google/wiki40b huggingface dataset:
Roňava

Prameň

Pramení v Slanských vrchoch, v podcelku Bogota, na juhozápadnom svahu Bogoty (856,4 m) v nadmorskej výške približne 465 m n. m..

Opis toku

Spočiatku tečie na juh, najprv priberá ľavostranný prítok z oblasti Malého Okrúhleho vrchu, potom pravostranný prítok z lokality Vyšné košariská a opúšťa územie Slanských vrchov, východne od obce Slančík vstupuje do Podslanskej pahorkatiny (256,9 m n. m.).
Sprava priberá prítok vznikajúci pri kóte 357,8 m, zľava z oblasti Krčmárky a stáča sa na juhojuhovýchod. Preteká okrajom Slanského Nového Mesta, sprava priberá potok Slančík a stáča sa viac juhovýchodným smerom. Ďalej intenzívne meandruje, zľava priberá Jozefovský potok a tečie severne od obce Slivník. Výrazne esovito sa stáča, pričom sprava priberá svoj najvýznamnejší prítok Trebeľu, následne z tej istej strany aj Kuzmický potok a stáča sa na juh.
Preteká okrajom obce Kuzmice, z pravej strany priberá Parnovku a na krátkom úseku pokračuje na juhovýchod. Zľava priberá Koltajský kanál a Dringáčsky potok, opäť sa stáča severojužným smerom a preteká územím medzi obcami Lastovce a Kazimír. Pri obci Michaľany priberá z ľavej strany Lastovický kanál a z pravej strany významný prítok Izru. Potom priberá ľavostranný prítok vznikajúci juhozápadne od obce Veľaty a od hraničného kameňa XVIII 1 vytvára Roňava slovensko-maďarskú štátnu hranicu.
Rieka zároveň vytvára širokú Roňavskú bránu, ktorá oddeľuje Zemplínske vrchy na Slovensku od maďarskej časti. Pri Čerhove sa od napriameného koryta odpájajú dve meandrujúce ramená, najprv z pravej strany, (sem ústi prítok Hečka zľava), potom priberá tiež zľava Čerhovský potok a sprava sa oddeľuje druhé meandrujúce rameno (tvorí štátnu hranicu). Po spojení s vedľajším ramenom priberá ľavostranný Veľkotrniansky potok, potom maďarskú Bózsvu sprava a opäť ľavostranný Malotrniansky potok. Ďalej na cca 1 km úseku preteká územím Maďarska, vzápätí opäť tvorí štátnu hranicu a oddeľuje Slovenské Nové Mesto na ľavom brehu od maďarského mesta Sátoraljaújhely na pravom brehu a opúšťa územie Slovenska.
Južne od Slovenského Nového Mesta sa rieka rozvetvuje, pričom ľavé rameno tečie na východ a do Bodrogu ústi južne od obce Borša v nadmorskej výške 94,3 m n. m. (najnižší bod Slovenska). Hlavné koryto Roňavy pokračuje na juhozápad, následne na juh a do Bodrogu sa vlieva na území Maďarska severovýchodne od mesta Sárospatak.
Besny-et-Loizy

Polohopis

Besny-et-Loizy má rozlohu 9,76 km². Najvyšší bod je položený 118 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Besny-et-Loizy má 372 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Bourneau

Poloha

Obec má rozlohu 16,36 km². Najvyšší bod je položený 122 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 781 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
22. mechanizovaný prápor generála Mikuláša Markusa

22. mechanizovaný prápor generála Mikuláša Markusa je prápor 2. mechanizovanej brigády Pozemných síl Slovenskej republiky sídliaci vo Vojenskom útvare 1102 v Michalovciach. Je súčasťou 2. mechanizovanej brigády. Je pomenovaný po divíznom generálovi Mikulášovi Markusovi. Veliteľom práporu je od 1. júla 2017 podplukovník Vincent Csery, ktorý predtým (od 1. apríla 2014)  pôsobil ako zástupca veliteľa práporu.

Úlohy 22. mechanizovaného práporu

22. mechanizovaný prápor je taktická jednotka v rámci 2. mechanizovanej brigády „s prvoradým poslaním podieľať sa na plnení úloh ochrany životných záujmov štátu a jeho deklarovaných spojencov proti všetkým vojenským a nevojenským ohrozeniam.“ V spolupráci s Ministerstvom vnútra SR vykonáva aj „úlohy ochrany štátnej hranice spojené so zachytávaním a odsunom odídencov.“ Úloha práporu je „mať pripravenú časť síl a prostriedkov, ktoré v súlade s rozhodnutím NR SR nasadiť a udržať pre rotácie v stanovených operáciách medzinárodného krízového manažmentu.“
Walhain

Obyvateľstvo

Walhain má približne 6 364 obyvateľov (2010).
Bondues

Poloha

Obec má rozlohu 13,05 km². Najvyšší bod je položený 53 m n. m. a najnižší bod 18 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 9 897 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mesiace Saturna

Pastierske mesiace

Tieto mesiace obiehajú vo vnútri a pri okraji jednotlivých prstencov Saturnu v rovnakom zmysle, ako sa otáča planéta okolo svojej osi (tzv. priame alebo prográdne dráhy). Ich gravitačný vplyv je zodpovedný jednak za vytváranie ostrých okrajov prstencov (zaháňajú zblúdilé čiastočky prstencov naspäť ako pastieri ovce do stáda, odtiaľ ich názov), za vznik delenia prstencov (medzier v prstencoch) a vytváranie gravitačných vĺn v štruktúre prstencov. Ich rotácia okolo osi je viazaná. Do tejto rodiny patria mesiace Pan, Atlas, Prometheus, Pandora, Epimetheus a Janus a doteraz nepotvrdené a nepomenované mesiace S/2004 S4, S/2004 S3 a S/2005 S1.

Rodina vnútorných mesiacov

Táto skupina mesiacov obieha v Saturnovom veľmi riedkom prstenci E. Pohybujú sa po stabilných prográdnych kruhových dráhach s malým sklonom k Saturnovmu rovníku. Jej členmi sú relatívne veľké mesiace Mimas, Enceladus, Tethys a Dione a veľmi malé objekty Methone a Pallene.

Koorbitálne mesiace

Pod týmto pojmom sa rozumejú skupiny mesiacov obiehajúcich po identických dráhach, ktoré sú tvorené jedným veľkým mesiacom a dvoma drobnými telesami, nachádzajúcimi sa v Lagrangeových bodoch L4 a L5. Pohybujú sa po stabilných prográdnych kruhových dráhach s malým sklonom k Saturnovmu rovníku. Ich rotácia okolo osi je viazaná. V Saturnovom systéme ide o dve rodiny:

Rodina Tethys

Tvoria ju ako riadiace teleso mesiac Tethys a ako podriadené telesá Telesto a Calypso.

Rodina Dione

Tvoria ju ako riadiace teleso mesiac Dione a ako podriadené telesá Polydeuces a Helene.

Rodina vonkajších veľkých mesiacov

Všetky tieto objekty obiehajú mimo prstenca E. Skupinu tvoria mesiace Rhea, Hyperion, Titan a Japetus. Titan je v dráhovej rezonancii 3:4 s Hyperionom. Titan, Rhea a Japetus sú (v tomto poradí), tri najväčšie mesiace Saturna a majú približne guľatý tvar. Hyperion je od nich oveľa menší s nepravidelným tvarom.
Behaviorizmus

Behaviorizmus je smer americkej psychológie 20. storočia, ktorý neuznáva vedomie ako predmet vedeckého výskumu a redukuje psychiku na rozličné formy správania, chápaného ako súhrn reakcií organizmu na stimuly vonkajšieho prostredia. Predmetom vedeckého skúmania by malo byť iba pozorovateľné, merateľné správanie organizmu.
Behaviorizmus vznikol začiatkom 20. stor. v USA zásluhou J. B. Watsona ako reakcia na psychológiu vedomia s jej hlavnou metódou - introspekciou.
Behaviorizmus dominoval v 30. - 50. rokoch najmä v USA, kde ovplyvnil napríklad sociológiu, pedagogiku a do istej miery aj lingvistiku. Filozoficky vychádzal z pozitivizmu, historicky bol reakciou na psychológiu opierajúcu sa o introspekciu.
Podľa Koestlera sa behaviorizmus vo svojich názoroch na dušu podobá názoru, že zem je plochá. Behaviorizmus nahradil antropomorfný blud, ktorý pripisoval zvieratám ľudské schopnosti a city, práve opačným bludom: upiera človeku všetky schopnosti, ktoré u nižších zvierat nenachádza. Nahradil pôvodný antropomorfný pohľad na krysu krysomorfným pohľadom na človeka.
Jozef Budský

Životopis

V roku 1928 zložil skúšky do Vinohradskej spevohry, kde až do roku 1930 pôsobil ako zborový spevák. Počas štúdia na pražskej obchodnej škole si našiel čas aj na hranie v ochotníckom divadle. V roku 1930 nastupuje do Divadla českého severovýchodu ako činoherec. V rokoch 1932 - 1935 pôsobil ako člen divadelnej spoločnosti Josefa Burdu. U Burdu si Budský osvojil presnosť a pracovitosť. Od roku 1935 účinkoval v tzv. českej činohre Slovenského národného divadla až do jej rozpustenia v roku 1938. V českej činohre pracoval prvé tri sezóny pod vedením Viktora Šulca. Počas týchto troch sezón Budského herecké umenie dozrelo a za takú veľmi krátku dobu vytvoril až 31 postáv. Vynikol najmä v roli doktora Galéna v inscenácii hry Karla Čapka Bílá nemoc, ktorú aj sám adaptoval do operného libreta pre slovenského skladateľa Tibora Andrašovana, ktorý naň skomponoval operu Biela nemoc.
Pod vplyvom politických udalostí bola česká činohra v roku 1938 rozpustená a jej torzo bolo zlúčené do činohry Slovenského národného divadla, kde bol hercom až do roku 1945. I po nútenom odchode Viktora Šulca mu režiséri zverovali náročné úlohy. Hral v Borodáčových inscenáciách Sofoklovho Vládcu Oidipa (Oidipus), Hernaniho Victora Huga (Don Carlos), Shakespearovho Snu noci svätojánskej (Puk), Stodolovej satiry Keď jubilant plače (Doktor Chomút) a iných.
Režijne začína Budský tvoriť už za vojnového slovenského štátu. Opieral sa najmä o svoje vlastné herecké skúsenosti a inšpiráciu čerpal aj od vtedajších režisérov Činohry SND - Jána Borodáča a Jána Jamnického. Pozornosť vzbudil roku 1943 inscenáciou Stodolovej hry Mravci a cvrčkovia, ktorá vyznela ako protest proti slovenskému fašizmu.
Po roku 1945 sa začína naplno venovať režijnej tvorbe. Súčasne až do roku 1953 pôsobí aj ako umelecký šéf Činohry SND. Významnú oblasť jeho režijnej tvorby tvorili inscenácie hier Shakespeara (Ako sa vám páči, Othello, Romeo a Júlia, Macbeth, Hamlet a Komédia omylov), Čechova (Ujo Váňa, Ivanov a Višňový sad) a Gorkého (Nepriatelia, Letní hostia a V predvečer). Inscenoval aj hry súčasných slovenských dramatikov ale i hry z českého dramatického odkazu.
V rokoch 1950 až 1954 bol pedagógom a vedúcim Odborného divadelného kurzu pri Štátnom konzervatóriu, zároveň v dobe od roku 1950 do 1976 bol pedagógom Vysokej školy múzických umení v Bratislave. V roku 1959 sa stal docentom a v roku 1965 univerzitným profesorom. V roku 1977 odišiel do dôchodku a zomrel v Bratislave v roku 1989. Pochovaný na cintoríne Bratislava - Ružinov.
Medzinárodná únia geologických vied

Medzinárodná únia geologických vied (angl. International Union of Geological Sciences), skr. IUGS, je medzinárodná, nezisková organizácia venujúca sa cezhraničnej spolupráci v oblasti geológie. Bola založená v roku 1961, v súčasnosti zastupuje geológov zo 117 krajín sveta. Sídlom sekretariátu IUGS je geologická služba Nórska (NGU) v Trondheime v Nórsku.
IUGS podporuje štúdium geologických problémov, hlavne s celosvetovým dopadom, taktiž zabezpečuje medzivedeckú spoluprácu s inými vednými odbormi. Taktiež je organizátor Medzinárodného geologického kongresu, ktorý sa koná každé štyri roky. IUGs spolupracuje s UNESCO na IGCP (International Geoscience Programm).
Rytier (stredovek)

(Stredovekí) rytieri boli zhruba od 8. storočia do 15. storočia ťažkoodení vycvičení jazdci-bojovníci vo vojsku (pôvodne franskom) a najmä od 11. storočia zároveň - spravidla pasovaní - predstavitelia špeciálneho vyššieho stavu.
Rytieri zohrali významnú úlohu v križiackych výpravách a iných stredovekých vojnách. Rytieri nosili plátovú výzbroj. Pri jej obliekaní im museli pomáhať pomocníci panoši. Sekery, kopije a meče boli hlavné zbrane rytierov.
Rytierstvo vzniklo z ranostredovekých panovníckych družín (lat. milites, starofr. chevalier a pod.), ktoré zas nadväzovali na starorímsku tradíciu (equites, existovali údajne už za vlády Romula v 8. stor. pred Kr.). Rytieri v pravom zmysle slova vznikli zhruba v 8. storočí, kedy sa vojsko Franskej ríše pretváralo na prevažne jazdecké vojsko. Keďže jeho príslušníci potrebovali špeciálny výcvik, koňa a výzbroj, začala vznikať zvláštna elitná spoločenská skupina rytierov, teda zvláštny stav. Po zavedení dedičnosti lén v Nemecku (1037), ktorým sa aj vojenské (rytierske) zamestnananie začalo dediť z otca na syna, a po vypuknutí križiackych výprav (1096) bol (najmä nemecký a francúzsky) rytiersky stav definitívne utvorený. 
Od 11. storočia sa pod francúzskym vplyvom šírili aj slávnostné formy prijímania za rytierov (pasovanie) a od 12. stotoročia sa začali používať erby. Od 12. storočia existovali aj tzv. vandrovní rytieri, neskôr aj zbojnícki rytieri. V 12.-14. storočí sa vytvorila osobitná rytierska literatúra a kultúra. Do 15. storočia boli známe rytierske turnaje. 
V Uhorsku, vrátane Slovenska, osobitný rytiersky stav nikdy neexistoval; rytiermi boli príslušníci šľachty. 
Rytierstvo v pravom zmysle slova začalo upadať v 14. storočí a zaniklo v 15. a na začiatku 16. storočia. Pojem rytier sa ale až dodnes zachoval ako stav, ako šľachtická hodnosť prípadne aspoň čestný titul (v Rakúsko-Uhorsku do roku 1918). Pozri rytier (šľachtická hodnosť), knight a rytier.
Courcelles-sous-Thoix

Poloha

Obec má rozlohu 4,37 km². Najvyšší bod je položený 187 m n. m. a najnižší bod 72 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 55 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Michal Bučko

Životopis

V roku 1950 – 1954 absolvoval štúdium na VŠCHT v Prahe, 1967 CSc., 1987 DrSc. Pôsobil v Biotike Slovenská Ľupca (1955 – 1991), z toho (1962 – 1991) ako vedúci výskumu. Prednášal z oblasti biosyntézy antibiotík a aminokyselín na UK v Bratislave. Žije v Banskej Bystrici. Od roku 1992 vykonáva poradenskú činnosť v oblasti výskumu a výroby antibiotík. Je členom komisie pre udeľovanie vedeckých hodností z oblasti kvasnej chémie a technilógie. Je autorom a spoluautorom čs. a slovenských patentov a autorských osvedčení, vedeckých a odborných publikácií, odborných publikácií, odborných prednášok na medzinárodných a národných konferenciách, záverečných správ štátnych a odborových úloh, záverečných podnikových úloh.
Utrecht (loď)

Loď Utrecht je jednou z lodí, ktoré prevádzkuje Dopravný podnik mesta Brna (DPMB) v rámci lodnej dopravy na Brnenskej priehrade. Vyrobená bola v roku 2011 firmou Jesko CZ (Jaroslav Jiráň) v Hlavečníku a je jedným z piatich nových sesterských plavidiel, ktoré takmer kompletne obmenila flotilu DPMB. V rámci evidencie vozidiel dopravného podniku je Utrecht označený evidenčným číslom 4824.

Dejiny

Dopravný podnik mesta Brna objednal v roku 2008 u firmy Jesko CZ celkom päť dvojpalubových lodí za celkovú sumu 73,915 milióna Kč (14,783 milióna Kč za jednu loď). Prvé plavidlo (Lipsko) bolo uvedené do prevádzky v roku 2010, roku 2011 boli súčasne dodané ďalšie dve lode, Utrecht a Vídeň, ktoré nahradili dve staršie plavidla - Prahu a Bratislavu. Dodatočným výberovým konaním zadal DPMB na začiatku roka 2011 tej istej spoločnosti úpravy štyroch vyrábaných lodí (spolu za 6 119 520 Kč), ktoré boli odôvodnené skúsenosťami z prvého roka prevádzky Lipska.
Trup lode bol vyrobený v Lhotke nad Labem, odkiaľ bol prepravený do Hlavečníka, kedy bolo plavidlo postavené. Do Brna bol Utrecht spoločne s Vídňou dopravený na cestných prívesoch, pričom cesta trvajúca štyri dni skončila 31. marca 2011. Potom nasledovalo skompletizovanie lode vrátane osadenia kormidlovne, elektroinštalácie, akumulátorov a nalakovanie trupu na tmavo modrú farbu. Do stavu DPMB bol Utrecht s evidenčným číslom 4824 zaradený 29. apríla 2011, v pravidelnej doprave ale nebol nijako využívaný, len pri krste sesterskej Viedne 14. mája vykonal s pozvanými hosťami krátkou okružnú jazdu po priehrade. Samotný krst Utrechtu so slávnostným spustením na vodu sa konal 28. mája 2011 pri príležitosti začiatku festivalu Ignis Brunensis a zúčastnil sa ho aj holandský veľvyslanec. Loď bola totiž pomenovaná podľa Utrechtu, jedného z partnerských miest mesta Brna. Do pravidelnej prevádzky na Brnenskej priehrade zasiahol Utrecht prvýkrát 29. mája 2011.
Saint-Vigor-le-Grand

Poloha

Obec má rozlohu 9,7 km². Najvyšší bod je položený 75 m n. m. a najnižší bod 32 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 2016 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Peklo na kolesách

1. séria (2011–2012)

V roku 1865 sa bývalý vojak konfederácie Cullen Bohannon (Anson Mount) vydá na západný koniec aktuálne budovanej prvej transkontinentálnej železnice za prácou a odplatou voči vojakom únie, ktorí zabili jeho ženu a syna. Cullen sa zamestná na železnici ako dozorca čiernych kopáčov, medzi ktorými je aj Elam (Common), ktorý pripravuje terén na pokladanie koľajníc. Od železničného majstra Daniela Johnsona (Ted Levine) sa Cullen dozvedá viac o smrti jeho ženy, no John tragicky zomrie skôr, než stihne vysloviť meno vraha. Thomas "Doc" Durant (Colm Meaney) zahajuje svoju "noblesnú" expanziu železnice smerom na západ, aby dokončil transkonintálnu trasu. Lily Bell (Dominique McElligott) sprevádza svojho chorľavého manžela a Roberta (Robert Moloney), ktorý pracuje pre železnicu ako zememerač. Zabijú ho však indiáni z kmeňa Cheyenne a Lily sa musí vyrovnať s tým, že je vdova na cudzej pôde. Reverend Nathaniel Cole (Tom Noonan) pokrstí indiána z kmeňa Cheyenne Josepha Black Moona (Eddie Spears) a zoberie si ho do opatery do kostola. Prvá séria končí, keď Bohannon zabije muža, o ktorom si myslel, že je zodpovedný za znásilnenie a smrť jeho ženy, no dozvie sa, že ten muž tam vtedy nebol.

2. séria (2012)

Bohannon sa snaží znovu nájsť sám seba, zatiaľ čo pracuje na západne expanzii železnice pod vedením Duranta. Bohannon sa pridá ku gangu lupičov vlakov, no dostane sa do väzby armády únie. Durantovi sa podarí udeli mu milosť. Výstavba železnice sadostane do oblasti Sioux, kde Swede a oklamaný Reverend Cole pomôžu domorodým indiánom zaútočiť na železnicu. Lily Bell sa snaží získať kontrolu nad železnicou a pošle Durantove účtovné denníky vláde. Armádni dôstojníci doraza do mesta, na ktoré vak zaútočili indiáni.

3. séria (2013)

Bohannon zanechá svoju pomstu a začne bojovať s Durantom o kontrolu nad železnicou. Eve sa narodí dieťa, ktoré splodila ešte počas jej manželstva s Gregorym Toolom, no Elam ju požiada o ruku. Swede sa pridá k rodine, ktorá putuje do fiktívnej usadlosti Fort Smith a neskôr odhalí svoju skutočnú povahu.

4. séria (2014)

Medzi vládou, obchodníkmi, rančermi, osadníkmi a železnicou začínajú vznikať konflikty, keď všeci začnú bojovať o kontrolu nad Cheyenne vo Wyomingu, ktoré je najdôležitejším železničným uzlom roku 1867. Medzitým železnica postupuje na západ a Bohannon sa znovu stane manželom a otcom.

5. séria (2015–2016)

Bohannon sa zamestná v železnici v Kalifornii, ktorú stavajú smerom na východ skrz vrchy Sierra Nevada. Spriatelí sa s čínskymi robotníkmi, medzi ktorými je aj Mei, žena prestrojená za muža menom Fong. Prezident Ulysses S. Grant medzitým zvyšuje rivalitu medzi dvoma železničnými spoločnosťami, čo ešte viac komplikuje Durantova skorumpovanosť.
Marçon

Poloha

Obec má rozlohu 30,05 km². Najvyšší bod je položený 133 m n. m. a najnižší bod 47 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 028 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Obchodná akadémia Šurany

Školské akcie

Žiaci školy sa každoročne zúčastňujú v rámci odborných predmetov exkurzií vo výrobných podnikoch - Peugeot, Volkswagen, pekáreň Oremus; orgánoch štátnej správy - NBS, krajské súdy.
Okrem odborných exkurzií navštevujú kultúrno-spoločenské podujatia - divadelné predstavenia v Nitre alebo Bratislave, workshopy, besedy, koncerty. V rámci predmetu Dejepis si žiaci dopĺňajú svoje vedomosti v múzeách a na výstavách.
Počas celého roka sa žiaci zúčastňujú okresných a krajských športových súťaží - atletika, bedminton, futbal, hádzaná.

Školské časopisy

Na škole vychádzajú dva školské časopisy. Od školského roka 2016/2017 začala škola publikovať on-line časopis v anglickom jazyku s názvom OAyouth. V školskom roku 2017/2018 začala škola vydávať on-line časopis v slovenskom jazyku s názvom BONUS.
Chézy-en-Orxois

Poloha

Obec má rozlohu 16,15 km². Najvyšší bod je položený 169 m n. m. a najnižší bod 65 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 360 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Transamerica Pyramid

Transamerica Pyramid je najvyšší mrakodrap San Francisca. Je 260 metrov vysoký a má 48 poschodí s predajnými a kancelárskymi priestormi.
Stavebné práce podľa projektu Williama Pereiry začali v roku 1969 a budova bola dokončená v roku 1972. Náklady na výstavbu boli 32 miliónov dolárov. Pôvodne bol stavaný ako sídlo investičnej a poisťovacej spoločnosti Transamerica Corporation.
V budove je 3 678 okien a 18 výťahov. Mrakodrap má tvar pretiahnutej štvorbokej pyramídy s dvoma „krídelkami“ na protiľahlých stranách. Krídla hrajú dôležitú úlohu pri ochrane budovy pred následkami zemetrasenia. Vo východnom krídle sú výťahové šachty, zatiaľ čo v západnom je schodisko. Na vrchole 64,6 metrov vysokej špičke opláštenej hliníkom boli inštalované kamery, nasmerované do všetkých svetových strán. Vo vstupnej hale môžu návštevníci sledovať zábery z týchto kamier.
V rokoch 1972 až 1974 bol Transamerica Pyramid najvyšším mrakodrapom západne od rieky Mississippi, potom bol prekonaný budovou Aon Center v Los Angeles.
Saint-Bomer

Poloha

Obec má rozlohu 13,32 km². Najvyšší bod je položený 271 m n. m. a najnižší bod 163 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 212 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Giovanni Giustiniani

Giovanni Giustiniani Longo ( po latinsky: Ioannes Iustinianus Longus, * ? - † 1453), bol slávny janovský kapitán a žoldnier v období stredoveku a protostrátor  Byzantskej ríše. Bol považovaný za jedného z najstatočnejších a najvýkonnejších bojovníkov svojej doby.

Životopis

Bol príbuzným významného janovského rodu Doria.
V roku 1453 viedol jednotku 700 mužov na obranu Konštantínopolu proti osmanskému vojsku sultána Mehmeda II.. Osobne financoval, organizoval a viedol túto expedíciu z vlastnej iniciatívy, a po príchode ho cisár Konštantín XI. menoval za veliteľa pozemných vojsk v Konštantínopole. Bol kľúčovou osobou v kontrole pozemných vojsk a zabraňoval hádkam medzi Benátčanmi, Janovčanmi a Grékmi, okrem toho sa zameral na opravách dier vo valoch po útokoch osmanských kanónov. Bola to vlastne aj Giustinianiho charizma, vďaka ktorej boli schopné byzantské vojská odolávať tak dlho proti niekoľkonásobnej presile.
29. mája 1453, počas záverečného útoku Mehmed II. bol Giustiniani zranený počas obrany konštantínopolských valov osmanským kanónom. Pramene sa líšia v popise závažnosti aj typu jeho zranenia. Zatiaľ, čo niektorí tvrdili, že bol zranený len ľahko na ramene a zbabelo utiekol, podľa iných bol ťažko zranený na hrudníku alebo bruchu bol odnesený proti svojej vôli, prípadne v bezvedomí. Zranený mal byť delovou guľou alebo strelou z kuše. Nech sa stalo čokoľvek, museli ho odniesť z jeho postavenia na hradbách. Odišiel cez uzavretú bránu do mesta, ktorej otvorenie využili bojazliví Gréci a panicky sa rozutekali von z mesta za hradby.
Strata veľmi schopného a cteného veliteľa demoralizovala jeho vojakov a viedla k zrúteniu obrany hradby. Keď sultán Mehmed II. videl demoralizáciu vojakov na hradbách, obnovil útok. Keď pri vpáde Osmanov do mesta krátko potom padol v boji cisár Konštantín, obrana mesta sa zrútila úplne. Sultán úplne porazil Byzantíncov a Konštantínopol bol dobytý Turkami. Hoci Giustinianiovým mužom sa podarilo uniknúť s ich generálom na palube galéry po dobytí Konštantínopolu, taliansky generál zomrel na následky zranení na začiatku júna 1453 (takže jeho zranenia neboli také bezvýznamné, ako tvrdili jeho odporcovia z rád obrancov, ktorí prežili a väčšina ktorých utekala z hradieb po svojich, nezranená).
Saint-Bonnet

Poloha

Obec má rozlohu 17,77 km². Najvyšší bod je položený 109 m n. m. a najnižší bod 45 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 376 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Courlon-sur-Yonne

Poloha

Obec má rozlohu 16,73 km². Najvyšší bod je položený 138 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 159 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE