Škótsko

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov je 5 168 500 (podľa odhadu z roku 2008). Najviac obyvateľov býva v mestách. Hlavným mestom je Edinburgh, najväčším je Glasgow.  Ostatné väčšie mestá sú Aberdeen, Dundee, Inverness a Stirling. Okrem toho, žije vo svete viac ako 10 miliónov Škótov a ich potomkov, ktorí sa hlásia k svojmu pôvodu. Najviac ich je v Kanade, Austrálii a USA. V podstate každý človek, ktorého priezvisko sa začína typickým „Mac“ alebo „Mc“ má svoj pôvod v Škótsku.

Náboženstvo

Dominantné postavenie vo vierovyznaní má Škótska cirkev (The Church of Scotland), ktorá sa zriadením a vyznaním veľmi nelíši od anglikánskej cirkvi. Kedysi bolo Škótsko katolícke (hlavne v Highlands), ale postupne sa presadila reformovaná Škótska cirkev. Posledná katolícka kráľovná Mária bola popravená v 16. storočí.

Politický systém

Škótsky politický systém sa skladá zo štyroch častí. Nový škótsky parlament bol zvolený v roku 1999, kedy sa po takmer 300 rokoch vyčlenil spod právomocí parlamentu Spojeného kráľovstva v Londýne. Parlamentu v Londýne boli ponechané právomoci len v oblasti obrany, zahraničných vzťahov a daní. Škótsky parlament so sídlom v Edinburghu je zodpovedný za väčšinu aspektov života v Škótsku. Je podporovaný škótskou vládou, na čele ktorej je prvý minister nominovaný parlamentom. Premiér menuje ostatných ministrov vlády. Vysokí štátni úradníci sú zodpovední vláde a vláda je zodpovedná parlamentu. Štátny sekretár pre Škótsko ostal súčasťou kabinetu Spojeného kráľovstva a je podporovaný Úradom Škótska so sídlom v Glasgowe a pobočkami v Edinburghu a v Londýne. Vláda je zodpovedná za otázky týkajúce sa zdravotníctva, vzdelávania, spravodlivosti, vidieka a dopravy. Exekutíva bola zvolená v roku 1999 po prvých všeobecných voľbách do škótskeho parlamentu – je to koalícia medzi Škótskou labouristickou stranou a Stranou škótskych liberálnych demokratov.
Škótsko má vlastný právny systém, súdnictvo a vzdelávanie na všetkých stupňoch, ktoré sa odlišuje od vzdelávania v Anglicku a Walese. Má aj vlastný bankový systém a bankovky, a to tri druhy. Edinburgh je druhé najväčšie finančné centrum Veľkej Británie a jedno z najväčších vo svete.
Miestna správa je rozdelená na 29 unitárnych zložiek a tri ostrovné. Miestna správa bola zreorganizovaná v roku 1995 a nahradila dvojstupňový systém platiaci od poslednej reformy v roku 1974. Pred rokom 1974 bolo Škótsko rozdelené na grófstva („counties“) a väčšie mestá boli riadené mestskými korporáciami. Staré rozdelenie na kniežatstvá sa používa aj v súčasnosti ako základ systému evidencie nehnuteľností v Škótsku. Inštitúcie miestnej správy sú riadené zastupiteľstvom, ktorého členovia sú volení každé štyri roky v riadnych voľbách.

Dejiny

Central Lowlands predstavuje najsevernejší bod dosiahnutý počas rímskych nájazdov vo Veľkej Británii po roku 79. Pozostatky obranného Antoninovho valu, ktorý Rimania vybudovali medzi riekami Forth a Clyde, je možné vidieť aj v súčasnosti.
Krajina na severe (známa v Ríme ako Kaledónia) bola okupovaná bojovými kmeňmi Piktov. O Piktoch máme len málo poznatkov, ale ich pôvod a jazyk sú podobné Keltom. Známejší ako Antoninov val je Hadriánov val, s dĺžkou vyše 100 míľ, ležiaci v Anglicku blízko súčasnej hranice so Škótskom, vybudovaný Rimanmi v rokoch 122 – 132.
V 5. storočí prišli z Írska Škóti a usadili sa na západe Škótska. Čiastočne pokresťančení misionárom Sv. Kolumbánom a jeho následníkmi preorientovali Piktov a iné kmene na kresťanskú vieru. Svätý Kolumbán je pochovaný na posvätnom ostrove Iona na juhozápadnom pobreží Škótska.
Po storočiach vojen s Piktami bol v roku 843 za kráľa Škótov a Piktov zvolený Kenneth MacAlpin.
Vláda Malcolma III. (1058 – 1093) bola obdobím veľkej sociálnej, politickej a náboženskej revolúcie. Malcolm prežil veľa času v Anglicku a spolu s kráľovnou Margarétou podporovali zavádzanie anglických zvykov, jazyka, civilizácie a usadlíkov. Normanské kmene zase prinášali francúzsku kultúru.
Škótsko bolo bohatou krajinou až do začiatku 14. storočia, kedy anglický kráľ Eduard I. podnietil začlenenie Škótska pod anglickú korunu. Porážka Eduarda II. pri Bannockburne v roku 1314 bola veľkým víťazstvom škótskeho nacionalizmu odzrkadľovaného v mnohých piesňach. Túžba ochraňovať nezávislosť bola zhrnutá v žiadosti pápežovi, známej ako “Declaration of Arbroath” (Arbroathská deklarácia). Dlhé, krvavé a deštrukčné vojny počas nasledujúcich 300 rokov zaistili síce Škótsku slobodu, ale zároveň aj chudobu.
John Knox, edinburghský farár, zohrával dôležitú úlohu počas reformácie v Škótsku. Bola prijatá presbyteriánska tradícia nezasahovania cirkvi do štátnych záležitostí.
Škótsko a Anglicko boli spojené prostredníctvom Jakuba VI., ktorý nastúpil na anglický trón v roku 1603 po smrti kráľovnej Alžbety.
Nasledujúci anglickí monarchovia neboli Škótsku naklonení tak ako Jakub I. Kráľ Jakub II. bol porazený v bitke na Boyne v roku 1690. Po formálnych Zákonoch o únii (Act of Union) z roku 1707, keď sa Škótsky parlament dostal do rúk Anglicka, sa vystupňovala nevôľa najmä medzi Škótmi v Highlands. Jakobínske povstania v rokoch 1715 a 1745 sa neúspešne pokúšali odstrániť nárokovateľov na škótsky trón.
Bitka pri Cullodene (1746) sa zapísala do histórie ako posledná veľká bitka za nezávislosť Škótska spod nadvlády Anglicka a zároveň posledná veľká bitka na území Británie vôbec. Jednotlivé klany však neboli jednotné v podpore nezávislosti a veľa ziskuchtivých škótskych lordov bojovalo na strane Angličanov. Škótska 5 000 členná armáda pod velením princa Karola Eduarda Stewarta, pretendenta trónu, bola 16. apríla 1746 porazená 9 000 vojakmi britského kráľa Juraja II. Toto anglické víťazstvo bolo spojené s extrémnymi násilnosťami na Škótoch: začali „čistky” v Highlands, osady boli vypaľované, civilisti popravovaní, tisíce Škótov bolo deložovaných a začala ich masívna migrácia do všetkých kútov sveta. Boli prísne zakázané symboly škótskej  „rebélie“, ako napr. nosiť kilt, hovoriť gaelsky a hrať na gajdách.

Geológia

Z geologického hľadiska je oblasť Škótska najsevernejšou časťou Britských ostrovov a tvorí severozápadnú časť pasívneho okraja Európskeho šelfu. Výrazným znakom geológie krajiny sú zlomy SV-JZ smeru, ktoré prechádzajú od pobrežia k pobrežiu. Najjužnejšou geologickou jednotkou je vrchovina Southern Uplands, tvorená silne zvrásnenými a zlomovo deformovanými ordovicko-silúrskymi horninami. Na severe oddelená od Middland Valley zlomom Southern Uplands. Middland Valley predstavuje devónsko-karbónsky graben, ktorý sa ukláňa smerom na sever, kde je jeho výplň až do 7000 m hrubá. Severný okraj grabenu tvorí tzv. zlom Highland boundary. Oblasť severne od neho tvorí vrchovina Grampian Highlands s najvyšším vrcholom Ben Navis. Oblasť budujú hlavne premenené a vyvreté horniny prekambrického a paleozoického veku. Od severnejšej oblasti Northern Uplands oddeľuje tento celok výrazný ľavostranný bočný posun - zlom Great Glen. Northern Uplands je budovaná najmä horninami superskupiny Moine. Sú to hlavne metasedimenty a premenené horniny vrchného proterozoika až spodného paleozoika. Na severe je táto jednotka nasunutá pozdĺž násunu Moine na archaické až spodnoproterozoické predpolie budované rulami skupiny Lewisian, ktoré sú relatívne menej deformované.