google/wiki40b huggingface dataset:
Uli Maslo

Hráčska kariéra

Svoju futbalovú kariéru začal v rodnom meste, v klube SG Wattenscheid 09. V roku 1959 prestúpil do Rot-Weiß Essen, a v roku 1962 do holandského klubu SC Haarlem.

Trénerská kariéra

V rokoch 1972-77 pracoval Maslo ako asistent trénera FC Schalke 04, zároveň viedol mládež. V decemberi 1977 sa stal hlavným trénerom. Klub obsadil deviate miesto v Bundeslige a jeho kontrakt nebol predĺžený. Nasledovalo krátke pôsobenie v Borussii Dortmund, následne 4 roky v Eintracht Braunschweig. Po opätovnom krátkom angažmáne v Dortmunde trénoval mužstvá v Perzskom zálive - najprv v Bahrajne a neskôr v Katare. Po návrate do Nemecka sa stal trénerom FC St. Pauli, s ktorým postúpil do nemeckej Bundesligy. Neskôr viedol klub Fortuna Düsseldorf, od roku 2005 trénuje znovu v Perzskom zálive, tentoraz v Kuvajte.
Pôsobil aj ako poradca katarskej reprezentácie, má zásluhu na jej posilnení pôvodne brazílskym útočníkom Ailtonom. S väčšinou mužstiev praktizoval herný systém 3-2-4-1.
Rádio 7

Vysielanie

Rádio 7 vysiela sedem dní v týždni, od čoho je aj odvodený jeho názov. Program je zameraný na rodinu. Rádio vysiela programy v dvoch jazykoch, v slovenskom a v českom. Rádio vysiela prostredníctvom internetu cez satelit Astra 3 a terestriálne zo 7 vysielačov. Rádio 7 nie je tak katolícke ako Rádio Lumen .
Alan Smith

Kariéra

Alan Smith meria 173 cm a váži 60 kg. Za Leeds United nastúpil celkom 211-krát a nastrieľal 58 gólov. Za anglickú reprezentáciu nastúpil 8-krát a pripísal si na konto jeden gól. V súčasnosti je hráčom Manchesteru United a oblieka dres s číslom 14.

Leeds United

Alan je odchovancom z Lilleshaw. Keď začal hrať za Leeds. Vo svojom prvom zápase strelil gól FC Liverpool. V priebehu 14 zápasov, v ktorých v sezóne 2001/02 nastúpil, dostal 6 žltých a 2 červené karty. 
Alan Smith bol verejne kritizovaný svojím trénerom za nedostatok disciplíny. Pre trénera anglickej „21“ – Davida Platta, bol Alan jedným z najtalentovanejších a najvyspelejších hráčov, ktorých mal k dispozícii. Neskôr Alan nastúpil za seniorskú reprezentáciu, kde počas 8 zápasov strelil gól.
Odchod Fowlera a Robbieho Keana z Leeds pre neho znamenal pravidelné nastupovanie v základnej zostave spolu s Markom Vidukom. V sezóne 2002/03 nazbieral celkom 10 gólov, keď často hrával na pravom krídle.

Manchester United

Sezóna 2003/2004 skončila pre Leeds katastrofou, pretože kvôli finančným ťažkostiam klub nebol schopný sa udržať v Premier League. klub opúšťali hráči. Záujem o Alana Smitha prejavili Everton FC, Middlesbrough FC a fanúšikmi najviac nenávidený Manchester United. Alan si vybral práve Manchester United a 26. mája 2004 podpísal s vedením Manchesteru zmluvu na dobu päť rokov (do 30. 6. 2009). Leeds za neho dostalo 7 miliónov libier.
Alan povedal, že kvôli prepadnutiu Leeds do druhej ligy nemá rivalita medzi Leedsem a Manchesterom United cenu. Začiatok sezóny 2004/05 bol pre neho vynikajúci. Vďaka neprítomnosti Ruuda van Nistelrooye a Waynea Rooneyho mohol pravidelne nastupovať v útoku. Situácia sa zmenila, keď sa do hry vrátili Ruud van Nistelrooy a Wayne Rooney. Smith musel bojovať o miesto v základnej zostave.

