google/wiki40b huggingface dataset:
Anatomický ústav Lekárskej fakulty UK

Vznik

Projekt Anatomického ústavu vypracoval architekt už v roku 1923 s úmyslom vytvoriť návrh provizórnej stavby pre účely Lekárskej fakulty. Stavbu realizovali až v rokoch 1925 - 1927 a dnes je súčasťou väčšieho komplexu stavieb, ktorý sa ďalej formoval v priebehu celého 20. storočia a ktorý využíva Lekárska fakulta Univerzity Komenského pre svoje potreby.

Situovanie

Budova sa nachádza v centre Bratislavy. Je navrhnutá ako veľkorysá dvojkrídlová stavba situovaná sčasti na Odborárskom námestí a sčasti na Sasinkovej ulici. Hlavný vstup je umiestnený v exponovanej nárožnej pozícii, kde ústi Sasinkova ulica do námestia.

Architektonické riešenie

Budova má výrazne asymetrický pôdorysný tvar. Základná hmota objektu je vytvorená ako dvojtrakt s chodbami v zadnom priečelí. Vonkajšia forma budovy odzrkadľuje svoju netypickú prevádzku a na rozdiel od tradičného riešenia stavieb jasne odlišuje svoje funkčne významné, či inak špecifické priestory na fasáde.
Hlavná hmota je členená na 3 základné celky, ktoré vychádzajú z tradičnej koncepcie výstavby architektonického objektu - podnož, telo a ukončenie. Podnož je výrazne robustná, prechádzajúca cez dve podlažia a je ukončená masívnou kordónovou rímsou. Z hmoty podnože vyčnievajú smerom do Sasinkovej ulice jednotlivé hmoty funkčne špecifických priestorov. Sú to dva presklenné polvalce, kde sú umiestnené pitevne a hranatá hmota posluchárne s terasou na streche. Telo objektu tvoria tri podlažia, pričom každé z nich prezentuje iný tektonický princíp. Na prvom z nich sú umiestnené v polohe medzi oknami rondokubistické polvalcové pilastre s výraznou hranatou hlavicou. Podlažie je ukončené jednoduchou kordónovou rímsou. Druhé podlažie nemá pilastre, je však ukončené mohutnou stupňovitou rímsou. Posledné podlažie uzatvára fasádu vo vertikále, je vyľahčené striedaním polvalcových pilastrov a mohutných nadokenných oblúkov. Telo objektu ukončuje masívna korunná rímsa. Ukončenie je riešené v podobe sedlovej strechy.
Dominantou celej stavby je monumentálny valcový rizalit umiestnený v nárožnej polohe. V tejto hmote sa nachádza hlavný vstup do objektu. Sú tu situované tri vstupné dvere na výšku celej podnože. Valcová hmota je členená len na podnož a telo. Telo pozostáva z dvoch podlaží a mohutná stupňovitá rímsa tu plní funkciu rímsy korunnej. Hlavný vstup je zastrešený plochou strechou.
Z vnútorných priestorov Anatomického ústavu je zaujímavý šesťuholníkový priestor hlavného schodiska, ktorý je v priamej väzbe na vstupný rizalit. Uplatňujú sa tu taktiež detaily kubistického pôvodu.
Niektoré konštrukčné detaily Anatomického ústavu už odrážajú vtedajšie moderné inžiniersko-konštrukčné tendencie. Pozoruhodné sú najmä subtílne priehradové nosníky, ktoré sú nosnou konštrukciou pre oblúkové zasklenie pitevní.
Anatomický ústav Lekárskej fakulty UK je príkladom výnimočnej architektúry dvadsiatych rokov na Slovensku. Celková forma Anatomického ústavu, ktorá jasne vychádza z jeho funkcie, prezentuje vo svojej dobe výrazne nový názor na architektúru.
Kľukový hriadeľ

Kľukový hriadeľ je technická súčiastka používaná v zariadeniach využívajúcich premenu priamočiareho vratného pohybu na rotačný a naopak prostredníctvom kľukového mechanizmu. Je to základná súčasť väčšiny piestových strojov.
Kľukový hriadeľ je zložený z krátkych valcových čapov, navzájom pevne spojených ramenami. Čapy ktoré sú umiestnené v osi otáčania hriadeľa sa nazývajú kľukové, čapy ktoré sú voči tejto osi vyosené sa nazývajú ojničné. Na ojničné čapy sa nasadzuje ojnica, z toho je odvodený ich názov. 
Presadenie čapov môže byť v jednej rovine - pri plochom kľukovom hriadeli, alebo vo viacerých rovinách pri priestorovom kľukovom hriadeli.

Materiály pre kľukové hriadele

Kľukové hriadele menej namáhaných strojov sú vyrábané z konštrukčných, alebo zušľachtených uhlíkových ocelí s pevnosťou v ťahu 500 až 700 MPa. Pre vysokozaťažené hriadele sa používa zušľachtená oceľ s pevnosťou v ťahu nad 1000 MPa. Odlievané hriadele sa vyrábajú zo sivej, legovanej, očkovanej, tvárnej alebo temperovanej liatiny.
Lutila

Polohopis

Územie obce leží v oblasti Slovenského stredohoria, konkrétne do Žiarskej kotliny. Zo severu obklopujú Lutilu Kremnické vrchy (Jastrabská vrchovina) a zo západu Nízky Vtáčnik. Obec je rozložená okolo sútoku až štyroch potokov (Lehotského, Kosorínskeho, Slaského a
Kopernického), ktoré sa zlievajú do potoka Lutilského.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1491, kedy je obec doložená ako Luthna. Podľa záznamov kroniky obce, obec patrila Svätokrížskemu panstvu už okolo roka 1300. V 16. storočí sa osamostatnila od Sv. Kríža nad Hronom (terajší Žiar nad Hronom). Fara v obci je od roka 1563. Obec v roku 1883 takmer celá vyhorela. Z vyhoreného kostola zostala len socha Panny Márie Bohorodičky. Štruktúrou je obec tvorená ako potočná reťazová dedina. Z 19. storočia pochádzajú murované trojpriestorové domy so sedlovými strechami s doskovým štítom a podlomenicou, sekundárne s tvrdou krytinou. V tomto období bolo typické hĺbkové radenie bytov a hospodárskych budov vo dvoroch uzavretých nízkymi doskovými plotmi a bránami. Po roku 1945 vznikajú domy so štvorcovým pôdorysom. Pôvodná zástavba vznikla pozdĺž Kopernického potoka nad zaústením ostatných troch potokov. V centrálnej časti obce prevláda súbežná pozdĺžna uličná sieť s potokom, doplnená ulicami do svahu.
Irena Tonkovičová

Životopis

Študovala na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, kde roku 1927 maturovala, neskôr prírodné vedy v Bratislave. Učiteľka vo Zvolene, vo Svätom Jure, riaditeľka meštianskej a Rodinnej školy v Bratislave, učiteľka v Košiciach, od mája 1949 výtvarníčka, návrhárka ľudových krojov a spoluorganizátorka SĽUK-u v Bratislave. Zakladateľka národopisnej scénografie na Slovensku. Už počas štúdia prekresľovala návrhy ľudových krojov, neskôr sa venovala zberateľsko-výskumnej činnosti, absolvovala množstvo vúskumov v teréne, ale aj v múzeách a v knižniciach. Zaujal ju i český, moravský, maďarský, rumunský, bulharský a srbský folklór. Spolupracovala so SND, s Osvetovým ústavom v Bratislave, Slovenským domom ľudovej tvorivosti, Českým národným divadlom v Prahe, Ostrave a i., okrem SĽUK-u robila návrhy aj pre súbory Gymnik, Technik, Trenčan a i. Podieľala sa na vydávaní knižných pomôcok pre súbory, venovala sa prednáškovej a inštruktážnej činnosti. Ovplyvnila tvorbu maliarok V. Fridrichovej, S. Greinerovej, L. Mrázovej a iných. Zaslúžilá pracovníčka kultúry.
Saint-Yvi

Poloha

Obec má rozlohu 27,05 km². Najvyšší bod je položený 161 m n. m. a najnižší bod 26 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 755 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villesèquelande

Poloha

Obec má rozlohu 5,35 km². Najvyšší bod je položený 160 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 818 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emil Werék

Životopis

Vrchný adjunkt, zástupca prednostu železničnej stanice v Banskej Bystrici (1934).
Jiří Antonín Benda

Život

Študoval u piaristov v Kosmonosoch a u jezuitov v Jičíne. V oboch internátoch sa tradične pestovala hudba a Benda si odtiaľ odniesol tiež znalosť pôsobivého rečníckeho prejavu a zásad správnej deklamácie, čo veľmi ovplyvnilo jeho hudobné zameranie. V roku 1742 sa odsťahoval do Berlína, kam bol pozvaný aj s rodičmi pruským kráľom Friedrichom II., ktorý bol obdivovateľom jeho brata, skladateľa a husľového virtuóza Františka Bendu. Roku 1750 sa Jiří Antonín stal takisto kapelníkom a to u turínskeho vojvodu Friedricha v Gotei. Krátko bol riaditeľom hudby hamburského divadla. V roku 1781 navštívil Paríž, kde mala premiéru jeho opera Romeo a Júlia. V Nemecku sa zdržiaval až do roku 1778, kedy sa pokúsil získať vo Viedni miesto kapelníka u nemeckej opery, ktorú chcel zriadiť Jozef II. Vkusu viedenského publika však nevyhovel a roztrpčený neúspechom rezignoval na skladateľskú dráhu a zvyšok života strávil putovaním z miesta na miesto. Cez tento neúspech sa však Benda dočkal ocenenia u mnohých významných osobností umeleckého života, jeho skladby výrazne zapôsobili napr. na Mozarta, ktorý skladby Ariadna na Naxe a Medea zbožňoval natoľko, že ich neustále vozil so sebou.
Benda bol členom slobodomurárskej lóže.
Meno skladateľa Jiřího Antonína Bendu nesie český Bendův komorný orchester.

Dielo

Bol zakladateľom melodrámy. Zvlášť jeho prvé diela Ariadna na Naxe a Medea reprezentujú túto hudobnú formu. Myšlienku striedania hudby a hovoreného slova prebral od Jeana-Jacquesa Rousseaua a prakticky ju uviedol do života. Rousseau chcel však hudbou vytvárať podklad pre pohybovú stránku hercovho prejavu, Bendovou základnou požiadavkou bola dramatická pravdivosť. V najrozšírenejšej hudobnej dramatickej formácii tej doby - talianskej opere - dominovala hudba a všetky ostatné zložky sa jej podriaďovali. Benda spojil hudbu a slovo tak, aby bola slovu v najväčšej možnej miere uchovaná jeho oznamovacia schopnosť. Hudba sa tým však ocitla v postavení podriadenej zložky. Svoje kompozičné skúsenosti z dramatickej oblasti prenášal Benda aj do diel inštrumentálnych, skladal predovšetkým symfónie (30), cembalové koncerty, kantáty (cez 100), komorné skladby, opery, klavírne sonáty a scénickú hudbu.
Cerisy-Belle-Étoile

Poloha

Obec má rozlohu 13,4 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 736 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mourjou

Poloha

Obec má rozlohu 29,99 km². Najvyšší bod je položený 663 m n. m. a najnižší bod 294 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 328 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jeremiáš Zima

Životopis

Murársky majster v Banskej Bystrici (doložený 1666). Zúčastnil sa pri obnovovaní hradu Likava a kaštiela sv. Žofie v Ružomberku.
Hajtovka

Dejiny

Obec bola založená na zákupnom práve v druhej polovici 14. storočia. Najstaršia správa o obci je z roku 1427 v súpise Šarišskej stolice a spomína sa pod názvom Ayathuagasa. Z tohto maďarského názvu dediny v zmysle Hajtova Poruba je základom vytvorenia názvu obce. Obec patrila k plavečskému panstvu. V roku 1456 sa poddaní vzbúrili proti poddanským ťarchám a krutému vykorisťovaniu. Po roku 1490 sa obec dostala do rúk Zápoľských. V 16. storočí sa uvádza ako ich majetok „Haythofka“. Roku 1505 kňažná Hedviga predala plavečský hrad aj s 36 dedinami, medzi nimi aj Hajtovku. Z neznámych príčin koncom 15. a začiatkom 16. storočia zanikla. K novému osídleniu došlo až koncom 16. začiatkom 17. storočia. Obec v minulosti mala výhodnú polohu pri rieke Poprad, ktorá bola splavná od Podolínca a bola významnou obchodnou cestou do Poľska. Hajtovka na tejto obchodnej ceste mala sklad nápojov. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom a živili sa aj lovom rýb v rieke Poprad. Okolitý ľud ich nazýval rybármi, aj na pečatidle z roku 1868 je zobrazený rybár loviaci rybu. Začiatkom 20. storočia dochádza k masovému vysťahovaniu hlavne do Spojených štátov a Kanady. Zlé pomery obyvateľstva sa výrazne zhoršili po vypuknutí 1. svetovej vojny. Na rôznych frontoch bojovalo 28 Hajtovčanov, 5 z nich padli na frontoch. Po roku 1920 obec administratívne patrila pod správu ObÚ v Starej Ľubovni a v jeho rámci do podtatranskej župy so sídlom v Liptovskom Mikuláši. V roku 1938 vyhlásenie autonómie SR 6. októbra 1938 sa obec Hajtovka pripojila k hnutiu za pripojenie východného Slovenska k zakarpatskej Ukrajine. Po celý čas obyvatelia Hajtovky pomáhali ilegálnym pracovníkom a prenasledovaným fašizmom. Obec v období vojny prežívala ťažké chvíle. Obec bola oslobodená 31. januára 1945 sovietskou armádou.
Biache-Saint-Vaast

Poloha

Obec má rozlohu 9,29 km². Najvyšší bod je položený 70 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 3 886 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tatry mountain resorts

Dejiny

Do roku 2009 firma pôsobila len v Nízkych Tatrách pod názvom JASNÁ Nízke Tatry, a.s. Jasná je najväčším slovenským lyžiarskym strediskom.
Vo februári 2018 firma znovu predstavila plán prepojenia Skalnatého plesa a Hrebienku lanovou dráhou. Lanovka má zredukovať počet nutných prejazdov medzi Tatranskou Lomnicou Smokovcami o viac než 1000 áut denne. Zabezpečiť by mala tiež rovnomernejšie využitie ubytovacích kapacít a atrakcií. Lanovka s tromi podperami by mala stáť 25 až 27 miliónov eur. Výstavba by sa však mala uskutočniť v národnom parku s piatym stupňom ochrany. Juraj Lukáč z Leso-ochranárskeho zoskupenia VLK upozornil aj na chýbajúci zonačný dokument, ktorý by stanovil kde sa v Tatrách môže a kde nemôže stavať.
Tatinghem

Poloha

Obec má rozlohu 5,6 km². Najvyšší bod je položený 88 m n. m. a najnižší bod 24 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 794 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bruch (Lot-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 15,89 km². Najvyšší bod je položený 159 m n. m. a najnižší bod 35 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 773 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vitry-en-Montagne

Poloha

Obec má rozlohu 9,53 km². Najvyšší bod je položený 475 m n. m. a najnižší bod 315 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 39 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Tourette

Poloha

Obec má rozlohu 5,65 km². Najvyšší bod je položený 872 m n. m. a najnižší bod 619 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 561 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Illartein

Poloha

Obec má rozlohu 3,97 km². Najvyšší bod je položený 1 721 m n. m. a najnižší bod 555 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 80 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Trója

Legenda

Podľa gréckej mytológie Tróju založil Dardanov vnuk Trós a jeho syn Ilos. Bohovia Apolón a Poseidón vybudovali Ilovmu synovi Laomedontovi mestské hradby, neskôr mesto vraj zbúral Herakles a potom bolo znova postavené.
Priamos, syn Laomedontov, bol posledný trójsky kráľ. Jeho syn Paris vyvolal únosom spartskej Heleny trójsku vojnu, v rámci ktorej sa Gréci Tróje zmocnili vďaka ľsti s trójskym koňom v desiatom roku vojny.

Objavy

Heinrich Schliemann ako prvý Tróju preskúmal v rokoch 1871 – 1890. Schliemann tu hlavne hľadal Priamov poklad (preto aj poklad, ktorý našiel tak nazval) a na okolí hroby Achilla a Patrokla. Nemeckého obchodníka Heinricha Schliemanna povesť o Tróji nadchla už v detstve. Keď neskôr zbohatol, obetoval svoj majetok na hľadanie zmiznutého mesta. Z historických prameňov vedel, že v staroveku jestvovalo akési ľudské sídlo, ktoré sa volalo Trója, ale po roku 355 po Kr. sa tento názov už v nijakých ďalších záznamoch neobjavuje. Na mieste prvých vykopávok v Turecku nenašiel Schliemann po Tróji ani stopu, a tak sa rozhodol preskúmať pahorok Hissarlik niekoľko kilometrov od pobrežia, ku ktorému sa viazali miestne povesti. V roku 1871 Schliemann so svojou mladou manželkou a skupinou asi sto miestnych robotníkov začal s vykopávkami. Pokračoval v nich takmer dvadsať rokov, až do svojej smrti. Schliemann bol síce nadšený, ale predsa len amatérsky archeológ. Pri výkopových prácach nevedomky zničil doklady, ktoré sa mali starostlivo vytriediť. Navyše odviezol z náleziska rôzne predmety bez toho, aby zabezpečil dokumentáciu o tom, kde boli objavené. Napriek tomu odkryl niekoľko starovekých opevnení a tiež veľa zbraní a kuchynských potrieb. Schliemann, veril tomu, že našiel Tróju. Mnohí historici boli skeptickí, medzi jeho stúpencov patrili naozaj vynikajúci znalci antického staroveku.
Ozajstným skúmaním sa zaoberal W. Dörpfeld (od roku 1882 spolu so Schliemannom a potom po Schliemannovej smrti v rokoch 1893 – 1894). Tento ozajstný odborník spolu so Schliemannom odkryl 9 základných vrstiev. Každá z nich predstavovala nové mesto/dedinu, postavené na troskách predošlého. Jednotlivým fázam pridelili čísla – najstaršej dali názov Trója I – posledné mesto, postavené v rímskom období, nazvali Trója IX (pozri hore). Aj keď bol Schliemann pôvodne presvedčený, že legendárnym mestom, ktoré hľadal, je Trója II, neskôr sa ukázalo, že je ním pravdepodobne Trója VIIa, ktorú do veľkej miery zničil požiar. Podľa nájdených ľudských kostí bádatelia usudzujú, že obyvatelia mesta zomreli násilnou smrťou okolo roku 1260 pred Kr., keď podľa názoru historikov Trója naozaj padla.
No najdôležitejšie boli výskumy americkej univerzity v Cincinnati pod vedením C. W. Blegena z rokov 1932 – 1938, ktorý 9 vrstiev rozčlenil na menších 46 fáz. Americké výskumy boli zverejnené po druhej svetovej vojne.
Najväčšiu zbierku nálezov z Tróje (z pôvodného Schliemannovho daru) vlastnia štátne múzeá v Berlíne.
Ozubené koleso

Ozubené koleso je disk, ktorý má na obvode zuby. Je to základný konštrukčný prvok prevodoviek.
Zuzka Šulajová

Život

Narodila sa v Bratislave 1985, vyštudovala 4-ročné Gymnázium v Bratislave. Neskôr vyštudovala andragogiku a pedagogiku na FiF UK, taktiež v Bratislave. 
Začala písať len sama pre seba v štrnástich rokoch, vďaka jej najlepšej kamarátke, s ktorou sa dohodli, že si dajú na jedny Vianoce nimi vymyslené krátke príbehy z prostredia ich školy. Odvtedy tvorila knižky dobrodružného žánru a nepomyslela na to, že by ich niekedy vydala. Džínsový denník 1 napísala v sedemnástich, ako odozvu na to, že rada čítala denníky. Vtedy existovali len zahraničné knižky denníkového typu a trochu jej vadilo americké prostredie, ich školský systém a príliš častá iracionalita.  Postavy mali afektované vystupovanie, častokrát konali nereálne, tak chcela vyskúšať, či by dokázala niečo podobné napísať v slovenskom štýle tak, aby ju to viacej bavilo čítať. Po dopísaní bol Džínsový denník štyri roky zavretý v zásuvke (písala ručne). Potom si ho prečítala a prvýkrát sa jej páčila nejaká jej "kniha". Poupravila to, prepísala do počítača a bez nejakého očakávania poslala do Slovenského spisovateľa. Zaujímal ju ich názor na jej písanie, nepočítala s tým, že jej vydajú knižku. Nikomu o tom nepovedala, dokonca ani rodičom. No už o dva týždne bolo všetko inak. Stalo sa jej niečo, o čom ani nesnívala. Džínsový denník bol na svete.
Lewis Hamilton

Osobný život

Hamilton sa narodil 7. januára v Stevenage a bol pomenovaný po Americkom šprintérovi Carlovi Lewisovi. Hamiltonova matka,  Carmen Larbalestier, je biela Britka a otec, Anthony Hamilton, čierny Brit.
Zemianske Kostoľany

Poloha

Obec sa nachádza v Hornonitrianskej kotline, medzi Strážovskými vrchmi na západe a Vtáčnikom na východe, v tesnom susedstve veľkého priemyselného nováckeho centra. Zemianskymi Kostoľanmi preteká rieka Nitra, Lazný a Vidlicový potok.

História

Prvá písomná zmienka o obci Coztulan je z roku 1331, no miestna časť Dolné Lelovce (pričlenená v roku 1937) je písomne doložená už v roku 1232 (Leleuch). S obcou je spätý šľachtický rod Kostolániovcov, ktorí sa tu v 15. storočí prisťahovali z Hrádku a v roku 1600 vybudovali kaštieľ. Dolné Lelovce patrili šľachtickej rodine Tarnóciovcov. 
Podľa sčítania v roku 1601 bolo v obci 55 domov, z nich 27 šľachtických, všetko v majetku Kostolániovcov. Práve od mena ich rodu dostala obec svoje pomenovanie. Rod prijal Lutherovo učenie a dal postaviť v Zemianskych Kostoľanoch artikulárny evanjelický kostol, ktorý bol posvätený v roku 1736. 
Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom a remeslami, veľký rozvoj nastal až pred 2. svetovou vojnou, kedy sa za riekou Nitrou začalo s výstavbou vojenských objektov. Tunajšia posádka zohrala významnú úlohu počas Slovenského národného povstania, kedy obec patrila k centrám protifašistického odboja na Hornej Nitre.
Najväčší rozvoj obce nastal po roku 1945, kedy sa s výstavbou blízkej tepelnej elektrárne rozbehla výstavba bytov a rodinných domov, no pribudla i škola, obchody a služby. Počet obyvateľov narástol na takmer 2000, no v súčasnosti stagnuje. 
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa z roku 1701. V časti Dolné Lelovce už niekoľko desaťročí chátra renesančný kostol s románskym jadrom.
Tomáš Slovák

Kariéra

Slovák je odchovancom košického hokeja a v roku 2001 ho draftoval v druhom kole z celkového 42. miesta klub NHL – Nashville Predators. V zámorí obliekal dresy klubov Kelowna Rockets (juniorská WHL), Hershey Bears (AHL), Reading Royals (ECHL) a Lowell Lock Monsters (AHL). Po návrate do Európy pôsobil okrem rodných Košíc aj vo fínskych kluboch Saipa a Ilves Tampere, ako i vo švédskej More. V sezóne 2006/07 krátko obliekal dres extraligovej Žiliny a od ročníka 2007/08 hral v nemeckom klube Augsburg Panthers. Pred sezónou 2009/10 podpísal kontrakt s ruským klubom Avtomobilist Jekaterinburg. V drese Jekaterinburgu natúpil počas dvoch sezón v 71 zápasoch základnej časti (2 góly, 7 asistencií) a v 4 zápasoch play-off (0+1). V polovici decembra 2010 s ním Avtomobilist ukončil spoluprácu a sezónu dohral v českom Chomutove. Pred sezónou 2010/2011 podpísal s klubom Dinamo Minsk dvojcestnú zmluvu. Za Dinamo odohral 31 duelov so ziskom jedného gólu a asistencie. Jeden zápas odohral aj na farme Dinama v HK Gomeľ. V máji 2012 podpísal zmluvu s českým extraligovým klubom HC Plzeň.

Reprezentácia

V slovenskom drese odohral 21 zápasov, zatiaľ neskóroval.
Cobonne

Poloha

Obec má rozlohu 11,2 km². Najvyšší bod je položený 750 m n. m. a najnižší bod 231 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 166 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Happonvilliers

Poloha

Obec má rozlohu 18,96 km². Najvyšší bod je položený 256 m n. m. a najnižší bod 183 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 311 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Sinapius-Horčička

Životopis

Študoval vo Wittenbergu. Rektor školy v Hlohovci (1649), farár v Skalici, vo Veličnej, v Trenčíne, v Brezne (1668-1669) a v Hlohovci od roku 1672 senior dolnotrenčianskej župy. Prenasledovaný pre vieru, musel opustiť Uhorsko. Žil v Nemecku, kde umrel počas morovej epidémie. Autor lat., najmä príležitostnej poézie, lat. učebnice protestantského náboženstva pre študentov teológie v Uhorsku Parva schola (Skalica, roku 1658).
Cygnus (kozmická loď)

História vzniku

Po zrušení letov amerických raketoplánov Space Shuttle (posledný v roku 2011) zabezpečovali dopravu nákladov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ruské, európske a japonské nepilotované zásobovacie lode Progress, ATV a HTV. Americká NASA tak bola závislá na svojich partneroch. Rozhodla sa preto v programe komerčnej orbitálnej dopravy (Commercial Orbital Transportation Services, COTS) podporovať vývoj a výrobu bezpilotných nákladných lodí. Program vyústil v uzatvorenie dvoch kontraktov na dopravu zásob na ISS medzi NASA a spoločnosťami SpaceX (loď Dragon vynášaná raketou Falcon 9) a Orbital Sciences Corporation (loď Cygnus vynášaná raketou Antares). Podľa zmluvy dostane spoločnosť Orbital 1,9 miliardy USD. za dodanie dvadsiatich ton nákladu v ôsmich lodiach Cygnus.

Popis

Loď sa skladá z dvoch valcových modulov. Väčší modul (Pressurized Cargo Module, PCM) vyrába talianska spoločnosť Thales Alenia Space, má vnútorný hermetizovaný objem 18,9 m³, do ktorého je možné umiestniť 2 tony nákladu. Menší servisný modul (Service Module, SM) vyrába firma Orbital. Obsahuje predovšetkým manévrovací motor, nádrže s palivom (hydrazín a oxid dusičitý) a dva vyklápacie solárne panely s gallium arsenidovými článkami, výkon článkov je 3,5 kw. Celková prázdna hmotnosť lode je 1 800 kg, dĺžka 3,66 metra, priemer 3,07 metra. Z ISS môže odviesť až 1 200 kg odpadu, s ktorým zanikne v atmosfére Zeme. 
Počnúc štvrtou loďou je požívaná vylepšená (Enhanced) verzia s dĺžkou 4,86 metra s vnútorným priestorom zvýšeným na 27 m³ a maximálnym nákladom 3 500 kg.