google/wiki40b huggingface dataset:
Lee Marvin

Životopis

Ako herec stvárňoval drsných, tvrdých a športovo založených mužov v rôznych westernových, akčných, kriminálnych a vojnových filmoch. Na začiatku svojej hereckej kariéry hral skôr menšie epizódne úlohy kriminálnikov, radových vojakov a ľudí na okraji spoločnosti. Postupne sa však vypracoval na uznávaného herca.
Mal slávnych predkov, ktorí sa významne zapísali do amerických dejín. Jeho otec bol potomkom Matthewa Marvina, ktorý je považovaný za jedného zo zakladateľov amerického mesta Hartford. Jeho matka pochádzala z rodiny Augustína Washingtona, ktorý bol bratom prvého prezidenta USA George Washingtona. Študoval na niekoľkých amerických školách, žiadnu z nich však nedokončil. Vstúpil do armády Spojených štátov, kde slúžil v 4. divízii americkej námornej pechoty ako ostreľovač. Táto jednotka bojovala počas 2.svetovej vojny v Tichomorí v bitke o ostrov Saipan. Lee bol v tejto bitke ranený, následne bol vyznamenaný purpurovým srdcom a uvoľnený z vojenskej služby. Tieto vojnové skúsenosti ho poznamenali na celý život.
Krátku dobu hral v divadle ako herec v rôznych vedľajších a epizódnych úlohách. V roku 1950 sa preťahoval do New Yorku. Svoje skúsenosti a znalosti z vojnového obdobia neskôr uplatnil v Hollywoode, kde okrem svojej hereckej práce často pomáhal ako vojenský poradca pri natáčaní vojnových filmov a westernov.
Skutočný filmový debut prišiel v roku 1951 v snímke You're in the Navy Now, kde si zahral s Gary Cooperom, ale aj s vtedy ešte úplne neznámym hercom Charlesom Bronsonom. Od polovice 50. rokov jeho herecká hviezda postupne stúpala nahor. Po veľkom množstve drobných epizódnych rolí sa dostavil úspech v televíznom seriáli M Squad, kde hral postavu tvrdého chicagského policajta. Na začiatku 60. rokov hral významné úlohy v troch snímkach s Johnom Waynom.
Mäkké podnebie

Mäkké podnebie alebo velum (lat. palatum molle, velum palatinum) je mäkký, sliznicou potiahnutý svalový útvar v ústnej dutine. Je predĺžením tvrdého podnebia smerom k zadnej hrdlovej stene a končí sa voľným výbežkom – čapíkom (uvula). Mäkké podnebie má schopnosť dvíhať sa, čím otvára a uzatvára vstup do nosovej dutiny. To má význam pri dýchaní, kedy je spustené do ústnej dutiny, čo umožňuje prechod vzduchu nosom, a tiež pri prehĺtaní, kedy sa pritláča k zadnej hrdlovej stene a zabraňuje vstupu potravy do nosa.

Rečový význam

Mäkké podnebie má významnú funkciu aj pri artikulácii hlások. Pri jeho pritlačení k zadnej hrdlovej stene a súčasnom neveľkom kruhovom stiahnutí nosohltana vo výške ich vzájomného dotyku vznikajú ústne hlásky. Pokiaľ je mäkké podnebie spustené do ústnej dutiny a vzduch uniká cez nos, vznikajú nosové hlásky.
Tvoria sa tu aj isté špecifické spoluhlásky. Ak sa jazyk tesne priblíži k mäkkému podnebiu a medzi chrbtom jazyka a mäkkým podnebím sa utvorí štrbina, vznikne úžinová mäkkopodnebná spoluhláska. Ak sa chrbát jazyka pritlačí k mäkkému podnebiu, čím úplne zavrie cestu výdychovému prúdu, vznikne mäkkopodnebná záverová spoluhláska.
Bochov

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1325.
Od 10. októbra 2006 bol obci vrátený status mesta.
Európska cesta 43

Priebeh

E43 patrí medzi najdôležitejšie cesty cez Alpy. Po uzatvorení Gotthardského tunela v roku 2001 bola E43 jediné cestné spojenie do Švajčiarska. Začiatok trasy sa nachádza na križovatke s cestou E45, ktorá vedie zo Švédska a Dánska do Nemecka. Koniec E43 sa nachádza na križovatke s E35, ktorá vedie do stredného Talianska. Najvyšší bod E43 je medzi 6. a 7. kilometrom v tuneli San-Bernardino.

