6,84 milióna dolárov ročne a bol druhým najlepšie plateným hráčom mužstva.
V decembri 2008 podpísal zmluvu s Vancouverom Canucks a za Vancouver debutoval 7. januára 2009 v zápase proti Edmonton Oilers.
30. septembra 2009 ohlásil ukončenie kariéry.

Reprezentácia

Mats Sundin bol dlhoročný reprezentant Švédska a bol kapitánom švédskej reprezentácie na ZOH 2006 v Turíne, kde získalo Švédsko zlaté medaily. Hral s reprezentačným dresom číslo 13.

Zimné olympijské hry 2006

Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo Švédsko až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.  Mats Sundin bol kapitánom zlatého mužstva a s 27 strelami bol najčastejšie strieľajúcim hráčom mužstva.
Vostok (jazero)

Vostok (po rusky doslova Východ) je najväčšie podľadovcové jazero v Antarktíde. Ľadová pokrývka izoluje jazero 400 000 rokov ale voda v jazere môže byť izolovaná od 15 do 25 miliónov rokov. Jazero je pomenované podľa korvety Vostok, ruského moreplavca Bellinsgauzena.
Jazero sa nachádza blízko polárnej stanice Vostok pod povrchom ľadovej pokrývky, ktorá je vo výške 3 488 m n. m.. Hladina vody jazera je približne 4 000 m pod povrchom ľadu, čo je približne 500 metrov pod hladinou mora. Jazero meria 250 km na dĺžku a v najširšom bode je široké 50 km. Jeho rozloha je 14 000 km², čo je približne rovnako ako Ontárijské jazero, ale s trojnásobným objemom vody. Priemerná hĺbka je 344 m a objem je asi 5 400 km³. Jazero je brázdou rozdelené na dve hlboké časti. Voda nad brázdou je hlboká cca 200 m v porovnaní so 400 m v severnej a 800 m v južnej časti.
Jazero bolo objavené v roku 1996 britskými a ruskými vedcami. V máji 2005 bol na jazere objavený ostrov. Vo februári 2012 sa do jazera cez jeho ľadovú prikrývku prvýkrát prevŕtali ruskí vedci.
Klinická lykantropia

Klinická lykantropia alebo lykantropia je zriedkavá psychická choroba prejavujúca sa mylnou predstavou postihnutého človeka, že sa môže premeniť na zviera alebo bol premenený na zviera alebo je zviera. Najčastejšie sa identifikuje s vlkom, ale môže to byť aj krava, medveď a iné zvieratá. Podľa toho sa aj prejavuje zvukmi, zmätenosťou a podobne.
Existuje množstvo medicínskych štúdií, ktoré sa venujú tejto problematike - niektorí pacienti dokonca postupne prejavovali správanie rôznych zvierat a niektorí ani nevedeli špecifikovať na aké zviera sa „zmenili“.
Najčastejšie býva považovaná za prejav inej choroby - schizofrénie, bipolárnej afektívnej poruchy a klinickej depresie.
Jedným z najznámejších prípadov lykantropie v historických záznamoch je babylonský kráľ Nebukadnesar. Symptómy jeho správania popísané v Biblii zodpovedajú klinickej lykantropii. Ďalší známy, aj keď spochybňovaný prípad je opísaný v Homérovej Odysee a týka sa posádky Odyseovej lode.
Saint-Gervais-en-Belin

Poloha

Obec má rozlohu 9,53 km². Najvyšší bod je položený 64 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 967 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Robert-Espagne

Poloha

Obec má rozlohu 7,33 km². Najvyšší bod je položený 233 m n. m. a najnižší bod 155 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 825 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mondevert

Poloha

Obec má rozlohu 5,02 km². Najvyšší bod je položený 142 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 775 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE