google/wiki40b huggingface dataset:
WinStars

WinStars je simulátor planetária vyvinutý Richardom Franckom pre Android, iOS, Linux, OS X a Microsoft Windows operačné systémy. Medzi funkcie WinStars patrí možnosť ovládať počítačom montáž ďalekohľadu.

História

Verzia WinStars 1.0 bola vyvinutá Richardom Franckom v roku 2001 v programovacom jazyku C++. WinStars verzia 2.0 bola vydaná ako komerčný softvér v roku 2004, teraz je však k dispozícii na bezplatné stiahnutie z webovej stránky spoločnosti Franck. Koncom roku 2017 debutovala alfa verzia WinStars 3.0, po ktorej nasledovala prvá stabilná platená verzia v máji 2018. Franck zostáva jediným vývojárom a správcom aplikácie.

Katalógy

WinStars 2 obsahuje databázu 2 500 000 hviezd a (SAC) katalóg 10 000 hmlovín, galaxií a hviezdokop, dokáže čítať niekoľko astrometrických katalógov v ich pôvodných formátoch.
Zahrnuté sú aj katalógy Bright Star, Digitized Sky Survey, Sky2000 a Tycho 2. Katalógy USNO UCAC a údaje ESA Gaia sú podporované vo WinStars 3.
WinStars 2 obsahuje integrovanú podporu pre systém Berkeley Open Infrastructure for Network Computing (BOINC), ktorý sa používa v projekte SETI@home.
Victor Babeș

Victor Babeș (* 4. júl 1854 Viedeň, † 19. október 1926 Bukurešť) bol rumunský lekár, biológ a jeden z prvých bakteriológov.
Narodil sa vo Viedni, v rodine pochádzajúcej z Banátu, študoval v Budapešti a Viedni.
Zaoberal sa besnotou, leprou, záškrtom a tuberkulózou.
V roku 1885 izoloval prvoka rodu Babesia, parazita Ixodes scapularis, ktorý je príčinou zriedkavej a vážnej infekcie pomenovanej na jeho počesť, babeziózy.
Trasa pútnikov do Santiago de Compostela

Dejiny

V miestnej katedrále sú podľa tradície uložené ostatky svätého Jakuba, Kristovho učeníka. Ten bol údajne pochovaný v Santiagu, ktoré následne padlo do rúk Maurom. V Roku 814 sa údajne zjavili hviezdy, ktoré ukázali cestu k stratenému hrobu a 25. júla boli ostatky nájdené. Na mieste Jakubovho hrobu bol postavený kostol, ktorý sa stal pútnickým miestom.
Prvá doložená púť do Compostely je z roku 951, kedy ju vykonal biskup z Le Puy. Pozdĺž cesty boli postupne zriaďované kostoly a kláštory so svätými relikviami.
Prvý manuál pre pútnikov pochádza už z 12. storočia, kedy ho pravdepodobne spísal Aymeric Picaud, pápežov sekretár, pod názvom Liber Sancti Jacobi. Rukopis obsahuje kázania, správy o zázrakoch a liturgické texty spojené s osobou svätého Jakuba. Ďalej je tu tiež popis trasy, umelecké diela, ktoré je možné po ceste vidieť a zvyky miestnych obyvateľov. 
Symbolom dlhotrvajúcej púte sa už v stredoveku stala mušľa hrebenatka veľká (Pecten maximus)a od roku 1987 je platný systém smerových značiek s touto mušľou.
Migron

Poloha

Obec má rozlohu 15,06 km². Najvyšší bod je položený 31 m n. m. a najnižší bod 11 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 654 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Česká filozofia

Česká filozofia sa vyznačuje nechuťou k pestovaniu systematickej (špekulatívnej) filozofie, preto v Čechách nevzniká čistá filozofia, lež filozofia nezriedka spojená s inými oblasťami duchovna - najmä s umením, náboženstvom, politikou, výchovou alebo špeciálnymi vedami. Českému mysleniu je bližšie nešpekulatívne, skôr k praktickým úlohám smerujúce kladenie filozofických otázok a hľadanie odpovede na ne. Českými filozofmi európskeho formátu sú najmä Jan Amos Komenský, Tomáš Garrigue Masaryk a Jan Patočka.
Lommoye

Poloha

Obec má rozlohu 9,38 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 647 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Frivaldský

 Život

Jeho otec bol Ján Frivaldský (de Frivald) a matka Zuzana rod. Huljaková.
Základnú ľudovú školu navštevoval vo svojom rodisku. Strednú školu (gymnázium) začal navštevovať v Trenčíne, neskôr pokračoval v Trnave a Leviciach. Dva najvyššie ročníky absolvoval vo Vacove. Od roku 1840 sa zapísal na inžiniersky inštitút v Budapešti, ktorý dokončil v roku 1842, ale inžiniersky diplom dostal až roku 1848, po absolvovaní rigoróznych skúšok, kedy získal zememeračský diplom ako inžinier.
Svoju profesiu inžiniera v praktickom živote nikdy neuplatnil, pretože sa stal kustódom zoologických zbierok Národného múzea v Budapešti, kde do tejto funkcie nastúpil po svojom príbuznom Imrichovi Frivaldszkom, ktorý odišiel do výslužby.
Takmer každoročné podnikal výskumné cesty do rozličných krajov Uhorska. Venoval sa sústavnému a systematickému výskumu fauny, zberu materiálu a zveľaďovaniu muzeálnych zbierkových fondov.
Uhorská akadémia vied ho v roku 1865 zvolila za člena – korešpondenta a roku 1873 za svojho riadneho člena. Bol tiež členom stálej matematicko – prírodovednej komisie Akadémie, ďalej členom Geologického ústavu a Bratislavského lekársko – prírodovedného spolku (1865), roku 1852 sa stal členom Kráľovskej uhorskej prírodovednej spoločnosti. Za svojho člena ho prijali i viaceré zahraničné odborné spolky a inštitúcie.
János Frivaldszky zomrel v Budapešti vo veku 72 rokov.
Locmaria-Grand-Champ

Poloha

Obec má rozlohu 14,06 km². Najvyšší bod je položený 139 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 252 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kempten (Allgäu)

Dejiny

Kempten patrí medzi najstaršie nemecké mestá. Archeologické doklady predrímskeho osídlenia chýbajú, avšak názov Kambodunon/Cambodunum je keltského pôvodu. Krátko po rímskom ovládnutí severného alpského podhoria (okolo roku 15 pred Kr.) tu mesto preukázateľne existovalo, je zmienené napríklad v IV. knihe Strabónovej geografie. Je možné, že v 1. storočí bolo Cambodunum centrom rímskej provincie Raetie predtým, než túto funkciu prevzal novšie založený Augsburg. Mesto zažilo rozkvet v 2. storočí, avšak potom nastal úpadok.
Od roku 740 tu pôsobili mnísi zo St. Gallen, v roku 774 vzniklo samostatné opátstvo. Kláštor postupne ovládol celé okolie, v roku 1213 udelil cisár Fridrich II. Štaufský jeho opátom v léno celé kemptenské grófstvo. Samotné mesto však bolo v roku 1289 na základe privilégia Rudolf I. Habsburský z poddanstva kláštora vybraté a stalo sa ríšskym mestom. Okolo kláštora potom vzniklo nové mesto, poddané kláštoru. Rozdelenie mesta medzi mešťanov a kláštor viedlo k častým sporom, niekedy i násilným.
V roku 1525 za sedliackej vojny bol kemptenský kláštor úplne vyplienený jeho vlastnými poddanými, čo využili kemptenskí mešťania a mesto odkúpilo od opáta všetky zvyšné práva nad Kemptenom za 32 000 zlatých. Mesto sa tiež priklonilo k reformácii, avšak kláštoru poddaná časť mesta zostala naďalej katolícka.
Počas tridsaťročnej vojny boli obe časti mesta spustošené vojskami a vypukla morová epidémia, takže počet obyvateľov klesol zo 6 000 na 900. Povojnová obnova bola vzhľadom na rivalitu oboch častí veľmi pomalá.
Za napoleonských vojen, v roku 1802, bol Kempten začlenený do Bavorska a obe časti administratívne zjednotené, zjednotenie po stránke spoločenskej a stavebnej však trvalo dlhú dobu. Industrializácia začala v Kemptene najprv textilným, papierenským a potravinárskym priemyslom. V miestnej zápalkárni bolo v roku 1898 uskutočnené prvé priemyslové využitie dieselového motoru na svete.
Martin Rakovský (generál)

Životopis

Roku 1771 vstúpil v Banskej Bystrici, kde pravdepodobne študoval, do pluku Hadikových husárov. Od roku 1774 slúžil v Bukovine, 1784 sa zúčastnil na potláčaní sedliackeho povstania v Sedmohradsku. Roku 1789 účastník vojny s Tureckom, 1793 s Francúzskom, 1794 v Holandsku, 1796 a 1799 v bojoch v Taliansku. V roku 1812 dosiahol hodnosť generálmajora, zároveň bol povýšený do barónskeho stavu. 1801 vyznamenaný rytierskym krížom Radu Márie Terézie.
Dominik Skutecký

Životopis

Dominik Skutecky sa narodil do židovskej rodiny, o čom svedčí aj krstne meno jeho otca Šalamúna tzv Solomon a rodné priezvisko jeho manželky - Levyova,  ktoré su veľmi bežné v židovskej kulture. Od roku 1853 žil vo Viedni, tu začal študovať na nižšej reálke, učil sa u sochára J. Meixnera, v prípravnej maliarskej škole v triede historického maliarstva (1865-1866), v škole rovnakého zamerania (1866-1867) a tento odbor študoval aj v Benátkach (1867-1870). Autor žánrovej maľby, krajinomalieb a portrétov. Pôsobil v Mníchove, Benátkach a vo Viedni. Počas prvého pobytu v Banskej Bystrici vytvoril viacero krajinomalieb zo Stredného Slovenska a žánrových scén (1884-1886). Po pobyte v Benátkach sa natrvalo usadil v Banskej Bystrici (1889); portrétoval významné osobnosti mesta a  svojich príbuzných, maľoval prostredie medených hámrov v Banskej Bystrici. Pričinil sa o rozvoj kultúrneho života Banskej Bystrice, organizoval výstavy, najvýznamnejšia s počtom vyše 120 umeleckých diel (1902). Jeho obrazy su v zbierkach Slovenskej národnej galérie a v iných slovenských a zahraničných galériach i súkromných zbierkach ako aj od roku 1994 v stálej expozícii Stredoslovenskej galérii v Banskej Bystrici.
Lacaune (Tarn)

Polohopis

Lacaune má rozlohu 91,36 km². Najvyšší bod je položený 1 274 m n. m. a najnižší bod 598 m n. m.

Obyvateľstvo

Lacaune má 2616 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Kozmetika

Kozmetika je starostlivosť o zachovanie telesnej krásy, resp. odstránenie jej nedostatkov na vedeckom podklade. Využiva poznatky  viacerych odborov, napr. dermatológie, plastickej chirurgie, chémie, biológie, sociológie.
Pédernec

Poloha

Obec má rozlohu 27,05 km². Najvyšší bod je položený 302 m n. m. a najnižší bod 102 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 922 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Korčula

Poloha

Korčula leží v strednej Dalmácii, západne od polostrova Pelješac a južne od Hvaru. Podnebie je stredomorské mierne, s priemernými teplotami 9,8°C v januári a 26,9°C v júli a zrážkovým úhrnom okolo 1 100 mm.

Hospodárstvo

Hospodárstvo ostrova je založené najmä na turistickom ruchu, no dôležitú úlohu má aj rybolov a poľnohospodárstvo. Hlavné cestné spojenie vedie celým ostrovom a spája takmer všetky sídla. Prístavy spájajú ostrov s mestami Orebić na polostrove Pelješac a Drvenik na pevnine. Dôležitým spojením je trajektová linka Split-Hvar-Korčula-Dubrovník a linka spájajúca Velu Luku so Splitom a ostrovom Lastovo. V lete sú prevádzkované i trajekty do talianskych prístavov.

Dejiny

Ostrov zažil antickú, byzantskú, benátsku, srbskú aj chorvátsku nadvládu, no história osídlenia siaha až do neolitu. Z tohto obdobia sa na Korčule zachovali pohrebné mohyly (zrejme Feničanov) a pozostatky gréckej kolónie.
Slovania sem prišli v 7. storočí a od tej doby sa striedali obdobia benátskej, chorvátskej i srbskej nadvlády. Podľa tradície sa v meste Korčula narodil v roku 1254 Marco Polo, k čomu však nie sú žiadne spoľahlivé dôkazy. V roku 1797 bol ostrov pripojený k Habsburskej ríši a bola tak ukončená nadvláda Benátskej republiky.
Po rozpade Rakúsko-Uhorska sa v roku 1918 stala Korčula aj celá Dalmácia súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, od roku 1929 už pod názvom Juhoslovanské kráľovstvo. Počas II. svetovej vojny bol ostrov súčasťou autonómnej bánoviny Chorvátsko, načas mu vládlo fašistické Taliansko, juhoslovanskí partizáni a až po oslobodenie i fašistickí Nemci. Po oslobodení bola vytvorená Federatívna ľudová republika Juhoslávia a Korčula pripadla Ľudovej republike Chorvátsko, jednej zo šiestich republík Juhoslávie. Po roku 1991 sa ostrov stal súčasťou nezávislého Chorvátska.
Prahova (župa)

Prahova je župa v rumunskom Valašsku. Leží na juhu krajiny, pod Karpatmi a jej hlavným mestom je Ploješť. Má rozlohu 4 716 km², žije tu približne 830 000 obyvateľov. Prevažuje rumunské obyvateľstvo, menšinu tvoria Rómovia.

Charakter župy

Župa hraničí na východe sú župou Buzău, s Dâmbovițou na západe, so župou Brașov na severe a so župami Ialomița a Ilfov (župa) na juhu. Sever územia vyplňujú Karpaty, ktoré smerom na juh postupne prechádzajú do nížiny. Župa je pomenovaná podľa rovnomennej rieky, ktorá tadeto preteká. Tá pramení v už zmienených Karpatoch a na svojom hornom toku v nich vytvorila hlboké údolie, vedie ním hlavné cestné i železničné spojenie medzi Bukurešťou a Brašovom. Rieka Prahova je prítokom rieky Ialomița a vlieva sa do Dunaja. Hlavné mesto župy je spojené s metropolou Rumunska diaľnicou, navyše je samo križovatkou cestnej i železničnej dopravy.
Jan Obenberger

Biografia

Narodil sa roku 1892 v Prahe. Po skončení základného vzdelania pokračuje v štúdiu na štátnom gymnáziu v Prahe na Žižkove. Tu v roku 1911 odchádza študovať prírodné vedy na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Na začiatku prvej svetovej vojny v roku 1914 bol povolaný do armády, kde bol na Karpatskej fronte ranený a vracia sa späť do Prahy. V roku 1917 dokončil vysokoškolské štúdium. 1. januára roku 1920 nastupuje ako adjunkt na zoologické oddelenie Národného múzea v Prahe. Od roku 1910 bol členom Českej spoločnosti entomologickej.
Dedinky

Polohopis

Obec v Hnileckej doline pri brehoch vodnej nádrže Palcmanská Maša vznikla v roku 1933 zlúčením obcí Imrichovce a Štefánovce.

Vodné plochy

Palcmanská Maša (vodná nádrž)

Turizmus

Neďaleko sa nachádzajú Stratená (11 km), Dobšiná (13 km), Mlynky (7 km), cez Zejmarskú roklinu je prístup na Geravy a ďalej je možné pešou túrou dôjsť cez Sokoliu dolinu alebo Kyseľ na Kláštorisko alebo cez dolinu Bieleho potoka na Čingov (39 km).

Občianska vybavenosť

Záchranná stanica Horskej záchrannej služby, terénna stanica a IS Správy Národného parku Slovenský raj, tel.:058/7981137
Foo fighter

Foo fighter bolo označenie používané spojeneckými posádkami stíhačiek počas druhej svetovej vojny pre to, čo sa neskôr začalo označovať ako UFO, pozorované na európskych aj tichomorských bojiskách. Prvým oficiálnym zaznamenaným prípadom bolo pozorovanie 14. októbra 1943 pri bombardovaní mesta Schweinfurt.
Väčšinou išlo o jasné svetlá sprevádzajúce lietadlá, niektoré prenikli aj do lietadiel, ale niekedy údajne išlo o malé disky s priemerom len niekoľko centimetrov, z ktorých niektoré dopadali na krídla lietadliel s veľkým rachotom. Briti si mysleli, že išlo o zbrane Osi, Os však pozorovala podobné úkazy a myslela si takisto, že išlo o zbrane Spojencov. Podobné úkazy hlásili japonské lietadlá v Tichomorí. Podobné úkazy/predmety pozorujú piloti a iné osoby dodnes, pôvod zostáva aspoň oficiálne nevyriešený a názov „foo fighter“ bol nahradený širším pojmom UFO (neidentifikovateľný lietajúci predmet).
Názov pochádza buď z francúzskeho „feu“ = oheň alebo z mena vtedy populárnej anglickej kreslenej postavičky menom „Foo“ + z angl. „fighter“ = bojovník.
Pôvod tohto javu sa dodnes nepodarilo plne vysvetliť. Americké armádne vyšetrovanie predpokladá, že môže ísť o rôzne javy napr. o elektrostatický jav podobný Eliášovmu ohňu, guľový blesk, odrazy svetiel od kryštálov ľadu a podobne.
Saint-Ours (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 55,64 km². Najvyšší bod je položený 1 202 m n. m. a najnižší bod 596 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 580 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Didier-en-Donjon

Poloha

Saint-Didier-en-Donjon má rozlohu 32,92 km². Najvyšší bod je položený 321 m n. m. a najnižší bod 250 m n. m.

Obyvateľstvo

Saint-Didier-en-Donjon má 268 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Konkretizačná frazéma

Konkretizačná frazéma je v českej frazeologickej teórii J. V. Bečku jeden zo základných funkčných typov frazém, ktorý sa vyznačuje tým, že nejaký abstraktný význam sa vyjadruje obrazom založeným na bežných konkrétnych pomenovaniach. Napr. abstraktný význam "plač, plakať, rozplakať sa" sa vyjadrí spojením spustiť gajdy, pomerne abstraktný význam "pomýliť sa, urobiť niečo neprimerané, poveriť niekoho neprimeranou funkciou" sa vyjadrí frazémou spraviť capa záhradníkom. Na niektoré stránky takéhoto určovania frazém nadväzujú aj niektoré novšie teoretické práce (napr. v českej jazykovede F. Čermák).
Curgies

Poloha

Obec má rozlohu 6,08 km². Najvyšší bod je položený 108 m n. m. a najnižší bod 79 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Žen Chuej

Kariéra

Vo Svetovom pohári debutovala na jeseň 2002, v roku 2003 sa po prvýkrát zúčastnila Majstrovstiev sveta v šprinte, kde skončila na 25. mieste. V nasledujúcej sezóne sa už niekoľkokrát umiestila v prvej desiatke v pretekoch na 500 a 1 000 m vo Svetovom pohári a na Majstrovstvách sveta na jednotlivých tratiach vybojovala na dištancii 500 m bronzovú medailu. V roku 2006 sa mimo iné zúčastnila aj šprintérskeho svetového šampionátu, kde došla na piatom mieste, a Zimných olympijských hier v Turíne, na ktorých získala na trati 500 m bronzovú medailu. V ďalších rokoch sa pravidelne umiesťovala v pretekoch na 500 a 1 000 m na Svetovom pohári medzi prvými desiatimi, v roku 2009 však jej výkonnosť klesla. Posledné zaznamenané preteky boli vo februári 2010 na Zimných olympijských hrách, kde na trati 1 000 m skončila na 33. mieste.
Bouriège

Poloha

Obec má rozlohu 10,65 km². Najvyšší bod je položený 597 m n. m. a najnižší bod 273 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 134 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pilinská kultúra

Pilinská kultúra bola kultúra v 15. až 12. storočí pred Kr. (teda v strednej a mladej bronzovej dobe) na juhu stredného Slovenska a v ostatnom východnom Slovensku a v severnom Maďarsku. Patrí do okruhu (kultúrneho komplexu) juhovýchodných popolnicových polí.
Je pomenovaná podľa náleziska Piliny v Maďarsku.
Vyvinula sa na domácom podklade pod vplyvom otomanskej kultúry. Vyvinula sa z nej kyjatická kultúra.
Sídla boli otvorené osady na terasách riek. V neskoršom období sa stavali hradiská (pozri nižšie) a osídľovali sa aj jaskyne. Pochovávanie bolo len žiarové, hroby urnové, jamové, mohylové aj skrinkové.

Slovensko

Na Slovensku sa vyskytovala v 4 geograficky takmer oddelených oblastiach, ktoré mali spoločné o. i. to, že sa nachádzali v pahorkatinatom reliéfe. Jadro pilinskej kultúry bolo v Slovenskom rudohorí (Lučenská a Rimavská kotlina), kde sa ťažila meď aj zlato, z ktorých sa vyrábali rôzne kovové výrobky tak typické pre túto kultúru. Druhou oblasťou bola Košická kotlina vrátane okolia Prešova, treťou Spiš, štvrtou severozápadná Východoslovenská nížina.
Hroby sú žiarové (Košice-Barca, Tornaľa, Radzovce), občas prikryté mohylkou. Keramika je pestrá, časté sú aj kovové depoty (Žehra-Dreveník), dokumentujúce vyspelé bronziarstvo tejto kultúry a obsahujúce šalgotariánske kruhy, diadémy, veľké terčovité ihlice typu Gemer, sekerky, kosáky, dýky a dvojramenné mlaty. Priemerný vek ľudí pochovaných v hroboch tejto kultúry bol v dôsledku vysokej dojčenskej a detskej úmrtnosti 22 – 25 rokov.
Ku koncu tejto kultúry (už v mladej bronzovej dobe) už pozorujeme stavbu opevnených sídlisk (odvtedy typických pre kultúry popolnicových polí), odvtedy označovaných ako hradiská (v užšom zmysle, v širšom zmysle sa ako hradiská označujú aj staršie opevnené sídla).
Amor intellectualis dei

Amor intellectualis dei je duchovná láska k Bohu.
Podľa Spinozu je to etická verzia toho, čo sa nazýva intellectus infinitus, výraz súhlasu s existenciou Boha poznanou týmto nekonečným intelektom, čiže lásky k sebe samému.
San-Gavino-di-Tenda

Poloha

Obec má rozlohu 50,44 km². Najvyšší bod je položený 1 426 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 54 (1. január 2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Haselbourg

Poloha

Obec má rozlohu 6,11 km². Najvyšší bod je položený 501 m n. m. a najnižší bod 225 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 322 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ploskavce

Opis tela

Sú to podlhovasté až výrazne predĺžené dorzoventrálne sploštené, pretianuté, dvojstranne súmerné živočíchy na povrchu s obrveným epitelom, ktorý má u voľne žijúcich pohybovú funkciu. Parazity majú pevnú kutikulu. Pod kožou je systém epiteliálnych a parenchymatóznych hladkých svalov, ktorý tvorí podkožný svalový vak; pod ním je riedke mezenchýmové tkanivo. Majú 2 zárodočné vrstvy, medzi ktorými je dutina vyplnená parenchýmom. Priestor medzi bunkami tvorí telesnú dutinu schizocél.

Tráviaca sústava

Tráviaca sústava je jednoduchá uzavretá, u parazitov čiastočne až úplne redukovaná (pásomnice). Aj u ploskavcov sa zvykne označovať ako gastrovaskulárna sústava; táto plní funkcie už len tráviacej a obehovej sústavy, pretože vylučovanie zabezpečujú protonefrídie. Majú len jeden otvor, ktorý je prijimací aj vyvrhovací. Trávenie je extracelulárne v dutine čreva pomocou tráviacich enzýmov a dokončené intracelulárne. Parazity prijímajú potravu osmoticky. Tráviaca sústava pozostáva z ústneho otvoru, hltanu a slepo zakončeného čreva, ktoré môže byť priame alebo rôzne rozvetvené.

Nervová sústava

Nervová sústava je pásavá (gangliová) – prvé ganglium (mozgová uzlina), z nej vychádzajú pásy do prednej časti tela k hmatovým lalokom a pozdĺž celého tela sú spojené okolohltanovou obrúčkou. Z receptorov pozorujeme iba statocystu a ploché oči, u parazitov sú redukované. Nachádza sa v strede brušnej časti.

Dýchacia sústava

Ektoparazity dýchajú priamou difúziou z povrchu tela k jednotlivým bunkám. Endoparazity dýchajú anaeróbne.

Obehová sústava

Nemajú špecializovanú obehovú sústavu. Telová tekutina v gastrovaskulárej sústave (hydrolymfa) sa prelieva podľa pohybov tela.

Rozmnožovanie a vývin

Sú hermafrodity, rozmnožovacia sústava je objemná a zložitá, najmä u parazitov. Spermie ploskavcov majú dva bičíky, čo je výnimočný jav v živočíšnej ríši. Vývin je priamy (Triclada), alebo cez jednoduché trochoforoidné larvy, označované často ako Müllerova a Götteho larva (morské Turbellaria). Parazity majú zložité životné cykly s veľmi špecializovanými larválnymi štádiami.
Consolation-Maisonnettes

Poloha

Obec má rozlohu 4,31 km². Najvyšší bod je položený 880 m n. m. a najnižší bod 495 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 29 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Bourcq

Poloha

Obec má rozlohu 9,85 km². Najvyšší bod je položený 181 m n. m. a najnižší bod 104 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 60 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bois-Jérôme-Saint-Ouen

Poloha

Obec má rozlohu 10,51 km². Najvyšší bod je položený 154 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 740 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Moutier-d’Ahun

Poloha

Obec má rozlohu 9,91 km². Najvyšší bod je položený 456 m n. m. a najnižší bod 340 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 162 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Arès

Poloha

Obec má rozlohu 48,25 km². Najvyšší bod je položený 37 m n. m. a najnižší bod 0 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 548 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
La Rochegiron

Poloha

La Rochegiron má rozlohu 30,11 km². Najvyšší bod je položený 1 533 m n. m. a najnižší bod 760 m n. m.

Obyvateľstvo

La Rochegiron má 107 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Reckange-sur-Mess

Poloha

Obec má rozlohu 20,42 km². Najvyšší bod je položený 368 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Reckange-sur-Mess má 2098 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:

Ekonomika

S 2.28% bolo v Reckange-sur-Mess nezamestanosť nižšia o 4.69 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Hitte

Poloha

Obec má rozlohu 2,91 km². Najvyšší bod je položený 540 m n. m. a najnižší bod 360 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 150 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Voyer

Poloha

Obec má rozlohu 4,48 km². Najvyšší bod je položený 440 m n. m. a najnižší bod 282 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 435 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Neuvy-Pailloux

Poloha

Obec má rozlohu 41,81 km². Najvyšší bod je položený 174 m n. m. a najnižší bod 140 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 335 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE