Hudobný album

História albumov

Termín „album“ pochádza z čias. keď boli fonografické disky vydávané v knižke podobnej fotografickému albumu. Prvou kolekciou nahrávok, ktorá bola nazvaná albumom bola štvordisková sada so zbierkou skladieb od Piotra Iljiča Čajkovského k baletu Luskáčik, ktoré vydalo vydavateľtvo Odeon Records v apríli 1909. Táto nahrávka vtedy stála 16 šilingov, sumu, ktorá je v kurzovom prepočte z roku 2005 okolo 101 amerických dolárov.
Roku 1948 vydavateľstvo Columbia vydalo prvý vinylový 12 palcový/ 33 ½ obrátok (30,48 cm) album s mikrodrážkami, ktorého každá strana hrala 23 minút. Tieto nové nahrávky obsahovali na svoju dobu omnoho viac hudby ako predošlé albumy.
Mnoho rokov bolo v populárnej hudbe štandardom aby obsahovali dvanásť skladieb. V závislosti od hudobného žánru, či hudobného vydavateľa celková dĺžka nahrávok na albume bola od polhodiny do jednej hodiny. Americké popové albumy trvali okolo polhodiny, britské popové albumy boli trochu dlhšie a často bolo na nich až štrnásť songov. Džezové albumy boli stále dlhšie, no najdlhšie boli nahrávky albumov klasickej hudby.
Nahrávanie albumov trvalo začiatkoch vydávania albumov (džez od r. 1954, rock od r. 1962) veľmi krátko, niekedy iba počas jedného stretnutia hudobníkov v štúdiu (napríklad prvý album skupiny The Beatles, či prvé štyri albumy skupiny The Byrds).

Albumy a single

Vinylové albumy mali dve strany, z ktorých každá predstavovala jednu polovicu albumu. Na popových, alebo rockových albumoch boli niektoré skladby, ktoré vychádzali aj osobitne na komerčných singloch. Bežne začínala prvá strana albumu druhým a tretím singlom, po ktorom nasledovala balada. Prvým singlom albumu začínala jeho druhá strana. Niektoré single sa na albumoch neobjavili, a niektoré vyšli súbežne s albumom. V súčasnosti je veľa komerčných albumov, ktoré obsahujú jeden, alebo viacero singlov, ktoré sú vydávané pre rádiá, či internet ako spôsob prezentácie nového albumu. Niektoré single, ktoré predtým nevyšli na albumoch, prípadne ich tzv. „B“ strany sú vydávané spoločne na kompiláciách.

Hudobné nosiče

Dnes, po tom ako vinylové albumy prestali patriť medzi primárne zvukové nosiče pre hudobnú distribúciu, pod termín album spadajú médiá ako sú kompaktné disky, minidisky, kompaktné audiokazety alebo digitálne, prípadne MP3 albumy. Významnou súčasťou albumu je jeho obal, respektíve jeho umelecké stvárnenie. Veľa súčasných albumov vychádza s priloženými informáciami k výrobe, téme albumu, obrázkami, s fotografiami a textami piesní. Tieto informácie sú často priložené v malej knižočke (booklet) v tvare CD obalu.
Vďaka veľkej kapacite nových médií (obsah kompaktných diskov môže byť až 74 minút, niekedy až 80 minút) a možnosti nebrať ohľad na to, aby skladby boli rozdelené na dve strany nosiča, je sporné, akú by mal mať album skladbu, či minimálnu dĺžku. Súčasná časová dĺžka albumu býva od 40 do 55 minút. Podľa pravidel pre hudobné rebríčky Spojeného kráľovstva je album albumom ak má viac ako štyri skladby alebo trvá viac ako 25 minút. Niekedy sú kratšie albumy prezentované ako „EP“, niekedy sa na ne používa termín „minialbum“.

Viac albumov v jednom

Ak sú albumy pridlhé sú vydávané v spoločnom prebale ako dvojalbumy, prípadne až trojalbumy, ktoré obsahujú dva až tri vinylové albumy (LP), či kompaktné disky.
Hudobníci, ktorí majú vydané väčšie portfólio hudobných albumov vydávajú tzv. boxované sety „boxsety“ so svojou hudobnou produkciou, prípadne aj kompiláciami singlov a nevydaných skladieb.