Kambrium

Geologický vývoj

Kambrium sa začalo výrazným postupom mora na pevninu (tzv. transgresia), čo malo za následok vznik rozsiahlych epikontinentálnych morí v oblastiach zaplavených častí kontinentov. Najvyššiu hladinu dosiahlo more počas stredného kambria. V epikontinetálnych moriach sa ukladalo veľké množstvo sedimentov. Ich pozostatky sú zachované v rôznych oblastiach dnešnej severnej, strednej aj západnej Európy. Počas kaledónskeho vrásnenia boli zabudované tieto horniny do stavby oblasti dnešných nórskej časti Škandinávskych vrchov. Vrásnenie postihlo pomerne rozsiahlu oblasť a je pozorovateľné aj v dnešnom Grónsku a na východe Severnej Ameriky (dnešné Appalače), ktorá vtedy ležala bližšie pri Európe. Počas asi 90 miliónov rokov trvania kambria moria menili výšku svojej hladiny, otvárali sa tak spojenia kontinetov ale hlavne podstatne dôležitejšie spojenia oceánov, keďže v tej dobe sa všetok dodnes známy život sústredil v moriach.
Počas kolísania hladiny morí sa nahromadilo v mnohých oblastiach mnoho sedimentov. V plytkých častiach morí sa usadzovali najmä štrky a kremité pieskovce, prinesené z oblastí blízko pobrežia. V hlbších častiach morí to boli ílovité sedimenty a droby, v ktorých sa zachovalo množstvo fosílií. V najplytších oblastiach na niektorých miestach vznikali v spodnom a strednom kambriu aj útesové vápence obsahujúce početné fosílie archeocyát. Vrchné kambrium sa podľa sedimentologických dôkazov vyznačovalo skôr výrazným vulkanizmom. Väčšina kambrických vulkanických hornín, vznikala v oblastiach oceánov. Magma mala skôr bázický charakter, čo je dôkazom že išlo skôr o magmu pochádzajúcu z vrchného plášťa, ktorá zvykne vystupovať najmä oceánskych oblastiach.

Podnebie

Podľa predpokladov v kambriu prevládala skôr chladná klíma. Zaľadnenie väčšieho rozsahu sa však podarilo doložiť iba z južných kontinentov. Niektoré obdobia však mali aj teplejší charakter, dôkazom sú červené sedimenty bohatých na Fe, vrstvy evaporitov ako aj paleontologické dôkazy, ako napríklad rýchle zvyšovanie počtu druhov, či existencia rozsiahlych archeocyátových útesov (obdoba neskorších koralových útesov, ktoré sú indikátorom teplej klímy).

Vývoj života

Nastala kambrická explózia a veľká diverzifikácia organizmov. Táto diverzifikácia mohla súvisieť s ukončením globálneho zaľadnenia koncom prekambria a tým aj zlepšením podmienok pre vývoj mnohobunkových organizmov (ktoré mali spočiatku menšiu konkurenciu pri obsadzovaní nových ekologických ník).
O veľkom náraste počtu druhov a jedincov sa však čiastočne môže usudzovať aj preto, že z predošlých geologických období sa nenašiel dostatok fosílií. To je spôsobené najmä tým, že boli neskôr rôznymi geologickými procesmi zničené. V kambriu sa život sústredil do morí, výskyt kambrických organizmov v zmiešaných, či sladkých vodách dodnes nebol doložený. Vyššie rastliny v tej dobe ešte neexistovali. Vo vodnom prostredí sa vyskytovali len morské riasy, prípadne huby. Väčšina života sa pravdepodobne sústredila do oblastí plytkých morí, v ktorých dostatok svetla vytváral ideálne prostredie pre riasy, ktoré zas boli potravou pre mnohé druhy živočíchov.
Spomedzi živočíchov sa najviac rozvíjali trilobity. Rozšírené boli archeocyáty (archaeocyatha). Objavili sa dierkavce (foraminifera), kremité aj vápnité hubky (Porifera), ramenonožce (brachiopoda), malé hlavonožce a príbuzní dnešných ulitníkov hyolity (hyolithoidea).