Senec

Polohopis

Mesto Senec sa nachádza na juhozápade Slovenska, v Bratislavskom kraji, 25 km východne od Bratislavy. Nadmorská výška je približne 121 až 160 m n. m., pretože sa mesto rozkladá na rozhraní Podunajskej roviny a pahorkatiny. Najbližšie pohorie je vzdialené približne 15 km (Malé Karpaty). Mesto má veľmi dobrú dopravnú polohu, neďaleko prechádza diaľnica D1 Bratislava – Žilina a priamo mestom prechádza železničná trať Bratislava – Štúrovo. Relatívne blízko sa nachádza aj letisko M. R. Štefánika v Bratislave a hraničné priechody do Rakúska a Maďarska. V meste sa nachádzajú Slnečné jazerá, jedna z najvýznamnejších letných rekreačných oblastí Slovenska.

Ulice

Andreja Sládkoviča, Baničova, Bernolákova, Bélu Bartóka, Boldocká cesta, Bratislavská, J. Csermáka, Dúhová, Dlhá, Drozdia, Emila Boleslava Lukáča, Fándlyho, Fialková, J. Farkasa, J.Murgaša, Farské námestie, Fraňa Kráľa, Fučíkova, Gagarinova, Hany Zelinovej, Hečkova, Hollého, Hurbanova, Hviezdoslavova, Chalupkova, Inovecká, Jána Smreka, Jarná, Jasná, Jánošíkova, Jesenského, Tajovského, Kalinčiakova, Kollárova, Košická, Krátka, Kvetná, Kysucká, Letná, Lichnerova, Lúčna, Ľudovíta Fullu, Mesačná,  Mierové námestie, Mila Urbana, Mlynská, Moyzesova, Mäsiarska, Muškátová, Námestie Alberta Molnára, Námestie 1. mája, Nitrianska, Novomeského, Oravská, Pezinská, Pivničná, Poľná, Považská, Pribinova,  Priemyselná, Robotnícka, Rosná, Ružová, Rybárska, Slávičia, Slnečná, SNP, Sokolská, Strieborné jazero, Svätoplukova, Šafárikova, Šamorínska, Školská, Športová, Štefánikova, Štúrova, Tehelná, Trnavská, Tulipánová, Turecká, Vajanského, Vinohradnícka, Vodná,  Vrbenského, Záhradnícka, Zemplínska, Žarnovova, Železničná, Žitavská, Pri Striebornom jazere, Pri Štifte

Vodné toky

Čierna voda

Vodné plochy

Slnečné jazerá, Hlboké jazero (Čiernovodské jazerá, Guláška), Strieborné jazero (Baňa), Labutie jazero (Kövécstó – po slovensky "štrkovisko"), jazero pri tehelni, jazero pri Slávii, jazero pri sídlisku Salámka

Dejiny

Podľa viacerých nálezísk a lokalít môžeme povedať, že Senec a jeho okolie bolo obývané od neolitu cez dobu bronzovú, železnú, rímsku až po príchod Slovanov v 6. stor.  Osídlenie pretrvalo aj počas doby veľkomoravskej a poveľkomoravskej.
Katastrofálne následky na vývoj mal tatársky, resp. mongolský  vpád v r. 1241, po ktorom nasledovalo dosídlenie územia. Z r. 1252 pochádza prvá písomná zmienka o Senci, z ktorej sa dozvedáme, že darovaná zem Chondol (susedná obec Tureň) bola opustená, pričom Zemch (Senec) sa spomína pod názvom villa (dedina), čiže lokalita bola obývaná, i keď nie je možné odvodiť veľkosť sídla. V každom prípade však Senec v r. 1252  zrejme vykazoval kompaktnejší celok než okolité usadlosti, pozostávajúce nanajvýš len z niekoľkých, od seba vzdialených obydiel a budov.
Z listiny z r. 1276 sa dozvedáme, že istý Bodo predal majetky ležiace pri Senci hosťom bratislavského hradu žijúcim v Senci. Niet pochýb, že išlo o nemeckých prisťahovalcov, pochádzajúcich z územia Bavorska a teda aj Senec zasiahla podobne ako okolité mestá Bratislava, Pezinok, Modra, Šamorín  nemecká kolonizácia. Predpokladáme, že aj seneckí predstavení pochádzali z ich radov. Nemecké etnikum si svoje vedúce postavenie zachovalo minimálne do konca stredoveku. Tomu svedčia zachované mená seneckých vesníkov (richtárov) : Gruch Fridlinus (1332) a Nicolaus Layhbach (1423), podobne aj odtlačky pečatidiel známych zo 16. stor. kruhopismi s nemeckým názvom Senca (Wartberg). Zaujímavé je, že medzi rokmi 1377 až 1460 študovalo na viedenskej univerzite 17 študentov zo Senca. Od roku 1335 sa konali trhy raz za týždeň a to vždy v utorok. Mýtna stanica existovala už pred rokom 1412, pričom miestny obyvatelia boli od platenia dane oslobodení. V r. 1397 sa Senčania súdili o právo užívania takzvaného Čierneho lesa v modranskom chotári pred samotným panovníkom Žigmundom. Argumentovali na základe listiny vydanej kráľovnou Máriou, prvou manželkou kráľa Žigmunda, podľa ktorej spoločné užívanie lesa obyvateľmi Senca a Modry mala povoliť kráľovná, ale spor nakoniec prehrali. V r. 1423 sa odohral incident, keď podľa správy údajne celé senecké obyvateľstvo na čele s richtárom vtrhlo do časti pezinského chotára susediaceho s Doľanmi a tamojšie hraničné body zrovnali so zemou. Od roku 1439 sa Senec spomína už ako oppidum, čiže mestečko, čo malo pozitívne dôsledky pre obyvateľov.
V ranom novoveku tvorilo obyvateľstvo úzka vrstva šľachtických rodov, stredná vrstva obchodníkov a remeselníkov a najväčšia vrstva poddaných sedliakov a želiarov. Zemepánmi boli Turzovci, od r. 1642 Esterháziovci, okrem nich vlastnili určité časti chotára rodiny feudálov (Peršincovci, Mehéšovci, Balogovci, Poórovci, Heringešovci, Kováčovci). V r. 1570 sa spomína richtár Tomáš Varga, v r. 1606 Peter Tatay, v r. 1618 Blažej Mehes. Okrem maďarských mien sa medzi významnými osobnosťami objavujú aj slovenské priezviská (napr. Ján Čerešňa, Ján Šafár atď.).
V 16. storočí sa zvyšovali príjmy tridsiatkovej stanice – rok 1556 – 21 tisíc zlatých, 1586 – 32 tisíc, 1587 – 49 tisíc, čo boli najvyššie čiastky spomedzi ostatných tridsiatkov na juhozápadnom Slovensku. Prvé správy o cechoch sú z júna 1599, keď senecký  richtár žiadal bratislavského o zaslanie štatútu tkáčskeho cechu. Ďalších cechom bol v r. 1604 cech krajčírov, špecializujúci sa na šitie pánskych odevov a kožušín. V r. 1612 sa spomína cech mäsiarov, od r. 1745 fungoval cech hrnčiarov, v r. 1746 vznikol samostatný cech murárov a staviteľov. Rozvíjal sa aj obchod – v 18. stor. bolo najskôr 5, neskôr 7 trhov ročne.
Do života ľudí nepriaznivo zasiahli vojny a pohromy. V r. 1663 mestečko napadli Turci, v máji 1705 bolo vidieť Senec s kostolom v plameňoch, zapálených kurucmi, požiar bol aj v r. 1764. V r. 1776 požiar zničil budovu školu vyššieho typu Collegium oeconomicum, pričom zhoreli aj okolité domy. Preto Mária Terézia oslobodila Senec na dva roky od platenia daní. Rok predtým zasiahla mestečko povodeň  a v r. 1763 dokonca zemetrasenie.
Podľa hospodárskeho súpisu župných úradov z roku 1715 bolo v Senci 258 rodín. Odhaduje sa, že počet obyvateľov bol 1032. Poddanských rodín bolo 129.
Obsiatej plochy bolo 264 uhorských jutár ozimín a 440 jutár jarín. Úhorom ležalo 426 jutár chotára, vyklčované lúky predstavovali 167 jutár, klčoviská 1083 jutár a kopaníc bolo 134 jutár. Na tejto výmere sa chovalo 30 býčkov, 108 koní, 115 kráv, 25 junčekov a 3910 oviec.
Podľa súpisu pôdy a majetku bolo v r. 1768 v mestečku  218 poddanských rodín. Dôležitým dokladom vtedajších pomerov je takzvaný Jozefínsky dotazník z r. 1785, podľa ktorého bol zemepánom Senca gróf František Eszterházi, Senec mal 328 domov a 374 rodín. Celkový počet obyvateľov bol 1814, zloženie obyvateľstva bolo nasledovné: 19 Židov, 99 zemianskych rodín, 2 šľachtické rodiny, 35 obecných zamestnancov, 98 vidiečanov, žijúcich v mestečku, 195 nájomníckych rodín. Z 1814 obyvateľov bolo 212 detí do 12 rokov, 75 mladých ľudí od 13 do 17 rokov, 914 žien a 613 mužov. Z ďalších otázok (spolu ich bolo 18) sa môžeme dozvedieť, že obyvatelia boli rímskokatolíckeho náboženstva, národnosti maďarskej, slovenskej a nemeckej (prevažne Židia). Podľa zmapovania etnických pomerov r. 1773 na južnom Slovensku z r. 1924 Alexejom Petrovom sa Senec nachádzal spolu s okolitými obcami Veľký Biel, Boldog a Réca v severnom maďarskom jazykovom výbežku slovensko-maďarskej etnickej hranice.
V mestečku bol kostol s farárom, ktorý užíval jednu usadlosť s lúkami, vinohradom a faru s 5 miestnosťami. V mestečku bol aj chudobinec, ktorý obývalo 6 ľudí. Richtárom bol Štefan Molnár, jeho povinnosťou bolo viesť hospodársku, súdnu a administratívnu agendu a byť v styku s panskou stolicou a bol oslobodený od daní. Okrem toho v mestečku sídlili remeselníci – kolári, krajčíri, čižmári, kožiar, hodinár, pekár, zlatník, sklenár a panský staviteľ. Bol tu aj mlyn na obilie. Chotár mestečka bol v prvej akostnej triede, lúky a vinohrady v druhej, vykazovali sa panské lesy, neúrodná pôda nebola. Pestovali sa najmä raž, pšenica a jačmeň, darilo sa kukurici a strukovinám, v okolí Čiernej vody konope a ľan, čiastočne zelenina. Severozápad chotára zaberali vinice.
V rokoch 1773 – 80 fungovala ženská polepšovňa, kde pracovali odsúdené ženy v textilnej manufaktúre, špecializujúcej sa na výrobu textilu z konopnej priadze a ľanu, krajčírskych potrieb a výrobkov. Bola tu aj farbiareň s čistiareň látok. Ďalšia manufaktúra pracovala v rokoch 1787 – 90, vyrábala sa tu priadza z konopí a kúdele. Okrem spomínaných textiliek sa v Senci spracúvala konská srsť a vlasy, z ktorých sa vyrábali kefy a metly. Od r. 1782 vojenské učilište na prípravu budúcich dôstojníkov rakúskej armády.
V 19. storočí manufaktúry zanikli, hospodárske súpisy dokladajú existenciu cechov, neskôr boli zavedené zoznamy remeselníkov a živnostníkov, v nich sa objavujú aj nové profesie ako napr. lekárnik, lekár (chirurg), starinári či obchodníci s liehom, čo súviselo s otvorením pálenice. Od roku 1845 ťažba štrku. Revolučné udalosti rokov 1848 – 49 mestečko nezasiahli.
V r. 1872 vznikol slúžnovský obvod, ktorý tvoril siedmy okres Bratislavskej župy, prvý slúžny bol Ferdinand Helmbacher. K úradu patrilo 8 notariátov, ktoré mu boli úplne podriadené. Pod okres patrili okrem Senca napríklad aj Svätý Jur, Pezinok a Modra. V tomto období vzniká tehelňa (1880) a mlyn (1908), zavádza sa elektrina a telefón, od roku 1850 železničné spojenie s Bratislavou a Pešťou.
Od r. 1869 máme k dispozícii výsledky zo sčítaní obyvateľstva. V tomto roku mal Senec 357 domov a 2837 obyvateľov. V r. 1880 to bolo 415 domov a 3138 obyv., v r. 1900 512 domov a 3552 obyv. a v  r. 1910 593 domov a 3915 obyv. Z týchto ľudí v r. 1910 uviedlo ako materinský jazyk slovenčinu 182, čo bolo 4,6%.  Táto štatistika vyvoláva isté pochybnosti, nakoľko v r. 1921 sa k československej národnosti prihlásilo už 753 ľudí, čo 16,17%  z  celkového počtu 4656. Ostatní uviedli maďarskú (75%) alebo židovskú národnosť (6%). Tu je zaujímavé, že k židovskému vierovyznaniu sa prihlásilo 408 a v nasledujúcom sčítaní v r. 1930 502 ľudí, čo znamenalo 8,76% resp. 8,95%, čo znamená nárast v relatívnych aj v absolútnych číslach. Naopak v r. 1930 sa k židovskej národnosti prihlásilo 306 ľudí, čo znamenalo oproti roku 1921 nárast o 25 osôb, ale v percentách pokles o 0,58%.
Počas medzivojnového obdobia zaznamenáva Senec všeobecný rozvoj. Postavil sa obecný dom (mestský úrad), vydláždili hlavné ulice, buduje sa elektrické osvetlenie a vzniká areál dnešných Slnečných jazier. Majetky Eszterháziovcov boli vyvlastnené a pridelené takzvaným kolonistom – ľudom z  Oravy, Kysúc a Moravy, ktorí sa usídlili v južnej časti mesta a vystavali nové budovy. Toto malo za následok, že v medzi rokmi 1921 a 1930 stúpol počet trvalo obývaných domov z 625 na 888. Počet obyvateľov československej národnosti sa zvýšil o 1181 na 1934, čo predstavovalo 34,48%.  Celkový počet  obyvateľov bol  5609, z toho mali Maďari väčšinu s 56,43%.  Počas celého obdobia suverénne prevládalo rímskokatolícke vierovyznanie, pretože aj kolonisti boli prevažne katolíci, k evanjelickej cirkvi sa v r. 1930 prihlásilo iba 184 ľudí.
2. novembra 1938 sa  konala Viedenská arbitráž, na základe ktorej Senec pripadol horthyovskému Maďarsku. Znamenalo to zhoršenie životných podmienok pre všetky vrstvy obyvateľstva, predovšetkým pre kolonistov, ktorí boli ešte v r. 1938 vyhnaní a pre Židov, ktorí boli v r. 1944 deportovaní do koncentračných táborov. Podľa  skresleného sčítania mal Senec v r. 1941 92% obyvateľov maďarskej národnosti.
Po druhej svetovej vojne sa mesto vrátilo do ČSR. V r. 1947 prebehla výmena obyvateľstva medzi Slovenskom a Maďarskom, vďaka ktorej prišlo do Senca takmer tisíc Slovákov – evanjelikov z maďarskej obce Pitvaroš a niektorí občania maďarskej národnosti odišli do rôznych obcí v Maďarsku (napr. Jánossomorja). V r. 1949 – 60 bol Senec sídlom okresu. V období socializmu sa rýchlo zvyšoval počet domov (rok 1950 – 1085, rok 1961 – 1328, rok 1970 – 1621, rok 1980 – 1784) ako aj počet obyvateľov (rok 1950 – 5899, rok 1961 – 7596, rok 1970 – 8531, rok 1980 – 10 772). Do mesta sa sťahovali, najmä v 70. a 80. rokoch po výstavbe sídlisk, ľudia z celého Slovenska, čo súčasne znamenalo postupné znižovanie podielu maďarskej národnosti.  Tak ako aj v inde, tak aj tu toto obdobie zmenilo obraz mesta. Zaniklo súkromné podnikanie a namiesto starých prízemných domov vyrástli fádne výškové prevažne  panelové bytovky. Prvé bytové domy, postavené ešte tradičnou tehlovou technológiou, vznikli v 50.rokoch pozdĺž Šafárikovej ul. (dvojpodlažné) a na Kollárovej ul., Námestí 1. mája (trojpodlažné). Panelová výstavba začala v r. 1968 – 1969, keď bolo dokončených prvých 5 štvorpodlažných panelákov typu NMB na Svätoplukovej ul. a pokračovala na prelome 70. a 80.rokov sídliskom Juhozápad a Západ (Salámka). Na sídlisku Juhozápad sa po zbúraní pôvodnej, nie starej povojnovej výstavby, realizovali štvorpodlažné a deväťpodlažné objekty typu T06B KE, na sídlisku Salámka, kde pôvodná zástavba nebola, iba štvorpodlažné. Súčasne sa stavali na Záhradníckej, Žarnovovej a Novomeského ul. troj- a päťpodlažné tehlové bytovky.
Výstavba najväčšieho sídliska Stred znamenala zároveň aj najväčší zásah do vzhľadu mesta. Po veľkoplošnej asanácii na Námestí 1. mája, Kollárovej ul., Ul. SNP, Hurbanovej ul. a Hollého ul. sa v r. 1986 – 1989 postavili štvor-, šesť-, osem- a trinásťpodlažné panelové domy typu P1.15.      
Po roku 1989 prešlo mesto výraznou modernizáciou a je vzhľadom na svoju polohu blízko Bratislavy, ako aj Slnečným jazerám veľmi vyhľadávané. Výstavba bytových domov a sídlisk pokračovala aj v novom režime. V r. 1994 – 1996 bol postavený už nepanelovými metódami Slnečný dvor, po roku 2000 sídlisko pri Štifte a o pár rokov neskôr sídlisko na Pezinskej ulici.

Politika

Od nového územnosprávneho členenia krajiny je Senec okresným mestom.

Obyvateľstvo

V Senci žilo k 31. 12. 2013 17 806 obyvateľov.

Kultúra a zaujímavosti

MsKS Senec (renovovaná budova na Mierovom námestí) – Mestské kultúrne stredisko bolo zriadené v roku 1977, v súčasnosti je strediskom kultúry v regióne. Konajú sa tu divadelné predstavenia, koncerty, a iné spoločenské akcie. Súčasťou MsKS je kino, amfiteáter a knižnica. MsKS podporuje záujmovú činnosť tanečného súboru, dychovej hudby, speváckeho súboru.
V Senci žije niekoľko umelcov. Bohatú výstavnú činnosť majú za sebou akademická maliarka a poetka Jitka Bezúrová-Mošková a akademický maliar Peter Galvánek.

Divadlo

V meste sa nenachádza, najbližšie je v Bratislave.

Múzeá

Múzeum sa v meste nachádza v Tureckom dome. Múzeum disponuje dvomi stálymi expozíciami prírody (živej a neživej) a staršími dejinami mesta a okolia.

Pomníky

V meste sa nachádza maďarský pamätník padlým v prvej a druhej svetovej vojne na námestí Alberta Molnára.

Parky

Park na Mierovom námestí je pekne obnovený. Revitalizácia prebehla v roku 2006. Autormi sú Ing. arch. Ladislav Prekop a Ing. arch. Maroš Hankovský.

Pravidelné podujatia

Senecké leto, Veľký letný karneval, Trojkráľové zimné plávanie, Záchranárske MDD, Potápačský karneval

Železničná doprava

Železničná stanica Senec na trati 130 Štúrovo – Bratislava hl. st. je v prevádzke od jej otvorenia 18. decembra 1850. Osobnými vlakmi má Senec spojenie napr. s mestami Bratislava, Galanta, Nové Zámky, Štúrovo, Komárno, Levice, Zvolen, Banská Bystrica, Malacky, Kúty.
Železničná stanica je však obyvateľmi mesta málo využívaná – nachádza sa síce len 20 m od vchodu na Slnečné jazerá-Juh, ale ďaleko od sídlisk, ktoré by potrebovali vybudovať zastávku o cca 1 200 m bližšie k Bratislave.

Autobusová doprava

Mesto má autobusovú stanicu na Šafárikovej ulici, do užívania bola odovzdaná v roku 2006, predtým sa nachádzala pred MsKS na Námestí 1. mája, čo však bolo nevyhovujúce. Autobusovými linkami je mesto spojené najlepšie s Bratislavou, kde odchádza za hodinu aj niekoľko spojov a spojenie s hlavným mestom je vcelku vyhotovujúce i v ranných a večerných hodinách. Toto sa už nedá povedať o spojoch do Trnavy, Pezinka, Modry, Galanty a Šamorína, pretože ich frekvencia je oveľa nižšia. V Senci zastavujú aj niektoré diaľkové spoje (Bratislava – Zvolen, Bratislava – Nové Zámky, Bratislava – Piešťany a pod.)

Mestská celoročná doprava

Po meste od 1.11.2013 premáva bezplatne denne klimatizovaný autobus. Okruhy sa vždy začínajú aj končia na autobusovej stanici na Šafárikovej ulici (vracia sa tam aj v polovici cesty). Okrem iného stojí v blízkosti obchodných centier a pri železničnej stanici. Obe okruhy majú 24 zastávok.