Reprezentačná kariéra

Časom si Sir Alex Ferguson uvedomil, že záloha Manchesteru United starne, a tak pridelil Alanovi novú pozíciu na mieste záložníka. Po odchode Roya Keanea, ktorý v novembri zmenil pôsobisko a zamieril do Celticu Glasgow vedie Smith zálohu United.
Paroy (Doubs)

Poloha

Obec má rozlohu 4,37 km². Najvyšší bod je položený 572 m n. m. a najnižší bod 276 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 118 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Aigueperse (Puy-de-Dôme)

Poloha

Obec má rozlohu 10,5 km². Najvyšší bod je položený 422 m n. m. a najnižší bod 338 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 595 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
HMS Bounty

HMS Bounty bola britská fregata postavená roku 1787.
Na začiatku ju pomenovali menom Bertha. Ešte krátko pred dokončením 26. mája 1787 loď kúpilo za 2600 libier Britské kráľovské námorníctvo, ktoré ju premenovalo na H.M.S. Bounty (štedrá odmena). 
Bola spustená na vodu v Blaydesových lodeniciach v meste Kingston upon Hull (Anglicko). Fregata bola relatívne malá plachtová trojsťažňová loď o výtlaku 215 ton.
V porovnaní s inými trojsťažníkmi na výpravách kapitána Cooka, (HMS Endeavour), ktoré mali výtlak 368 ton až 462 ton bola veľmi malá.Loď bola upravená pre potreby prepravy chlebovníka. preto boli namontované len štyri ťažké delá a desať malých otočných kanónov. 
Z prístavu Spithead 28. novembra 1787 vyplávala na svoju prvú a zároveň poslednú plavbu. Velil jej nadporučík William Bligh. Fregata HMS Bounty sa stala známou najmä kvôli vzbure na jej palube, ktorá sa odohrala 28. apríla 1789. Stala sa taktiež námetom románu Vzbura na Bounty (Karol Nordhoff a James Norman Hall). V roku 1962 bol román sfilmovaný a pre film bola postavená aj verná replika tejto lode, ktorá sa potopila počas hurikánu Sandy pri pobreží Severnej Karolíny koncom októbra 2012.  Replika loďe Bounty sa potopila na mieste, kde má more hĺbku len päť metrov. Jej stožiar je stále viditeľný.
The Sinister Urge

Vystúpenie hostí

Skladba „Iron Head“ obsahuje spev Ozzyho Osbourna, skladba „Dead Girl Superstar“ obsahuje ďalšie gitarové sólo hrané Kerrym Kingom z metalovej skupiny Slayer.
Plaveč (hrad)

História

Hrad bol postavený okolo roku 1294 ako pohraničná pevnosť. Na vlastné náklady ho dal vybudovať šľachtic Arnold, syn Ditricha zo Spiša. Od začiatku bol vymurovaný z kameňa. Za svoje meno vďačí pravdepodobne kmeňu Polovcov (Plavcov), ktorých uhorskí králi v 11. - 12. storočí za účelom obrany hraníc pozývali do pohraničných oblastí Uhorska. Ako kráľovský hrad ho Karol I. Róbert z Anjou daroval v r. 1317 spolu s panstvom Drugethovcom a po vymretí rodu v roku 1366 ho kráľ Žigmund Luxemburský dal do držby Bebekovcom, ktorí okolo r. 1427 boli trvalými vlastníkmi plavečského panstva.
V druhej polovici 15. storočia počas husitských bojov sa hradu zmocnili bratríci na čele s vodcom Petrom Aksamitom. Ten ho mal vo svojej moci až do svojej smrti r. 1458. Po ňom hrad dostal nových majiteľov Zápoľských, ktorí ho dali nanovo opevniť. R. 1505 sa kúpou dostal hrad do vlastníctva rodu Horváthovcov (podľa mena obce sa začali písať Horváthovci-Palocsayovci).
Počas povstania Juraja I. Rakóciho bol hrad na strane vzbúrencov. V 18. storočí, keď stratil vojenský význam, Paloczayovci ho doplnili obytnými budovami a upravili na pohodlné bývanie natoľko, že sa v roku 1715 v zmysle nariadenia cisára Karola VI. o demolácii hradov vyhol zbúraniu, pretože bol uznaný, že má charakter obytného objektu. Pri adaptácii r. 1830 bola narušená statika, Paloczayovci hrad opustili a presťahovali sa do kaštieľa, ktorý si postavili pri Plavči. V roku 1857 rod vymrel, no ešte rok predtým hrad postihol ničivý požiar. Odvtedy hrad pustne.

Exteriér

Pôvodne malý kamenný hrad (postavený na mieste strážnej veže) pozostával len z mohutnej obytnej veže (9x8m, hrúbka múrov 3m) postavenej na najvyššom mieste vrchu. Vzhľadom na značnú devastáciu objektu nie je možné jasne určiť etapy výstavby hradu. Podľa opisu z roku 1644 mal hrad okrem veže palác (reprezentačné krídlo, panský dom aj kuchyňa), kaplnku, starý palác, dve bašty a zámočnícky dom. Pod hradom bol majer. Po renesančnej prestavbe hrad zobrazuje kresba Myskovszkého, kde vidno že prestavba pohltila aj donjon. Z hradu sa zachovali zvyšky juhovýchodného muriva s kruhovou baštou a ďalšou polkruhovou baštou na opačnej strane, ktoré flankovali prístup do hradu. Ďalšia nákladná prestavba paradoxne urýchlila koniec hradu, pretože výstavný palác s veľkými oknami neodolal počasiu a znemožnil prevádzku hradu.

Súčasný stav

Dnes sa z kedysi prepychového sídla zachovali iba zvyšky vysokých múrov obytného krídla a obrannej delovej bašty na severnej strane bývalého hradného areálu. Od r. 2014 prebieha na hrade obnova. Vďaka príspevku Ministerstva kultúry, Európskym fondom a Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny s prispením nezamestnaných sa v prvej etape obnovila juhovýchodná stena. V roku 2016 sa v obnove pokračuje ďalej a na hrade pracuje až 20 ľudí. Druhá etapa obnovy hradu počíta s opravou priľahlej JV bašty.

Deň hradu Plaveč

Miestne občianske združenie Džatky pre všetko organizuje každoročne v poslednú augustovú nedeľu kultúrnu akciu pre širokú verejnosť s názvom Deň hradu Plaveč. V tomto roku sa hradné slávnosti uskutočnia v nedeľu 25.8.2019.
Solisková štrbina

Prvé výstupy

Günther Oskar Dyhrenfurth a Hermann Rumpelt 3. júna 1906. V zime pri zostupe z vrcholu Julius Andreas Hefty a Lajos Rokfalusy 25. marca 1913.

Turistika

Do sedla nevedie turistická značka.
Príslop (Spišská Magura)

Prístup

Na vrchol nevedie značkovaný chodník a najľahší výstup je zo sedla Pod Príslopom po  značke cez rázcestie Pod Príslopom a hrebeňom na vrchol
Tosse

Poloha

Obec má rozlohu 17,94 km². Najvyšší bod je položený 54 m n. m. a najnižší bod 12 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 281 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Vincent-la-Commanderie

Poloha

Obec má rozlohu 13,34 km². Najvyšší bod je položený 1 108 m n. m. a najnižší bod 326 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 444 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Schmittov preklápací obvod

Schmittov preklápací obvod (alebo bežnejšie, i keď nespisovne, Schmittov klopný obvod) je elektronický obvod zo skupiny preklápacích obvodov, kde sa napätie výstupu mení skokovo so zmenou napätia vstupu, pričom zmena výstupu pri náraste napätia vstupu nastane pri väčšom napätí než zmena výstupu pri poklese napätia vstupu. Táto vlastnosť vstupu sa nazýva hysterézia.
Vďaka hysteréze sú tieto obvody imúnne voči superponovanému šumu na vstupe. Používajú sa ako vstupné obvody v prípadoch, keď sa do digitálneho obvodu privádza signál zvonka zariadenia, kde je možnosť, že signál bude zašumený.
Doslovný preklad

Doslovný preklad je preklad jazykových významov originálu s označením možných štylistických ekvivalentov.
Doslovný preklad je výsledkom prípravnej metajazykovej (filologickej) činnosti jazykového znalca a slúži prebásňovateľovi ako podklad pre tvorivú činnosť. Predstavuje prvú fázu prekladateľského procesu, t. j. analýzu (dekódovanie), po ktorej nasleduje syntéza (kódovanie v cieľovom jazyku).
Katarínska Huta

Dejiny

1841 – založenie sklárne
Hannu Virta

Klubový hokej

Počas svojej bohatej kariéry bol hráčom materského klubu TPS Turku a Buffalo Sabres v NHL
Vaudémont

Poloha

Obec má rozlohu 5,76 km². Najvyšší bod je položený 541 m n. m. a najnižší bod 329 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 81 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Escorailles

Poloha

Obec má rozlohu 2,79 km². Najvyšší bod je položený 805 m n. m. a najnižší bod 518 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 72 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ján Žambokréty

Ján Žambokréty tiež Žambokrethy - Zsámbokréty de Nyitrazsámbokrét (* asi 1680 Zemianske Lieskové – † 1748 Malé Žabokreky) bol hospodársky úradník a autor historického denníka.

Život

Pochádzal zo starej slovenskej zemianskej rodiny "Zsámbokréty de Nyitrazsámbokrét" z Malých Žabokriek (v roku 1913 sa spojili so Zemianskym Lieskovým). Pôsobil ako úradník na panstve Ilešháziovcov v Dubnici. Striedavo sa zúčastnil bojov na strane cisárskych a kuruckých vojsk na strednom Považí. Neraz sa skrýval pred znepriatelenými stranami.
Zúčastnil sa rákociovských snemov v Sečanoch a Onóde. Udalosti svojej doby zaznamenal ako priamy účastník v latinsko-slovenskom denníku pod názvom Revolutionis Rakoczianae Kurucká vojna dictae Diarum (zostal v rukopise). Práca je cenným historickým prameňom k dejinám protihabsburského stavovského povstania Františka II Rákociho.
Cournon

Poloha

Obec má rozlohu 10,87 km². Najvyšší bod je položený 87 m n. m. a najnižší bod 1 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 784 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Villiers-en-Désœuvre

Poloha

Obec má rozlohu 14,65 km². Najvyšší bod je položený 167 m n. m. a najnižší bod 82 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 899 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Germond-Rouvre

Poloha

Obec má rozlohu 17,88 km². Najvyšší bod je položený 123 m n. m. a najnižší bod 33 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 116 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Poigny-la-Forêt

Poloha

Obec má rozlohu 23,27 km². Najvyšší bod je položený 179 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 030 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Zapaľovacia sviečka

Zapaľovacia sviečka je nevyhnutná súčiastka zážihového motora; je to elektrické zariadenie, ktoré je v hlave každého valca niektorých spaľovacích motorov a zapaľuje stlačené palivá ako aerosól, benzín, etanol a skvapalnený ropný plyn pomocou elektrickej iskry. Zapaľuje stlačenú zmes paliva so vzduchom vo valci a tým inicializuje reťazovú reakciu spaľovania zmesi po ktorej nastáva expanzia plynov čo uvádza piest do pohybu. Zapaľovaciu sviečku tvorí stredná a vonkajšia elektróda upravená tak, aby mohla byť vložená do pracovného priestoru zážihového motora. Strednú elektródu obklopuje izolátor, ktorého spodná časť je zalisovaná do oceľového plášťa sviečky, ktorý je opatrený závitom na zaskrutkovanie sviečky do hlavy valca a vo svojej spodnej časti je vytvarovaný do vonkajšej elektródy.

História

Prvé patenty na zapaľovacie sviečky podali Nikola Tesla (1898), Frederick Richard Simms (1898) a Robert Bosch (1898), ako vynálezca je uvádzaný Karl Benz. Masové použitie zapaľovacej sviečky umožnil až vynález zapaľovania pomocou magnetu, ktorého bola sviečka súčasťou, a ktorý vymyslel Boschov inžinier Gottlob Honold v roku 1902.
Durrenentzen

Poloha

Obec má rozlohu 6,22 km². Najvyšší bod je položený 190 m n. m. a najnižší bod 180 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 940 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
New York, New York

Dej

V roku 1945 prebiehajú po celom New Yorku mohutné oslavy kapitulácie Japonska. Egoistický a dotieravý saxofónista Jimmy Doyle (Robert De Niro) v jednom nočnom klube stretáva speváčku Francine Evans (Liza Minnelli), ktorú sústavne a neúspešne obťažuje žiadaním o jej telefónne číslo.
Nasledujúce ráno spolu zdieľajú taxík a Jimmy ju aj napriek jej protestom zoberie na jeho konkurz do jedného klubu. Počas výstupu sa Jimmy začne hádať s majiteľom podniku, no Francine zachráni celú situáciu tak, že začne spievať pieseň "You Brought a New Kind of Love to Me" a Jimmy ju hudobne sprevádza so svojim saxofónom. Majiteľa klubu ich spoločný výstup uchváti a obom ponúkne prácu. V nasledujúcich týždňoch Jimmy vystupuje s Francine a obaja sa do seba zamilujú.
Jedného večera si Jimmy prečíta ľúbostnú báseň, ktorú o ňom Francine napísala a impulzívne sa rozhodne oženiť sa s ňou. Podarí sa im nájsť jednu kaplnku kde ich môžu hneď v strede noci zosobášiť, ale Francine má pochybnosti. Jimmy sa s ňou začne hádať, hovoriac, že ju skutočne miluje a ak si ho nechce zobrať za muža tak ani nechce ďalej žiť. Počas tejto scénky si Jimmy ľahne pred kolesá taxíka a hovorí šoférovi aby ho prešiel. Francine zastaví taxík, vytiahne Jimmyho preč a súhlasí so svadbou.
Kapela, v ktorej obaja vystupujú, začne mať finančné problémy kvôli stále sa zmenšujúcemu publiku. Počas jedného vystúpenia Francine odbehne preč z pódia. Keď ju Jimmy dostihne, dozvedá sa, že Francine je tehotná. Jimmy je spočiatku šťastný, ale tehotenstvo Francine prináša nové problémy pre kapelu a Jimmy je nútený zastaviť ich turné, opustiť kapelu a presťahovať sa s Francine späť do New Yorku.
Ich vzťah sa ale začne pomaly rúcať kvôli Jimmyho sebeckosti a častým hádkam s Francine. Jimmy má problém nájsť si poriadnu prácu a žiarli na svoju manželku, ktorej dvojica producentov ponúkla nahrávaciu zmluvu. Počas jednej obzvlášť hlasnej a zúrivej hádky v ich aute sa u Francine začnú pôrodné bolesti a Jimmy ju odvezie do nemocnice, kde sa im narodí syn. Nasledujúce ráno ju Jimmy navštívi a hovorí, že nie je pripravený byť dobrým manželom a otcom. Odmietne vydieť svojho syna a opúšta Francine.
V nasledujúcich rokoch obaja nachádzajú kariérny úspech. Z Jimmyho sa stal slávny hudobník a z Francine populárna speváčka a herečka. Jimmy vytvorí nahrávku svojej novej piesne s názvom "New York, New York", z ktorej sa stal veľký hit, a Francine ju začne spievať potom, čo k nej napíše text.
Po jednom veľmi úspešnom vystúpení ju v zákulisí navštívi Jimmy a gratuluje jej k úspechu. Nezdrží sa dlho, a po veľmi krátkom stretnutí so svojim synom Jimmym (Adam Winkler) odchádza. Onedlho ale zavolá Francine z telefónneho automatu na ulici a pozve ju na večeru. Francine rada prijme jeho pozvanie, ale tesne pred východom z budovy si to rozmyslí. Jimmy čaká vonku na ulici, no po chvíli si uvedomí, že Francine nepríde a odchádza preč za sprievodu piesne "New York, New York".
Klárov

Klárov je námestie na Malej Strane za Mánesovým mostom v Prahe, patriace pod Prahu 1.
Námestie dostalo názov Klárov v roku 1922, keď bolo pomenované na počesť profesora a jazykovedca Aloisa Klara. Ten na začiatku 19. storočia venoval veľa času problémom nevidiacich a už v roku 1807 bol jedným zo zakladateľov ústavu pre nevidiace deti a pre deti so zrakovými chorobami, ktorý stál na Hradčanoch. Taktiež založil v roku 1832 na Kampe ústav pre dospelých nevidiacich, ktorý im mal poskytnúť dostatočné zaopatrenie a taktiež možnosť pracovať. Zriadil i nadáciu ústavu a priviedol do nej bohatých mecenášov. Po jeho smrti v tejto činnosti pokračoval jeho syn Pavel Alois Klar, ktorému pomáhala ako jeho matka, tak i jeho manželka, grófka Vratislavová z Mitrovíc.
V rokoch 1836 - 1844 bola v dnešnom Klárove vybudovaná nová budova ústavu, ktorá stojí vedľa stanice metra „Malostranská“ a Valdštejnskeho paláca. Základný kameň tejto stavby položil sám arciknieža František Karel.
Krnovec

Ochrana

Predmetom ochrany sú prírode blízke až prirodzene lesné spoločenstvá dubohrabín a druhovo bohatý bylinný podrast. Rezervácia je čiastočne znehodnotená ukladaním odpadu zo záhradkárskej kolónie.

Geológia

Podložie tvoria biotitické až amfibol-biotitické granodiority brnianskeho masívu, devónske vílémovické vápence a rokytenské zlepence permu Boskovickej brázdy. Pôdy reprezentujú kambizem typická a rankery s typickou litozemou.

Flóra

Z drevín sú najdôležitejšie dub zimný, hrab obyčajný, lipa malolistá, javor mliečny, buk lesný, jaseň štíhly, dub letný, jarabina brekyňová, vŕba biela, medzi kríkmi sú zastúpené baza čierna, bršlen bradavičnatý, bršlen európsky, drieň obyčajný, kalina obyčajná, klokoč perovitý, lieska obyčajná, zob vtáčí alebo svíb krvavý. Rastlinstvo zastupuje cyklámen purpurový, zanoväť regensburská, chochlačka plná, chrastavec kroviskový, zubačka deväťlistá, medúnka medovkolistá, prilbica žltá, mliečnik mandľolistý, vemenník dvojlistý, veterník žltuškovitý a ďalšie.

Fauna

Z plazov je to slepúch lámavý, pri vode užovka fŕkaná a užovka obojková, z vtákov brhlík obyčajný, tesár čierny, muchár sivý, muchárik bielokrký, žltochvost hôrny, ďateľ prostredný, žlna zelená alebo vlha obyčajná.
Diaková (obec)

Polohopis

Nachádza sa pri Dražkovciach, 4 km východne od Martina. Obec leží na severovýchode Turčianskej kotliny v doline Sklabinského potoka - Cedrona.

Dejiny

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1348. Je ňou listina Ľudovíta I. Turčianskemu konventu v prepise Žigmunda z roku 1430 dnes uložená v Budapešti. Rieši spor o chotárne hranice syna Petra z Dražkoviec. V minulosti to bola vždy malá obec, patriaca k hradnému panstvu Révaiovcov. Počet obyvateľov výraznejšie ovplyvnil mor, ktorý zasiahol obec v roku 1875 (zomrelo 25 ľudí) a vysťahovalectvo do USA v rokoch 1900-1910.
V Turci bola rovnakým menom pomenovaná ešte jedna obec, ktorá už neexistuje a je dnes súčasťou Malého Čepčína, okres Turčianske Teplice (kedysi Albertová, prvá písomná zmienka 1327).

Erb obce

V modrom štíte zlatý ľavošikmý polmesiac s tvárou, v pravom hornom a ľavom dolnom rohu po jednej striebornej hviezde. Bol prijatý obecným zastupiteľstvom 06. 08. 1998. Historicky doložený na základe odtlačku pečatidla obce z 19. str., zachovaného na písomnosti spred roku 1872. Autorom je Branislav Kohút, v Heraldickom registri SR zapísaný pod číslom: D-81/1998.

Doprava

Diaková je prístupná autom z Martina smerom na Sklabiňu cez obec Dražkovce (popri kostole). Autobus do obce chodí na trase Martin - Sklabinský Podzámok, alebo Martin - Turčianske Jaseno. Niektoré spoje zachádzajú priamo do obce k obecnému úradu, často však treba vystúpiť v susedných Dražkovciach pri kostole.
Najbližšie železničné spojenie je v Martine a vo Vrútkach.
Cez obec prechádza zelená cyklotrasa z Martina. Na neďalekej križovatke s hlavnou cestou sa križujú cyklistické trasy, ktoré spájajú Martin, Turčianske Teplice, Vrútky, Žabokreky a ďalšie obce Turca.
Rudinka

Polohopis

Obec Rudinka má polohu mimo hlavného dopravného ťahu cez Kysuce. Katastrálne územie obce sa rozprestiera na pravom brehu rieky Kysuca a susedí s katastrami obce Rudina, mesta Kysucké Nové Mesto a územím okresu Žilina. Do katastra obce zasahuje štátna prírodná rezervácia Rochovica. Rudinka svojou rozlohou 313 ha a počtom 384 obyvateľov je najmenšou obcou regiónu.
Nachádza sa na južnom okraji Kysuckej kotliny, bezprostredne pred Kysuckou bránou, ktorá oddeľuje Žilinskú a Kysuckú kotlinu. Východnú pahorkatinnú časť územia ústiacu do doliny Kysuce, tvoria druhohorné horniny, západnú vrchovinu s výrazným bradlom.
Obci dominuje vrch, ktorý je okrajovou lokalitou teplomilných spoločenstiev rastlín a živočíchov, na druhom brehu rieky Kysuce vrch. Obidve boli vyhlásené za prírodné rezervácie. Kysuckú bránu tvorí zúžený úsek Kysuckej doliny v jej dolnej časti s charakterom tiesňavy. Vytvorila ju Kysuca zarezaním sa do rozsiahlej vápencovej kryhy bradlového pásma. Kysucká brána je prirodzeným, estetický pôsobivým vchodom na Kysuce z južnej strany spolu s korytom rieky Kysuca.
Na rozhraní katastrov Rudinky a Vrania boli nájdené zvyšky opevneného hrádku na vrchu Rochovica z obdobia púchovskej kultúry.