google/wiki40b huggingface dataset:
Obchodná akadémia (Pezinok, Myslenická 1)

História

Dňa 1. septembra 1991 vznikla Dievčenská odborná škola, ktorá začínala v priestoroch Stredného odborného učilišťa na Komenského ulici. Od 1. septembra 1993 začala svoju pôsobnosť Obchodná akadémia, ktorá nahradila Dievčenskú odbornú školu. Prvé roky bola v budove Stredného odborného učilišťa, v roku 1995 jej boli poskytnuté priestory bývalej Materskej školy na Komenského ulici. Od 2. december 1996 škola sídli na Myslenickej ulici v budove bývalého Okresného stavebného podniku š. p.
Česko-slovenské štátne dráhy

Česko-slovenské štátne dráhy  (skr. ČSD, súdobé písanie do roku 1990 väčšinou Československé štátne dráhy) bola spoločnosť založená v deň vzniku Česko-Slovenska 28. októbra 1918. Zaoberala sa prevádzkovaním železničnej dopravy na vlastných tratiach na území celého vtedajšieho Česko-Slovenska, ale prevádzkovala tiež niekoľko tratí v súkromnom vlastníctve.

1. zánik ČSD

Prvý zánik ČSD nastal v r. 1939 v súvislosti so vznikom prvej Slovenskej republiky a vznikom Protektorátu Čechy a Morava. V Protektoráte boli nástupnickou organizáciou ČSD Českomoravské dráhy (alebo nemecky Böhmisch-Mährische Bahn), ktoré boli pod kontrolou Deutsche Reichsbahn (DRB). Na Slovensku vznikla organizácia Slovenské železnice. Po obnovení Česko-Slovenska boli 9. mája 1945 obnovené ČSD.

2. zánik ČSD

Po druhýkrát a tentoraz už definitívne zanikli ČSD 31. decembra 1992. V súvislosti s pripravovaným zánikom Česko-Slovenska prijalo Federálne zhromaždenie ČSFR 16. decembra 1992 zákon č. 625/1992 Zb. o zániku štátnej organizácie Česko-slovenské štátne dráhy. Ten o. i. určil, že všetky nehnuteľné veci z majetku ČSD prejdú do majetku toho štátu (Česka alebo Slovenska), na ktorého území ležia, ostatný majetok prešiel do vlastníctva Česka alebo Slovenska v pomere 2:1. Novovzniknuté štáty potom rozdelený majetok začlenili do novoustanovených štátnych železníc, t. j. do Českých dráh v Česku a do Železníc Slovenskej republiky na Slovensku.
Zeinheim

Poloha

Obec má rozlohu 2,46 km². Najvyšší bod je položený 268 m n. m. a najnižší bod 195 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 199 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gwendal Peizerat

Životopis

Korčuľovať začal ako štvorročný spolu so svojou sestrou. Až do šiestich rokov korčuľovali spolu so svojimi rodičmi. Neskôr začal trénovať s trénerkou Muriel Boucher-Zazoui, s ktorou zostal až do konca svojej kariéry.

Jeho prvá krasokorčuliarska partnerka bola Marina Morelová. Na juniorskom svetovom šampionáte v roku 1990 skončili na treťom mieste, o rok neskôr už získali striebro. V roku 1993 sa ako dvojica rozpadli.

Peizerat chcel pokračovať v krasokorčuľovaní a našiel si novú partnerku, Rusku Marinu Anissinovú, ktorá patrila na juniorských súťažiach medzi jeho konkurenciu. Spojenie dvoch odlišných kultúr a dvoch odlišných typov krasokorčuľovania sa ukázalo ako pozitívne. Tvorili tanečný pár, ktorý posunul hranice tancov na ľade svojimi originálnymi prvkami, monodramatickým stvárnením a nezabudnuteľnou atmosférou.
Spolu obsadili tretie miesto na Olympijských hrách v Nagane. V roku 2000 sa stali európskymi aj svetovými majstrami. V roku 2002 vyhrali olympijské zlato a ukončili svoju kariéru na amatérskom ľade. Venujú sa profesionálnemu krasokorčuľovaniu a účinkujú v rôznych šou.
Vyštudoval EMLYON Business School.
Kozí Vrbovok

Polohopis

Leží v centrálnej časti Krupinskej planiny, v údolí potoka Vrbovok. Je vzdialená 9 km juhovýchodne od Krupiny a prístupná po ceste III/2565 cez Bzovík alebo Trpín. Veľký Krtíš je vzdialený 34 km juhovýchodne, Zvolen 38 km severne a Šahy 39 km juhozápadne.

Dejiny

Dejiny mnohých osád v okolí sú spojené s kláštorom v Bzovíku, ktorý je od Kozieho Vrbovku vzdialený len okolo 2 km. Kláštor napadli a ovládli mongolské hordy počas ich vpádu do Uhorska v roku 1241. Najstaršia písomná zmienka o Kozom Vrbovku sa zachovala v listine Bela IV. z roku 1262, ktorou obec daroval rodine Kaza. Neskôr sa dostala do majetku pánov zo Bzovíka. V roku 1433 bol kláštor napadnutý Husitmi, ktorí vyrabovali aj okolité usadlosti a obce. Obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom a vinohradníctvom, no výraznou mierou do ich životov zasahovali epidémie (mor v roku 1644), či rabovanie vojenských oddielov (Tököliho oddiely v roku 1681 vyvraždili celý kláštor). K veľkým škodám prišlo aj počas bojov koncom 2. svetovej vojny, počas ktorej boli 6. obyvatelia odvlečení do Nemecka. Počas prechodu frontu bolo niekoľko domov vypálených, mnohé boli poškodené. 
Zavedenie elektrického prúdu do obce prebehlo v roku 1947 a už v tom čase prebiehala výrazná premena obce. Pôvodné slamené strechy vymizli, budovali sa nové domy a družstevné objekty. Bol vybudovaný vodovod, predajňa Jednoty, materská škola, Dom smútku, prebehla regulácia potoka a dokončená bola vodná nádrž s rozlohou 20 ha. Upravené boli cesty, miestny cintorín vrátane oplotenia, a v roku 1964 sa začala výstavba školskej budovy s jednotriedkou pre 1. stupeň a učiteľským bytom. Prevádzka školy bola ukončená v roku 1980 a deti prešli do školy v Bzovíku. Pre nedostatok detí bola zatvorená aj materská škola. Budova bývalej ZŠ bola rekonštrukciou premenená na kultúrny dom.

Kultúra

Kozí Vrbovok patrí do hontianskeho regiónu, čomu v minulosti zodpovedala aj typická hontianská architektúra. Domy boli tradične trojpriestorové s izbou, kuchyňou a komorou, na ktoré často naväzovali hospodárske stavby s maštaľami, chlievmi, sýpkou a podobne. Sedlovú strechu pokrývala slama, múry boli najčastejšie z kameňa, spájaného hlinovo-pieskovou zmesou. Až po 2. svetovej vojne sa vo väčšom rozsahu začali využívať tehly a škridly. Kolektivizáciou sa výrazne zredukoval domáci chov zvierat a obhospodarovanie pôdy, čím schátrali mnohé hospodárske budovy. 
Odev patril do senohradskej skupiny, tradície zastupovali najmä vinšovačky, šibačky, stavanie májov a podobne. Zvyky sa udržujú aj pri krstení, svätom prijímaní, svadbe či pohrebe.

Šport

Kozí Vrbvok je pravidelným účastníkom futbalového turnaja o Pohár starostu obce, kde o trofej bojujú s obcami Jalšovík, Zemiansky Vrbovok a Čekovce. Turnaj sa koná každý rok v inej obci.
Cugny

Poloha

Obec má rozlohu 9,4 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 63 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 560 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ernée

Poloha

Obec má rozlohu 36,53 km². Najvyšší bod je položený 200 m n. m. a najnižší bod 107 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 5 780 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saint-Antoine-Cumond

Poloha

Obec má rozlohu 12,14 km². Najvyšší bod je položený 124 m n. m. a najnižší bod 40 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 388 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Saparmyrat Ataýewiç Nyýazow

Život

Faktickým lídrom krajiny bol už od roku 1985, kedy sa stal prvým tajomníkom Komunistickej strany Turkménskej sovietskej socialistickej republiky. Stranu v roku 1991 premenoval na Demokratickú stranu Turkmenistanu. V roku 1999 ho vyhlásili za doživotného prezidenta Turkménska.
Vytvoril kult osobnosti, kalendárne mesiace nazval po sebe a svojej matke, premenoval dni v týždni a nechal postaviť v krajine množstvo vlastných sôch.
Jeho morálny kódex Ruhnama (Kniha duše) je povinným čítaním pre všetkých turkménskych školákov a študentov. Znalosť textu je podmienkou na absolvovanie skúšok, získanie zamestnania v štátnej správe, alebo na získanie vodičského preukazu.
Posledné roky svojho vládnutia investoval do okázalých projektov, akými boli umelé jazero v púšti Karakum, cyprusový les na zmenu púštnej klímy, lyžiarske stredisko a 40 metrov vysoká pyramída.
V roku 1997 podstúpil operáciu srdca na nemeckej klinike a 21. decembra 2006 zomrel na náhlu srdcovú príhodu.
Podľa rozhodnutia Bezpečnostnej rady ho v úrade prezidenta ho nahradil podpredseda vlády Gurbanguly Berdimuhammedow (Гурбангулы Мяликкулиевич Бердымухаммедов), aj keď podľa ústavy mal prezidentské právomoci prevziať predseda mejlisu (parlamentu) Öwezgeldi Ataýew. Generálny prokurátor však po Nyýazowovej smrti urýchlene vzniesol proti Ataýewovi trestné obvinenie a do dvoch hodín ho zatkli.
Hrdlička stepná

Výskyt a stav na Slovensku

Hrdlička stepná bola prvýkrát dokumentovaná na Slovensku vo februári 2014 v Sabinove. Bol to poddruh hrdlička hrdzavá (S. o. meena).
Sanchey

Poloha

Obec má rozlohu 5,51 km². Najvyšší bod je položený 456 m n. m. a najnižší bod 341 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 789 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Motor s vonkajším spaľovaním

Príklad

Dobrým príkladom takéhoto motora je parná turbína. Teplo zo spáleného paliva premieňa v ohrievači vodu na paru. Tá je vedená potrubím do turbíny tvorenej skupinou lopatiek na rotore. Prehriata para expanduje a prúdi cez turbínu, pričom tlačí na lopatky, ktoré roztáčajú rotor. Z rotora sa odoberá užitočná práca. Na výstupe z turbíny má para omnoho nižšiu teplotu, pretože odovzdala časť svojej tepelnej energie rotoru.
Plemená nutrií

Plemená nutrií sa delia podľa sfarbenia srsti na hnedé (štandardné) a farebné. Farebné rázy sa potom delia podľa dedičnosti na dominantne dedičné a recesívne dedičné.
Villarlurin

Poloha

Obec má rozlohu 5,45 km². Najvyšší bod je položený 1 564 m n. m. a najnižší bod 509 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 306 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kliometria

Kliometria (iné názvy: cliometria, nová ekonomická história, ekonometrická história, nové hospodárske dejiny; ang. cliometrics z lat. Clio – Klio, múza histórie) „študuje dejíny, na ktoré aplikuje dôslednosť ekonomickej teórie a kvantitatívnej analýzy, pričom súčasne používa historické záznamy na vyhodnotenie a podnietenie ekonomickej teórie a zlepšenie chápania dlhodobých ekonomických procesov“.
Martin Feistel

Životopis

Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1645-1651).
Na Skalce (Hojkov)

Ochrana

Dôvodom ochrany je zachovanie a udržanie geologickej a geomorfologickej pozoruhodnosti skalného odkryvu. Ide o zvyšky skalnej hradby s dĺžkou 600 m a šírkou až 20 m.
Gintrac

Poloha

Obec má rozlohu 6,79 km². Najvyšší bod je položený 368 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 111 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Dizy-le-Gros

Poloha

Obec má rozlohu 19,96 km². Najvyšší bod je položený 162 m n. m. a najnižší bod 92 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 793 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Brassy (Nièvre)

Poloha

Obec má rozlohu 54,15 km². Najvyšší bod je položený 652 m n. m. a najnižší bod 387 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 637 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Skaliarik púšťový

Výskyt a stav na Slovensku

Prvé pozorovanie na Slovensku sa podarilo začiatkom novembra 2005 pri Piešťanoch.  Novší záznam nie je ani v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii ani v zozname pozorovaní vzácnych a zriedkavých druhov vtákov.
Beissat

Poloha

Obec má rozlohu 14,49 km². Najvyšší bod je položený 886 m n. m. a najnižší bod 690 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 34 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Rudolf Uher

Štúdium

Študoval na obchodnej akadémii v Trenčíne, na Učiteľskom ústave v Prešove neskôr v rokoch 1941 – 1944 študoval ako na Oddelení kreslenia a maľovania Slovenskej vysokej školy technickej pod vedením prof. Jozefa Kostku. V roku 1946 absolvoval študijný pobyt v Paríži, stal sa členom Skupiny výtvarných umelcov 29. augusta (Alojz Klimo, Vincent Hložník, Guderna, Matejka, Semian a ďalší). V roku 1964 sa zoznámil a celoživotne zblížil so známym rakúskym sochárom K. Prantlom a založil Sochárske sympózium v Ružbachoch. V roku 1967 (Expo Montreal) a 1970 (Expo Osaka) inštaloval svoje sochy pred československými pavilónmi na svetových výstavách, v roku 1971 inštaloval jednu zo svojich najvýznamnejších sôch v USA. V roku 1972 mu pozastavili členstvo v ZSVU a obmedzili výstavnú činnosť – niektoré jeho exteriérové diela boli úradne zničené. V roku 1973 ochrnul na pravú ruku. Od roku 1975 začal tvoriť sochy z pálenej a glazovanej hliny.

Tvorba

Rudolf Uher je vnímaný ako výnimočný a osobitý sochár, ktorý dvakrát, t. j. v 40-tych a 60-tych rokoch 20. storočia, novým spôsobom formuloval principiálny vývoj slovenského moderného sochárstva. R. Uher posunul slovenské chápanie sochárskeho tvaru od klasickej moderny k neomoderne. V 40-tych rokoch R. Uher rozvinul sochársky program archetypu, pratvaru, univerzálneho stvárnenia. Vo svojej sochárskej tvorbe zjednodušoval a zovšeobecňoval tvarový typ, ktorý vyjadroval napr. vo forme anonymných hláv, lyrických torz a figúr v pohybe. Svoje sochy vytváral najmä v sadre, kameni a dreve. V 50-tych rokoch dočasne podľahol metóde tvorby socialistického realizmu, ale už koncom 50-tych rokov sa vracia k pôvodným východiskám svojej tvorby. Od začiatku 60-tych rokov, v období svojho tvorivého vzopätia, R. Uher rozvíjal vlastný výklad minimalizmu, v ktorom spojil základný geometrický modul a náznakovosť geometrického tvaru s rukopisnou expresívnosťou – raz vo forme agresívneho gesta, inokedy s poetikou. Pri tvorbe svojich sôch razantne odstraňoval hranice medzi figuratívnym a nefiguratívnym prístupom k sochárskemu tvaru. V 60-tych rokoch nanovo definoval nefiguratívnu sochu, vytvoril veľký abstraktný tvar. Nefiguratívne archetypy povýšil na všeľudské, nadčasové znaky a symboly. Uher stvárňoval svet aj prírodu vcelku, synteticky a intuitívne. Vytvoril syntézu geometrického tvaroslovia spojeného s monumentálnym vyjadrením. V počiatkoch svojej tvorby Uher pracoval najmä so sadrou, kameňom a drevom, niektoré sadrové plastiky boli s časovým posunom odlievané do bronzu. V 60-tych rokoch rozvíjal svoj program novátorským využitím zváraného železa. Jeho obľúbeným materiálom bolo drevo. Po svojej chorobe v 70-tych a 80-tych rokoch vo svojej tvorbe využíval pálenú a glazovanú hlinu. Niektoré takto spracované diela boli následne odliate do bronzu.
Fiat Tipo (1988)

História

V januári roku 1988 predstavila automobilka Fiat model Tipo, ktorý bol nástupcom modelu Ritmo. Automobil v sebe predstavoval rad, na tú dobu, inovatívnych technických riešení. V ponuke bol celý rad benzínových motorov a niekoľko naftových. Dizajn Fiatu Tipo navrhla talianska dizajnérska spoločnosť IDEA. Takmer 70% podvozku bolo pozinkovaných, čo zlepšilo ochranu proti korózii. Automobil mal veľmi pohodlný a priestranný interiér. Preto v roku 1989 získal Fiat Tipo cenu Automobil roka (pokoril vozidlá Opel Vectra a Volkswagen Passat).
V roku 1993 prešiel modernizáciou (bola zmenená predná časť, zlepšila sa antikorózna ochrana a bezpečnosť). Tiež sa dostala do predaja 3-dverová verzia, ktorá bola lepšie vybavená a tiež mala silnejšie motory s väčším zdvihovým objemom.
Výroba Fiatu Tipo bola v Taliansku ukončená v roku 1995. Nástupcom Fiatu Tipo sa stali Fiat Bravo/Fiat Brava. V rokoch 1995 až 1997 bol Fiat Tipo vyrábaný v brazílskom Betim cez Fiat Automóveis.
Floirac (Lot)

Poloha

Obec má rozlohu 19,02 km². Najvyšší bod je položený 345 m n. m. a najnižší bod 90 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 271 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2007/2008

Ročník 2007/2008 bol jedenástym ročníkom Kontinentálneho pohára v ľadovom hokeji. O trofej bojovalo 17 tímov zo 17 krajín. Trval od 14. septembra 2007 do 6. januára 2008.

1. kolo

V prvom kole sa hrali zápasy len jednej skupiny, postupovali prvé dva celky.

2. kolo

Druhé kolo sa hralo v dňoch 12. - 14. októbra 2007. Tímy v troch skupinách zápasili o možnosť zabojovať o finále.

3. kolo

O postup do finálovej štvorky sa hralo 16. až 18. novembra 2007. Do finále postúpili mužstvá z prvých dvoch miest tabuľky.

Najlepší hráči

Najlepší brankár: Robert Esche (Ak Bars Kazaň)
Najlepší obranca: Ilia Nikulin (Ak Bars Kazaň)
Najlepší útočník: Tomáš Chlubna (HC Riga 2000)
Millennium Tower II

Millennium Tower II je administratívna výšková budova v Bratislave, na Vajnorskej ulici, neďaleko relaxačno-oddychového priestoru jazera Kuchajda. Je súčasťou komplexu Polus City Center. Je vysoká 85 metrov (iné zdroje: 100 metrov) a slúži na administratívne účely. Veľkú časť budovy má v prenájme spoločnosť IBM.

Architektonické a stavebno-konštrukčné riešenie

Budova sa nachádza v komplexe Polus City Center a jej celková výška je 85m nad úrovňou terénu. Má 21 nadzemných podlaží s administratívou a jedno podzemné podlažie slúžiace parkovaniu až pre 300 vozidiel. Administratívna budova je konštruovaná ako funkčne samostatný objekt. Je určená na prenájom 22 600 m² moderných a kvalitne vyhotovených kancelárskych priestorov. Hlavný nosný systém budovy je tvorený železobetónovým jadrom umiestneným približne v strede stavby. Vo vnútri jadra je umiestnených päť rýchlovýťahov s nosnosťou 1800 kg, schodiská a hygienické zázemie budovy. 
V obidvoch budovách boli zavedené flexibilné interiéry, aby boli splnené neustále sa meniace požiadavky klientov - MillTower 1-2 Bratislava
Keďže podložie objektu tvoria piesčité íly, hlinité štrky a hladina spodnej vody je cca na úrovni -6,0 m pod úrovňou terénu, zkladanie stavby je zrealizované na symetricky zaťaženej základovej doske hrúbky 2,1m ležiacej priamo na podloží a základovej doske hrúbky 0,6m ležiacej na stlačiteľnom podloží, ktorá sa správa ako konzola. Zvýšenie únosnosti podložia bolo zabezpečené realizovaním štrkových pilót.

Materiálové prevedenie stavby

Základný nosný systém budovy je prevedený ako železobetónová konštrukcia. Naň je zavesený obvodový plášť v kombinácii hliníka a reflexného tónovaného skla. V predpolí budovy, vstupnej hale a výťahových predpriestoroch sú navrhnuté veľmi kvalitné a trvanlivé materiály obkladov a dlažieb zo sivej a čiernej žuly v kombinácii s doplňujúcimi prvkami z hliníka, nerezu, tónovaného skla a ušľachtilého dreveného dyhovania. Väčšina zavesených podhľadov a nenosných priečok je prevedená zo sadrokartónových konštrukcií.

Technologické vybavenie budovy

Millenium Tower II je administratívna budova triedy „A“, a tomu zodpovedá vysoký bezpečnostný i užívateľský štandard. Budova je preto vybavená systémom EPS (elektro-požiarna signalizácia), EZS (elektronický zabezpečovací systém), SHZ (stabilné hasiace zariadenia - sprinklery), BMS (building management system - meranie a regulácia dôležitých parametrov vnútornej klímy a súvisiacich technológií). Všetky kancelárske priestory sú zabezpečené núteným vetraním a sú plne klimatizované. Technologické zariadenia zabezpečujúce funkčnosť a bezpečnosť budovy sú zálohované náhradným zdrojom energie. Vysoký komfort budovy potvrdzuje 24 hodinová strážna služba, monitorovanie kamerovým systémom ako aj prístupový systém magnetickými kartami. Budova má vlastné riadiace stredisko - velín, kde sa monitoruje stav všetkých parametrov vnútornej klímy a technológií. 
Millenium Tower II získala ocenenie Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja SR. Ocenenie bolo udelené za najlepšie remeselne zvládnutý stavebný detail.
Eva Garajová

Biografia

Eva Garajová vyštudovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenský a francúzsky jazyk. Absolvovala študijné pobyty vo Francúzsku. V rokoch 1968 – 1970 pôsobila ako stredoškolská profesorka cudzích jazykov na Strednej ekonomickej škole v Nových Zámkoch, od roku 1970 pôsobila na Gymnáziu v Nových Zámkoch. V roku 1968 sa stala členkou Matice slovenskej a v roku 1990 bola zvolená za predsedníčku Výboru Matice Slovenskej. V predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa konali 30. septembra a 1. októbra 1994 kandidovala za koalíciu HZDS – RSS v západoslovenskom volebnom kraji. Poslankyňou sa stala až po vymenovaní novej vlády SR, keď 14. decembra 1994 nastúpila ako náhradníčka na neuplatňovaný mandát Petra Baca, ktorý sa stal ministrom pôdohospodárstva. V parlamente pôsobila vo výbore pre financie, rozpočet a menu a od septembra 1996 bola členkou aj novovzniknutého Výboru NR SR pre európsku integráciu. V parlamente zotrvala do konca volebného obdobia v roku 1998. Od septembra 1998 do apríla 2002 pôsobila ako vedúca Stálej misie Slovenskej republiky pri Rade Európy v Štrasburgu. Vo volebnom období 2002 – 2006 pôsobila ako asistentka poslanca NR SR Miroslava Maxona. V predčasných parlamentných voľbách v roku 2006 kandidovala za HZD, ktoré sa do NR SR nedostalo.
Fontenois-lès-Montbozon

Poloha

Obec má rozlohu 14,27 km². Najvyšší bod je položený 348 m n. m. a najnižší bod 249 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 303 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Doignies

Poloha

Obec má rozlohu 7,4 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 78 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 279 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 2011

Organizátor

O organizáciu podujatia sa uchádzali 3 kandidáti: kanadské Toronto, argentínska Mar del Plata a brazílske Rio de Janeiro. V dvojkolovom hlasovaní zvíťazila Mar del Plata (v druhom kole: Mar del Plata – Rio de Janeiro 13 : 3 hlasov), ktorú FIBA America vyhlásila v maji 2010 za organizátora turnaja.
Argentína bola organizátorom amerického šampionátu mužov tretíkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1995 a 2001, v mestách Neuquén a Tucumán. Zápasy sa odohrali v aréne Polideportivo Islas Malvinas.
Saint-Mars-la-Brière

Poloha

Obec má rozlohu 34,69 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 52 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2 439 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Kalvária (Nitra)

Nitrianska kalvária je kalvária z prelomu 18. – 19. storočia, nachádzajúca sa na rovnomennom dominantnom skalnatom vrchu v juhovýchodnej časti mesta Nitra. Z vrchu je panoramatický výhľad na mesto, vrch Zobor a širšie okolie. 
Výstavbe kalvárie v lokalite predchádzali staršie sakrálne stavby. Na úpätí vrchu stojí kostol Nanebovzatia Panny Márie s prvou písomnou zmienkou z 12. storočia a Misijný dom Matky Božej.

Misijný dom Matky Božej

V roku 1765 bol postavený malý renesančný kláštor pre španielsky rád Nazarénov, ktorí sa mali starať o kostol a pútnikov. Neskôr tu boli umiestnení penzionovaní kňazi. Neskôr z kláštora vznikol sirotinec.
V rokoch 1878 – 85 bol kláštor prestavaný do novorománskeho slohu. V roku 1925 bola budova zvýšená a jedno poschodie. Podoba kláštora, ako ho poznáme dnes, je dielom slovenského architekta Michala Milana Harminca. V súčasnosti je celá budova misijným domom Spoločnosti Božieho Slova. Dnes tu prebiehajú viaceré aktivity, návštevníci misijného domu majú možnosť navštíviť misijné múzeum. V júli a auguste tu bývajú púte, z ktorých hlavná púť je v nedeľu po sviatku Nanebovzatia Panny Márie 15. augusta.
Cesta I. triedy 12 (Slovensko)

Priebeh

Cesta sa začína v obci Svrčinovec, kde odbočuje z cesty I/11. Najprv smeruje na severovýchod, sleduje tok Čierňanky (ľavý breh) a prechádza obcou Čierne. Pokračuje cez miestnu časť Vyšný Koniec, kde odbočuje miestna komunikácia do osady Rediška a cesta sa stáča na východ. Ďalej prechádza intravilánom obce Skalité a postupne aj okrajom jej častí Poľana a do Sihly (kde odbočuje cesta do osady Vreščovka) a cez Kudlov a Serafínov. Napokon sa stáča opäť na severovýchod a stúpa do sedla Príslop (714,0 m n. m.; najvyšší bod komunikácie), kde prechádza štátna hranica s Poľskom a cesta cez hraničný priechod Skalité-Zwardoń-Myto vstupuje do Poľska na územie obce Zwardoń. Ďalej pokračuje ako DK1 do mesta Żywiec.