Turčekovský vodovod

Turčekovský vodovod je technická pamiatka v Kremnických vrchoch. Ide o čiastočne podzemnú vodohospodársku stavbu budovanú od 15. storočia ako vodný zdroj pre banské a ďalšie technické účely (pohon strojov) v okolí mesta Kremnica. Dnes napája kaskádu vodných elektrární. 
Vodovod odoberá vodu z prítokov rieky Turiec a ústi do Hrona, čím prekonáva rozvodie medzi povodím Váhu a povodím Hrona. Aj vďaka tomu je považovaný za technický unikát doby, v ktorej vznikol. Už v 14.–16. storočí zásoboval 22 km dlhý Turčekovský vodovod mesto Kremnica 600 litrami vody za sekundu. Význam mal neskôr aj pre železničnú trať Zvolen–Vrútky, keďže napájal parné lokomotívy ťahajúce vlaky v tomto náročnom teréne (približne 170 m³ vody denne).
Stavba dnes pozostáva z vodného privádzača dlhého vyše 13 km (samotný Turčekovský vodovod) a  sústavy 3 energetických stupňov. Každý je tvorený akumulačnou nádržou (slúži na čiastočnú dennú reguláciu), tlakovým privádzačom (oceľové potrubie ø 45–80 cm) a vodnou elektrárňou. Odpad vyššieho stupňa je napojený do akumulačnej nádrže nižšieho stupňa. Stupne boli plánované štyri, III. stupeň však realizovaný nebol.

Pôvod

Napriek tomu, že Ing. Knöpfler v správe o kremnickom baníctve (1904) uvádza, že vodovod vybudovali v 16. storočí Thurzovci a Fuggerovci, možno sa domnievať, že existoval už  skôr, pretože jeho trasa je naznačená i na starších mapách. Predpokladá sa, že mohol byť vybudovaný už v 14. storočí. Iný zdroj určuje dobu vybudovania presnejšie – na roky 1496 až 1507.
Dĺžka prívodného kanála bola 22 km, avšak v roku 1859 bol opustený horný, šesťkilometrový úsek kvôli neekonomickosti prevádzky – poskytoval len málo vody s vysokými nákladmi na údržbu. (Obnovený bol až v rokoch 1966–1969).

19. storočie

V 19. storočí bol vodovod tvorený privádzačom dlhým 16 896 m so spádom len približne 50 m – bol vedený po vrstevniciach, aby bola zachovaná čo najväčšia potenciálna energia vody. Šlo o kanál z väčšej časti vykopaný v zemi, po bokoch spevnený guľatinou, dno bolo tvorené ílom. Kanál bol krytý šindľami a zeminou na ochranu proti padajúcemu lístiu a mrazu.
Privádzač bol zakončený nad Kremnickými Baňami (Piargy) do potoka, odkiaľ sa voda rozvádzala prívodnými jarkami k priemyselným zariadeniam (štôlne, stupy, mlyny, papierne...)

20. storočie

Na prelome 19. a 20. storočia došlo k útlmu banskej činnosti a väčšina šácht už bola mimo prevádzku. Vodovod napájal niekoľko tovární a iných zariadení a tiež vodné turbíny inštalované v doposiaľ fungujúcich šachtách, prvá v r. 1894 pre šachtu Ludovik a úpravňu Ladislav s výkonom 74 kW. Nasledujúci rok bola uvedená do prevádzky vodná elektráreň v Hornej Vsi s výkonom 110 kW. Elektrická energia slúžila na pohon ťažných, čerpacích a ďalších banských strojov.
V roku 1913 bola vybudovaná vodná elektráreň na mieste dnešného II. stupňa s inštalovaným výkonom 110 kW. V máji 1922 bola daná do prevádzky elektráreň IV. stupňa ako vôbec 1. podzemná vodná elektráreň v Európe. Inštalované tu boli tri horizontálne Peltonové turbíny s výkonom po 430 kW.
30. roky priniesli rekonštrukciu celého vodohospodárskeho systému s cieľom zvýšiť výrobu elektrickej energie. Trasa privádzača bola upravená vyrazením niekoľkých štôlní. Boli vybudované akumulačné nádrže, elektráreň I. stupňa a staršie dve boli zrekonštruované.

Súčasná podoba

Stavbu dnes tvorí privádzač (pôvodný Turčekovský vodovod), vodné nádrže, tlakové privádzače a elektrárne I., II. a IV. stupňa a dedičná štôlňa odvádzajúca vodu do Hrona.
Celá trasa vrátane upravných vodných tokov až po rieku Hron meria 34 405 m. a má prevýšenie 587 m. Na trase súčasného vodovodu je 9 štôlní, dve akumulačné vodné nádrže (nad Piargami a na Revolte), usadzovacia a vyrovnávacia nádrž pod Kremnicou, tri vodné elektrárne (I. II. a IV. stupňa) a šachta s hĺbkou 245 m.
Dĺžka prívodného vodovodu vrátane vodných tokov od prameňa (Studená dolina) po vyústenie do akumulačnej nádrže nad Piargami je 17 411 m a má prevýšenie 62 m.

III. stupeň

III. stupeň bol plánovaný, ale nebol vybudovaný. Voda tečie Kremnickým potokom. Hrubý spád III. stupňa by bol 43 m, čo je najmenej zo všetkých stupňov.

Dedičná štôlňa

Voda z elektrárne odteká Hlavnou dedičnou štôlňou (tiež Hlavná Ferdinandova dedičná štôlňa, Dedičná štôlňa cisára Ferdinanda, Svätokrížska dedičná štôlňa) , ktorú využíva v dĺžke 11,11 km.  Medzi ústím štôlne (nadmorská výška 255,7 m n. m.) a riekou Hron tečie voda otvoreným kanálom dlhým približne 350 m. Kanál ústi do Hrona medzi Žiarom nad Hronom a Šášovským podhradím, na 147,282 riečnom kilometri.

Prístupnosť pre verejnosť

Podzemné časti vodného diela nie sú prístupné verejnosti kvôli nevyhovujúcemu ťažnému stroju na šachte 4.

Energetický význam

Inštalovaný výkon celej kaskády je 3,46 MW a využíva sa najmä ako zdroj špičkovej energie pre mesto Kremnica – vlastník, Kremnická banská spoločnosť s.r.o., poskytuje špičkovú energiu z elektrární výmenou za základnú. Ročná výroba v kaskáde je približne 16 GWh.