google/wiki40b huggingface dataset:
Věstonická venuša

Věstonická venuša je venuša vyrobená z pálenej hliny, pochádzajúca z obdobia mladého paleolitu, datovaná do obdobia rokov 29 000 – 25 000 pred Kristom.

Objav sošky

Sošku paleolitickej krásky objavil 13. júla, 1925 v popolišti v hornej časti pravekého náleziska medzi Dolnými Věstonicami a Pavlovom tím známeho speleologického a archeologického bádateľa profesora Karla Absolona. Hoci sa profesor Absolon väčšinou označuje ako objaviteľ Vestonickej venuše, v čase objavu nebol v lokalite nálezu prítomný. Soška ležala v zvyškoch pravekého ohniska rozlomená na dva kusy, ktoré spočiatku ani nevyzerali, že patria k sebe. Až po očistení sa ukázalo, že celok pripomína tvar ženskej postavy.

Opis

Soška venuše je 11,5 cm vysoká a v najširšej časti, v bokoch, má šírku 4,3 cm. Materiál, ktorý bol na jej výrobu použitý, je pravdepodobne zmesou hliny a vápenca, obdobné drobné plastiky boli pritom väčšinou zhotovované z kameňa alebo kostí. Zo zaujímavostí uveďme malý detail tváre bez krku, rozmery poprsia (ľavý prsník je väčší) a bokov. Na zadnej strane sú viditeľné ryhy, ktoré pravdepodobne predstavujú tukové záhyby.

Materiál

V lete 2004 bola soška preskúmaná na tomografe. Cieľom skúmania bolo po 80 rokoch už po štvrtýkrát modernou technológiou zistiť zloženie materiálu, z ktorého bola Venuša vyrobená. Výsledky potvrdili, že materiálom je jemná hlina s prímesou malých bielych čiastočiek, ktoré môžu byť kúskami vápenca, alebo úlomkami kostí. Na jednom boku sošky sa zachoval odtlačok prsta asi desaťročného dieťaťa.

Muzeálny exponát

V súčasnosti je soška Věstonickej venuše majetkom Moravského zemského múzea v Brne. Jej hodnota je nevyčísliteľná, americkí starožitníci ju stanovili na 40 miliónov dolárov.
Muchár sivý

Opis

Je o niečo menší ako vrabec, dorastá do dĺžky 13,5 – 14,5 cm, v rozpätí krídel meria 23 – 25 ​​cm a váži asi 16 g. Má štíhle telo, relatívne veľkú hlavu, dlhé krídla a chvost. Zvrchu je jednotvárne sivohnedý, spodinu tela má svetlú, hruď nevýrazne hnedo pruhovanú. Končatiny, zobák i oči sú tmavé. Obe pohlavia sa sfarbením nijako nelíšia, mladí vtáci majú na vrchnej strane tela svetlo hnedé škvrny.

Hlas

Vábenie "cit čüp čüp"
11 s., Slovensko, nahrávka je v daždi.
Vábi svižným „pst“ alebo aj "cit čüp čüp". Spev je tvorený radom krátkych tichých drsných tónov a v základe znie asi ako „sip-sip-síh-siti-síh-SIH“.

Výskyt a stav na Slovensku

Na území Slovenska hniezdi v počte 65 až 150 tisíc kusov a patrí medzi najrozšírenejšie druhy (v Česku 30 až 60 tisíc a je chránený a v Európe 6 – 19 / 14 – 22 mil.) do 1 500 m n. m., sa zdržiava od apríla do októbra.  
Najvyššie hustoty boli zistené v lužných lesoch (až 9 párov / 10 ha), potom v dubovo-hrabových lesoch 12 párov na 100 ha, s pribúdajúcou nadmorskou výškou hustoty klesajú až na hodnoty 1 pár / 100 ha (horské smrečiny).
Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh. Na Slovensku nie je ohrozený.

Biotop

Žije vo svetlých listnatých lesoch, parkoch, na cintorínoch a v záhradách. Obľubuje okraje lesov, aleje a sady .

Hniezdenie

Okrem obdobia hniezdenia žije samotársky. V Strednej Európe hniezdi 1x až 2x ročne od mája do augusta. Je obvykle monogamný, u niektorých samcov sa však objavuje aj bigamia. Miskovité hniezdo, z machu a  korienkov vystlané zvieracími chlpmi, perím alebo vlnou, stavia prevažne samica v polodutinách stromov alebo na budovách obvykle vo výške 1 – 15 m, často obsadzuje i polootvorené búdky. V jednej znáške je väčšinou 4 – 5 svetlých, hnedo škvrnitých, 18,7 x 14,1 mm veľkých vajec, na ktorých 11 – 15 dňovej inkubácii sa podieľa samotná samica. Mláďatá, ktoré hniezdo opúšťajú po ďalších 12 – 16 dňoch, kŕmia obaja rodičia. Pohlavne dospievajú už v prvom roku života.
Väčšina európskych vtákov nerozozná svoje vajcia od iných, čo pre svoj prospech využíva kukučka. Muchár sivý má však vynikajúcu schopnosť rozpoznať cudzie vajcia a vie zistiť, že sa stal obeťou podvodu.

Potrava

Živí sa najmä lietajúcim hmyzom, na ktorý číha z vyvýšenej pozorovateľne a ktorého sa zmocňuje v lete. Za priaznivého počasia sú touto taktikou ulovené až dve tretiny koristi, v opačnom prípade však po potrave pátra najmä na stromoch, v tráve, na stenách alebo v komposte. V jeho potrave sú zastúpené najmä dvojkrídlovce, ale objavuje sa tu aj široká škála iných hmyzích druhov, vrátane vošiek, vážok, čmeľov, ôs alebo motýľov. V malej miere sú tu ďalej zastúpené aj dážďovky a rôzne plody.
Bádensko (1945 – 1952)

Bádensko (nem. Baden), od 2. decembra 1946 Južné Bádensko (nem. Südbaden) je bývalá spolková krajina v Nemecku. Bola vytvorená z južnej polovice predošlej spolkovej krajiny Bádensko a stala sa súčasťou Francúzskej okupačnej zóny. V roku 1952 bolo (Južné) Bádensko zlúčené s Württemberskom-Bádenskom a Württemberskom-Hohenzollernskom a vytvorili tak dnešnú nemeckú spolkovú krajinu Bádensko-Württembersko.
ISO 3166-2:DJ

Kódy ISO 3166-2 pre Džibutsko identifikujú 6 dištriktov. Prvá časť (DJ) je medzinárodný kód pre Džibutsko, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich dištrikt.

Zoznam kódov

DJ-AS Ali Sabih (Ali Sabih)
DJ-DI Dikhil (Dikhil)
DJ-DJ Djibouti (Džibuti)
DJ-OB Obock (Obock)
DJ-TA Tadjoura (Tadjoura)
DJ-?? Arta (Arta)
Soumont-Saint-Quentin

Poloha

Obec má rozlohu 6,87 km². Najvyšší bod je položený 194 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 575 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Pieux

Poloha

Obec má rozlohu 15,25 km². Najvyšší bod je položený 132 m n. m. a najnižší bod 5 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 527 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Wen Ťia-pao

Kariéra

Ťia-pao sa narodil v Tchien-ťine. Od roku 1960 študoval na geologickom inštitúte v Pekingu geomechaniku. Roku 1965 vstúpil do Komunistickej strany. Od roku 1967 pracoval v provincii Kan-su najprv ako technik, roku 1978 sa stal riaditeľom geologického úradu v provincii. Roku 1982 sa vrátil do Pekingu, kde sa stal viceministrom geológie. V priebehu osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch stúpal po straníckych priečkach. Napriek tomu, že bol blízkym priateľom reformne naladeného predsedu komunistickej strany Čao C'-janga, podarilo sa mu udržať si svoju pozíciu po udalostiach na Námestí nebeského pokoja v roku 1989. 
Jeho nástup do najvyšších pozícií sa datuje rokom 1998, keď sa stal vicepremiérom a zároveň predsedom Ústrednej hospodárskej pracovnej komisie. Bol zodpovedný najmä v oblastiach ekonomických, environmentálnych a poľnohospodárskych záležitostí a jeho kľúčovou úlohou bolo pripraviť Čínu na vstup do Svetovej obchodnej organizácie (WTO), ktorej sa stala členom roku 2001. V roku 2003 usadol do premiérskeho kresla, v ktorom vystriedal Ču Žung-ťia. V roku 2008 bol znovuzvolený na druhé päťročné funkčné obdobie.

Politika

Medzi čínskymi politikmi sa najviac podobá na charizmatických lídrov západu. V súčasnosti je najpopulárnejším čínskym politikom. Popularitu si získal nielen vďaka tomu, že je charizmatický rečník, ale aj tým, že sa intenzívne zapojil do záchranných prác pri dvoch katastrofách z roku 2008, a síce snehovej kalamite a zemetrasení v S'-čchuane. Jeho popularitu potvrdzuje obrovské množstvo fanúšikov na jeho facebookovej stránke.
Na rozdiel od svojich predchodcov sa nezameriava na hospodársky rozvoj veľkých miest a pobrežných oblastí, ale snaží sa o rast čínskeho vnútrozemia a rovnomernejší rozvoj. Ťia-pao hral dôležitú rolu aj pri spúšťaní čínskeho stimulačného balíčka, ktorým Čína v rokoch 2008 a 2009 reagovala na svetovú hospodársku krízu. V roku 2010 presadil, aby Čína nakupovala dlhopisy zadĺžených krajín eurozóny.
24. októbra 2012, krátko pred začatím 18. Národného Kongresu Komunistickej strany Číny, uverejnil americký denník The New York Times informácie o majetkových pomerov Wenovej rodiny. Podľa týchto informácií Wenova rodina disponuje majetkom 2,7 miliardy amerických dolárov. Wen Ťia-pao tieto informácie poprel a webové stránky denníka boli v Číne zablokované.
Železničná trať Zittau – Heřmanice

Železničná trať Zittau-Heřmanice bola úzkorozchodná dráha spájajúca nemecké Zittau, poľské mesto Bogatynia (predtým nemecké Reichenau) a české Heřmanice v okrese Liberec. Mala rozchod koľaje 750 mm a bola súčasťou siete saských úzkorozchodných dráh.
Vďaka ťažbe hnedého uhlia a následnému rozvoju priemyslu medzi Türchau (dnes Turoszów) a Reichenau (dnes Bogatynia) postavili v rokoch 1883 – 1884 saské štátne dráhy 13,72 km dlhú trať zo Zittau cez Reichenau do Markersdorfu (dnes Markocice) v blízkosti sasko-českých hraníc; sprevádzkovaná bola 11. novembra 1884. V roku 1890 bola sprevádzkovaná trať zo Zittau do Oybinu, ktorá sa z tejto dráhy odpájala v kilometri 1,65. Na rakúskej strane bola k sasko-českým hraniciam stavaná trať z Frýdlantu. Zittauská dráha bola 25. augusta 1900 predĺžená z Markersdorfu o 2,2 km do pohraničnej stanice Heřmanice, kde sa napojila na Frýdlantskú trať so zhodným rozchodom, ktorá bola sprevádzkovaná rovnakého dňa.
Prevádzka medzi Zittau a Heřmanicami bola ukončená po druhej svetovej vojne 22. júna 1945, pôvodne nemecké územie medzi Lužickou Nisou a Heřmanicami pripadlo vrátane trate Poľsku. Z nemeckej strany boli pri nových hraniciach demontované koľajnice. Na poľskom úseku začali PKP v roku 1951 prevádzku medzi Sieniawkou a Bogatyniou, odkiaľ vlaky pokračovali po uhoľnej úzkorozchodnej dráhe do Turoszowa. V roku 1959 bol sprevádzkovaný úsek z Bogatynie do Markocic, tunajší prechod do Heřmanic bol ale zrušený už v roku 1945. Prevádzka na celej dráhe zo Sieniawky do Turoszowa a Markocic bola zastavená v roku 1961, v priebehu 70. rokov 20. storočia zaniklo kvôli rozšíreniu ťažby uhlia teleso trati medzi Sieniawkou a dedinou Opolno-Zdrój.
Saint-Symphorien-de-Thénières

Poloha

Obec má rozlohu 31,63 km². Najvyšší bod je položený 946 m n. m. a najnižší bod 300 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 242 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neuves-Maisons (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 4,44 km². Najvyšší bod je položený 360 m n. m. a najnižší bod 217 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 7 115 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Les Noës-près-Troyes

Poloha

Obec má rozlohu 0,73 km². Najvyšší bod je položený 111 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3171 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Menétru-le-Vignoble

Poloha

Obec má rozlohu 5,88 km². Najvyšší bod je položený 550 m n. m. a najnižší bod 267 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 155 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Sladkai

Životopis

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Bratislave, na univerzite v Jene. Vychovávateľ. od roku 1807 evanjelický kňaz v Prešove, roku 1812 farár, neskôr senior 13 spišských miest v Spišskej Belej. Zaoberal sa aj medicínou, poskytoval zdravotné služby. Autor pohrebnej reči a príležitostnej básne.
Seysses-Savès

Poloha

Obec má rozlohu 13,26 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 264 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Miroslav Lorinc

Životopis

Miroslav Lorinc absolvoval v roku 1982 Strednú priemyselnú školu stavebnú v Rožňave a v roku 1986 Vysokú vojenskú technickú školu v Liptovskom Mikuláši. Svoju vojenskú kariéru začal v roku 1986 ako veliteľ kontrolnej meracej stanice, 71. plrb v Chyňave. V tomto útvare pracoval v rôznych funkciách až do roku 1993. V tom roku sa stal náčelníkom technického laboratória S-300 v 185. plrp. v Liptovskom Hrádku. V roku 1994 sa stal zástupcom veliteľa plrsk S-300 PMU, 36. protilietadlovej raketovej brigády v Nitre, krátko bol aj jej spravodajským náčelníkom. V rokoch 1996 až 2003 bol veliteľom protilietadlovej raketovej skupiny S-300 PMU v tejto brigáde, v rokoch 2003 až 2004 náčelníkom jej štábu a v rokoch 2004 až 2005 zástupcom jej veliteľa. Od roku 2006 pracoval na veliteľstve vzdušných síl vo Zvolene ako zástupca náčelníka odboru plánovania a riadenia operácii. Od roku 2010 bol zástupca náčelníka odboru výcviku, cvičení a doktrín Generálneho štábu OS SR. V rokoch 2013 až 2016 velil Protilietadlovej raketovej brigáde v Nitre.
Od roku 2016 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl OS SR K 15. októbru 2018 bol vymenovaný do funkcie zástupcu náčelníka Generálneho štábu -  náčelník štábu, nahradil gen. mjr. Miroslava Kociana.
Kurz národnej bezpečnosti absolvoval v roku 2006. Do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, bol navhrnutý vo funkcii zástupcu veliteľa Vzdušných síl 22. augusta 2016 vládou a vymenovaný bol prezidentom Andrejom Kiskom 8. septembra 2016. Stal sa 18. generálom vymenovaným v Ozbrojených silách SR.
28. mája 2019 ho prezident Andrej Kiska povýšil do hodnosti generálmajor.
Lanarvily

Poloha

Obec má rozlohu 5,92 km². Najvyšší bod je položený 71 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 434 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Americký inštitút architektov

Americký inštitút architektov (American Institute of Architects) je národná profesná inštitúcia amerických architektov, ktorá zastupuje licencovaných architektov. Architekti – jej členovia, majú oprávnenie na výkon povolania architekta v USA. Svoje sídlo má vo Washingtone, D.C.

O AIA

Od roku 1875, AIA predstavoval profesionálne záujmy amerických architektov. Viac ako 86 000 licencovaných architektov, cieľavedomých profesionálov a spojeneckých partnerov vyjadruje svoj záväzok a súdržnosť pri budovaní spoločenstva a budov USA. Členovia sa držia kódu etiky a profesionálneho prístupu, ktoré zabezpečí klientovi, verejnosti a kolegom zasvätenie do najvyšších štandardov v profesionálnej praxi.
Saint-Léger-les-Mélèzes

Poloha

Saint-Léger-les-Mélèzes má rozlohu 6,76 km². Najvyšší bod je položený 2 459 m n. m. a najnižší bod 1 076 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Léger-les-Mélèzes má 319 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Pavel Sladký

Vzdelanie a počiatočné pôsobenie

Pavel Sladký vyrástol v Kožušanoch (okres Olomouc), maturitu zložil na Slovanskom gymnáziu v Olomouci. V roku 2002 absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Palackého ziskom magisterského titulu. V roku 2005 absolvoval Diplomatickú akadémiu Ministerstva zahraničných vecí ČR v Prahe. V roku 2007 získal (JUDr. a Ph.D. na Právnickej fakulte Karlovej univerzity. Titul Ph.D. obhájil prácou Právní postavení mezinárodních organizací a orgánů jako subjektů mezinárodního práva veřejného.
V rokoch 2001 až 2003 pracoval na Magistráte mesta Olomouc. Neskôr bol odborným asistentom na Katedre mezinárodného a európskeho práva Právnickej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci. Na poste bol semester. Je autorom knihy Mezinárodní právo veřejné, ktorá sa používa pri výuke študentov v Česku aj na Slovensku.

Diplomatické pôsobenie

Kariérnym diplomatom je od roku 2004. Od rovnakého roku pracoval na Ministerstve zahraničných vecí ako právnik medzinárodnoprávneho odboru. Na jeseň 2005 bol právnym poradcom Stálej misie Českej republiky pri OSN v New Yorku. V rokoch 2008 až 2009 pracoval vo Viedni v stálych misiách ČR pri OSN, OBSE a iných organizáciách. V rokoch 2010 až 2014 bol vicekonzulom Veľvyslanectva Českej republiky vo Viedni. V rokoch 2014 až 2016 pracoval v kabinete námestníka člena vlády.
Od roku 2016 je vedúcim politického a ekonomicko-obchodného oddelenia na Veľvyslanectve Českej republiky na Slovensku. Po odchode veľvyslankyne Livie Klausovej bol 30. apríla 2018 Ministerstvu zahraničných vecí a európskych záležitostí SR notifikovaný ako chargé d´affaires ad interim. Zástupcom veľvyslankyne bol od roku 2016.
Vzťahy Česka a Slovenska hodnotí ako veľmi dobré. „O skvělých vztazích svědčí mimo jiné vysoká frekvence návštěv nejvyšších státních představitelů.“ Slovákom sa tiež snaží približovať Františka Palackého, ktorý študoval v Trenčíne a býval v Bratislave. „Pokud je Brno a vila Tugendhat symbolem rozdělení Československa, tak Olomouc a Univerzita Palackého mají možnost být symbolem užší spolupráce Čechů a Slováků,“ uviedol Sladký pre svoju alma mater.
28. novembra 2018 sa veľvyslancom stal bývalý policajný prezident Tomáš Tuhý.
Malý potok (prítok Dzikova)

Prameň

Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Šarišské podolie, juhojuhozápadne od kóty 494,0 m v nadmorskej výške cca 455 m n. m., juhovýchodne od obce Ratvaj.
Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar

Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar alebo skrátene Úsmev ako dar je slovenská nezisková organizácia, ktorej cieľom je pomoc deťom z detských domovov. Predsedom je Prof. MUDr. Jozef Mikloško, PhD, syn politika Jozefa Mikloška.

História

Prvotná myšlienka vznikla v 70. rokoch v Česko-slovenskej televízii, keď si šoféri Brigády socialistickej práce (BSP) Mirka Nešpora vzali pod patronát detský domov v Holíči, pretože tam vyrastal jeden z ich kolegov. Od roku 1975 začali byť organizované pravidelné návštevy, konali sa letné tábory, karnevaly, výlety a vianočné besiedky. V roku 1982 bol zorganizovaný prvý ročník Vianočného benefičného koncertu v bratislavskom Dome ROH (dnes Dom odborov Istropolis) s účasťou detí z 25 detských domovov z vtedajšieho Západoslovenského a Juhomoravského kraja, kde vystupovali významní umelci. V roku 1991 založili nástupcovia zakladateľov Spoločnosť priateľov detských domovov Úsmev ako dar. Po čase sa zmenil názov na súčasný, pretože podľa predstaviteľov združenia tu nie sú pre domovy, ale pre deti.

Súčasnosť

Spoločnosť priateľov detí z detských domovov Úsmev ako dar je najstaršou a najväčšou mimovládnou organizáciou pôsobiacou v oblasti náhradnej starostlivosti a pomoci krízovým rodinám. Zameriava sa na podporu detí v detských domovoch, na prácu s ohrozenou rodinou, vzdelávanie a sprevádzanie náhradných rodín a pomoc mladým dospelým po odchode z detského domova. Svoju víziu „…aby každé dieťa malo rodinu“ prakticky a odborne presadzuje už 30 rokov. Prvoradým záujmom organizácie Úsmev ako dar je skvalitniť život detí v ohrozených rodinách a náhradnej starostlivosti, o čo sa usiluje ako na individuálnej, tak na celospoločenskej úrovni.
Spoločnosť Úsmev ako dar uznáva a rešpektuje dôstojnosť každého človeka, a to od jeho počatia. Pri svojich aktivitách má vždy na zreteli najvyšší záujem dieťaťa. Rodinu chápe ako prirodzené prostredie pre život dieťaťa, a nezabúda ani na význam širšieho príbuzenstva. S veľkou úctou pristupuje k ľuďom,  ktorí sa starajú o dieťa mimo biologickej rodiny a napĺňajú jeho potreby. Rešpektuje právo dieťaťa spolupracovať na rozhodnutiach, ktoré sa ho bytostne týkajú. Váži si všetkých svojich členov, zamestnancov a dobrovoľníkov.
Centrála spoločnosti sídli v Bratislave-Petržalke na Ševčenkovej 21. Pobočky Úsmevu nájdete aj v Trnave, Prievidzi, Banskej Bystrici, Nitre, Ružomberku a v Košiciach.
Bambus

Bambus je jednoklíčnolistová rastlina, patrí do čeľade lipnicovitých (Poaceae). Napriek tomu, že táto rastlina dosahuje výšku aj hrúbku stromov, z botanického hľadiska ide o travinu a nie o drevinu. Rôzne druhy bambusov sú tak jednými z najväčších druhov tráv na svete. Jeho príbuznými sú kukurica alebo pšenica. Bambus je najrýchlejšie rastúcou rastlinou na svete. Vo vhodnejších podmienkach je bez problémov schopný rásť niekoľko desiatok centimetrov za 24 hodín.
Rýchlostná cesta R8 (Slovensko)

História

Zaradenie tohto ťahu do siete rýchlostných ciest Slovenska bolo zvažované už dávnejšie, no definitívny prísľub na vypracovanie štúdií a podkladov pre začatie stavby dala vláda Slovenskej republiky uznesením č. 492/2008. 
Pôvodne sa počítalo s vyústením R8 do R2 pri obci Hradište, no nakoniec sa uprednostnila trasa po Bánovce nad Bebravou. V štádiu posudzovania vplyvov na životné prostredie (EIA) sa posudzuje výhodnosť troch hlavných variantov s dĺžkami 54,64116 km, 56,54203 km a 53,74952 km.
Rýchlostná cesta R8 bola do zoznamu rýchlostných ciest zaradená nadobudnutím platnosti zákona o premávke na pozemných komunikáciách  1. februára 2009.

Trasa

Rýchlostná cesta R8 je naprojektovaná v kategórii R24,5/120, teda šírka jej koruny bude 24,5 metra a návrhová rýchlosť 120 km za hodinu. Trasa rýchlostnej cesty R8 bude začínať v križovatke s R1 Lehota pri meste Nitra. Pokračovať bude stále severozápadným smerom okolo Lužianok a Zbehov, neskôr bude kopírovať trasu cesty I. triedy číslo 64. Pri obci Jelšovce (13,693 km), sa bude nachádzať deltovitá mimoúrovňová križovatka (MÚK) Výčapy-Opatovce (Jelšovce) a mostná estakáda prekonávajúca železničnú trať, cestu I/64 a meandre rieky Nitra. Trasa rýchlostnej bude ďalej prekonávať viaceré poľné cesty a cesty III. triedy, medzinárodný plynovod a vysokonapäťové elektrické vedenia. Na kilometri 25,245 je navrhnuté veľké jednostranné odpočívadlo prístupné z oboch jazdných smerov. Ďalej na kilometri 32,775 bude umiestnená trúbkovitá MÚK Topoľčany a pri priľahlom privádzači bude postavené aj Stredisko správy a údržby (SSÚR). Za touto križovatkou bude trasa prechádzať údolnou nivou rieky Bebrava a smerovať bude k deltovitej MÚK Ostratice, ktorá sa bude nachádzať na kilometri 47,620. R8 sa ďalej bude stáčať veľkým oblúkom na sever až severozápad, až kým nedosiahne trúbkovitú MÚK s R2 pri Bánovciach nad Bebravou (km 54,519 - 54,64116).
Clairac

Poloha

Obec má rozlohu 33,78 km². Najvyšší bod je položený 185 m n. m. a najnižší bod 27 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 466 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Scorcher (videohra)

Scorcher je futuristická pretekárska video hra vydaná dánskym vývojárom Zyrinx v roku 1996 pre PC a Sega Saturn. Pôvodne oznámená pod menom "Vertigo", hra sa zameriava na špeciálne motocykle, ktoré môžu dosiahnuť až 450 km/h. Hra sa odohráva v roku 2021.
Teória všetkého

Teória všetkého alebo jednotná teória poľa je hypotetická teória, ktorá by zjednotila fyzikálny pohľad na makro- a mikrosvet.
Vychádza z predpokladu, že vesmír je možné pochopiť na základe jednotného fyzikálneho prístupu.
Ako prvý na jednotnej teórii poľa pracoval Albert Einstein, ale neúspešne.
Teória všetkého by sa mala dosiahnuť zlúčením kvantovej mechaniky a všeobecnej teórie relativity, alebo by sme sa k nej takto mali aspoň priblížiť. Preto sú nádeje vkladané hlavne do teórie kvantovej gravitácie a súvisiacej M-teórie (teória superstrún a teória p-brán). Ako hovoril známy a významný fyzik Stephen Hawking, ktorý na Teórii všetkého pracoval niekoľko desaťročí, „Teória všetkého by mala pomocou jednotných zákonov popisovať správanie subatomárnych častíc i kôp galaxií.“
Július Hozák

Životopis

Účastník protifašistického odboja a SNP. Pracovník KSS (od 1949) vo volených i menovaných funkciách. Riaditeľ VUML v Banskej Bystrici (1964 – 1970), riaditeľ Stredoslovenského vydavateľstva v Banskej Bystrici (1970 – 1972), samostatný odborný pracovník-historik Múzea SNP v Banskej Bystrici (1972 – 1977), riaditeľ Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici (od 1. októbra 1977-30. september 1986), potom historik (do 29. februára 1988).
Škoda 706 RO

Prevádzka

Autobusy 706 RO boli najmä v 50. rokoch používané v celom Česko-Slovensku nielen podnikmi ČSAD v medzimestskej doprave, ale aj v dopravných podnikoch v rámci MHD. Celkom bolo vyrobených viac ako 13 000 autobusov 706 RO, pričom sa úspešne exportovali napr. do NDR, Turecka, Sýrie alebo Bolívie.
Jizera (vrch)

Charakteristika

Masív je tvorený žulou, ktorej časť vystupuje v podobe výraznej skaly na povrch a dáva tak vrchu charakteristický vzhľad. Zároveň umožňuje výborný výhľad do širokého okolia. V nadmorskej výške nad 1 000 m n. m. sa okolo vrcholu rozprestiera prírodná rezervácia Prales Jizera, chrániaca zvyšky smrekových porastov.
Ján Fuska

Ján Fuska (* 1928) je slovenský chemik a farmakológ. Univerzitný profesor, doktor vied, inžinier. Zaoberal sa biochemickou technológiou. Pôsobil na Chemicko-technologickej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.