Krásno nad Kysucou

Polohopis

Krásno nad Kysucou sa nachádza v severozápadnej časti Slovenska, prevažne v Kysuckej vrchovine, ale čiastočne tu zasahujú aj Kysucké Beskydy a Javorníky. Centrálna časť mesta leží v Krásňanskej kotline, do severnej časti Kalinova (po rieku Bystrica) zasahujú Kysucké Beskydy podcelkom Rača, južná časť Kalinova, ako aj Blažkov a Drozdov patria do podcelku Vojenné a Zákysučie v Javorníkoch je rozdelené medzi Rakovskú hornatinu na severe a Ochodnickú vrchovinu na juhu. 
Cez mesto preteká rieka Kysuca, ktorá je hlavným tokom a jej prítok Bystrica. Je vstupnou bránou do Bystrickej doliny, ako aj centrom rovnomenného mikroregiónu. Vďaka svojej výhodnej polohe je významným dopravným uzlom a priemyselným strediskom v rámci celého kysuckého regiónu. Východným okrajom mesta vedie cesta I/11, ktorú tu križuje II/520, západný okraj lemuje železničná trať Žilina – Ostrava.

Ulice

Bohovičov, Dielničky, Družstevná, Hôrky, Ing. Jozefa Horníka, Jána Palárika, Kalinovská, kpt. Karola Pagáča, Kuljovských, Lazná, Nábrežná, Leonarda Sojčáka, Lesnícka, Mládežnícka, Most lásky a priateľstva, MUDr. Hálka, Násypy, Námestie svätého Ondreja, Obrancov mieru, Pod Budínom, Radovka I, Radovka II, Revolučná, Slovenského národného povstania, Staničná, Struhy, Škerenčákov, Štefana Kováča, Šustkov-Jedličník, Vlčovská cesta, Záhradná, Žilinská, 1. mája, 9. mája.

Vodné toky

Mesto leží na sútoku riek Kysuca a Bystrica. Do Bystrice ústi ešte Capkov potok sprava, do Kysuce potom Vlčovský potok sprava a Drozdov potok zľava.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o meste Krásno nad Kysucou pochádza z roku 1325 ako Krasna. Patrila žilinskému dedičnému richtárovi a potom po odstúpení dedičného richtárstva žilinskými mešťanmi mestu Žilina, potom panstvu Strečno. Názvy mesta sa menili nasledovne: v roku 1352 Crassna, 1508 Krasno, 1808 Kysucké Krásno, 1920 Krásno nad Kysucou. Roku 1598 malo mesto 30 domov, 253 rodín a 1 420 obyvateľov.
Krásno výraznejšie svoj vzhľad začalo meniť až na konci 18. storočia, keď prišli do Krásna bratia františkáni zo Žiliny, ktorí dostali za úlohu viesť novú farnosť. Páter Arkádius Nadhoránsky v roku 1794 dal postaviť faru aj s hospodárskymi budovami. Prvý "rínok"  v Krásne začal existovať práve medzi týmito hospodárskymi budovami a dreveným kostolíkom v roku 1795. Do Krásna prišiel prvý farár až v roku 1799 – Pavol Žufa. Krásno ako nové sídlo farnosti sa začalo rozvíjať veľmi rýchlo. V roku 1828 už malo 325 domov a 2 346 obyvateľov.
V 19. storočí po veľkých snahách miestneho farára vdp. Ignáca Vornáčka sa podarilo postaviť nový, murovaný farský kostol sv. Ondreja. Námestie sv. Ondreja tak dostalo dnešný vzhľad a nové miesto pre malý trh, ktorý v obci býval každú nedeľu po bohoslužbe v kostole. Krásno bolo spojené s okolitými krajinami Košicko-bohumínskou železnicou v roku 1871, pričom dostalo i vlastnú železničnú stanicu.
Základy budúceho drevárskeho priemyslu začala budovať obecná píla v roku 1895, ktorá v tej dobe zamestnala okolo 50 ľudí. Notársky úrad bol v Krásne založený v roku 1897. Zároveň boli pripravené aj prvé plány na výstavbu Potravného družstva v roku 1899 pri ktorých sa počítalo so zrušením trhu, ktorý potrebám obyvateľstva nevyhovoval.
V 20. storočí nastáva najväčší rozmach obce. V rokoch 1903 – 1905 bol postavený drevený most cez rieku Kysucu, spájajúci historickú časť obce so železničnou stanicou, v 60. rokoch bol však zničený po nehode a už sa neuvažovalo o jeho opätovnom postavení. Ak by stal dodnes, bol by najdlhším dreveným mostom na Slovensku.
V roku 1914 rozšírili Košicko-bohumínsku železnicu na dvojkoľajovú trať. Prvá svetová vojna negatívne ovplyvnila i občanov Krásna, kde všetci vojnopovinní občania do 37 rokov boli povinní nastúpiť na vojenskú službu. Po štyroch rokoch sa z vojny mnohí vracali už ako invalidi. Počas prvej svetovej vojne padlo 30 Krasňanov, z toho jeden z nich – Vincent Čimbora padol v Kragujevaci ako jeden zo 44 odsúdených na smrť.
Krásno samotné už nemalo veľké množstvo potravín, obecná píla nefungovala, vlaky väčšinou odvážali už len vojakov na frontu, fara nemala veľa peňazí na rekonštrukciu kostola. Kostol sv. Ondreja počas vojny prišiel o tri zvony, ktoré boli roztavené pre potreby frontu. Na kostole zostal zvoniť Umieračik, ktorý bol v roku 1924 presunutý do zborovskej kaplnky. Rodiny vojakov, ktorí odišli na frontu museli pre pár bohatých rodín, ktoré v Krásne žili pracovať aj celý týždeň vrátane nedele aby mohli uživiť svojich najbližších. Mnohí z týchto mužov poznačených hrôzami vojny prekvapilo a nahnevalo ako sa darilo tým občanom, ktorí neodišli na frontu bojovať. Keďže ich rodiny boli na tom veľmi zle ako s potravinami tak s financiami, rozhodli sa pre pomstu. Táto udalosť je známa dodnes ako "Krásňanská rabovačka" kedy po skončení prvej svetovej vojny ozbrojení veteráni vojny z Krásna v dolnom Krásne prepadli majetky bohatých Židov pričom sa snažili im vykradnúť ich majetok. Na poslednú chvíľu, kedy malo dôjsť k najhoršiemu, zavolali títo Židia železničných žandárov zo Žiliny, ktorí po príchode do Krásna začali po vojakoch strieľať. Vodca týchto vojakov padol po prvých výstreloch. Druhý vodca zomrel počas prevozu do nemocnice. Ostatní buď zomreli na následky poranení na mieste alebo sa vzdali žandárom a boli prevezení do Žiliny. Udalosť veľmi negatívne poznačila obyvateľov Krásna na veľmi dlhú dobu a v roku 1938 po vyhlásení autonómie Slovenska sa začali aj perzekúcie voči týmto židovským rodinám, ktoré neskôr po transporte v roku 1941 zomreli v koncentračnom tábore Osvienčim.
Po vyhlásení Česko-Slovenska začal život v obci veľmi prekvitať. V roku 1920 zriadili v Krásne žandársku stanicu, v roku 1925 vznikol Dobrovoľný hasičský zbor a Športový klub Sokol- dnešný MŠK Tatran Krásno nad Kysucou. Krásno bolo kompletne elektrifikované v roku 1928. V čase celosvetovej hospodárskej krízy malo Krásno v roku 1933 150 nezamestnaných osôb. V Krásne pôsobili obuvníci, predovšetkým mlynári ale popri nich mali najväčší zisk krčmári. Potravné družstvo vybudovali po dlhej dobe za pomoci štátu v roku 1930 a poskytlo zamestnanie niekoľkým desiatkám nezamestnaných občanov. V divadelnej sále Potravného družstva počas roku 1935 spustili prvý film, na čom nakoniec vzniklo kino Lipa, jedno z prvých na Kysuciach. V roku 1938 žilo v Krásne 3563 ľudí v 577 domoch. Po vyhlásení autonómie Slovenska sa konali v obci slávnostné bohoslužby. Vojna neminula ani Krásno, fašisti počas SNP obsadili budovu školy v ústredí a po celej obci rozmiestnili delá a tanky, do konca roku 1944 ešte stihli postaviť i betónové protitankové zátarasy na severnom chotári obce. Po porážke vojsk Wehrmachtu sa v obci usídlila Červená armáda. Dňa 9. mája 1945 definitívne skončila druhá svetová vojna. V Krásne zanechala veľkú biedu spred čias Rakúsko-Uhorska pričom sa naspäť do domoviny nevrátili mnohí bojovní Krasňania, ktorí sa zaslúžili o porážku nacistov. Podľa nich sú dodnes v Krásne pomenované ulice.
Po vojne už začal nový začiatok. Pri víťazstve Komunistickej strany v roku 1948 prebehli, tak ako aj v obnovenom Česko-Slovensku veľké reformy. V Krásne vznikol Miestny národný výbor, zrušená bola žandárska stanica. Začala sa hromadná výstavba rodinných domov a takmer každý dom bol už murovaný a mal vlastnú televíznu anténu. Zlepšovali sa pracovné podmienky a Krásno sa rozrastalo. Do roku 1960 bolo Krásno nad Kysucou obcou v okrese Kysucké Nové Mesto. Pre Drevinu Krásno postavili sídlisko 1. mája v rokoch 1963 – 1970. Už roku 1965 Krásno malo 5100 obyvateľov. Postavila sa nová škola pri sídliskách Struhy a 1. mája. Počas komunizmu sa v Krásne postavila Obecná kotolňa, dve sídliská pre 1500 obyvateľov, Dom smútku na cintoríne, lyžiarske vleky ako aj garáže pri Bystrici, alebo preložka štátnej cesty Žilina – Ostrava.
Nový Dom Kultúry sa začal stavať v roku 1985 a dokončený bol na začiatku 90. rokov. Nová železničná stanica bola dokončená v roku 1986. Po komunizme sa ešte otvorila nová budova Obvodného oddelenia Policajného zboru na Mládežníckej ulici- 1996. V Krásne už koncom 20. storočia žilo vyše 7 000 obyvateľov. 1. septembra 2001 získalo Krásno spolu s obcou Šaštín-Stráže štatút mesta. Od 1. januára 2016 už mesto nie je najmladším mestom na Slovensku, vzhľadom na udelenie štatútu mesta obciam Turany a Gabčíkovo.

Legenda Krásna nad Kysucou

Centrum dnešného Krásna bolo v minulosti neobývanou oblasťou močaristého charakteru. Ľudia žili v okolitých pohoriach. Jeden z nich bol aj Ján Krásno. Toho pastiera oviec, valacha, raz dávno navštívili páni z Budatínskej stolice (panstva). Spýtali sa ho, ako sa má a ako sa mu v tejto riedko osídlenej oblasti žije. Keďže obyčajný pastier oviec nevie veľmi dobre po pánsky, tak odpovedá Krásno, lebo si myslel, že chcú vedieť ako sa volá. A keďže sa tu žije krásno, tak sa vtedy málo obývaný kus zeme nazval Krásno, neskôr Crrasno, Krásno nad Kysucou, podľa rieky Kysuce.

Kultúrna činnosť

Krasňanská kultúra má svoje počiatky už v 17. storočí, kedy pôsobili v Krásne kapely Gajdošov a folklórne skupiny. Činnosť kultúry začala jestvovať až na konci 19. storočia, kedy boli urobené plány na výstavbu Potravného Družstva, ktoré sa postavilo o 30 rokov neskôr v roku 1930. V budove sa nachádzala aj kultúrna sála, v ktorej sa konali divadelné predstavenia. V roku 1935 založili z financií Potravného Družstva aj kino Lipa, ktoré pôsobí dodnes. Najviac premietaných filmov v starej kinosále malo premiéru v roku 1965. Rudolf Kuljovský st. – pracovník Národného podniku DREVINA š. p., neskorší redaktor Kysuckého Drevára, založil folklórny súbor Drevár v roku 1976. V roku 1999 bolo sídlo Kultúry premiestnené do novopostaveného Domu Kultúry Krásno nad Kysucou. V meste pracuje občianske združenie Kultúrny prameň pri Farskom úrade, ktoré tiež rozvíja kultúrnu činnosť. V Krásne pôsobí i veľa speváckych gospelových súborov, ktoré sa zúčastňujú bohoslužieb vo farskom kostole, predovšetkým na mládežníckych bohoslužbách každý piatok. V súčasnosti sú najviac aktívne: spevácky zbor Makabi a detský spevácky zbor Vtáčatá. V Krásne pôsobia i rôzne hudobné kapely. Najpopulárnejšou z nich je hudobná kapela KOMA. Pre lepšiu činnosť kultúry zriadilo mesto Krásno nad Kysucou v Dome Kultúry Centrum voľného času, ktoré sídli medzi Mestskou Galériou a Mestskou knižnicou v priestoroch bývalej pobočky Slovenskej sporiteľne, ktorá sa premiestnila do priestorov Zdravotného strediska. Centrum voľného času ponúka pre všetky deti množstvo aktivít. V súčasnej dobe navštevuje Centrum voľného času okolo 300 detí.

Obyvateľstvo

Krásno nad Kysucou má 6 807 obyvateľov. Z celkového počtu je viac žien, priemerný vek je 31,3 roka. 
Najväčší nárast obyvateľstva nastal predovšetkým medzi rokmi 1976 - 2003, kedy sa v meste kolaudáciou bytových domov na sídlisku Struhy vytvorili desiatky bytov a mnoho ľudí z celého Slovenska, ako aj utečenci z vojny v Juhoslávii tu našli nový domov. Najvyšší počet obyvateľov malo Krásno nad Kysucou v roku 2001, kedy tu žilo 7090 obyvateľov.
V poslednom období dochádza k demografickej stagnácii vzhľadom na vysokú mortalitu obyvateľstva a migráciou obyvateľov do okolitých obcí alebo do zahraničia. Mesto začalo riešiť tento problém výstavbou nových bytových domov a rodinných domov v mestskej časti Zákysučie, kde sa vytvára nové sídlisko.  
Národnostné zloženie obyvateľstva: slovenská, česká, chorvátska a srbská. V meste je 20 % nezamestnaných. Za prácou do okolitých miest dochádza 40 %. 
V súčasnosti sa otváraním nových výrobných závodov v priemyselnom parku v mestskej časti Kalinov vytvárajú nové pracovné miesta pre obyvateľov mesta aj pre okolité obce.

Chránené územia

Do chránenej krajinnej oblasti Kysuce patrí územie severovýchodne od sútoku riek Bystrica a Kysuca. Územie sídla Krásno spadá do chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd, Beskydy a Javorníky.

Poľnohospodárstvo

Poľnohospodárstvo mesta sa sústreďuje na chov oviec, výrobu syra, pestovanie zemiakov a zeleniny.
Poľnohospodársky pôvodný fond: riešené územie Krásna nad Kysucou zaberá plochy 2 777 ha, z čoho je poľnohospodárska pôda 1 219 ha a lesná pôda 1 206 ha.
Štruktúra plôch: orná pôda 1 227 ha,vodné plochy 71 ha, zastavené plochy 217 ha a ostatné plochy 63 ha. Poľnohospodárske využitie územia je cca 44 %, stupeň zornenia je len 13 % a lesnatosť územia 43 %. Prevažnú časť poľnohospodárskej pôdy v katastrálnom území mesta obhospodaruje podielnícke družstvo Krásno nad Kysucou, ktoré hospodári na 750 ha prenajatej pôdy. Špecializuje sa hlavne na chov oviec. Ostatnú výrobu prevádzajú niektorí drobnochovatelia pre vlastné potreby.

Doprava

V preprave osôb má výrazné zastúpenie hromadná autobusová, železničná a individuálna automobilová doprava. Existujúcu sieť zastávok možno považovať za primeranú ekonomickým možnostiam a danostiam terénu. Preprava nákladov cestnou dopravou je v hlavných prúdoch situovaná na cestách I/11 a II/520.
Krásnom prechádza železničná trať 127 medzi Žilinou a Čadcou. Na železničnej stanici v Krásne zastavujú osobné vlaky. Jej poloha je excentrická, preto sa navrhuje zriadenie železničnej zastávky pre osobnú dopravu v priestore sútoku rieky Kysuce a Bystrice. Samotná železničná stanica bola modernizovaná, postavilo sa aj 2. nástupište.