google/wiki40b huggingface dataset:
Leonardo Boff

Životopis

Do františkánskeho rádu vstúpil v roku 1959, vysvätený na kňaza bol o päť rokov neskôr. Nasledujúce roky študoval teológiu a filozofiu na univerzite v Mníchove, doktorát získal roku 1970.
V roku 1985, kedy bol prefektom Kongregácie pre náuku viery Joseph Ratzinger, neskorší pápež Benedikt XVI., dostal Boff kvôli svojmu dielu Church: Charism and Power zákaz sa verejne vyjadrovať. O rok neskôr bol zákaz zmiernený.
V roku 1992 za pontifikátu Jána Pavla II. Vatikán Boffovi zakázal vyučovať po tom, čo kritizoval vedenie katolíckej cirkvi. Po týchto rozporoch sa Boff nakoniec rozhodol opustiť františkánsky rád i kňazstvo.
Po väčšinu života pôsobil ako profesor na poli teológie, etiky, filozofie, a to na brazílskych, aj európskych univerzitách, napr. v Lisabone, Barcelone, Oslu.
Verí, že pápež František je mužom, ktorý zreformuje pápežstvo a zmení katolícku cirkev.
Pradžňápáramitá

Pradžňápáramitá (sanskr. प्रज्ञापारमिता) je dokonalosť poznania, najvyššie poznanie, múdrosťou sprevádzaný život v cnosti, jeden zo šiestich aspektov osobnosti bódhisattvu.
Sútry dokonalého poznania alebo pradžňápáramitá sútry je žáner mahájánovej literatúry, ktorý sa zaoberá dokonalým poznaním. Najstaršia z nich pochádza asi z doby okolo roku 100 a je jednou z prvých mahájánových sútier. Na pradžňápáramitové písomníctvo nadväzuje Nágárdžuna.
Ako stelesnenie praždňápáramitá sútier býva v budhistickej ikonografii zobrazovaný ženský bódhisattva. .
2. slovenská futbalová liga

Vznik

Liga vznikla v roku 1993 ako dôsledok zániku Česko-Slovenska a vzniku samostatného Slovenska. Do prvého ročníka bolo zaradených 9 družstiev z posledného ročníka 1. slovenskej národnej ligy, ktoré skončili na 7. až 15. mieste a najlepšie družstvá z 2. slovenskej národnej ligy.
Filozofický spor

Filozofický spor je spor o formuláciu a vlastníctvo určitých problémov.
O odstránenie filozofických sporov sa snažil Pico della Mirandola. Do úsilia o odstránenie filozofických sporov sa zaraďuje aj synkriticizmus metódou vyčlenenia totožných významových útvarov prítomných v sporných koncepciách a zviditeľnením protirečiacich si významových konštituentov: „Tam, kde sa sporné koncepcie zhodujú, niet sporu, a tam, kde sa odlišujú, hovorí vlastne každý o inom, takže ani tu niet sporu.“ (Pozri: Metóda rozkladu významu na totožné a odlišné).
IrDA (port)

IrDA je komunikačný port vytvorený konzorciom IrDA (Infrared Data Association), ktoré opisuje bezdrôtovú komunikáciu pomocou infračerveného žiarenia. IrDA definuje štandardy koncových zariadení a protokolov pomocou ktorých zariadenia komunikujú. IrDA bol vytvorený pre komunikáciu s prenosnými (mobilnými) zariadeniami bez nutnosti použitia komunikačného kábla.

Hardvér

IrDA vysiela a prijíma modulované infračervené svetlo (žiarenie) 875 nm. Vysielačom sú infračervené LED diódy (alebo infračervené laserové diódy). Prijímačom sú fotodiódy. Výrobcovia vyrábajú sady (prijímač + vysielač) priamo použiteľné v elektronických aplikáciách. IrDA je súčasťou notebookov, tlačiarní, mobilných telefónov, PDA a pod. V súčasnosti je IrDA vytláčaná rádiovým prenosom (Bluetooth), ktorý eliminuje základnú nectnosť infračerveného prenosu – potrebu priamej viditeľnosti.

Dosah a rýchlosť IrDA

IrDA (predpis IrDA 1.0 a 1.1) pracujú do vzdialenosti 1,0 m pri bitovej chybovosti BER (bit error ratio) čo je pomer chybne a správne prenesených bitov 10 – 9 a maximálnej úrovni okolitého osvetlenia 10 klux (denné svetlo). Tieto hodnoty sú definované pre nesúososť prijímača a vysielača 15°. Rýchlosti (IrDA 1.0) sú 2 400 – 115 200 kb/s. Používa sa pulzná modulácia 3/16 dĺžky doby trvania bitu. Formát dát je rovnaký ako pri sériovom prenose (asynchrónny prenos so štartbitom). IrDA definuje aj low-power IrDA zariadenia s dosahom do 20 cm a max. rýchlosťou 115 kb/s. Pulzná modulácia sa používa, aby LED diódy mohli vysielať maximálnym výkonom (nemôžu takto svietiť trvale – preto pulzy).
Bus-lès-Artois

Poloha

Obec má rozlohu 6,74 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 108 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 148 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Andilly (Charente-Maritime)

Poloha

Obec má rozlohu 28,63 km². Najvyšší bod je položený 24 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 971 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Homomorfizmus (algebra)

Jadro homomorfizmu

Každý homomorfizmus  definuje ekvivalenciu  tak, že  práve vtedy, keď . Ekvivalencia  sa nazýva jadro . Faktormnožine  môže byť daná prirodzená štruktúra, čiže . V tomto prípade je obraz  homomorfizmu  v  nutne izomorfný .
Senlisse

Poloha

Obec má rozlohu 7,9 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 88 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 538 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Andé

Poloha

Obec má rozlohu 5,31 km². Najvyšší bod je položený 48 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 080 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sermizelles

Poloha

Obec má rozlohu 7,01 km². Najvyšší bod je položený 265 m n. m. a najnižší bod 127 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 280 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ondrej Uhorskai

Životopis

Študoval na lesníckom odbore Vysokej školy poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva (VŠPLI) v Košiciach, 1950 Ing. Odborný asistent na VŠPLI, od 1952 na VŠLD, 1953-1955 technológ Banskobystrického lesného priemyslu, 1956-1967 pracovník Krajskej správy lesov v Banskej Bystrici. Vedúci technického oddelenia Podnikového riaditeľstva Štátnych lesov v Banskej Bystrici (1967-1973), vedúci odboru technickej prípravy výroby (1973-1981). Špecializoval sa na technológiu prípravy ťažobných a pestovateľských prác. Autor 5 realizovaných zlepšovacích návrhov a odborných článkov.
Saližan Šakirovič Šaripov

Mladosť

Saližan Šaripov pochádza z mesta Uzgen ležiaceho v Ošskej oblasti Kirgizska, je uzbeckej národnosti. Roku 1981 po absolvovaní strednej školy nebol prijatý na Orenburskú leteckú školu. Roku 1982 absolvoval Andižanskú strednú profesionálno-technickú školu, odbor účtovníctvo. Po základnej vojenskej službe sa dostal na Charkovskú vojenskú vysokú leteckú školu, dokončil ju roku 1987. Potom slúžil ako inštruktor školského leteckého pluku v strednej Ázii.

Kozmonaut

Koncom roka 1989 sa zúčastnil na 11. nábore do oddielu kozmonautov v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK). Prešiel lekárskymi prehliadkami a 11. mája 1992 rozhodnutím Štátna medzirezortnej komisie bol odporučený na kozmonautický výcvik. Dňa 8. augusta 1990 bol zaradený v CPK na pozíciu kandidáta na kozmonauta. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 11. marca 1992 získal kvalifikáciu "skúšobný kozmonaut".
Od apríla 1992 bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Mir. V júli 1997 bol vybraný na let na americkom raketopláne, od augusta sa pripravoval v Johnsonovom vesmírnom stredisku (JSC) v Houstone.
Do vesmíru odštartoval 23. januára 1998 na palube raketoplánu Endeavour let STS-89. Raketoplán navštívil stanicu Mir, vymenil tu amerického člena posádky a po 8 dňoch, 19 hodinách a 47 minútach letu pristál na Floride.
Od februára 1998 bol veliteľom záložnej posádky EO 27 na Mir (štartovali vo februári 1999), pripravoval sa s Claudiou André-Deshaysovou a Slovákom Michalom Fulierom. Od marca 1999 do marca 2000 velil záložnej posádke EO 28, ktorej palubným inžinierom bol Pavel Vinogradov. Od júna do decembra 2000 tvoril s Vinogradovom hlavnú posádku EO 29. V auguste 2001 nahradil Olega Kotova v záložnej posádke Expedície 6 na ISS. Expedícia 6 štartovala v novembri 2002. Koncom roka 2002 bol zaradený do hlavnej posádky Expedície 10 (Leroy Chiao, Šaripov, John Phillips). Po havárii raketoplánu Columbia boli zostavy posádok opakovane menené, nakoniec od januára 2004 bola dvojica Chiao, Šaripov náhradná pre Expedíciu 9 a hlavná pre Expedíciu 10.
K svojmu druhému letu vzlietol 14. októbra 2004 v Sojuze TMA-5 (kapitán) s Chiaom a Jurijom Šarginom. Členovia Expedície 10 prevzali stanicu od Expedície 9, ktorej dvaja členovia (Gennadij Padalka a Michael Fincke) so Šarginom po týždni pristáli sa Sojuze TMA-4. Počas letu Chiao a Šaripov dvakrát vystúpili do vesmíru, spolu na 10 hodín. V apríli 2005 odovzdali stanicu nasledujúcej posádke z Expedície 11 a 25. apríla pristáli na Zemi po lete trvajúcom 192 dní, 19 hodín a 2 minúty.
Od októbra 2005 do mája 2006 bol splnomocnencom CPK v JSC v Houstone. V máji 2006 bol predbežne určený do záložnej posádky Expedície 19, od augusta toho istého roku prešiel do záložnej posádky Expedície 16. Vo februári 2007 sa stal palubným inžinierom hlavnej posádky Expedície 18. V máji 2008, päť mesiacov pred štartom, bol z lekárskych dôvodov odvolaný z prípravy. V júli 2008 odišiel z oddielu kozmonautov a bol menovaný za vedúceho oddelenia v CPK.
Chynorany

Polohopis

Obec sa nachádza na Stredonitrianskej nive, na pravom brehu rieky Nitra, približne v strede medzi mestami Partizánske a Topoľčany. Severozápadne sa terén vlní do Bojnianskej pahorkatiny, za ktorou vystupuje Považský Inovec, južným a východným smerom sa za korytom Nitry dvíha Tribečské podhorie a následne aj pohorie Tribeč.
Partizánske je vzdialené 10 km severovýchodným smerom, Topoľčany 12 km juhozápadne a Bánovce nad Bebravou 15 km severne.

Doprava

Okrajom Chynorian vedie cesta I/64 z Nitry do Prievidze, stredom obce prechádza železničná trať Nové Zámky – Prievidza. V tunajšej železničnej stanici je zároveň významný dopravný uzol, kde sa s ponitrianskou železnicou spája trať do Trenčína. V obci tak zastavujú aj regionálne expresy z Prievidze do Bratislavy.

Dejiny

Obec od svojho vzniku prešla búrlivým vývojom vrátane tatárskych a tureckých nájazdov s následným plienením ako i presúvaním sa z pôvodného osídlenia v lokalite Dubové do terajšej oblasti.
Vo včasnom stredoveku patrila takmer všetka pôda kráľovi. Časom sa začalo Kráľovské patrimónium drobiť rozdávaním kráľovských majetkov cirkevným inštitúciám a najmä šľachte. V roku 1243 boli majiteľmi obce šľachtici Dona, Vacík, Dubák a Tibo darom od kráľa Bela IV. Nevedno však, či išlo o bratov, ani či spomínaný majetok vlastnili už ich predkovia. V roku 1321 po smrti Matúša Čáka sa znovu stávajú kráľovským majetkom.
V roku 1387 daroval „na večné časy“ kráľ Žigmund dedinu magistrovi Petrovi, ktorý bol synom Tomáša zo Stráži, a ktorý už vlastnil aj blízke Nedanovce a Krásno. No už o rok vydal ten istý kráľ ďalšiu darovaciu listinu, ktorou udelil kráľovskú dedinu šľachticom Jánovi, synovi Dominika a Ladislavovi, synovi Kokoša z Pastuchova. V priebehu krátkej doby zmenila obec viac ráz majiteľov a až v roku 1395 sa na dlhý čas stala majetkom ostrihomského arcibiskupstva.

Kultúrne zaujímavosti

V obci je rímskokatolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie z roku 1789 a kaplnka Panny Márie Karmelskej z roku 1936. Nachádza sa tu múzeum básnika Valentína Beniaka a každoročne sa v obci koná Slovenský festival poézie Beniakove Chynorany.

Chránené územia

Na severnom okraji chotára sa nachádza prírodná rezervácia Chynoriansky luh. Táto pozoruhodná prírodná lokalita je najsevernejšie položeným pozostatkom pôvodného lužného lesa v Strednej Európe. Pozoruhodný je tu hojný výskyt byliny cesnak medvedí. Kvitne na jar (apríl – máj). V tomto čase sa v Chynorianskom luhu naskytne návštevníkovi skutočne nádherný pohľad na les zaliaty bielym kobercom z jej rozkvitnutých kvetov.
Herodes Veľký

Herodes Veľký (iné názvy: Herodes I. (Veľký), Héródes (I.) (Veľký), Héródés (I.) (Veľký); * okolo 73 pred Kr. – † marec 4 pred Kr., Jeruzalem) bol od 37 pred Kr. až do smrti kráľ Judey. 
Bol to schopný vojvodca a administrátor. Bol to klientský kráľ Ríma, vo vnútornej politike nezávislý. Spoločne s Rimanmi bojoval proti Partom.
Jeho krutý spôsob vlády sa preniesol do biblickej tradície, ktorá mu prisudzuje vyvraždenie betlehemských kojencov.

Herodesov život

Herodes pôvodom nebol Žid. Jeho otec bol Antipatros z Idumey, ktorý v roku 47 pred Kr. získal rímske občianstvo a zakrátko sa stal prokurátorom Judey. Svojho syna ako 26-ročného ustanovil guvernérom Galiley a Herodovho brata Phasaela guvernérom Jeruzalema. V chaose v roku 43 pred Kr. po Caesarovej vražde bol Antipater otrávený a do Judei vtrhol Antigonus II. Mattatias, Herodes ho však porazil. Potom si vzal za ženu jeho neter Mariamné, aby si poistil svoju moc. Kvôli tomuto manželstvu zapudil svoju prvú manželku Doris. V roku 42 pred Kr. bol vymenovaný Rimanmi za tetrarchu Galiley. O dva roky neskôr sa Antigonus opäť pokúsil získať Galileu pre seba, tentoraz aspoň s dočasným úspechom. Herodes išiel do Ríma žiadať o pomoc. Rímsky senát ho zvolil za Židovského kráľa (basileus) a v roku 37 pred Kr. vytlačili Antipatera z Izraela. Herodes potom vládol 34 rokov. Napriek konvertovaniu k judaizmu bol silne ovplyvnený helenizmom a Židia ho väčšinou neprijali.

Herodesova stavebná činnosť

Herodes sa preslávil mnohými veľkolepými stavbami, z ktorých najznámejšia veľkolepá prestavba druhého jeruzalemského chrámu (nazývaného tiež Herodesov chrám). Výstavba hlavného komplexu trvala rok a pol, ale niektoré okrajové stavby boli stavané ešte počas nasledujúcich 80 rokov. V chráme pôsobilo až tisíc mníchov. Chrám zničili v roku 70 Rimania počas potláčania židovského povstania. Dodnes sa zachovala len časť západného múru, nazývaného Múr nárekov. 
Okrem chrámu postavil Herodes vodovod pre Jeruzalem, pevnosti Masada a Herodium, založil tiež mesto Caesarea Maritima s veľkolepým prístavom.
Mazoires

Poloha

Obec má rozlohu 42,19 km². Najvyšší bod je položený 1 291 m n. m. a najnižší bod 640 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 103 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lourenties

Poloha

Obec má rozlohu 8,94 km². Najvyšší bod je položený 383 m n. m. a najnižší bod 320 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 345 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jozef Adamovič

Životopis

V roku 1960 absolvoval herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. 
V tom istom roku sa stal členom činohry Slovenského národného divadla, v ktorom pôsobil až do roku 1991. Spočiatku stvárňoval romantické postavy, neskôr mali jeho role skôr realistický až tragický charakter. 
Jeho manželkou bola slovenská herečka Božidara Turzonovová.
Zomrel 2. augusta 2013 po dlhodobejších zdravotných ťažkostiach.
Antigén

Pôvod antigénov

Antigény môžeme rozdeliť na základe ich pôvodu.

Exogénne antigény

Exogénne antigény sú antigény, ktoré vnikli do tela zvonku, napríklad požitím, inhaláciou či injekciou. Endocytózou alebo fagocytózou sú tieto antigény pohltené antigén prezentujúcimi bunkami (antigen presenting cells – APC) a spracované na fragmenty vhodnej veľkosti. APC bunky následne prezentujú fragmenty T-pomocným bunkám (CD4+) prostredníctvom histokompatibilných molekúl druhej triedy (MHC II). Niektoré T-bunky majú schopnosť špecificky interagovať s MHC komplexom. Aktivujú sa a vylučujú cytokíny. Cytokíny sú látky, ktoré dokážu aktivovať cytotoxické T-lymfocyty (CTL), protilátky tvoriace B-lymfocyty, makrofágy a i.

Endogénne antigény

Endogénne antigény sú tvorené vnútri bunky ako súčasť bežného bunkového metabolizmu alebo tiež vírusovej alebo bakteriálnej infekcie bunky. Vznikajúce fragmenty sú následne prezentované prostredníctvom MHC triedy I (MHC I). Po aktivácii sú CD8+ T-bunky schopné ich rozpoznať, následne produkujú rôzne toxíny, ktoré sú schopné vyvolať lýzu alebo apoptózu infikovanej bunky. Aby cytotoxické bunky neničili bunky len preto že prezentujú proteíny, sú autoreaktívne T-bunky odstránené z repertoára ako dôsledok tolerancie (negatívneho výberu).
Zahŕňajú xenogénne (heterológne), autológne a idiotopické čo alogénne (homológne) antigény.

Autoantigény

Autoantigén je zvyčajne normálny proteín alebo komplex proteínov (niekedy spolu s DNA či RNA) rozoznaný imunitným systémom pacientov trpiacich na špecifické autoimunitné ochorenie. Za normálnych okolností by na tieto antigény nemal imunitný systém reagovať, ale pôsobením hlavne genetických a environmentálnych faktorov sa u pacienta stratila normálna imunologická tolerancia voči tomuto antigénu.

Antigény nádorových buniek

Antigény nádorových buniek (neoantigény) sú antigény prezentované MHC I alebo MHC II na povrchu rakovinových buniek. Antigény, ktoré môžu byť niekedy prezentované rakovinovými bunkami ale nikdy zdravými bunkami sú tiež nazývané tumor-špecifické antigény (TSA) a zvyčajne sú dôsledkom špecifickej mutácie. Existujú antigény prezentované nádorovými i zdravými bunkami, tieto sú nazývané tumor-asociované antigény (TAA). Cytotoxické T-lymfocyty, ak rozoznajú TSA alebo TAA, môžu zničiť nádorové bunky skôr ako dôjde k ich množeniu či metastázovaniu.
Antigénmi na povrchu nádorových buniek môžu byť aj mutáciou zmenené receptory, ktoré môžu rozoznať B-lymfocyty.

Spracovanie antigénu

Nespracovaný antigén je antigén pred spracovaním APC bunkou na prezentovateľné fragmenty. T-bunky sa nedokážu viazať na nespracované antigény, je nutné aby boli spracované APC bunkami, B-lymfocyty však dokážu byť aktivované aj nespracovaným antigénom.
Balkón (fasáda)

Balkón je horizontálna previsnutá nosná konštrukcia ohraničená zábradlím alebo murivom. Je súčasťou budovy a vystupuje na priečelí budovy (je predsadený pred objekt a nie je chránený pred poveternostnými vplyvmi). Širka je od 900 do 1 200 mm a pozostáva z nosnej konštrukcie, podlahovej konštrukcie a zábradlia.
Balkónová konštrukcia je značne namáhaná a preto musí byť dôkladne zapustená a previazaná s nosnou konštrukciou budovy (zväčša stropnou doskou). Balkóny môžu byť podľa použitého materiálu drevené, kamenné, oceľové, betónové (monolitické – prefabrikované).
Kyberpriestor

Kyberpriestor (angl. cyberspace [sajbrspejs]) je metafora, pre označenie virtuálneho sveta vytváraného modernými technológiami (počítačmi, telekomunikačnými sieťami a pod.) paralelne ku svetu „reálnemu“. Je to skôr poetické pomenovanie, ktoré sa vyskytuje napr. v sci-fi literatúre, prenikol však i do hovorového slovníka ľudí pracujúcich intenzívne s počítačmi a internetom a postupne sa šíri i do všeobecného povedomia.

Identita v kyberpriestore

Každá návšteva internetu zanecháva v mozgu stopy, ovplyvňuje naše konanie a v konečnom dôsledku aj našu osobnosť. U používateľov internetu dochádza k väčším rozdielom medzi skutočným „Ja” a „aktuálnym Ja”- to obsahuje len tú časť našej osobnosti, ktorú prejavujeme navonok. Návštevníci chatovacích miestností a online diskusií čoraz viac potláčajú svoje skutočné „Ja”. Identita človeka je prežívaním totožnosti seba samého, stotožnenie sa so životnými rolami a prežívaním príslušnosti k väčším či menším spoločenským skupinám. V reálnom živote je telo pevne zviazané s identitou. Vo virtuálnom svete sa toto prepojenie stráca. 
Virtuálny svet, ponúka osobnosti, aby menila štýl, identitu prostredníctvom zmeny veku, pohlavia, minulosti či vzhľadu. Virtuálna realita dáva používateľom dvojsečnú zbraň. Prostredníctvom sociálnych sietí dokážu ľudia zmeniť svoj vrodený status, (pohlavie, rod, rasa) ktorý v reálnom svete nedokážu ani ovplyvniť, ani zmeniť. Táto možnosť však prináša nemalé problémy osobnosti a poruchy sebavnímania.

Pozitíva kyberpriestoru

V kyberpriestore majú autori možnosť doručiť kópie svojho diela okamžite a so zanedbateľnými nákladmi hocikam vo svete.

Negatíva kyberpriestoru

Kyberšikana: Platí to pri klasickom rozlišovaní fyzickej a psychickej agresie, ale tiež kyberšikany od iných, bežných foriem tyranizovania uvádza, že mnoho obetí kyberšikany bolo súčasne obeťami tradičnej šikany a rovnako tak mnohí kyberagresori boli agresormi aj mimo kyberpriestor.
Bodorová

Polohopis

Obec leží v južnej časti Turčianskej kotline pri potoku Dolinka. Súčasťou obce je od roku 1951 bývalá zemianska osada Kevice. Pahorkatinný a odlesnený povrch chotára na poriečnej rovni tvoria treťohorné štrky. Má hnedé lesné pôdy.Nadmorská výška v strede obce je 465 m n. m. a v chotári 457–498 m n. m.

Dejiny

Obec Bodorová sa prvý raz spomína v roku 1265 pod názvom Vida. Bodorová vznikla v chotári Źarnovice. Názov má podľa Petra de Boda.
Do 15. storočia patrila Vidovcom, neskôr Thurócziovcom, od polovice 16. storočia Nyáryovcom. V roku 1720 mala 11 domácností, v roku 1785 mala 16 domov a 132 obyvateľov, v roku 1828 mala 18 domov a 128 obyvateľov.Obyvateľia sa Zaoberali  poľnohospodárstvom a remeslami. Rozvinuté bolo najmä kožušníctvo. Za I. ČSR pracovali hlavne v poľnohospodárstve.Počas SNP boli tunajší obyvatelia aktívne zapojení do odboja. Blízka osada Paraštiná, dnes miestna časť obce  sa prvý raz spomína v roku 1534 ako Parazka.V roku 1773 ako Parasstina.V roku 1585 patrila Ladislavovi a Simeonovi a rodine Paraskovcov, ktorí tu mali majetky až do 20. storočia. V roku 1715 sa spomína ako úplne opustená  osada , v roku 1785 mala 3 domy a 15 obyvateľov, v roku 1828 mala 2 domy a 17 obyvateľov. Podľa ďalších zdrojov však obec mala v roku 1720 11 domácností, v roku 1785 mala 16 domov a 132 obyvateľov, v roku 1828 mala 18 domov a 128 obyvateľov.

Občianska vybavenosť

V obci sídli stanica Ústredného kontrolného a skúšobného ústavu poľnohospodárskeho. Skúšobná stanica Bodorová
Asjút (mesto)

Asjút (arab. أسيوط‎) je hlavné mesto rovnomenného guvernorátu v Egypte. Meno je odvodené zo staroeg. s3wtj – Saut (do koptčiny prešlo ako Ϲοουτ – Sjút). Gréci a Rimania ho nazývali starogr. Λύκων πόλις / Λυκόπολις – Lykónpolis, lat. Lykopolis, Lykon alebo Lyko, čo v preklade znamená „Mesto vlkov“.

Staroveký Asjút

V staroveku bol Saut (st. alt. Sawet) hlavným mestom 13. nomu Horného Egypta. Ležal na západnom brehu Nílu. Dve kultové božstvá mesta boli Anup a vlčí boh Vepuauet.
Počas Prvého prechodného obdobia stáli vládcovia mesta – Chetej I., Itefibi a Chetej II. – na strane kráľov z Herakleopolu (9. a 10. dynastia). Ich nom tvoril južnú hranicu územia spadajúceho pod vplyv týchto kráľov. Po víťazstve 11. dynastie sídliacej v južnejšie položenom Vesete Saut stratil na význame. V Asjúte bol objavený štít kráľa menom Recamaj, ktorý vládol v Hornom Egypte pravdepodobne počas nadvlády „pastierskych kráľov“ v Dolnom Egypte.
Z mesta sa nezachovali žiadne významnejšie pamiatky, ale v neďalekom skalnom údolí sa nachádzajú pohrebné komory s múmiami vlkov, ktoré súhlasia s gréckym názvom mesta aj s rozprávaním Diodora Sicílskeho, podľa ktorého útočiacu etiópsku armádu zahnali až k Elefantíne svorky vlkov. Usir bol v meste uctievaný v podobe vlka. Podľa jedného mýtu v tejto forme prišiel na pomoc Eset a Horovi v boji s Apopom (Tyfónom). K ďalším pamiatkam Asjútu patrí pohrebisko (západne od moderného mesta), hroby z 9., 10. a 12. dynastie a hrobky Siesa a Amenhotepa z ramesseovského obdobia.
V grécko-rímskej dobe sa v Asjúte používalo miestne nárečie známe ako „lykopolčina“. Zriedkavejšie sa toto nárečie označuje aj ako asjútčina alebo subachminčina.

Moderný Asjút

Dnes má Asjút približne 1,5 milióna obyvateľov. Je to mesto s najvyššou koncentráciou koptských kresťanov. Koptským ortodoxným metropolitom Asjútu bol v rokoch 1946 – 2014 Anba Michail (1921 – 2014). Zomrel v roku 2014 ako v tom čase najdlhšie úradujúci orientálny ortodoxný biskup na svete. V meste sa nachádzajú Asjútska univerzita, jedna z najväčších v Egypte, a sirotinec Lillian Trasherovej.
V Asjúte sa údajne zjavila Panna Mária. Zjavenie potvrdila ako pravé Koptská ortodoxná cirkev.
Zoe Hauptová

Život

Zoe Hauptová vyštudovala Filozofickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe, absolutórium v ​​roku 1952, doktorát potom v roku 1953. Roku 1958 získala na tej istej fakulte titul CSc.. Prednášala na Pedagogickej fakulte Univerzity Jána Evanjelistu Purkyně v Ústí nad Labem, kde sa v roku 1990 habilitovala.
Jej partnerkou bola Petra Fischerová.
Genouillac (Charente)

Poloha

Obec má rozlohu 14,59 km². Najvyšší bod je položený 267 m n. m. a najnižší bod 154 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 595 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Crosses

Poloha

Obec má rozlohu 26,49 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 142 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 340 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE