google/wiki40b huggingface dataset:
Veľká turecká vojna

Veľká turecká vojna (iné názvy: piata rakúsko-turecká vojna, siedma benátsko-turecká vojna) bola séria vojenských stretnutí medzi Osmanskou ríšou a jej nepriateľmi na čele s Rakúskou monarchiou v rokoch 1683 až 1699. Vojna začala v roku 1683 druhým obliehaním Viedne štvrťmiliónovou tureckou armádou. Tú sa spojeným európskym vojskám podarilo v bitke pri Viedni poraziť. Rakúskej diplomacii sa na to v roku 1684 spolu s Poľskom a Benátkami podarilo proti Osmanskej ríši ustanoviť Svätú ligu. K nej sa o dva roky neskôr pripojilo i Rusko.
Vojna následne prebiehala na viacerých miestach vo východnej Európe i na Balkáne. Habsburgovcom sa v prvej fáze vojny podarilo upevniť si postavenie v Uhorsku, kde dosiahli dedičnosť trónu a predovšetkým zvrhnúť „slovenského kráľa“, kniežaťa Imricha Tököliho, ktorý sa predtým podrobil Carihradu. Poľské vojská Jána III. Sobieskeho trikrát vpadli do Moldavska.
V roku 1687 bol sultán Mehmed IV. zosadený janičiarmi, ani jeho nástupca Sulejman II. však spočiatku vo vojne nebol príliš úspešný. V roku 1688 padol do rúk Habsburgovcov Belehrad a v roku 1689 aj Skopje. Koncom toho istého roka však veľkovezír Mustafa Köpröli zhromaždil silnú armádu a v roku 1690 zahájil úspešnú protiofenzívu. V októbri 1690 Turci dobyli Belehrad naspäť a v nasledujúcich rokoch sa so striedavými úspechmi bojovalo až do uzavretia mieru v Sremských Karloviciach 26. januára 1699. Habsburgovci na jeho základe získali Sedmohradsko a celé Uhorsko s výnimkou Banátu.
La Tombe

Poloha

Obec má rozlohu 7,84 km². Najvyšší bod je položený 86 m n. m. a najnižší bod 49 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 208 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Slavkovský štít

Prírodné podmienky

Štít je budovaný z granodioritu. Jeho hrebeň oddeľuje Velickú a Veľkú Studenú dolinu. V roku 1813 sa z vrcholovej kopy zrútili mohutné skalné bloky a mura, ktorá stiekla do Veľkej Studenej doliny, kde sú jej pozostatky dodnes. Podľa niektorých predpokladov mohol byť Slavkovský štít dovtedy najvyšším vrcholom Vysokých Tatier.

Názov

Už v roku 1717 ho v latinskej podobe Szalokiensis mons. spomína Juraj Buchholtz st. Pri opise jeho výstupu na vrchol v roku 1664 ( pozri text o výstupoch) používa názov Schlackendorffer rundte Spitze ( okrúhly Slavkovský štít). Názov od začiatku 19. storočia vychádza z materskej obce Veľký Slavkov. Chotár tejto obce siahal hlboko do Vysokých Tatier. Tretina výmery jej území bola práve v horách.

Výstupy

Prvý zaznamenaný výstup na vrchol Slavkovského štítu uskutočnil 11. júna 1664 Juraj Buchholtz starší ( 1645 - 1724) a jeho priatelia. Zmienil sa o ňom v roku 1719 v diele: Das weit und breit erschollene Ziepser Schnéé- Gebürg, ktoré tlačou vyšlo až v roku 1899 v Levoči. Výstup so zostupom im trval tri dni, čo je neklamným dôkazom toho, že pohyb vo vysokohorskom teréne, kde bola len takmer nepriechodná kosodrevina, bol veľmi namáhavý a nebezpečný. Odvážlivcov ohrozoval nielen neschodný terén, ale aj dravá zver a nevyspytateľné počasie. Na vrchol stúpali východným hrebeňom. Niekoľkokrát ich zakryla nepreniknuteľná perina oblakov. Z jedenásťčlennej Buchholtzovej spoločnosti, na vrchol vystúpili iba štyria - Buchholtz st, vodca pytliak neznámeho mena, kantor zo Spišskej Soboty Martin Jani a študent Matin Weiser ( Veisser). Na štíte boli asi o jedenástej hodine predpoludním. Zdržali sa tam dve hodiny. Na vrchole vystrelili niekoľko rán z pušky a počúvali ozvenu. Potom ich prekvapila búrka s krupobitím. Po nej v peknom počasí zostúpili. Prvý zimný výstup uskutočnil 15. januára 1873 hotelier z Veľkej a správca Starého Smokovca Eduard Blasy. Na vrchol vystúpil s učiteľom Jánom Gellhoffom.Prvá smrteľná nehoda počas túry bola zaznamenaná v auguste 1921 , kedy nemenovaný český turista spadol zo skaly.

Turistika

Slavkovský štít je so svojou výškou 2 452,4 m n. m. jedným z najvyšších zdolateľných vrchov bez použitia horského vodcu alebo horolezeckej techniky. Na vrch sa dá vystúpiť zo Starého Smokovca alebo z Hrebienka. Vedie sem  modrá značka. Výstup trvá 5:15 hod., zostup 3:50 hod. Výstup je stredne náročný, zdĺhavý. Počas výstupu sa naskytajú pohľady do Veľkej Studenej doliny a na masív Prostredného hrotu, z vrcholu sú pohľady na Bradavicu a Gerlachovský štít.
Humenské podolie

Vymedzenie

Podcelok zaberá stredovýchodnú časť Beskydského predhoria a v rámci celku susedí na okraji údolia Ondavky s Merníckou pahorkatinou, východným smerom na okraji Sniny nadväzuje Ublianska pahorkatina. Zo severu  územie vymedzuje Laborecká a Ondavská vrchovina, južným smerom ostro vystupujú Vihorlatské vrchy s podcelkami Humenské vrchy a Vihorlat.

Osídlenie

Podolím vedie údolie Cirochy, v západnej časti Laborca, ktoré sú v tejto časti pomerne husto osídlené. Na východnom okraji podolia leží Snina, v západnej časti Humenné a najmä v údolí Cirochy viacero stredne veľkých obcí.

Doprava

Cez Humenné vedie do Sniny a ďalej na ukrajinskú hranicu cesta I/74, údolím Laborca prechádza cesta II/559 do Medzilaboriec. Údoliami oboch riek vedú i železničné trate, severným smerom železničná trať Michaľany – Łupków a východným železničná trať Humenné – Stakčín.
Vandenberg Air Force Base

Vandenberg Air Force Base (doslova: Vandenbergova základňa vzdušných síl) je kozmodróm a letecká základňa amerického vojenského letectva v Kalifornii.

Vznik

V roku 1958 bola blízko staršej Vandenbergovej vojenskej základne v Kalifornii postavená novšia strelnice, ktorá získala označenie Vandenberg AFB, resp. Vandenberg Air Force Base. Celý komplex má rozlohu asi 400 km². Je rozdelený na severnú a južnú časť cestou, ktorá smeruje k Tichému oceánu.

Využitie

Strelnica sa využíva hlavne na vojenské účely, neskôr sa začala využívať aj pre potreby kozmonautiky. Postavilo sa tu množstvo odpaľovacích rámp s označením SLC-4C, SLC-4W, SLC-3W, SLC-3E, SLC-2W a najmä modernizovaná SLC-6. Z rámp boli vypúšťané rakety Titan, Atlas, Delta 2, rôzne typy družíc (vrátane špionážnych). Mal tu byť tiež realizovaný projekt vojenského laboratória MOL. Z kozmodrómu sa plánovalo vypúšťanie raketoplánov Space Shuttle, po havárii Challengera sa však od toho upustilo. V roku 1994 bol komplex upravený na vypúšťanie ľahkých nosičov LMLV (Athena) firmy Lockheed Corporation.
Jarnac

Poloha

Obec má rozlohu 11,99 km². Najvyšší bod je položený 40 m n. m. a najnižší bod 8 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 427 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Grossouvre

Poloha

Obec má rozlohu 15,75 km². Najvyšší bod je položený 230 m n. m. a najnižší bod 182 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 287 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Tashi Air

Letisko Paro

Bagdogra, Bangkok, Dháka, Dubaj, Hongkong, Kalkata, Káthmandu, Singapur, Sittwe
Lathuile

Poloha

Obec má rozlohu 8,76 km². Najvyšší bod je položený 1 640 m n. m. a najnižší bod 450 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 973 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Jermain Defoe

Reprezentácia

Prvý zápas v národnom tíme Anglicka odohral proti Poliakom 8. septembra 2004 na kvalifikácii majstrovstiev sveta a dal prvý gól zápasu. Zápas nakoniec skončil 2-1 pre Anglicko. Za Anglicko odohral vyše 30 zápasov.
Ján Hradský

Životopis

Vychodil školy v Trenčíne, Banskej Bystrici, Prešove a v Zittau, 1719 študoval v Lipsku a v Halle, 1724 vo Wittenbergu. Roku 1725-1731 vychovávateľ v Berlíne, neskôr evanjelický farár na viacerých miestach Slovenska. Počas protireformácie perzekvovaný, 1749-1753 väznený v Nitre. Autor dišputy.
Grateloup-Saint-Gayrand

Poloha

Obec má rozlohu 20,67 km². Najvyšší bod je položený 172 m n. m. a najnižší bod 42 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 432 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Laronxe

Poloha

Obec má rozlohu 6,83 km². Najvyšší bod je položený 281 m n. m. a najnižší bod 234 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 388 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Vlajka Holandska

Vlajka Holandska má tri vodorovné pruhy vo farbách červenej, bielej a modrej. Pochádza z doby povstania holandských protestantských provincií proti španielskej nadvláde pod vedením princa Viliama Oranžského. O jeho vlajke – niekedy iba oranžová, ale väčšinou oranžová, biela a modrá – sa prvýkrát hovorí roku 1572. Po oslobodení siedmich severných provincií zo španielskeho obkľúčenia a vytvorení Republiky spojeného Holandska (1581) sa tzv. „princova vlajka“ v livrejových farbách oranžského domu používala ako symbol generálnych stavov spoločne s vlajkou so znakom Slobodného Holandska, od roku 1597 bola zavedená ako jediná holandská vlajka. Okolo roku 1630 a hlavne po roku 1648, kedy Španielsko uznalo holandskú nezávislosť, bol pre lepšiu viditeľnosť na mori (hlavne však z politických dôvodov) oranžový pruh nahradený červeným (v roku 1796 bolo používanie oranžovej farby výslovne zakázané).
Holandská vlajka ako prvá republikánska trikolóra na svete a ako symbol slobody bola vzorom všetkých ďalších trikolór, teda aj francúzskej, a bola podľa nej vytvorená aj ruská vlajka. Keď sa totiž ruský cár Peter Veľký vrátil zo svojho pobytu v Holandsku, použil tu nadobudnuté skúsenosti pri budovaní vlastného námorného loďstva a podľa holandského vzoru navrhol aj ruskú obchodnú vlajku, zmenil akurát poradie farieb vodorovných pruhov na trikolóru bielo-modro-červenú. Tá sa potom stala aj ruskou štátnou a národnou vlajkou. V panslavistickej ére minulého storočia si podľa nej tvorili dosiaľ neslobodné slovanské národy vlastné vlajky, niekedy bez zmien, inokedy s úpravami. Prví boli v roku 1835 Srbi, potom nasledovali Čiernohorci(1992-2004), Chorváti, Slovinci, Slováci a Bulhari (tu bol modrý pruh nahradený zeleným). Tak holandská vlajka nepriamo ovplyvnila aj vlajky niektorých slovanských národov.
Orfizmus

Orfizmus bol náboženský smer a kult v starovekom Grécku. Vznikol asi v 8. storočie pred Kr., rozšíril sa v 7. a 6. storočí. Ovplyvnil učenie pytagorejcov. Nadväzoval na kult boha Dionýza, bol pomenovaný podľa mýtického pevca Orfea. Orfizmus predpokladá, že na rozdiel od strastiplného života pozemského je záhrobný život blažený.
Orfizmus sa formoval ako svetonázor relatívne uzavretých vnútrozemských societ spájajúcich svoju existenciu s démonom, ktorý, ako verili, ich oduševňoval vcelku i jednotlivo. Táto božská nesmrteľná sila je niečo nadindividuálne a všetko zjednocuje, čo sociálno-psychologicky zodpovedá už istej emancipácii individuálneho vedomia, ale tým aj uznaniu jeho závislosti od božskej sily, ktorú v jednotlivcovi reprezentuje nesmrteľná duša. V týchto predstavách nám chýba prítomnosť a výkon osudu (homérsky mýtus).
Termoelektrický jav

Termolektrický jav je jav, keď sa teplotné rozdiely premieňajú priamo na elektrickú energiu (Seebeckov jav), alebo sa naopak premieňa elektrická energia na teplotné rozdiely (Peltierov jav). Vzniknutý prúd je rádovo niekoľko mikrovoltov na kelvin.
V mikroskopickom meradle jav spočíva v difúzii nositeľov náboja z oblasti s vyššou teplotou do oblasti s nižšou teplotou.
Na rozdiel od Joulovho tepla nedochádza k priamej premene elektrickej energie na teplo (ani nedochádza k priamej premene tepla na elektrickú energiu, čo by porušovalo druhý termodynamický zákon), ide len o kontrolu vedenia tepla zvyčajne na rozmedzí dvoch materiálov.

Využitie

Využitiu v elektrárňach bráni nízka účinnosť a vysoká cena. Na získavanie elektrickej energie sa používa iba v zvláštnych prípadoch napríklad ak nemôžeme použiť pohyblivé časti. Niekedy sa používajú na využitie zvyškového tepla z rôznych zdrojov. Niekedy sa používajú na využívanie tepla z rádioaktívneho rozpadu materiálov v rádioizotopových termoelektrických generátoroch naprílad vo vesmírnych sondách.
Chladiaci efekt sa dá využiť na vytvorenie chladiacich zariadení bez pohyblivých častí a cirkulujúcich tekutín. Je to menej účinné ako bežné chladničky, ale v niektorých prípadoch je to potrebné, najmä ak treba ešte nižšie teploty (ak ešte netreba tekutý dusík).
Pretože vzniknuté napätie je priamo úmerné teplotnému rozdielu, tento jav sa dá využiť aj na meranie teploty termočlánkami.
Ovplyvňovanie

Ovplyvňovanie alebo pôsobenie alebo vplývanie alebo spôsobovanie je taká závislosť medzi entitami, že pohyb jednej alebo jedných z nich je príčinou pohybu inej alebo iných z nich. Výsledok pôsobenia je vplyv.
Entita, ktorá pôsobí, je ovplyvňujúca entita, entita, na ktorú sa pôsobí, je ovplyvňovaná entita. Existuje obrovské množstvo foriem pôsobenie/ovplyvňovania, ktoré možno rozdeliť napríklad podľa kritéria uvedomenosti na vedomé pôsobenie/ovplyvňovanie a nevedomé pôsobenie/ovplyvňovanie. Dôležitým druhom pôsobenia je činnosť, vzájomné pôsobenie, správanie atď.
Pri ovplyvňovaní majú rozhodujúcu úlohu vzťahy, ktoré má systém k svojmu okoliu, i vzťahy vnútri systému, pretože práve v rámci vzťahov vznikajú príčiny pohybov.
Ovplyvňovanie je spojené s pôsobením síl ovplyvňujúceho systému na systém ovplyvňovaný. Ťažiskový význam má kvalita sily, ktorú ovplyvňujúci systém uplatňuje voči ovplyvňovanému systému. Jednotlivé ovplyvňujúce systémy disponujú silami rôznej kvality - od tých, ktorých účinok je u ovplyvňovaného systému nulový alebo zanedbateľný, až po také, ktorých účinok je zreteľný.
Beta Comae Berenices

Beta Comae Berenices (β Comae Berenices/β Com) je trpasličia hviezda hlavnej postupnosti v súhvezdí Vlasy Bereniky.
β Comae Berenices je najjasnejšia hviezda v súhvezdí. Má žltú farbu, jasnosť 4,32ᵐ a patrí do spektrálnej triedy G0V. Je od nás vzdialená 27,2 svetelného roka.
Senzualizmus (filozofia)

Senzualizmus je filozofický smer - názor, že jediným prameňom poznania sú zmyslové javy, pocity a vnemy. Základom celého nášho poznania je zmyslové nazeranie (či už koceptualizované alebo nie). V zmyslovom nazeraní je aj pôvod aj overenie nášho poznania. Základný princíp senzualizmu vyjadril J. Locke v téze: Nič nie je v nášom rozume, čo by predtým nebolo v našich zmysloch. Zástanca senzualizmu je senzualista.
Podľa senzualizmu je naše poznanie v podstate dané už v zmyslovom nazeraní a úloha rozumu spočíva len vo formálnom usporiadaní zmyslového materiálu.
Predchodcom novovovekého senzualizmu sa stal R. Bacon.
Ján Nosko

Kariéra

Pôsobil ako pediater a kardiológ. Od roku 2008 do zvolenia za primátora bol riaditeľom Detskej fakultnej nemocnice s poliklinikou Rooseveltovej nemocnice v B. Bystrici. Počas jeho pôsobenia sa nemocnica mala stať jednou z najlepších na Slovensku.

Primátor Banskej Bystrice

Svoju kandidatúru na primátora v komunálnych voľbách 2014 oznámil v auguste 2014. Kandidoval ako nezávislý kandidát. Vo voľbách získal 9 739 hlasov čím porazil dovtedajšieho primátora Petra Gogola s 4 248 hlasmi a bol zvolený za primátora. Funkciu vykonáva s podporou strán Smer-SD, SDKÚ-DS, SNS a SMS.
Yvetot-Bocage

Poloha

Obec má rozlohu 12,46 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 13 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 151 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ippécourt

Poloha

Obec má rozlohu 10,62 km². Najvyšší bod je položený 306 m n. m. a najnižší bod 244 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 99 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gidy

Poloha

Obec má rozlohu 23,91 km². Najvyšší bod je položený 128 m n. m. a najnižší bod 117 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 626 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Nit

Nit je spojovacia súčiastka, ktorá sa používa pri nepriamom nitovaní. Skladá sa z dosadacej hlavy a drieku. Roznitovaním (deformáciou) konca drieku sa vytvorí záverná hlava. Vyrábajú sa z ocelí triedy 10 alebo 11, hliníka, zliatin hliníka, medi, mosadze a iných materiálov. Nity sú väčšinou normalizované.
Latae sententiae

Latae sententiae (slov. [vopred] daným rozsudkom) je v kánonickom práve rímskokatolíckej cirkvi taký trest, ktorý je udelený automaticky spáchaním stanoveného deliktu, aj bez následného uvalenia trestu dekrétom alebo rozsudkom.
Trestom latae sententiae môže byť automatická exkomunikácia, interdikt alebo suspenzia.
Subtatranské príkrovy

Vznik a vývoj

Vrstevný sled subtatranských príkrovov sa väčšinou začína na báze strednotriasových karbonátov a končí v strednej kriede. Staršie horniny obvykle nie sú zachované, pretože k odtrhnutiu príkrovov došlo na súvrstviach spodnotriasových verfénskych bridlíc a karpatského keupra. Podložné kryštalinikum sa zachovalo iba výnimočne, vo fatriku ho možno sledovať v tektonických oknách v Rázdielskej jednotke a v oblasti Starých Hôr. V hroniku sa zachovala časť preddruhohorného podložia vo forme hrubých súvrství bazaltových vulkanoklastík mladopaleozoického (karbónskeho a permského) veku, označované ako ipoltická skupina.
Presun subtatranských príkrovov nastal vo vrchnej kriede (cenoman až stredný turón), pričom ako prvé bolo presunuté fatrikum a naň sa nasunulo hronikum. Smer presunu bol generálne z juhu na sever.
22901 Ivanbella

(22901) Ivanbella je planétka, ktorú objavili Peter Kušnirák a Petr Pravec večer dňa 12. októbra 1999 na observatóriu v Ondřejove v Česku. Je pomenovaná po prvom slovenskom kozmonautovi Ivanovi Bellovi.

Objav a pomenovanie

Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhovýchodnej časti súhvezdia Ryby (Pisces), iba 20' severozápadne od hviezdy  Psc (+5,2 mag), mala zdanlivú vizuálnu jasnosť +16,0 mag a bola 399. planétkou objavenou v prvej polovici októbra 1999. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1999 TY₁₅, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Ondřejova pozorovaná aj v ďalších 3 nociach a celkovo bolo zmeraných 13 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 19. októbra 1999. Planétka bola pozorovaná aj v nasledujúcej opozícii a počas dvoch nocí (24. a 29. decembra 2000) bolo získaných ďalších 6 pozícií. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 42325 vydanom dňa 9. marca 2001.
Planétka je pomenovaná po prvom slovenskom kozmonautovi Ivanovi Bellovi (nar. 1964), ktorý počas svojho osemdenného pobytu na orbitálnej stanici MIR vo februári 1999 vykonával rôzne astrobiologické a fyziologické experimenty. Meno planétky navrhla Slovenská astronomická spoločnosť a stalo sa oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 43194 vydanom dňa 4. augusta 2001 Medzinárodnou astronomickou úniou.

Dráha

Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 384 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,11 roku (1500 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 180 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 6,5 km.

Zaujímavosť

Planétka (22901) Ivanbella je totožná s planétkou 1983 XU₁, ktorú v noci 5./6. decembra 1983 objavil Milan Antal počas jedného zo svojich pobytov na maďarskom observatóriu Piszkéstető. Krátko po objave sa mu však stratila a stratenou zostala až do nezávislého objavu z Ondřejova v októbri 1999.
Baracé

Poloha

Obec má rozlohu 13,46 km². Najvyšší bod je položený 62 m n. m. a najnižší bod 17 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 489 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Ouen-le-Houx

Poloha

Obec má rozlohu 5,21 km². Najvyšší bod je položený 189 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Iliušin Il-14

Vznik a vývoj

Iliušin Il-14, bol nástupcom lietadla Il-12, išlo v podstate o jeho výraznú modernizáciu. Prvý prototyp vzlietol 20. septembra 1950 a za desať rokov výroby došlo na niekoľko verzií a variácií. Išlo o civilné aj vojenské lietadlo. Licenčne bol vyrábaný v NDR ako VEB-14 aj v Československu, kde bolo vyrobených 203 kusov.
Allonnes (Sarthe)

Poloha

Obec má rozlohu 18,07 km². Najvyšší bod je položený 82 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 11 195 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Cirgues-de-Malbert

Poloha

Obec má rozlohu 16,21 km². Najvyšší bod je položený 833 m n. m. a najnižší bod 502 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 225 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leo Hendrik Baekeland

Životopis

Narodil sa ako syn obuvníka a slúžky. Vyštudoval chémiu na univerzite v Gente, v roku 1889 sa tu stal profesorom. Po dokončení doktorandského štúdia, inšpirovaný autobiografiou Benjamina Franklina, emigroval do USA, do New Yorku. Roku 1897 získal americké občianstvo a v roku 1917 a stal profesorem Columbia University in the City of New York.
V roku 1893 vynašiel fotografický papier Velox a v roku 1907 aj bakelit – lacnú, nehoriacu a všestrannú umelú hmotu.
Beakeland predal svoj patent fotografického papiera prezidentovi Kodaku, Georgeovi Eastmanovi za 1 milión amerických dolárov.
Vynájdenie bakelitu začalo éru umelej hmoty. Bakelit sa vyrábal z fenolu a formaldehydu. Nemecký chemik, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu, Adolf von Baeyer experimentoval v roku 1872 s týmto materiálom, ale neukončil výskum. Bakelit sa dostal do masovej výroby v roku 1907.
Bakelit bol prvý vynájdený plast ktorý si zachoval tvar aj po zahriatí. Rádia, telefóny a elektrické izolácie sa začali vyrábať z bakelitu pre jeho odolnosť voči teplu a izolácie. O krátku chvíľu sa bakelit začal používať vo všetkých oblastiach priemyselnej výroby.
Celkom patentoval vyše 100 objavov, vrátane postupu na oddeľovanie medi a kadmia a na impregnáciu dreva.
Folcarde

Poloha

Obec má rozlohu 2,33 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 205 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 124 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marián Chovanec

Život

Základnú školu a gymnaziálne štúdia absolvoval v Trenčíne. Po maturite začal študovať na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Pre účasť na protestnej hladovke proti prorežimnej organizácii kňazov Pacem in terris v roku 1981 bol na zásah štátnej moci zo seminára vylúčený. Na teologické štúdiá ho opätovne prijali až v roku 1986. V roku 1990 bol vyslaný na ďalšie teologické štúdia na Katolícku univerzitu v poľskom Lubline. V roku 1992 získal licenciát teológie a v roku 1994 doktorát v odbore dogmatickej teológie. 
Po vysvätení za kňaza 17. júna 1989 pôsobil ako kaplán vo farnosti Nitra-Dolné mesto. V roku 1990 bol menovaný za archivára Biskupského úradu v Nitre a za správcu farnosti Nitra-Dražovce. Dogmatickú teológiu vyučoval od roku 1993 na Teologickom inštitúte sv. Gorazda v Nitre a od roku 2013 vyučuje na Teologickom inštitúte sv. Františka Xaverského v Banskej Bystrici-Badíne. 
22. júla 1999 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho biskupa maxitenského a nitrianskeho pomocného biskupa. 
Biskupskú vysviacku prijal 18. septembra 1999 v Katedrále sv. Emeráma v Nitre z rúk vtedajšieho diecézneho biskupa Jána Chryzostoma kardinála Korca. 
Od augusta 2000 je generálnym sekretárom Konferencie biskupov Slovenska a od 1. marca 2003 do 14. decembra 2012 bol generálnym vikárom nitrianskej diecézy.
20. novembra 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za banskobystrického diecézneho biskupa. Do služby diecézneho biskupa ho inauguroval 15. decembra 2012 v Katedrále sv. Františka Xaverského v Banskej Bystrici bratislavský arcibiskup metropolita Stanislav Zvolenský.
Le Plessis-Brion

Poloha

Obec má rozlohu 7,47 km². Najvyšší bod je položený 59 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 455 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Biriatou

Poloha

Obec má rozlohu 11,04 km². Najvyšší bod je položený 552 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 989 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Cormoz

Polohopis

Cormoz má rozlohu 19,56 km². Najvyšší bod je položený 223 m n. m. a najnižší bod 187 m n. m.

Obyvateľstvo

Cormoz má 586 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE