google/wiki40b huggingface dataset:
Správy RTVS

Správy RTVS (do 31. decembra 2003 Noviny STV, od 1. januára 2004 do 16. decembra 2012 Správy STV) je spravodajská relácia Rozhlasu a televízie Slovenska (pôvodne Slovenskej televízie). Hlavné vydanie Správ RTVS je vysielané naživo denne o 19:00 (do januára 2012 o 19:30) na Jednotke. Okrem hlavného vydania vysiela Jednotka Správy RTVS aj v pracovných dňoch o 12.00 a 16.00 a Ranné správy RTVS od 7.30 do 8.30 (tiež cez pracovné dni). Od 9. júna 2014 sú Správy RTVS vysielané vo vysokom rozlíšení. Správy RTVS majú aj mobilnú aplikáciu a stránku na Facebooku.

Grafika

Grafika relácií sa menila v roku 2012 z oranžovej na červeno-bielo-modrú. Po 4. rokoch v decembri 2016 sa grafika znovu zmenila. Hlavnou zmenou bola logika spravodajstva, napríklad v najnovšej grafike sa už nenachádza odpočítavanie do 19.00, alebo sa zmenila grafika upútaviek na správy - nie sú tu už video zábery ale nápisy s pozadím. Zmenilo sa aj logo Správ RTVS, do ktorého bolo pridané aj samotné logo RTVS. V nových štúdiach je taktiež lepšia možnosť vizualizácií vďaka viacerým panelom, ktoré sa dajú do štúdia pridať. Vysielanie je vo formáte 16:9 a v HD. Sloganom Správ RTVS je "Vaše spoľahlivé informácie".

Úspechy

V období júl až september 2016, boli Správy RTVS považované v prieskume za najobjektívnejšie spravodajstvo. V prieskume agentúry Median ich označilo za najobjektívnejšie 24% opýtaných. Správy RTVS boli najobjektívnejším spravodajstvom aj v období medzi januárom a marcom 2017, keď 25,5% opýtaných odpovedalo na otázku „Ktorá televízia má podľa Vás najobjektívnejšie spravodajstvo?" RTVS. Na druhej pozícii sa umiestnilo spravodajstvo TV Markíza s 25,3% Správy RTVS viedli aj v prieskume agentúry MEDIAN, ktorý sa uskutočnil v období od apríla 2017 do 25. júna 2017 na vzorke 2 125 respondentov. Respondenti odpovedali na otázku „Ktorá televízia má podľa Vás najobjektívnejšie spravodajstvo?", pričom 25,9% z nich uviedlo verejnoprávnu RTVS. Respondenti mohli určiť len jednu televíziu. V poslednom prieskume (agentúry MEDIAN SK) je spravodajstvo RTVS naďalej najobjektívnejšie. Za najobjektívnejšie ho označilo 24,8% opýtaných. Na druhom mieste sa umiestnila televízia Markíza s 23,4%. MEDIAN SK realizoval prieskum od 18. 9. do 17.12. 2017. Zúčastnilo sa ho 2187 respondentov vo veku 14 až 79 rokov.

Správy RTVS

Správy RTVS majú aj mobilnú aplikáciu, kde sa na časovej osi zobrazujú príspevky od reportérov RTVS. V aplikácii je taktiež možnosť filtrovania správ na základe značiek - tagov.

iReportér RTVS

Rozhlas a televízia Slovenska spustila 4. septembra 2017 pre divákov aplikáciu iReportér, prostredníctvom ktorej sa môžu stať spolutvorcami televízneho obsahu. Táto platforma umožňuje zozbieravanie videí od širokej verejnosti, ktoré sa môžu objaviť priamo v televízii. Videá je možné posielať po registrácii cez mobilnú aplikáciu pre iOS a Android a tiež cez web http://ireporter.rtvs.sk/.
Saint-Trojan

Poloha

Obec má rozlohu 3,05 km². Najvyšší bod je položený 92 m n. m. a najnižší bod 39 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Quissac (Gard)

Poloha

Obec má rozlohu 23,32 km². Najvyšší bod je položený 472 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 694 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Chlebnický potok

Prameň

Potok pramení v Skorušinských vrchoch na južných svahoch vrchu Blato (1 138,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 970 m n. m., západne od obce Malé Borové.

Opis toku

Na hornom toku, po obec Chlebnice, tečie prevažne na západ, pričom vytvára výrazný oblúk prehnutý na sever. Po sútoku s Malatinským potokom sa stáča na sever, na dolnom toku (za obcou) tečie severozápadným smerom. Pri osade Prostredný Mlyn sa napokon stáča k ústiu západným smerom.

Ústie

Chlebnický potok ústi do Oravy južne od obce Sedliacka Dubová, pri osade Obecný Mlyn, v nadmorskej výške 521,1 m n. m.
Lozinghem

Poloha

Obec má rozlohu 2,15 km². Najvyšší bod je položený 99 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 206 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Koliba (Bratislava)

Koliba (historicky slov. Slamená búda alebo Štróhitňa, nem. Strohhütte, maď. Szalmakunyhó) je miestna časť bratislavskej mestskej časti Nové Mesto. Názov Koliba je odvodený od niekdajšej krčmy Strohhütte (Slamená búda), ktorá sa neskôr ľudovo volala koliba, z ktorej sa vyvinul názov pre celú štvrť.
Nachádza sa na úpätí Malých Karpát. Na okraji Koliby, resp. v blízkosti Koliby, sa nachádza vrch Kamzík a televízna veža na Kamzíku.
Koliba je známa predovšetkým vďaka filmovým ateliérom, ktoré sa tu nachádzajú.
V roku 2005 bola zrekonštruovaná lanovka zo Železnej studienky na Kolibu, ktorá je určená pre peších turistov a cyklistov.
Atellanská fraška

Atellanská fraška alebo atellana (lat. mn. č. fabulae Atellanae, ludi Atellani, ludi Osci; podľa mesta Atella v Kampánii, ktoré malo povesť mesta hlupákov) je stará juhotalianska jednoaktová improvizovaná ľudová fraška so stálymi typmi (táravý hlupák Bucco, hrbatý šarlatán Dossenus a podobne). Atellanské frašky sú pôvodný zdroj rímskeho divadla. Považujú sa za predchodkyne comedie del´arte. Je to výsostné improvizované divadlo - využíva žargón a nárečia s nenáročnou ale drsnou komikou, ktorá mala za úlohu rozjasať publikum. Vyvinula sa z prvotných predstavení etruských hercov divadelných scén.
Niké (stávková kancelária)

Niké je stávková kancelária, ktorá bola založená dňa 29. januára 1991. Venuje sa najmä tipovaniu. Dnes má už na Slovensku vyše 1000 pobočiek. Riaditeľom spoločnosti je Doc. Ing. Otto Berger CsC., ktorý je rodákom z Bošian. Niké vydáva svoje noviny každý utorok za 0,50 €.
Dňa 20. februára 2006 spustila spoločnosť možnosť tipovať cez internet.
Catherine de Rambouilletová

Životopis

Narodila sa v Ríme v rodine markíza de Vivonne, pána de Pisany, neskoršieho amabasadora v Španielsku, a matke Giulii Savelli, rímskej šľachtičnej, neteri pápeža. Bola vychovaná v konverzačnej kultúre, zúčastňovala sa stretnutí jej otca s literárnymi priateľmi. 
Vydala sa v 12 rokoch (27. január 1600) za Charlesa d´Angennes, vidame du Mans a budúceho markíza de Rambouillet. Pár opustil hôtel de Rambouillet aby sa ubytoval v hôtel de Pisani, v ulici Saint-Thomas-du-Louvre v Paríži. Tento palác si vyzdobili a zariadili spolu, čím inšpirovali Máriu Medicejskú pri zariaďovaní jej Luxemburského paláca. Catherine mala sedem detí. Dvaja synovia zomreli mladí. Dcéra Julie jej sekundovala v salóne, Angélique bola prvou manželkou grófa de Grignan a tretia dcéra vstúpila do kláštora, neskôr sa stala opátkou z Yères. Vnučka po línii Julie, Marie-Julie de Sainte-Maure, sa stala vojvodkyňou d'Uzès.

Salón

Z dôvodu zhoršeného zdravia a tiež mravov na dvore sa rozhodla prijímať vysokú spoločnosť u seba. Zaujímala sa o umenie, literatúru, mala rada históriu a hovorila viacerými jazykmi. 
Držala si skvelý salón aj s pomocou dcéry Julie 1607-1671), na počesť ktorej bola skomponovaná séria madrigalov „La guirlande de Julie“, až do jej sobáša (1645) s vojvodom de Montausier a smrti Vincenta Voiture v 1648. Salón neprerušene trval od roku 1618 do 1648. Vydobil si veľký vplyv na francúzsky jazyk a literatúru tej doby, jeho návštevníčky preciózky mali dôležitú úlohu v obnovovaní francúzskeho slovníka. Molière spodobnil a zosmiešnil svoj zážitok v tomto salóne v divadelnej hre „Les Précieuses ridicules“ (Smiešne preciózky).
Salón madame de Rambouillet bola priekopnícka inštitúcia, ktorá položila základy Francúzskej akadémie. Práve tu bol prijímaný kardinál de Richelieu a vďaka hosťom, ktorí sa zaoberali čistotou gramatiky francúzskeho jazyka, oficiálne založil za účelom jeho udržiavania akadémiu. Zakladajúci akademici boli vyberaní z radov mužov, ktorých hodnotila a prijímala vo svojom salóne Catherine de Vivonne, markíza de Rambouillet.   
Salón madame de Rambouillet si vedel uctiť ženy, na rozdiel od ostatných salónov, ktoré navštevovali masívne len muži. Preto madame de Rambouillet navštevovali aj zástupy mladých žien z najlepších rodín. Prezývaná Arthénice, anagram zložený z mena Malherbe, sa objavila ako Cléomire v diele „Artamène ou le Grand Cyrus“ od Georgesa a Madeleine de Scudéry. Cyrus mal byť Enghien - Condé. Medzi návštevníkmi hôtel de Rambouillet sa najčastejšie vyskytovali: François de Malherbe, Honoré d'Urfé, vojvodkyňa de Longueville, M. de Chaudebonne, Antoine Godeau, Honorat de Bueil de Racan, Marc-Antoine Girard de Saint-Amant, Georges de Scudéry, Jean Desmarets de Saint-Sorlin, Roger de Bussy-Rabutin, Claude Malleville, François Maynard, Jean Ogier de Gombauld, Pierre Corneille, Angélique Paulet, Madame de La Fayette, Madame de Sévigné, Guillaume Colletet, Claude Favre de Vaugelas, Gédéon Tallemant des Réaux, Vincent Voiture a Richelieu. Salón bol zrušený medzi rokmi 1645 a 1650 z dôvodu úmrtia v rodine a aktuálneho stavu politiky - Frondy.
Filón z Korkyry

Filón (starogr. Φίλων – Filón) bol trojnásobný olympijský víťaz na prelome 6. a 5. stor. pred Kr.
Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že Filón z Korkyry bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion. Podľa odborníkov toto víťazstvo dosiahol na 69. olympijských hrách v roku 504 pred Kr. a tento muž bol pravdepodobne totožný s rovnomenným synom Glauka, uvádzaným tiež Pausaniom, ktorý bol v Olympii korunovaný vencom v rokoch 500 a 496 pred Kr. za víťazstvá v boxe
Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu Filóna. Bola dielom sochárskeho majstra Glaukia z Aiginy a stála pri voze Gelóna, víťaza v tethrippe. Postavec Filónovej sochy zdobili verše od básnika Simónida s Keu: „Korkyra je moja vlasť, moje meno je Filón, syn Glaukov, víťazstvo olympijské mi dvakrát vydobyla päsť."
Les Artigues-de-Lussac

Poloha

Obec má rozlohu 10,16 km². Najvyšší bod je položený 66 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 025 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jungholtz

Poloha

Obec má rozlohu 4 km². Najvyšší bod je položený 881 m n. m. a najnižší bod 297 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 909 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Oldo Hlaváček

Zo života

Prvýkrát vystupoval v divadelnom predstavení v prvom ročníku základnej školy v školskej hre Chrobáci, kde hral Ferda Mravca na kolobežke . Počas prezenčnej vojenskej služby pripravoval Ivan Krajíček zábavný program, do ktorého potreboval scenár. Dostal tip na Olda Hlaváčka, ktorý bol v tom čase na prezenčnej vojenskej službe v Mikulove. Ivan odcestoval za Oldom a ten mu napísal scenár programu. Spolupráca prerástla so divadelnej a kabaretnej dvojice - Krajíček - Hlaváček. Neskôr táto komediálna dvojica vystupovala v kabaretoch, v rozhlase aj v televízii. Ich najznámejším programom bol Hostinec pod gaštanom, kde vytvorili dvoch gazdov. Spolu vystupovali viac ako tridsať rokov. Medzi rokmi  1958 až 1961 vystupoval v divadelných hrách v Divadle Jonáša Záborského v Prešove .
Gaudreville-la-Rivière

Poloha

Obec má rozlohu 6,73 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 87 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 241 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Strana Rómskej únie na Slovensku

Vedenie strany

Predsedom strany bol počas celého obdobia jej existencie, od 30. novembra 2010 do 18. októbra 2014, František Tanko, ktorý je tiež predsedom občianskeho združenia Únia Rómov na Slovensku.
Iemoči Tokugawa

Životopis

Iemoči, známy v detstve ako Kikučijo, bol najstarší syn jedenástej generácie vládcov Wakajama (oblasť) Narijukiho Tokugawu. Narodil sa v Ede (v súčasnosti Minato-ku v Tokio).
V roku 1847, ako jednoročný, bol adoptovaný za dediča dvanástej generácie daimjóa Narikacua Tokugawu a nastúpil na jeho miesto v roku 1849, pričom prijal meno Jošitomi Tokugawa, ktoré ho sprevádzalo až do roku 1851. V roku 1858 bol menovaný následníkom hlavného Tokugawského domu – trinásteho šóguna Iesadu. Výber Jošitomiho nebol bez konfliktu; vo vláde boli aj iné frakcie, ktoré podporovali Jošinobua Tokugawu alebo Naritamiho Macudairu na titul šóguna; je potrebné povedať, že obaja Iemočiho protivníci boli už dospelí. Po prevzatí úradu šóguna si zmenil Jošitomi meno na Iemoči.
22. apríla 1863 (Bunkjú 3, 5. deň 3. mesiaca), šógun Iemoči cestoval vo veľkom sprievode do hlavného mesta. Bol predvolaný cisárom a ako sprievodcov mal 3000 vazalov. To bolo po prvý raz od návštevy Iemicua v ére Kan'ei 230 rokov predtým, keď šógun navštívil Kjóto. 
Ako časť Kóbu Gattai ("Spojenie Dvora a Bakufu"), bol Iemoči oženený s cisárskou princeznou Kazu-no-Mija Čikako dcérou cisára Ninkó a mladšou sestrou cisára Kómeia. Jeho skorá smrť vo veku 20 rokov ukončila toto krátke manželstvo. Za príčinu smrti bolo označené zlyhanie srdca v dôsledku beriberi, choroby spôsobenej deficitom tiamínu (vitamínu B₁).
Jeho následník, Jošinobu, posledný Tokugawský šógun, ktorý videl koniec šógunátu, pripravil cestu k Meidži išin.

V kultúre

Iemoči Tokugawa bol zobrazený v roku 2008 v NHK dráme Tiaga Acuhime. Jeho predstaviteľom bol Šota Macuda.
Jeho detstvo je načrtnuté v románe 'Kazunomija, Väzeň nebies', ktorý napísala Kathryn Lasky ako fikciu denníka napísaného manželkou Iemočiho.
Permský kraj

Permský kraj (rus. Пе́рмский край) je kraj Ruska, ktorý vznikol 1. decembra 2005 na základe referenda z roku 2004, zlúčením Permskej oblasti a Permska (Komijsko-permského autonómneho okruhu). Hlavné mesto je Perm.
Saint-Aignan (Loir-et-Cher)

Poloha

Obec má rozlohu 18,48 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 64 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 084 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Invalidný vozík

Invalidný vozík je dopravný prostriedok určený na prepravu a pohyb ľudí s pohybovým postihnutím alebo iným hendikepom, vyžadujúcim pomoc pri pohybe.

Použitie

Použitie invalidného vozíka je závislé od povrchu, po ktorom sa pohybuje. Interiérové modely nie sú vhodné na pohyb po nerovnom teréne alebo šport, rovnako nevhodné je použitie masívneho a ťažkého exteriérového elektrického vozíka v byte.
Na prekonávanie výškových rozdielov slúžia nájazdy, rampy, plošiny a výťahy. Pri preprave sa používajú nízkopodlažné motorové vozidlá s nájazdovou alebo zdvižnou rampou.
Chemillé-sur-Dême

Poloha

Obec má rozlohu 33,54 km². Najvyšší bod je položený 164 m n. m. a najnižší bod 75 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 685 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexandr Alexandrovič Vesnin

Životopis

Bol jedným zo  štyroch detí (traja bratia a  sestra). Ich otec vlastnil pivovar a  pálenicu v  centre ruského mesta Jurievec. Po absolvovaní strednej školy v Moskve, pokračuje v roku 1912 v štúdiu na Technickom inštitúte v  Petrohrade. Období od  1907 do  1911 navštevoval maliarsky ateliér J. Zionglinskeho a  K. Juona. V  rokoch 1912 – 1913 pracoval v ateliéri Vladimira Tatlina. Spolu so svojimi bratmi Leonidom a Viktorom patrili medzi vedúce osobnosti konštruktivistickej architektúry v  Rusku. Alexandr Vesnin nepôsobil len ako architekt, bol aj divadelným návrhárom, maliarom, grafikom, tvoril plagáty a  obaly kníh. Ako maliar sa so  svojimi návrhmi zúčastnil výstavy konštruktivizmu 5x5=25 v roku 1921 v Moskve a putovnej výstavy umelcov RZFSR v Amsterdame, Benátkách a v Ríme v  roku 1922. Od  roku 1921 bol profesorom na  VchUTEMAS. Popritom pracoval v  spolku INChUK (1921 –. 1924) a  architektonickej skupine LEF. Spolu s Moisejom Ginzburgom bol vodcom konštruktivistickej skupiny OSA v  rokoch 1925 – 1931 a  šéfredaktorom časopisu SA – súčasná architektúra.
Slovanský ostrov (Praha)

Slovanský ostrov (Žofín) je vltavský ostrov v Prahe. Nachádza sa pri pravom novomestskom brehu neďaleko od Národného divadla, južný cíp ostrova potom neďaleko od Jiráskovho námestia.
Ostrov vznikol postupnými nánosmi pôdy v 17. storočí. Jeho rast zrejme urýchlilo zriadenie novomestských mlynov pod Zderazom. Po povodni roku 1784 bol ostrov spevnený múrom a boli tu vysadené stromy.

Dejiny

Od roku 1817 ostrov vlastnil farbiar koží Josef Ignác Saenger. V rokoch 1836 – 1837 nový majiteľ Václav Antonín Novotný nechal prestavať starý hostinec na reštauráciu. Od roku 1838 ostrov nesie meno podľa rakúskej arcivojvodkyne Žofie, matky cisára Františka Jozefa I. V roku 1848 sa tu konal známy Slovanský zjazd. V roku 1884 ostrov vykúpila pražská obec a prestavala hlavnú budovu podľa návrhu Jindřicha Fialku. Až do postavenia Obecného domu fungoval ostrov ako centrum českého spoločenského života. V budove Žofína sa rôzne spoločenské akcie konajú veľmi často podnes.
V roku 1918 sa tu nachádzalo sídlo Vojenského veliteľstva Národného výboru. Na južnom konci ostrova bola v roku 1930 v tesnom susedstve Šítkovskej vodárenskej veže vybudovaná spolková budova SVU Mánes so známou výstavnou sieňou a umeleckou kaviarňou. V roku 1948 bol ostrov v tesnej blízkosti pražského Národného divadla spojený s pobrežím novým mostom.
Ostrov vrátane budov bol zasiahnutý povodňami v roku 2002, objekty boli znovu sprevádzkované v septembri 2003.
Velaines

Poloha

Obec má rozlohu 10,71 km². Najvyšší bod je položený 364 m n. m. a najnižší bod 213 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 937 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Gažo

Štúdium a pedagogické pôsobenie

Do jezuitskej rehole vstúpil v Trenčíne. Absolvoval tam aj gymnaziálne štúdiá. Ďalej študoval na univerzite v Trnave, kde získal tituly PhDr. (doktor filozofie) a ThDr. (doktor teológie). Vychovával novicov a profesorov Kolégia v Skalici a v Trnave. V rokoch 1751 – 1753 vyučoval filozofiu a v rokoch 1754 – 1755 rétoriku na Trnavskej univerzite. V roku 1753 vyučoval krátko aj teológiu.

Filozofické názory

V rámci svojho prednášania filozofie na trnavskej univerzite vyučoval aj fyziku. Podľa prednášok, ktoré zapísal magister Štefan Košeľ, je vidieť, že poznal filozofiu predstaviteľov modernej vedy Mikuláša Kopernika, Galilea Galileiho, Isaaca Newtona. Ich názory otvorene neprijímal a zotrvával na dovtedajších konzervatívnych, overených názoroch. V oblasti astronómie bol podporovateľom myšlienok jezuitu Giovanniho Battistu Riccioliho, ktorý v súlade s názormi Klaudia Ptolemaia a Tycha Braheho vytvoril v polovici 17. storočia vlastný systém.
Gažova práca o Aristotelovej filozofii zostala v rukopise, podobne ako iné práce z metafyziky a dialektiky.
Theo Hutchcraft

Bureau a Daggers (2005 – 2008)

Hutchcraft a Adam Anderson sa stretli pred nočným klubom v roku 2005, zatiaľ čo sa ich priatelia bili. Príliš opití, aby sa pripojili, začali diskutovať o hudbe; uvedomili si, že majú podobný vkus a rozhodli sa založiť kapelu. Počas niekoľkých nasledujúcich mesiacov si vymenili hudbu a texty cez e-mail a v marci 2006 založili Bureau. Prvý koncert odohrali v máji na The Music Box v Manchestri a boli krátko podpísaní pod nezávislým labelom High Voltage Sounds. V novembri vydali svoj prvý dvojsingel „After Midnight“/„Dollhouse“, ktorý sa stal singlom týždňa na Xfm.
V roku 2007 sa Bureau rozpadli. Hutchcraft a Anderson založili kapelu Daggers. Podpísali sa pod label Fandango a v októbri vydali ďalší dvojsingel „Money“/„Magazine“, ktorý bol nominovaný na Popjustice £20 Music Prize. V priebehu roku 2008 Daggers začali spolupracovať s producentmi Biffom Stannardom a Richardom X, ale po septembrovom katastrofálnom vystúpení v Londýne, sa Theo a Adam vrátili do Manchestru, aby pouvažovali o budúcnosti kapely. Nahrali spolu baladu s názvom „Unspoken“ a hneď si uvedomili, že to bol zvuk, ktorý chcú rozvíjať ako duo.
Po informovaní zvyšku kapely išli na krátku prestávku do Verony v Taliansku, kde objavili hudobný žáner nazvaný „Disco Lento“. V januári 2009 Daggers oznámili na svojom Myspace rozpad kapely.

Hurts (2009 – súčasnosť)

Už ako Hurts, natočili amatérske hudobné video pre pieseň „Wonderful Life“ s tanečníčkou, ktorá reagovala na inzerát umiestnený na pošte v Manchestri. V apríli 2009 ho nahrali na svoj YouTube kanál a video sa rýchlo stalo virálnym. Malo viac ako 21 miliónov pozretí na YouTube a to ho dostalo do top 200 najviac sledovaných videí.
V roku 2010 sa v ankete Sound of 2010 umiestnili štvrtí. Skladba „Blood, Tears & Gold“ mala premiéru v „Hottest Record in the World“ Zanea Lowea. Ich úplne prvý koncert ako Hurts sa uskutočnil 22. januára na Michalsky Stylenite v Berlíne, 22. februára bol nasledovaný koncertom v kostole sv. Filipa v Salforde, kde vystúpili s ôsmimi piesňami. Nasledovali koncerty vo Wiltons Music Hall v Londýne a v Berlíne a Kolíne nad Rýnom v Nemecku.
Po úspechu v gréckom rádiu boli Hurts pozvaní vystúpiť 15. júna na udeľovaní MAD Video Music Awards v Aténach pred 11 000 ľuďmi. Taktiež v júni nahrala Kylie Minogue vokály do piesne „Devotion“, ktorá sa mala objaviť na ich albume. Hurts nahrali vystúpenie s jej hitom „Confide In Me“, pre webovú stránku novín The Sun a zaradili ju do setlistu ich koncertov. Kylie neskôr opätovala ich kompliment tým, že vystúpila s piesňou „Wonderful Life“ v Radio 1's Live Lounge.
Ich debutový album Happiness bol vydaný v septembri 2010, dosiahol Top 10 v 12 európskych krajinách a predalo sa cez 1 milión kópií po celom svete. Happiness dosiahol 4. miesto v UK Albums Chart. Za prvý týždeň predaja sa predalo až 25 000 kópií, čo ho urobilo najpredávanejším debutovým albumom kapely v roku 2010.
Dinitrotoluén

Izoméry dinitrotoluénu

Pre dinitrotoluén je vhodných šesť izomérov. Najbežnejším z nich je 2,4-dinitrotoluén.
Nitráciou toluénu sa postupne vytvárajú mononitrotoluén, DNT a nakoniec TNT. 2,4-DNT je hlavným produktom dinitrácie, pričom ďalším produktom je 30% podiel 2,6-DNT. Nitráciou 4-nitrotoluénu sa získava DNT.

Použitie

Najčastejšie sa DNT používa na výrobu toluéndiizokyanátu, ktorý sa používa na výrobu flexibilných polyuretánových pien. Ďalšie použitie DNT je výroba výbušnín. DNT nie je sám o sebe používaný ako výbušnina, ale určitou úpravou sa prerába na TNT.
Dinitrotoluén sa často používa ako zmäkčovadlo, odstrašujúci povlak a modifikátor rýchlosti horenia propelantov (napr. bezdymného pušného prachu). DNT je karcinogénny a toxický a v januári 2010 bol Európskou chemickou agentúrou zaradený na kandidátsky zoznam nebezpečných látok vzbudzujúcich veľmi veľké obavy pre autorizáciu podľa smerníc REACH.
Rádiologická anatómia tváre a krku

Krčná fascia

Rozdeľuje sa na na povrchovú a hlbokú. Hlboká krčná fascia má tri vrstvy alebo listy: povrchový, stredný a hlboký. Tieto ohraničujú jednotlivé vyššie uvedené priestory. Povrchový list ohraničuje žuvací a parotický priestor, v oblasti infrahyoidného krku obkolesuje m.trapezius, sternocleidomastoideus a skupiny infrahyoidných svalov. Stredný list tvorí hranicu faryngeálneho slizničného priestoru a obklopuje viscerálny priestor. Hlboký list obklopuje perivertebrálny priestor a rozdeľuje ho na dva kompartmenty. Všetky tri listy ohraničujú karotický priestor.
Nehemiáš (biblická postava)

Nehemiáš (hebr. nehemyah - Jahve potešuje) je postava zo Starého zákona.
Bol čašníkom na dvore perzského kráľa v Súzach.
Nehemiáš si od perzského kráľa vyžiadal povolenie spravovať Jeruzalem.Jeho motívom bola obnova mestských hradieb. Trvala len 52 dní. V Jeruzaleme pôsobil ako správca 12 rokov. Zaviedol tam aj opatrenia proti neporiadkom, týkajúcich sa odovzdávania desiatkov a zachovávania soboty, po tom ako sa na čas vrátil do Súz.
Jozef Flavius uvádza, že Nehemiáš zomrel vo vysokom veku.
Héricourt-sur-Thérain

Poloha

Obec má rozlohu 4,35 km². Najvyšší bod je položený 209 m n. m. a najnižší bod 137 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 110 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE