google/wiki40b huggingface dataset:
Najvyšší súd Spojených štátov

Galéria

Množstvo ďalších obrázkov Najvyššieho súdu Spojených štátov
Carl David Anderson

Životopis

Carl David Anderson sa narodil v New Yorku švédskym prisťahovalcom. Študoval fyziku a techniku na Caltechu v Kalifornii v USA (titul B.S. získal v roku 1927; titul Ph.D. v roku 1930). Pod dohľadom Roberta A. Millikana začal študovať kozmické žiarenie pomocou fotografií z hmlovej komory. Počas tohto výskumu nečakane objavil novú časticu s hmotnosťou elektrónu, avšak s opačným elektrickým nábojom, ktorú nazval pozitrón (Andersonov návrh premenovať elektrón na „negatrón“ sa neujal). Objav pozitrónu, publikovaný v roku 1932, potvrdil teoretickú predpoveď Paula Diraca o existencii antičastice k elektrónu.
Carl David Anderson tiež ako prvý získal priamy dôkaz existencie pozitrónu tak, že vytvoril elektrón-pozitrónové páry dopadom žiarenia gama na rôzne materiály.
V roku 1936, v ktorom získal Nobelovu cenu za objav pozitrónu, objavil so svojím študentom Sethom Neddermeyerom ďalšiu novú časticu. Táto častica pri prechode magnetickým poľom stáčala pod väčším uhlom ako elektróny, ale menším ako protóny. Anderson a Neddermeyer predpokladali, že nová častica má rovnakú veľkosť náboja ako elektrón a hmotnosť medzi elektrónom a protónom (zhruba 207-krát väčší ako elektrón). Preto sa domnieval, že ide o mezón (vtedy nazývaný „mezotrón“ či „mú mezón“), ktorý mal byť podľa Yukawovej teórie z roku 1935 časticu sprostredkujúcu silnú interakciu medzi protónom a neutrónom. Neskôr sa ukázalo, že táto častica neinteraguje silne a patrí teda medzi leptóny. Dnes ju nazývame mión.
Carl David Anderson pracoval väčšinu svojho života na Caltechu. Počas druhej svetovej vojny riadil výskum raketovej techniky. Zomrel v roku 1991 a je pochovaný vo Forest Lawne, Hollywood Hills Cemetery v Los Angeles.
Jacob Burckhardt

Životopis

Narodil sa v Bazileji ako štvrté dieťa zo siedmich. Na želanie otca začal od roku 1837 študovať v rodnom meste teológiu, ale od roku 1839 začal študovať históriu na Berlínskej univerzite. Jeho učiteľom bol historik Leopold von Ranke (1795 - 1886), zakladateľ kritickej historickej vedy. Od roku 1843 prednášal dejiny na univerzite v Bazileji (od roku 1845 ako profesor). V roku 1855 bol Burckhardt menovaný za profesora dejín umenia na Spolkovej polytechnickej škole (Eidgenössischen Polytechnikum) v Curychu, kde pôsobil do roku 1858. Potom bol menovaný za profesora dejín umenia na univerzite v rodnom Bazileji, kde pôsobil až do roku 1893. 
Niekoľkokrát cestoval do Talianska, kde študoval pamiatky renesančnej architektúry a maliarstva, ako aj písomné pramene. 
Burckhardtove dielo malo vplyv na viedenskú školu (Max Dvořák).
Stošice

Polohopis

Nachádzajú sa v Liptovskej kotline, pri potoku Stošianka, na úpätí vrchu Hrádok (711,0 m n. m.), neďaleko cesty I. triedy č. 18 a pri železničnej trati Žilina – Košice, 4 km VJV od centra mesta. K mestu boli pričlenené v roku 1971. Premávajú sem spoje linky č. 2 MAD Liptovský Mikuláš, v minulosti aj zrušená linka č. 7. Na južných stráňach Vrchu hrádok sa rozprestiera rozsiahly ovocný sad. Pripravuje sa obytná zástavba na mieste zrušeného hospodárskeho dvora.
Noyelles-sur-Sambre

Poloha

Obec má rozlohu 6,49 km². Najvyšší bod je položený 170 m n. m. a najnižší bod 128 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Uhříněves

Uhříněves je štvrť a katastrálne územie Prahy s rozlohou 1 027,1 ha, tvoriace väčšinu územia pražskej mestskej časti Praha 22. Od roku 1866 bola Uhříněves mestečko, v rokoch 1913–1974 mesto.
Saint-Sardos (Tarn-et-Garonne)

Poloha

Obec má rozlohu 26,56 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 99 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 904 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Experimentálne lietadlo

Experimentálne lietadlo je lietadlo, ktoré ešte nebolo plne overené lietaním; preto musí mať špeciálny certifikát letovej spôsobilosti. Obvykle sa na takýchto lietadlách študujú a testujú nové letecké technológie. Často sa tak (chybne) označujú aj "po domácky" vyrobené lietadlá.
Najznámejšími inštitúciami testujúcimi experimentálne lietadlá sú NASA v USA a Royal Aircraft Establishment v Spojenom kráľovstve.
V USA majú aj jednotlivé armádne zložky svoje testovacie strediská. US Air Force využíva US Air Force Operational Test And Evaluation Centre  a US Navy Naval Air Station Patuxent River ("NAVAIR").
ISO 3166-2:EH

Kódy ISO 3166-2 pre Západnú Saharu identifikujú 4 provincie. Prvá časť (EH) je medzinárodný kód pre Západnú Saharu, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich provinciu.

Zoznam kódov

EH-BOD Boujdour
EH-ESM Es-Semera
EH-LAA Laayoune
EH-OUD Oued el-Dahab
Puyvalador

Poloha

Obec má rozlohu 19,46 km². Najvyšší bod je položený 2 363 m n. m. a najnižší bod 1 351 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 73 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Taillebois

Poloha

Obec má rozlohu 5,51 km². Najvyšší bod je položený 206 m n. m. a najnižší bod 110 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 131 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rogéville

Poloha

Obec má rozlohu 6,94 km². Najvyšší bod je položený 316 m n. m. a najnižší bod 208 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 167 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mieroslav Pinka

Životopis

Študoval na gymnáziu vo Zvolene, na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici, kde 1950 maturoval, a diaľkovo slovenčinu a výtvarnú výchovu na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1967-1970). V roku 1950-1953 pôsobil ako učiteľ na strednej škole, 1953-1955 inšpektor Oblastnej správy Povereníctva pracovných síl, od 1956 redaktor Smeru a Smeny v Banskej Bystrici, neskôr vedúci študijno-pedagogického odd. VŠLD vo Zvolene. Spočiatku uverejňoval svoje verše v prílohách dennej tlače, najmä v časopise Včielka. Od roku 1948 začal písať bábkové hry. Pre rozhlas napísal pôvodnú rozprávkovú hru Čarovný hrnček (1965). S Pavlom Kukom vydal dve knihy povestí a dejín obcí, v ktorých skĺbil povesti s obrazom reálnej histórie. Založil na Slovensku prvé mládežnícke Divadlo poézie vo Zvolene s celoročným dramaturgickým plánom a s nácvikmi javiskovej reči. Autor projektu Štúrovho Zvolena (1964), šéfredaktor mesačníka pre mladú slov. a slovanskú literatúru Štúrov odkaz. Autor scenárov, ročeniek, skladačiek o slovenských spisovateľoch, organizátor a populizátor literárneho života v regióne Zvolen.
Juan José Viamonte

Životopis

Narodil sa v Buenos Aires do rodiny pôvodom španielskeho vojaka a miestnej matky. Už vo veku 12 rokov začal svoju vojenskú kariéru a v rokoch 1806 a 1807 sa zúčastnil na bojoch proti Britom, ktorí obsadili Buenos Aires. V bojoch sa vyznamenal a tak bol povýšený do hodnosti kapitána. V máji 1810 bol súčasťou Cabilda, teda mestského zastupiteľstva v Buenos Aires, ktoré zvrhlo španielskeho miestokráľa, čím začala tzv. Májová revolúcia. Následne sa ako vojak zúčastnil na strane revolucionárov bojov so zástancami monarchie. V roku 1818 sa stal poslancom a v nasledujúcom období bol jedným z veliteľov armády.
Patril k zástancom centralizmu a po ich prehre s federalistami v roku 1820 musel odísť do exilu v Montevideu, z ktorého sa vrátil o rok neskôr. V roku 1826 podporil unitaristickú ústavu Bernardina Rivadaviu. Napriek tomu ešte v ten istý rok začal podporovať federalistov. Po zosadení unitaristického guvernéra Provincie Buenos Aires Juana Lavalleho 26. júna 1829 sa stal novým dočasným guvernérom, pričom už v decembri ho nahradil Juan Manuel de Rosas, ktorý bol do tejto funkcie zvolený. V novembri 1833 bol zvrhnutý vtedajší guvernér Provincie Buenos Aires Juan Ramón González de Balcarce manželkou bývalého guvernéra Rosasa a Viamonte González sa tak stal znova guvernérom. Vo funkcii zotrval do 27. júna 1834, kedy musel úrad odovzdať Manuelovi Vicentovi Mazovi. V roku 1839 bol Viamonte González znova prinútený odísť do exilu v Montevideu, kde v roku 1843 zomrel. Pochovaný je v Buenos Aires.
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2017 – Národná tímová súťaž

Výsledky

Preteky začali o 12:00.
W-CDMA

W-CDMA (Wideband Code Division Multiple Access) je európsko-japonský 3G štandard siete mobilných telefónov. Je súčasťou rodiny 3G štandardov ITU-2000.
Definuje aj terestrickú (pozemnú) aj satelitnú mobilnú službu. Tej pozemnej sa hovorí UTRA (UMTS Terrestrial Radio Access). Satelitná S-UMTS alebo USRA sa zatiaľ ani vzdialene neblíži implementácii.
Z dôvodu širšej kompatibility je tu definovaný frekvenčne delený duplex (FDD či UTRA FDD) pre párové spektrum a časovo delený duplex TDD pre spektrum nepárové, nazývaný aj TD-CDMA alebo UTRA TDD. Šírka pásma je štandardne 5 MHz, zvažujú sa aj časti a násobky tejto základnej šírky pásma.
Štandard W-CDMA sa často označuje aj ako UMTS - zatiaľ čo W-CDMA je technický názov naznačujúci, že ide o širokopásmové CDMA, teda WideBand CDMA. Označenie UMTS je názov ekonomicko-politický.
Prvá sieť založená na W-CDMA odštartovala v Japonsku v roku 2001 a išlo o sieť Foma spoločnosti NTT DoCoMo.
Rozmarín

Rozmarín (Rosmarinus) je rod vždyzelených polokrov z čeľade hluchavkovité (Lamiaceae). 
Je to aromatická bylina s kopijovitými listami. Názov pochádza z latinčiny a v preklade znamená rosa mora. Pochádza zo Stredomorskej oblasti. Veľmi obľúbenou koreninou je najmä v Taliansku.
Tejto bylinke v žiadnom prípade nesvedčí veľký chlad, takže jej celoročné pestovanie vonku je u nás trochu problematické. Preto je doporučované zasadiť ju do nádoby. V teplejších mesiacoch ju môžete mať vo vonkajšom prostredí, na zimu je potom vhodné umiestnenie dovnútra (ideálna teplota 5 ° – 15 ° C). Rozmarín kvitne na začiatku leta, kedy má krásne modré kvety. Práve v tomto období je vhodné zbierať časti na použitie, teda listy či vňať z nedrevnaté časti. Môžete ich používať čerstvé alebo usušiť na neskôr.

Použitie

Rozmarín sa používa pri príprave jedál z bravčového, teľacieho alebo jahňacieho mäsa, najmä v kombinácií s vínom. Ak sa ako korenina používajú sušené listy rozmarínu, je dobré ich najprv rozdrviť, pretože majú pevnú štruktúru a vcelku môžu v hotových jedlách pôsobiť rušivo.
Soane Patita Paini Mafi

Život

Narodil sa ako syn a vnuk katechétov. Vyrastal v Tonge, a pripojil sa k skupine mladých ľudí farnosti v Kolofo’ou. Filozofiu a teológiu študoval v Pacifickom regionálnom seminári vo Fidži. Na kňaza bol vysvätený 29. júna 1991 biskupom Patelisiom Puno-Ki-Hihifo Finauom. Po vysvätení sa stal kňazom farnosti v Ha’apai. V rokoch 1995 – 1997 bol generálnym vikárom a farárom v Nuku’alofa. Roku 1998 odišiel do Spojených štátov študovať psychológiu na Loyola College v Baltimore. Roku 1999 sa vrátil domov, kde pôsobil v Houma. Bol profesorom, inštruktorom a vicerektorom Pacifického regionálneho seminára.
Dňa 28. júna 2007 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za biskupa koadjútora diecézy Tonga. Biskupské svätenie prijal 4. októbra 2007 z rúk biskupa Soana Lila Foliakiho a spolusvätiteľov arcibiskupa Alapatiho Lui Mataeligu a arcibiskupa Petera Matacu. Túto funkciu vykonával do 18. apríla 2008, kedy po rezignácii biskupa Foliakiho nastúpil na jeho miesto diecézneho biskupa Tongy.
Roku 2010 sa stal predsedom Pacifickej biskupskej konferencie.
Ako 53 ročného ho dňa 14. februára 2015 ho pápež František na konzistóriu vymenoval za kardinála s titulom kardinál-kňaz a titulárnym kostolom Santa Paola Romana, čím sa stal najmladším kardinálom a bol ním až do nasledujúceho roku, keď bol za kardinála kreovaný Dieudonné Nzapalainga.
Montmin

Poloha

Obec má rozlohu 16,29 km². Najvyšší bod je položený 2 338 m n. m. a najnižší bod 635 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 326 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Óscar Arnulfo Romero

Biografia

Narodil sa 15. augusta 1917 v Ciudad Barrios v Salvádore. 4. apríla 1942 bol v Ríme vysvätený za kňaza. 25. apríla 1970 bol bl. pápežom Pavlom VI. vymenovaný za pomocného biskupa Sansalvadorskej arcidiecézy a 21. júna 1970 prijal biskupské svätenie z rúk Girolama Prigioneho, apoštolského nuncia v Salvádore, spolusvätiteľmi boli Luis Chávez, arcibiskup sansalvádorský a Arturo Rivera, pomocný biskup sansalvadorský. 15. októbra 1974 bol preložený do diecézy v Santiago de María, kde pôsobil ako sídelný biskup. 3. februára 1977 ho pápež Pavol VI. menoval za arcibiskupa sansalvadorského, 22. februára 1977 sa ujal funkcie. Funkciu zastával až do smrti 24. marca 1980, keď ho zastrelili na objednávku vlády členovia pravicovej eskadry smrti vedenej Robertom D’Aubuissonom počas slúženia omše v sansalvadorskej nemocnici Božej Prozreteľnosti. Jeho pohreb 30. marca 1980 sa zmenil na politickú demonštráciu. O jeho hrdinskej mučeníckej smrti bol nakrútený film pod názvom Romero.

Proces kanonizácie

V roku 1997 sv. pápež Ján Pavol II. odštartoval beatifikačný proces, čím arcibiskup Romero získal titul Služobník Boží. 3. februára 2015 bol oficiálne pápežom Františkom vyhlásený za mučeníka a 23. mája 2015 bol blahorečený v San Salvadore kardinálom Angelom Amatom, ktorého poveril pápež František.
Pápež František 6. marca 2018 podpísal dekrét o svätorečení Óscara Romera. Slávnostný obrad kanonizácie vykonal pápež František počas slávnostnej svätej omše v nedeľu 14. októbra 2018 na Námestí sv. Petra vo Vatikáne.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 – Skupina H

Článok Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2012 - Skupina H zahrňuje zoznam zápasov a ich výsledkov odohraných v skupine H v rámci kvalifikačných zápasov na ME 2012.
AS-201

Ciele misie

Cieľom bolo otestovať raketu Saturn IB a zároveň veliteľský a servisný modul kozmickej lode Apollo. Loď Apollo mala sériové číslo CSM-009 a išlo o prvý produkčný exemplár série Block I. Predchádzajúce lode boli iba makety a modely. Táto verzia však nemala spojovací uzol pre lunárny modul, ten bol pridaný až neskôr.

Prípravy pred štartom

Prvý stupeň S-IB bol na Cape Canaveral prevezený loďou Promise 14. augusta 1965. Druhý stupeň dorazil 18. septembra, prístrojová sekcia 22. októbra, veliteľský modul 25. októbra a servisný modul 27. októbra. Prvý stupeň bol vztýčený na štartovacej rampe zanedlho po príchode a 1. októbra bol vyzdvihnutý a pripojený druhý stupeň. Prístrojová sekcia bola pripojená 25. októbra a loď Apollo bola pripojená 26. decembra. Pri pozemných testoch sa vyskytla obdoba  "problému roku 2000". Počítač bol v chode dlhú dobu, nezvládol prechod medzi 00:00 a 00:01 a spadol. V januári a februári 1966 prebiehali pozemné testy a napriek pretrvávajúcim problémom s počítačmi sa všetko podarilo stihnúť a 23. februára bol natankovaný servisný modul a raketa bola pripravená na štart.
Štart sa mal uskutočniť 25. februára, ale pri odpočítavaní klesol tlak v jednej z nádrží na kvapalný vodík a palubný počítač štartovaciu sekvenciu prerušil iba štyri sekundy pred štartom. Porucha bola rýchlo opravená, ale kvôli oneskoreniu sa už nestihlo štartovacie okno.

Priebeh letu

26. februára sa už všetko zaobišlo bez problémov a raketa odštartovala o 16:12:01 UTC. Prvý stupeň vystúpil do výšky 57 kilometrov a odpadol. Potom bol zapálený motor J-2 druhého stupňa, ktorý vyniesol loď Apollo vo výšky 425 km a tiež odpadol. Loď zotrvačnosťou vystúpila do apogea vo výške 488 kilometrov a začala klesať. Pre zvýšenie rýchlosti vstupu do atmosféry bol zapálený motor AJ-10 servisného modulu. Konečná rýchlosť vstupu bola 8 300 km/s. Motor servisného modulu bol zapálený celkom dvakrát, prvýkrát na 184 sekúnd a druhýkrát na 10 sekúnd. Tým bola overená schopnosť reštartu vo vesmíre. Veliteľský modul dopadol do mora 37 minút po štarte a o dve hodiny neskôr bol vyzdvihnutý na palubu lietadlovej lode triedy Essex USS Boxer.
Počas letu došlo k niekoľkým poruchám lode Apollo. Servisný modul nepracoval správne a bolo zistené porušenie vedenia okysličovadla (oxid dusičitý – N2O4) pri čom sa zmiešalo s héliom pre dotlakovanie nádrží. Ďalší problém nastal vo veliteľskom module, kedy došlo ku skratu a strate kontroly počas návratu do atmosféry. Všetky problémy boli vyriešené a už sa neopakovali.
Ernest Bokroš

Hráčska kariéra

S vrcholovým hokejom začal v sezóne 1979/1980 v klube Dukla Trenčín, kde pôsobil až do sezóny 1989/1990. V sezóne 1990/1991 hral za ESV Kaufbeuren, s ktorým postúpil do nemeckej najvyššej súťaže DEL. V ďalšej sezóne sa vrátil do Trenčína, s ktorým získal majstrovský titul ako kapitán tímu. Sezónu 1992/1993 ešte odohral vo fínskom Jokipojat Joensuu a po sezóne ukončil aktívnu hráčsku kariéru. V najvyššej česko-slovenskej súťaži odohral 11 sezón, kde v 428 zápasoch dal 57 gólov. V drese Česko-Slovenska odohral od 6. septembra 1983 do  17. novembra 1985 20 zápasov, v ktorých strelil 2 góly.
Heinrich von Kleist

Biografia

Pochádzal zo starej pruskej šľachtickej rodiny. Bol synom dôstojníka. Absolvoval francúzske gymnázium v Berlíne a v roku 1792 vstúpil do gardového pluku v sídelnom meste pruských kráľov Postupim. V roku 1796 sa zúčastnil na vojne proti Francúzskej republike. V roku 1799 armádu opustil a začal študovať právo, filozofiu, ale aj fyziku a matematiku v rodnom meste Frankfurt nad Odrou. Počas štúdia filozofie, najmä diel Immanuela Kanta, však prežil ťažkú vnútornú krízu, stratil náboženskú vieru i vieru v systém hodnôt vyznávaných dobovou spoločnosťou. Na základe tejto straty viery sa priklonil ku skepticizmu a iracionalizmu. Napokon sa vzdal aj pokračovania štúdia. 
V roku 1800 sa presťahoval do Berlína, kde začal pracovať ako úradník na ministerstve financií. Zároveň sa tu stretával s mnohými literátmi, najmä prvými romantickými básnikmi (Friedrich de la Motte Fouqué, Ernst Moritz Arndt a ďalší). V roku 1801 podnikol cestu do Paríža. Počas spiatočnej cesty sa vo Švajčiarsku nadchol tamojšou krajinou a uvažoval nad tým, že by tam ostal žiť. Bol však bez finančných prostriedkov a navyše tu ochorel. Na jeseň 1802 po neho prišla jeho nevlastná sestra Ulrika, ktorá ho priviedla späť do Nemecka. 
Žil striedavo v Weimare (tu sa spoznal s Goethem a Friedrichom Schillerom), v Lipsku a Drážďanoch. Napokon sa vrátil v roku 1804 späť do Berlína. V roku 1805 vstúpil do štátnej služby vo východopruskom meste Königsberg (dnes Kaliningrad, slov. Kráľovec). V roku 1807, po vojen medzi Francúzskom Napoleona I. a koalíciou Pruska, Ruska a Veľkej Británie, v ktorej protifrancúzska koalícia prehrala, ho na ceste do Drážďan francúzske orgány zatkli a následne uväznili ako pruského špióna v pevnosti Joux. Po vrátení slobody v roku 1808 v Drážďanoch vydával s Adamom Heinrichom Müllerom (1779 – 1829) časopis Phöebus. V roku 1809 podnikol krátku cestu do Prahy, kde chcel tiež vydávať patriotický časopis Germania. Po návrate do Berlína  pracoval na prelome rokov 1810 a 1811 v novinách Berliner Abendblätter.  
Vnútorne skľúčený svojimi neúspechmi v spisovateľskej i novinárskej činnosti, sklamaný aj politickými udalosťami v Nemecku, sa napokon rozhodol ukončiť život samovraždou. Na dobrovoľný odchod zo sveta prehovoril aj svoju dôvernú priateľku Henriettu Vogelovú, ktorá trpela rakovinou v poslednom štádiu. Na brehu jazierka Kleiner Wannsee neďaleko od mesta Postupim najprv Kleist zastrelil Henriettu Vogelovú a následne aj seba. Obaja boli pochovaní na druhý deň na mieste ich samovraždy.

Kleist v románoch a filme

Kleistove pokusy nájsť spoločníčku v ukončení života, vzťah s Henriette Vogelovou a ich následná samovražda sú zobrazené v celovečernom filme Láska šialená (orig.: Amour fou), ktorý vznikol v roku 2014 v rakúsko-luxembursko-nemeckej koprodukcii. Scenár napísala a film režírovala rakúska režisérka Jessica Hausner.
Banthelu

Poloha

Obec má rozlohu 8,1 km². Najvyšší bod je položený 168 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 122 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Waldolwisheim

Poloha

Obec má rozlohu 5,65 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 533 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Reine (Haute-Saône)

Poloha

Obec má rozlohu 6,18 km². Najvyšší bod je položený 254 m n. m. a najnižší bod 214 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 35 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clarques

Poloha

Obec má rozlohu 6,96 km². Najvyšší bod je položený 97 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 281 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Annequin

Poloha

Obec má rozlohu 3,99 km². Najvyšší bod je položený 38 m n. m. a najnižší bod 19 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 343 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Eurypylos (syn Thestia)

Eurypylos (starogr. Εὐρύπυλος – Eurypylos, lat. Eurypylus) je v gréckej mytológii syn aitólskeho kráľa Thestia a Eurythemidy.
Eurypylos bol synom aitólskeho kráľa Thestia a bratom Lédy, Althaie, Hypermnéstry, Ifikla, Euippa a Pléxippa.
Eurypylos sa na pozvanie svojho synovca Meleagra spolu s ďalšími slávnymi gréckymi hrdinami zúčastnil na love kalydónskeho diviaka, ktorého do Kalydónu poslala bohyňa Artemis, aby ich potrestala za to, že ich kráľ Oineus nepriniesol ďakovnú obeť za bohatú úrodu. Obrovský diviak potom v krajine ničil všetko a zabíjal dobytok i ľudí.
Ako sa dalo predpokladať lov bol veľmi ťažký a nebezpečný. Pre všetkých hrdinov to však bola výzva, aby sa mohli zabitím strašného zvieraťa presláviť. Boj s diviakom trval dlho, mnohí boli pri love zranení a lovec Ankaios dokonca smrteľne zranený, až sa ho nakoniec podarilo zasiahnuť šípom Atalante, jedinej žene, ktorá sa na love zúčastnila. Zraneného ho potom dorazil oštepom Meleagros. Radosť z úspešného lovu bola veľká, ale po chvíli ho prevýšila hádka o tom, že ktorý z nich si zaslúži trofej diviaka. Hádka sa zmenila na bitku, pri ktorej podľa antického autora Apollodora z Atén, Meleagros Eurypyla a jeho bratov zabil a kožu diviaka dal Atalante.
Fransu

Poloha

Obec má rozlohu 5,64 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 140 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Sainte-Lheurine

Poloha

Obec má rozlohu 17,78 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 36 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 515 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bailleul-Neuville

Poloha

Obec má rozlohu 13,14 km². Najvyšší bod je položený 216 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 178 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Lachapelle-sous-Chanéac

Poloha

Lachapelle-sous-Chanéac má rozlohu 8,94 km². Najvyšší bod je položený 1 121 m n. m. a najnižší bod 594 m n. m.

Obyvateľstvo

Lachapelle-sous-Chanéac má 195 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Iskărská roklina

Iskărská roklina (bulh. Искърски пролом) je roklina/kaňon na rieke Iskăr v západnom Bulharsku.

Prírodné podmienky

Roklina sa nachádza v západnej Starej planine v Sofijskej a Vračianskej oblasti. Pretína pohorie a spája Sofijskú kotlinu na juhu s Dunajskou rovinou na severe. Svojou dĺžkou 84 kilometrov a strmými skalnými úbočiami po stranách je najimpozantnejšou a najdlhšou bulharskou riečnou roklinou. Priemerná nadmorská výška rokliny je 362 m n. m.
Povesť o založení Vilniusu

V histórii Litvy existuje niekoľko povestí o založení mesta Vilnius.

Iné kroniky

Podľa iných historických záznamov sa už v 5. storočí pri ústí rieky Neris nachádzali veľké osady a toto miesto bolo kniežaťom vybraté na to, aby sa tu postavila pevnosť. Miesto malo totiž vynikajúcu geografickú polohu.
Je dosť pravdepodobné, že prvý hrad tu postavili okolo roku 1230. Po postavení hradu sa hlavné mesto Litvy prenieslo z Trakai sem do Vilniusu. Mesto pomenovali práve podľa rieky Vilija, na ktorej bolo postavené.