Cesty

V Nemecku prechádza E43 cez A7 a A96 a prechádza do Rakúska. V Rakúsku prechádza cez Bregenz diaľnicou A14 a cez B202. Vo Švajčiarsku prechádza celú dĺžku E43 po diaľnici A13.

Mestá

V Nemecku prechádza E43 cez mestá Schweinfurt, Würzburg, Rothenburg ob der Tauber, Feuchtwangen, Ellwangen, Aalen, Heidenheim, Ulm, Neu-Ulm, Memmingen, Leutkirch a Lindau. V Rakúsku prechádza E43 iba cez Bregenz a vo Švajčiarsku cez mestá Sankt Gallen, Sankt Margrethen, Chur a Gorduno.
Biela voda (rameno Malého Dunaja)

Biela voda (rameno Malého Dunaja) je  ľavostranným prítokom Malého Dunaja. 
Biela voda sa odčleňuje zo Šúrskeho kanála tesne pred haťou pri Zálesí. Tečie lužným lesom povedľa obce Ivanka pri Dunaji, kde vytvára viacero meandrov. Ďalej pokračuje poľnohospodárskou krajinou, od ktorej je odčlenená súvislým pásom stromov a krov. Do Malého Dunaja sa vlieva širokým, takmer stojacim a veľmi pôsobivým vtokom neďaleko trampskej osady Zelená sedma s totemovým hájom pri lokalite "U Rusa". V jej závere je postavený hausbót.
Pôvodne, pred vybudovaním Šúrskeho kanála, bola Biela voda napájaná vodami z Malého Dunaja. Pomenovanie "biela" vzniklo pravdepodobne ako spôsob odlíšenia od Čiernej vody, ktorá dostala svoje meno podla zafarbenia, pretože vytekala z močarísk Šúrskeho pralesa a bola sfarbená od bahna a výluhov hnijúceho dreva do tmava.
Biela voda spolu s Blatinou a Malým Dunajom vytvára rozsiahly ostrov, na ktorom leží obec Zálesie a časť novej výstavby obce Ivanka pri Dunaji. Ostrov sa na starých mapách označuje ako Tökés.
Cez Bielu vodu je postavený jeden väčší cestný most v závere obce Ivanka pri Dunaji smerom do Zálesia a niekoľko menších lávok.
V okolí Bielej vody rastie viacero vyšších aj nižších druhov rastlín typických pre flóru lužného lesa. Počas skorej jari je okolie toku lemované množstvom snežienok, neskôr konvaliniek. Nájdeme tu viacero druhov tráv a vstavačov, tiež chochlačku dutú, chochlačku plnú, klokoč perovolistý, blyskáč jarný, bledavku Boucheovu, bledavku okolíkatú, viaceré druhy hluchaviek, kamienku modropurpurovú, kokorík širokolistý, modricu strapcovitú, pakost smradľavý, durman obyčajný, áron alpínsky.
Žije tu viacero vzácnych druhov hmyzu (májka fialová...), vtáctva (volavka popolavá...) či cicavcov (zajac...).
Sergej Viktorovič Gončar

Klubový hokej

Sergej Gončar je obranca. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1991/92 za Traktor Čeľabinsk v ruskej hokejovej superlige. V roku 1992 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Washington Capitals už v prvom kole ako 14. v celkovom poradí. Nasledujúce dve sezóny chytal za Dinamo Moskva. Od sezóny 1994/95 odohral takmer 10 sezón za Washington a stal sa jednou z opôr tímu. Počas sezóny 2003/04 ho Washington vytrejdoval do tímu Boston Bruins. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Mettalurg Magnitogorsk v ruskej superlige. Pred sezónou 2005/06 prestúpil do Pittsburghu Penguins. Má uzavretú zmluvu na 3,5 milióna dolárov a je najlepšie plateným hráčom mužstva. Hrá s číslom 55. V roku 2009 získal s tímom Pittsburgh Penguins Stanley cup.

Reprezentácia

Sergej Gončar sa dostal do reprezentačného výberu Ruska na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch: 2000, 2007 a 2010. Zúčastnil sa zimných olympijskych hier v Nagane, v Salt Lake City, v Turíne a vo Vancouveri.
Champigny-le-Sec

Poloha

Obec má rozlohu 24,31 km². Najvyšší bod je položený 141 m n. m. a najnižší bod 93 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 075 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chrám Nepoškvrneného počatia Panny Márie (Moskva)

Chrám Nepoškvrneného počatia Panny Márie (rus. Собор Непорочного Зачатия Пресвятой Девы Марии, poľ. Katedra Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Marii Panny) je rímskokatolícka katedrála v hlavnom meste Ruska Moskve. Je jedným z dvoch katolíckych kostolov v Moskve a najväčším v Rusku. Ako pamiatkovo chránená budova je zaradená medzi ruské kultúrne pamiatky.

Dejiny

Chrám bol vybudovaný najmä pre potreby poľských katolíkov v Moskve, ktorých tu na konci 19. storočia žilo okolo 30 000. Bol vybudovaný z príspevkov katolíkov z celého Ruského impéria i zahraničia, ale najmä z Poľska a Bieloruska. Budoval sa v rokoch 1901 až 1911 v novogotickom štýle podľa plánov architekta T.B. Dworzeckého. Vysvätený bol 21. decembra 1911. V rokoch 1938 až 1996 bol komunistami zatvorený.

Súčasnosť

Snahy o návrat chrámu katolíkom sa objavovali už v roku 1990. V tomto roku sa konali katolícke bohoslužby pred chrámom, lebo snahy o jeho vrátenie neboli celkom úspešné a budova bola v dezolátnom stave. Katolícka cirkev ho získala späť v roku 1996 a hneď sa začala nákladná rekonštrukcia. Chrám slávnostne v roku 1999 vysvätil kardinál Angelo Sodano a získal status katedrály. V chráme je miesto pre 5 000 veriacich. Slúžia sa v ňom bohoslužby nielen v ruskom jazyku, ale aj v poľskom, anglickom, kórejskom, španielskom, latinskom a arménskom jazyku.
Cantata

Cantata je slobodný a otvorený prehrávač zvuku pre Linux, MacOS, a Windows. Cantata je jedným z mnohých MPD klientov pre Linux a pre viac operačných systémov dostupná od verzie 1.4. Napísaná je v programovacom jazyku C ++. Založená je na knižnici Qt, používa hudobný server MPD a sa vydaná s podmienkami GNU General Public License.

QtMPC

Cantata začala ako kópia QtMPC, hlavne aby poskytla lepšiu integráciu prehrávača do KDE (použitím knižníc / tried KDE všade, kde to bolo možné). Dnes je kód (a užívateľské rozhranie) od QtMPC veľmi odlišný a ako zostavenie pre KDE tak pre Qt (Linux) majú rovnakú množinu funkcií. Od verzie 1.4.0 je Cantata zostavovaná výhradne ako aplikácia Qt (bez akýchkoľvek závislostí na KDE).

MPD

Hudobný server MPD beží na pozadí systému ako služba (alebo démon) a vyžaduje klienta (systém kontrolujúci komunikáciu medzi počítačom a serverom, obyčajne s GUI), aby spravoval hudbu a usporiadaval zoznamy skladieb.
MPD hudbu prehráva zo zbierok alebo databáz vytvorených zo zbierky s hudbou. Preto je potrebné poskytnúť cestu k aspoň jednej zložke obsahujúcej hudobné súbory. Cantata podporuje viac databáz, ktoré možno kedykoľvek pridať na karte Nastavenia → Zbierka.
Aplit

Vznik

Aplity tvoria (vonkajšiu) hraničnú zónu pegmatitových žíl. Tvorí ich zvyšková magma, ktorá sa oddelila od granitoidných intrúzií. Obyčajne kryštalizujú v puklinách chladnúcich granitoidov.

Zloženie a vlastnosti

Aplity sú veľmi jemnozrnné horniny. Ich zrná sú menšie ako 2 mm, väčšinou okolo 0,5 mm. Zložené sú hlavne z kremeňa a živcov (ortoklas, kyslé plagioklasy), niekedy i muskovitu. Sú pomerne odolné a ťažko zvetrávajú. Ak prerážajú telesá magmatitov, sú viditeľné v teréne v podobe chrbátov a valov. Má panalotriomorfnú štruktúru.

Výskyt

Vystupuje vo forme žíl (často tenších ako 20 cm) v hrubozrnnejších vyvretých horninách.

Vo svete

V Česku sú bežné napr. v Stredočeskom plutóne.

Slovensko

V Západných Karpatoch sa vyskytujú iba v pásme jadrových pohorí v Malých Karpatoch, sú zriedkavejšie ako pegmatity.

Použitie

Aplity na rozdiel od pegmatitov, ktoré obklopujú nemajú osobitné využitie.
Argenton-les-Vallées

Poloha

Obec má rozlohu 29,06 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 74 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 588 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Múzeum slovenskej dediny

Múzeum slovenskej dediny (neoficiálne Skanzen Martin) je najväčšou prírodnou expozíciou na Slovensku. Nachádza sa v Jahodníckych hájoch, východne od Martina a na ploche 15,5 ha sa nachádza 143 exponátov slovenskej ľudovej architektúry, pochádzajúcich zo severozápadného Slovenska.
Pražská defenestrácia (1618)

Pražská defenestrácia z roku 1618 alebo druhá pražská defenestrácia bola defenestrácia, ktorá iniciovala začiatok povstania českých protestantských stavov proti katolíckym Habsburgovcom. Bol to jeden z prvých konfliktov Tridsaťročnej vojny, ktorý sa vyvinul do Českého stavovského povstania (Česká vojna).
Zhromaždenie rozhorčených protestantov, ktoré sa konalo 22. mája 1618 na pražskom hrade, obvinilo z porušovania svojich práv katolíckych miestodržiteľov Slavatu z Chlumca a Bořitu z Martinic. Protestanti ich vyhlásili za vinných a spolu s ich pisárom Philipom Fabriciom ich vyhodili z okna. Dopadli však na kopu hnoja a prežili.
Týmto nezvyčajným spôsobom sa českí náboženskí reformátori zbavovali protivníkov už v hustitskom období na začiatku 15. storočia, ale aj v roku 1483.
Kráľovská írska polícia

Kráľovská írska polícia (angl. Royal Irish Constabulary, ír. Constáblacht Ríoga na hÉireann, skr. RIC) bola ozbrojená polícia Spojeného kráľovstva v Írsku od roku 1836 až do roku 1922. Asi 75 percent členov RIC bolo rímskokatolíckeho vyznania a asi 25 percent boli protestanti. Katolíci boli hlavne strážnici a protestanti úradníci. Úspešný policajný systém RIC ovplyvnil ozbrojenú kanadskú Severozápadnú jazdeckú políciu (predchodkyňa Kráľovskej kanadskej jazdnej polície), Viktóriansku políciu v Austrálií a Kráľovskú newfoundlandskú políciu v Newfoundlande. V dôsledku Britsko-írskej zmluvy v roku bola RIC rozpustená v roku 1922 a nahradená políciou Garda Síochána v Írskom slobodnom štáte a Kráľovskou ulsterskou políciou v Severnom Írsku.
Jeansagnière

Poloha

Obec má rozlohu 14,01 km². Najvyšší bod je položený 1 383 m n. m. a najnižší bod 900 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 84 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Hadrosaurus

Dejiny

Hadrosaurus bol prvým dinosaurom opísaným v USA. Jeho skameneliny boli objavené už v roku 1838 v Haddonfielde v New Jersey. V roku 1858 bol opísaný paleontológom Josephom Leidom na počesť jeho objaviteľa W.P. Foulkieho. V roku 1868 bola jeho kostra zmontovaná a vystavená ako vôbec prvá kostra dinosaura na svete.
Vabre-Tizac

Poloha

Obec má rozlohu 22,67 km². Najvyšší bod je položený 607 m n. m. a najnižší bod 353 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 435 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Židia na Islande

Židovská komunita na Islande v súčasnosti takmer neexistuje. Náboženské predpisy sú veľmi liberálne a komunita používa tlačené zvitky Tóry. V uplynulých rokoch sa v Reykjavíku uskutočnili štyri obrady bar alebo bat micva. Miestna komunita diskutovala o založení náboženskej organizácie, ale nikdy k tomu nedošlo.
Napriek tomu, že je na Islande malá židovská populácia, je Prvou dámou Islandu bucharská izraelská Židovka Dorrit Moussaieff. Pripisuje sa jej aj pozitívna úloha v rozširovaní povedomia o judaizme v krajine.
Néant-sur-Yvel

Poloha

Obec má rozlohu 32,3 km². Najvyšší bod je položený 150 m n. m. a najnižší bod 37 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 985 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bard-le-Régulier

Poloha

Obec má rozlohu 9,1 km². Najvyšší bod je položený 550 m n. m. a najnižší bod 394 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 72 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Propiolaktón

Použitie

β-propiolaktón má dezinfekčné účinky a používa sa pri sterilizácii krvnej plazmy, chirurgických nástrojov a enzýmov. Hlavné využitie β-propiolaktónu je ako surovina pre syntézu iných chemických zlúčenín.
La Boissière-en-Gâtine

Poloha

Obec má rozlohu 10,98 km². Najvyšší bod je položený 218 m n. m. a najnižší bod 118 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 234 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Maslenički most (diaľničný)

Výstavba

Myšlienka výstavby tohto diaľničného mosta sa zrodila ešte v roku 1986 v Inštitúte výstavby Chorvátska (IGH), v súvislosti s projektovaním novej diaľnice spájajúcej Záhreb s dalmatínskym pobrežím. Nový most bol naprojektovaný asi 1,5 kilometra severnejšie od staršieho, ktorý leží na Jadranskej magistrále. Ten bol zničený srbskými jednotkami 21. novembra 1991. Výstavba mosta začala v januári 1993, len necelé dva mesiace pred začatím operácie Maslenica. Išlo o snahu spojiť Dalmáciu s ostatným územím Chorvátska, pretože blízke horské oblasti v blízkosti hraníc so zvyškom Juhoslávie (dnes Bosna a Hercegovina) boli obsadené takzvanou Republikou Srbská Krajina a teda Dalmácia bola od zvyšku krajiny odrezaná. Celé stavenisko sa nachádzalo takmer celý rok v dosahu srbského delostrelectva. Stavebné práce vykonávala splitská spoločnosť Konstruktor podľa projektov tímu projektantov Stavebnej fakulty v Záhrebe pod vedením Zlatka Šavora.
Most uviedol do prevádzky dňa 8. apríla 1997 vtedajší ministerský predseda Chorvátska Franjo Tuđman.

Problémy s vetrom

Most sa krátko po dostavaní stal terčom kritiky verejnosti i médií, pretože bol a dodnes je často uzatváraný pre veľmi silné nárazy severovýchodného vetra bóra. 21. decembra 1998 tu namerali náraz vetra s rýchlosťou až 248 km/h. Vietor robí najväčšie problémy, ak smerom na most fúka pod uhlom 10 až 15 stupňov. Most však nemohol byť vystavaný na inom mieste z dôvodu polohy srbských jednotiek počas vojny, s ktorou výstavba mosta súvisela.
Low (singel Flo Rida)

Certifikácia

V USA bol singel „Low“ šesťkrát certifikovaný platinovou platňou prostredníctvom RIAA. Skladba bola dvakrát certifikovaná platinovou platňou na Novom Zélande dňa 28. septembra 2008, pričom sa predalo viac ako 30,000 kópií.
Boismorand

Poloha

Obec má rozlohu 25,15 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 873 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marion (ostrov)

Marion je ostrov vulkanického pôvodu, pod správou Juhoafrickej republiky, nachádzajúci sa v Indickom oceáne 46°52'34'' južne a 37°51'32'' východne. Najbližšia pevnina je vzdialená 1 770 km – Port Elizabeth v Juhoafrickej republike.
Marion a ostrov princa Eduarda boli objavené v 17. storočí holandským moreplavcom Barentom Barentszoonom Lamom počas cesty do východnej Indie. Jeho polohu však posunul o pár stupňov severnejšie, preto ho následná holandská expedícia nenašla. Neskoršími pánmi ostrova sa stali Francúzi, koncom 19. storočia ich vystriedali Briti. Títo nakoniec prenechali správu ostrova Južnej Afrike.
Ostrov má rozmery 19 × 12 km, plocha 290 km². Jeho najvyšší vrchol je 1 230 m vysoký State President Swart. Na ostrove sa nenachádza prakticky žiadne rastlinstvo, zo živočíchov sa v hojnom pošte nachádzajú tučniaky kráľovské a slonie tulene.
Súčasťou ostrova je aj meteorologická stanica (založená v roku 1947), jej posádku tvorí celoročne 17 ľudí (v letných mesiacoch viac), od roku 1995 je súčasťou prírodnej rezervácie.
Sassis

Poloha

Obec má rozlohu 0,53 km². Najvyšší bod je položený 840 m n. m. a najnižší bod 658 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 90 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pleva (gluma)

Pleva alebo zriedkavo gluma (lat. gluma) je špeciálny termín používaný hlavne pre blanitý listeň v súkvetí tráv (teda rastlín z čeľade lipnicovité – Poaceae), z ktorého pazuchy vyrastá klások. Vo väčšine prípadov sú na báze klásku plevy 2, len výnimočne iný počet alebo plevy celkom chýbajú či sú zakrpatené.
Tvar, farba a ďalšie vlastnosti pliev sú jedným z dôležitých znakov pri určovaní tráv. Plevy sú usporiadané striedavo (aj keď blízko seba, preto sa na prvý pohľad môžu zdať kladne usporiadané), a tak rozlišujeme dolnú plevu a hornú plevu. Dolná pleva a horná pleva môžu byť približne rovnaké, alebo mierne či výrazne rozdielne. Plevy sú niekedy jednožilné, inokedy nevýrazne viacžilné či zreteľne viacžilné. V prípade rozdielnych pliev môže mať horná a dolná pleva rôzny počet žiliek, čo tiež býva znak dôležitý pre určovanie tráv. Stredná žilka plevy môže byť niekedy pretiahnutá v osť, aj keď je tento jav menej častý ako v prípade plevíc. Nad plevami pokračuje vreteno klásku s jednotlivými kvetmi či kvetom (v prípade jednokvetého klásku).
Termín pleva sa však používa aj pre blanitý listeň rastlín čeľade šachorovité (Cyperaceae). Pri šachorovitých však nenájdeme plevice ani plievočky. Termín pleva tu označuje blanitý listeň podopierajúci kvet, či blanité listene na báze klásku, za ktorými kvet chýba či je sterilný. Pri rode ostrica (Carex) sa termín pleva používa pre listeň podopierajúci pamechúrik, aj pre listeň ktorý pamechúrik obaľuje. Pamechúrik je vlastne nažka obalená plevou. V niektorej literatúre sú však tieto plevy označované všeobecnejším termínom listeň.

Obilie

Plevy tvoria nežiaducu prímes pri výrobe potravín z obilia, preto sa po žatve musí zrno pliev vždy zbaviť. Odtiaľ potom tiež pochádza známa slovenská frazéma "oddeliť zrno od pliev" – tu väčšinou vždy v prenesenom zmysle (oddeliť dobrú časť od časti zlej, nepotrebnej, zbytočnej).
Folies Bergère

Folies Bergère (názov vznikol z výrazu folie, čo znamená niečo ako pavilón pre radovánky, ku ktorému sa pripojil názov neďalekej ulice Bergère, slov. Bláznivé pastierky) je divadlo a koncertná sála v Paríži. Nachádza sa v 9. obvode na adrese Rue Richer č. 32. Na prelome 19. a 20. storočia to bol významný varietný kabaret. Dnes tu prebiehajú muzikálové predstavenia a koncerty. Sála má kapacitu 1 679 miest. Počas rokov tu vystupovali napr. Maurice Chevalier, ktorý tu začínal v roku 1909, Jean Gabin (1922), Josephine Baker alebo Charlie Chaplin. Zo súčasných umelcov tu vystupovali Herbie Hancock, Jamie Cullum, Bénabar, Fiona Apple, Omara Portuondo, Vanessa Paradis a i.

Dejiny

Budova bola postavená ako operný dom a otvorená 2. mája 1869 pod názvom Treviso Folies. Dňa 13. septembra 1872 získala svoj dnešný názov. V roku 1886 riaditeľ Édouard Marchand predstavil v kabarete nový druh predstavení – varieté, ktoré malo veľký úspech. Jeho nástupca Paul Derval pokračoval v predstaveniach založených na efektných kostýmoch, dekoráciách, tanci a speve. Ako hlboko poverčivý rozhodol, že všetky názvy revue musia mať vždy 13 písmen a obsahovať slovo folie v jednotnom alebo množnom čísle. V roku 1926 priviedol do Folies Bergère z New Yorku tanečnicu Josephine Baker, ktorá mala veľký úspech. Paul Derval viedol divadlo až do svojej smrti v roku 1966.
V roku 1993 divadlo zmenilo koncepciu a od tej doby sa zameriava na muzikály a koncerty. V sezóne 2006/2007 malo veľký úspech naštudovanie muzikálu Kabaret, ktoré malo cez 450 repríz a viac než 350 000 divákov a získalo šesť nominácií na divadelnú cenu Molières.
Thutmose I.

Život

Po svojom predchodcovi Amenhotepovi I. zdedil skonsolidovanú ríšu, ktorá sa už spamätala z vyše storočnej okupácie ázijskými Hyksósmi a z oslobodzovacích bojov za predchádzajúcich kráľov Ahmoseho I. a Kamoseho. Pevné zázemie umožnilo, aby obnovil tradíciu dobyvateľských vojen, ktoré viedli takmer všetci egyptskí králi, keď mali na to prostriedky. Najprv „rozšíril hranice“ na juh a dostal sa až k tretiemu nílskemu kataraku, kde dal postaviť pevnosť. Potom sa vypravil na východ proti „ázijským psom“ a po dobytí rozsiahlych oblastí Palestíny a Fenície prekročil Eufrat. Ďalej prenikol so svojimi vojskami ďalej než hociktorý egyptský kráľ pred ním a získal obrovskú korisť; doviedol do Egypta desaťtisíce zajatcov, ktorých zotročil. Dobyté územia si však pevne nepodriadil a posádky, čo tam zanechal, museli stále potláčať vzbury podmanených kmeňov. Sídlil v hlavnom meste Wasete/Wésete (Tébach).
Thutmose I bol prvý egyptský kráľ, ktorý sa nechal pochovať na pohrebisku v Údolí kráľov. Na večný odpočinok si vybral jeden z najzapadnutejších kútov pod juhovýchodným svahom a zariadil, aby miesto jeho hrobky bolo čo najlepšie zamaskované.

Stavby

Hlavné mesto Wéset veľkoryso okrášlil najmä chrámovými stavbami, čo dnes dosvedčujú ich pozostatky. Patrí medzi ne predovšetkým dnešný pylón Amónovho chrámu, ktorého priečelie meria 80 metrov, a o niečo menší pylón; ďalej dva mohutné ohradné múry okolo chrámového areálu, dva kolosálne stĺpy a jeden z dvoch tamojších obeliskov. Spomedzi iných stavieb Thutmoseho I. bol najvýznamnejší chrám boha Sutecha pri dnešnej dedine Ballase na juh od Dendery; dnes sú však z neho len beztvárne zrúcaniny. Thumose I. založil pohrebisko v Údolí kráľov v Západnom Wesete.

Archeológia

Hrobka Thutmosa I. je pomerne jednoduchá. Okrem vstupnej chodby a predsiene má iba oválnu hrobovú komoru, v ktorej dnes stojí sarkofág z červeného pieskovca. Presakujúca voda jej polychrómované reliéfy takmer zničila. Vstup do nej je už dávno nebezpečný a už dávnejšie zakázaný. Koncom minulého storočia je objavil Američan Th. M. Davis. Múmiu v nej nenašiel, lebo králi 21. dynastie ju dali odniesť do tajného úkrytu v Dér el-Dahrí. To ju malo zachrániť pred lupičmi. Najznámejšia a najlepšia socha je jeho socha v životnej veľkosti. Objavená bola v Karnaku. Dnes sa nachádza v Egyptskom múzeu v Turíne.