google/wiki40b huggingface dataset:
Fairchild K-20

K-20 bol letecký fotoaparát používaný počas druhej svetovej vojny. Návrh od firmy Fairchild, vyrábaný pod licenciou pre vojenské kontrakty. Približne 15 000 ich bolo vyrobených vo Folmer Graflex Corp. v Rochester, NY medzi rokmi 1941-1945. Používajú 5.25"x20 až 5.25"x200 stopový zvytkový film s veľkosťou políčka 4x5 palcov. Objektívy boli 6 3/8" f/4,5 s nastaviteľnou diafragmou, nevymeniteľné, vyrábané firmami Kodak, Ilex alebo Bausch & Lomb, podľa dostupnosti v čase objednávky. Zaujímavou črtou bolo použitie vákua na udržanie filmu v plochom tvare.
Medzinárodná finančná korporácia

Medzinárodná finančná korporácia (anglicky International Finance Corporation - IFC) ako jedna z inštitúcii Skupiny Svetovej banky bola založená v roku 1956.

Ciele

Jej cieľom je napomáhať súkromnému sektoru hlavne v rozvojových krajinách, rozvíjať miestne kapitálové trhy prílevom medzinárodného kapitálu, poskytovať poradenskú činnosť vládam pri reštrukturalizácii a privatizácii štátnych podnikov a zaškoliť odborníkov pre ekonomickú činnosť.
Potrebný kapitál IFC získava emisiou obligácii v členských krajinách. IFC poskytuje pôžičky na rozvojové projekty na obdobie 3 až 12 rokov s odkladom spratnosti do troch rokov, a to bez záruk príslušnej vlády.
Riadiace orgány IFC sú totožné s orgánmi Svetovej banky, ale IFC má aj nezávislý poradný bankový výbor, v ktorom sú zástupcovia ôsmich svetových bánk a obchodnú poradenskú radu, ktorú tvoria zástupcovia 39 významných svetových spoločností.

Členstvo

IFC má 182 členov.
Košická kotlina

Polohopis

Rozprestiera sa v juhovýchodnej časti Slovenska. Na západe susedí so Slovenským krasom a Volovskými vrchmi, na severe s Čiernou horou, Šarišskou vrchovinou, Spišsko-šarišským medzihorím a Beskydským predhorím, a na východe má spoločnú hranicu so Slanskými vrchmi. Južná hranica je totožná so štátnou hranicou s Maďarskom.

Charakteristika

Košická kotlina je oblasť pretiahnutého tvaru smerom od severu k juhu. Terén je pestrý a variabilný, rozľahlé roviny sa striedajú s nevysokými kopcami. Najvyššími vrcholmi sú Diaľna (384 m) a Červený grúnik (305 m). Porast v tejto oblasti tvoria prevažne listnaté lesy s hojným výskytom dubu, buku, hrabu a brezy. Najvýznamnejšími riekami Košickej kotliny sú Torysa, Hornád, Bodva a Ida. 
Podnebie radí Košickú kotlinu medzi teplé oblasti. V zimných mesiacoch sa teploty pohybujú v rozmedzí od -1 do -3 °C, v letných mesiacoch medzi 18 až 20 °C. Počet dní so snehovou pokrývkou je menší než 50, počet letných dní je 60 až 70.

Chránené územia

Košická kotlina nepatrí medzi chránené krajinné oblasti, a napriek tomu aj tu nájdeme veľmi hodnotné prírodovedné aj krajinárske lokality. Patria k nim štátne prírodne rezervácie Gýmešský jarok, Humenec a Zbojnícky zámok, chránené nálezisko Mirkovská kosatcová lúka a chránená plocha Kokošovská dubina. Tieto chránené lokality boli zriadené pre uchovanie miestnej flóry a fauny, ktorá je tu druhovo veľmi pestrá a bohatá.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Ázia

Ázijskej futbalovej konfederácii bolo pridelených 4,5 postupových miest (4 isté, 1 po play-off s Oceániou). 43 tímov sa bude snažiť o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Nekvalifikovali sa Laos, Brunej a Filipíny. Debut v kvalifikácii má Východný Timor a takisto aj Austrália, keďže do teraz bola v oceánskej kvalifikácii.
Peter Šperka

Lezenie

Organizátor skialpinistických a záchranárskych pretekov. V r. 1996 bol vedúcim skialpinistickej výpravy na Šiša Pangmu. Na vrchol vystúpil so Štefanom Slukom, ktorý zahynul na zostupe. V nasledujúcom roku viedol výpravu na Manaslu, z vrcholu sa opäť vrátil sám, zahynuli Juraj Kardhordó a Miroslav Rybanský. V roku 1998 na Broad Peaku ho prepadli pľúcne problémy, zostúpiť mu pomohol Martin Gablík. Peter Šperka zorganizoval v roku 2006 výpravu tatranských záchranárov znovu na Broad Peak (8 047 m) a vystúpil na predvrchol Rocky Summit (8 035 m) spolu s P. Kováčom. V roku 2007 viedol expedíciu na Gašerbrumy, dostali sa do 7 650 m n. m. Bol aj vedúcim úspešnej výpravy na Čho Oju v roku 2009. Spolu s ním na vrchol vystúpil Milan Džugan a Anton Dobeš.

Smrť

V júni 2013 bol Peter Šperka spolu s Antonom Dobešom súčasťou ukrajinsko-gruzínskej expedície na Nanga Parbat (8 125 m). Ich stanový tábor pri Buner Nullah (provincia Gilgit-Baltistan, Pakistan) v noci zo soboty na nedeľu 23. júna napadli teroristi. Pri tomto teroristickom útoku prišiel o život Peter Šperka spolu so slovenským horolezeckým kolegom Antonom Dobešom a ďalšími deviatimi horolezcami. K útoku sa prihlásilo teroristické hnutie Taliban a Jundulláh.
Ocqueville

Poloha

Obec má rozlohu 8,91 km². Najvyšší bod je položený 121 m n. m. a najnižší bod 58 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 464 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Agnin

Poloha

Obec má rozlohu 7,96 km². Najvyšší bod je položený 331 m n. m. a najnižší bod 167 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 996 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Le Plessier-Huleu

Poloha

Obec má rozlohu 5,2 km². Najvyšší bod je položený 203 m n. m. a najnižší bod 132 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 78 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Clerlande

Poloha

Obec má rozlohu 8,31 km². Najvyšší bod je položený 335 m n. m. a najnižší bod 313 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 448 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Gildwiller

Poloha

Obec má rozlohu 5,02 km². Najvyšší bod je položený 357 m n. m. a najnižší bod 288 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 291 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mayreville

Poloha

Obec má rozlohu 8,17 km². Najvyšší bod je položený 361 m n. m. a najnižší bod 262 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 72 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Štefan Polkoráb

Životopis

Roku 1911 – 1913 sa pripravoval na výtvarné štúdium u G. Mallého v Bratislave, 1913 – 1917 a 1919 – 1922 študoval na AVU v Prahe. Po absolutóriu sa vrátil do Bratislavy, neskôr býval v Trnave. Roku 1932 portrétoval v Topolčiankach prezidenta republiky T. G. Masaryka. Pravidelne sa vracal na Horehronie, kde mal trvalé stanovište v Heľpe. Vo svojej tvorbe sa venoval portrétnej a figurálnej maľbe, zaujal ho aj motív vinohradníckych prác, častým námetom boli zábery dedinských detí, kompozíciou Počúvanie kázne (1939) vytvoril sociografickú monografiu o horehronskej žene.
Ernst Gustav Kraatz

Biografia

Ernst Gustav Kraatz sa narodil v Berlíne. V rokoch 1850 až 1853 študoval právo v Heidelbergu i v Bonne. Vzhľadom na skutočnosť, že sa viac zaujímal o prírodné vedy, ako o právo, ukončil nakoniec štúdium prírodovedy na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde v ďalšom období pôsobil ako profesor (Humboldt-Universität zu Berlin). Vo vyššom veku ku koncu života stratil zrak.

Entomologické aktivity

Svoju prvú entomologickú prácu publikoval už ako 18-ročný. Bol zakladateľom Berlínskej entomologickej spoločnosti (nemecky: Berliner Entomologischer Verein) v roku 1856, ako i "Nemeckej entomologickej spoločnosti" (nemecky: Deutsche Entomologische Gesellschaft) v roku 1881, ktorého predsedom bol viac ako 25 rokov. Bol i zakladateľom Nemeckého entomologického inštitútu: (Deutsches Entomologisches Insitut) v roku 1886. Vtedy bol jeho názov: "Deutschen Entomologischen National-Museums". Zaoberal sa hlavne radom chrobákov (Coleoptera). Jeho zbierka hmyzu, prevažne chrobákov sa nachádza v Deutschen Entomologischen Institut v Münchebergu.
Les Bottereaux

Poloha

Obec má rozlohu 22,13 km². Najvyšší bod je položený 229 m n. m. a najnižší bod 171 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 323 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pedagogická fakulta Univerzity Komenského (1946 – 1953)

Pedagogická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave bola prvá pedagogická fakulta na Slovensku zriadená na základe prezidentského dekrétu o vysokoškolskom vzdelávaní učiteľov r. 1946 a otvorená 1947. Mala pobočky v Nitre, Banskej Bystrici a Košiciach. Realizovalo sa v nej prevažne štúdium učiteľov ZŠ popri zamestnaní. Zanikla v roku 1953.
YIT

Súčasnosť

Prirodzeným vývojom sa za desaťročia prepracovala na medzinárodnú korporáciu. V roku 2000 sa YIT rozrástla na medzinárodnú korporáciu v oblastiach realizácie stavebných systémov, bytovej výstavby, služieb v oblasti stavebníctva a priemyslu.
YIT aj v roku 2013 pokračovala v raste vo všetkých svojich podnikoch. Príjmy spoločnosti predstavovali v roku 2012 približne 2 miliardy €. Pôsobí v siedmich krajinách a má viac ako 6 000 zamestnancov. Spoločnosť si kladie za cieľ byť vedúcim európskym developerom, staviteľom a poskytovateľom služieb.

Významné projekty

YIT sa podieľalo na prístavbe budovy fínskeho parlamentu, Pikkuparlamentti (Malý parlament), ktorý bol skolaudovaný v roku 2004. Bola poverená aj výstavbou rezidenčného projektu Cirrus vo Vuosaari, ktorý je najvyššou budovou vo Fínsku. Inými veľkými projektmi sú Helsinski Fair Centre a budova Töölö, sídlo Fínskej národnej opery. Spoločnosť sa podieľala na renovovaní sídla fínskej spoločnosti Nokia. Jeden z najkrajších projektov, Merenkulkijanranta, vznikol na pobreží mesta Helsinki. Budova F projektu Koti Hyacint v Prahe je prvý certifikovaný pasívny rezidenčný projekt v Česku. V ruskom meste Petrohrad stavia rezidenčný projekt v blízkosti Smolenského komplexu.

Vlastník

Majoritným vlastníkom spoločnosti s podielom 12.1 % je rodina Ehrnrooth. Henrik Ehrnrooth je na čele predstavenstva od roku 2009.

YIT Slovakia a.s.

Spoločnosť YIT Reding (od 2016 YIT Slovakia a.s.) vznikla v roku 2010 po úspešnej akvizícii renomovanej slovenskej stavebnej a developerskej spoločnosti REDING a.s. fínskou firmou YIT. Pred akvizíciou sa stavebná spoločnosť Reding podieľala na výstavbe alebo developmente okolo tisícky bytov v Bratislave a v okolí. Medzi najvýznamnejšie projekty z tohto obdobia patrí napríklad Centrum Gercenova v bratislavskej Petržalke.

Ocenenia

YIT Reding je viacnásobným držiteľom ocenení, medzi ktoré patria napríklad CE.ZA.AR (za roky 2004 a 2013) či Stavba roka (za roky 2004, 2005, 2006, 2010 a 2011). V roku 2008 sa zaradila do zoznamu 25 najväčších stavebných firiem na Slovensku.
Dambach-la-Ville

Poloha

Obec má rozlohu 28,83 km². Najvyšší bod je položený 662 m n. m. a najnižší bod 164 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 946 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Marolles-sous-Lignières

Poloha

Obec má rozlohu 15,12 km². Najvyšší bod je položený 192 m n. m. a najnižší bod 119 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 320 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Fraktál

Fraktál je geometrický objekt vybudovaný pomocou rekurzie. Ide o "nepravidelný, fragmentovaný geometrický tvar, ktorý môže byť rozdelený na časti, z ktorých je každá aspoň približne podobná, zmenšená kópia celého geometrického tvaru" . Táto vlastnosť tiež býva nazývaná sebepodobnosť.
Najznámejšie fraktály sú Mandelbrotova množina a Juliova množina. Fraktály delíme na prírodné, geometrické, komplexné a náhodné. Termín fraktál použil po prvýkrát matematik Benoît Mandelbrot v roku 1975. Toto slovo pochádza z latinského fractus – rozbitý. Podobné objekty boli známe už aj dlho predtým (napríklad Kochova vločka v roku 1904).
Fraktály sú definované pomerne krátkou rekurzívnou definíciou, ako zakresliť ich body nad množinou komplexných čísel. Ide o objekt, ktorého Hausdorffova miera je väčšia než topologická dimenzia. To znamená, že fraktál nemá ako kocka 3 dimenzie (rozmery), ale jeho dimenzia je zväčša neceločíselná . Obsah fraktálov (resp. objem) je konečný, no ich obvod (resp. povrch) je nekonečný . Ide o jedny z najzložitejších geometrických objektov, ktoré súčasná matematika skúma a majú často prekvapivo jednoduchú matematickú štruktúru.
Vlastnosťami fraktálov a ich opisom sa zaoberá vedný odbor matematiky nazvaný fraktálna geometria, ktorá sa zaoberá nepravidelnosťou objektu.
Université de Genève

Université de Genève (doslova Univerzita v Ženeve) je verejná výskumná univerzita nachádzajúca sa v Ženeve vo Švajčiarsku.
V roku 1559 ju založil Ján Kalvín ako teologický seminár a právnickú školu. Škola bola zameraná na teológiu až do 17. storočia, kedy sa stala centrom osvieteneckého učenia. V roku 1873 sa zbavila svojich spojení s cirkvou a stala sa oficiálne sekulárnou. Dnes ide o druhú najväčšiu univerzitu vo Švajčiarsku. Ponúka širokú škálu študijných oborov a je centrom akademických a výskumných programov v rámci medzinárodných partnerstiev. Výuka prebieha prevážne vo francúzštine.
Je súčasťou siete európskych univerzít Coimbra Group.
Prvá hodinka

Prvá hodinka (alebo prvý čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo šiestej hodiny ráno.
Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (5, 89, 100), tropáre, Riaď moje kroky..., Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Kriste, pravé svetlo… a prepustenie.
Štruktúra prvej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek (cárskych časov). Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.
Arbérats-Sillègue

Poloha

Obec má rozlohu 5,29 km². Najvyšší bod je položený 153 m n. m. a najnižší bod 60 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 307 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ioannina

Ioannina (gr. Ιωάννινα-Ionnina alebo ľudovo Γιάννενα - Jannena) je mesto v Grécku, hlavné a najväčšie mesto kraja Epirus. Žije tu 120 000 obyvateľov. Leží pri jazere Pamovitida, osídlený je aj jazerný ostrov, ktorý sa nazýva Nisi (Ostrov) a je to jediný nepomenovaný grécky ostrov. Mesto je známe výrobou syra feta a tradičným šperkárstvom, ktorým sa v minulosti venovalo miestne obyvateľstvo.

Dejiny

Mesto založil v 6. storočí byzantský cisárom Justinián I. a bolo pomenované podľa svätého Jána Krstiteľa (gr. Ioannis), ktorého kláštor sa nachádzal v blízkosti mesta. Prvé meno Ioanniny však bolo Evria. V 7. stor. mesto vyplienili Slovania, neskôr Bulhari a Normani. V 13. stor., po páde Byzancie patrila Ioannina do gréckeho štátu, Epirský despotát. Po Arte bola Ioannina druhým najdôležitejším mestom a usadilo sa tu veľa Grékov z Konštantinopolu, ktorí ušli pred európskou nadvládou, medzi nimi aj mnohé aristokratické rodiny. V 14. stor. sa opäť dostáva pod obnovenú Byzanciu, neskôr pod krátku nadvládu Srbov a Benátskej republiky, v roku 1430 Ioanninu dobyli Osmanskí Turci. Turci vyhnali Grékov z centra mesta, tí následne vytvorili nové časti v okolí. V centre sa usadili Turci a Židia. Z Ioanniny sa stalo najdôležitejšie mesto Epiru. Počas tureckej nadvlády bola Ioannina dôležitým obchodným mestom, miestni grécki podnikatelia obchodovali s celou Európu, hlavne s Talianskom. Podnikatelia boli zároveň filantropi a pomáhali udržiavať grécku identitu, stavali kostoly a školy a grécke spolky v zahraničí, hlavne vo Viedni a Trieste. Ioannina bola po Solúne druhým najvyspelejším gréckym mestom v Grécku. Najslávnejšiu školu tu postavili miestni podnikatelia, bratia Zosimasovci. Významným vzdelancom tých čias bol Neofytos Dukas. Od roku 1789 je Ioannina hlavným mestom uzurpátora Aliho Pašu z Tepeleny, ktorý ovládol veľkú časť Grécka. Ioannina nebola oslobodená a nestala sa súčasťou novovzniknutého Grécka. Gréci mesto oslobodili až v roku 1913. V roku 1923 sa konala grécko-turecká výmena obyvateľov, všetci miestni Turci odišli do Turecka, z Turecka sem prišli niekoľkí Maloázijskí Gréci. Veľa obyvateľov okolitých dedín sa počas 20. stor. presídlilo do Ioanniny, časť obyvateľstva tvoria aj Arumuni, ktorí sa tu usadili z blízkych dedín pohoria Pindos.
Vyšné Terianske pleso

Rozmery

Má rozlohu 0,549 ha, hĺbku 4,2 m a nachádza sa v nadmorskej výške 2 124 m n. m..

Názov

Pomenovanie plesa je neurčitého pôvodu.
Jozef Kuzmík

Životopis

Jozef Kuzmík sa narodil v stredopovažskej obci Dlhé Pole, v železničiarskej rodine. Od roku 1924 žil v Nových Zámkoch, kde aj navštevoval ľudovú školu a následne študoval na gymnáziu (1932 – 1938). V novembri 1938 jeho otca preložili do Žiliny, Jozef v štúdiu pokračoval na gymnáziu v Martine (1938 – 1940). Pokračoval štúdiom práva na právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v rokoch 1940 – 1944, ktoré však pre chorobu neukončil. Neskôr, v roku 1962, absolvoval nadstavbové štúdium knihovedy na filozofickej fakulte UK. V roku 1944 začal pracovať ako pracovník Slovenskej národnej knižnice, kde pôsobil do roku 1958. Od roku 1959 do 1981 bol pracovníkom MO Matice slovenskej v Bratislave na pozícii dokumentačného a odborného pracovníka. Po odchode na dôchodok žil v Bratislave, kde 11. júna 2001 zomrel.
Zaoberal sa dejinami kultúry a slovacikálnymi vzťahmi od stredoveku po súdobé obdobie.
Ids-Saint-Roch

Poloha

Obec má rozlohu 27,83 km². Najvyšší bod je položený 246 m n. m. a najnižší bod 165 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 315 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Giocatojo

Poloha

Obec má rozlohu 2,47 km². Najvyšší bod je položený 1 231 m n. m. a najnižší bod 464 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 46 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Heydər Əliyev

Životopis

Údaje o mladosti Alijeva nie sú celkom jasné, informácie, ktoré oficiálne uvádzal, sa spochybňujú, čo zrejme súvisí s jeho kariérou v bezpečnostných zložkách ZSSR. Nastúpil roku 1944 ako pracovník sovietskeho ministerstva vnútra (NKVD), roku 1964 už bol riaditeľom azerbajdžanskej pobočky KGB. Roku 1967 sa za Leonida Brežneva dostal na čelo komunistickej strany v Azerbajdžane. Jeho hlavným politickým programom bol boj proti korupcii (roku 1975 bolo 5 riaditeľov kolchozov odsúdených na trest smrti za korupciu). Niektoré zdroje ho však spájajú s rôznymi mafiánskymi skupinami a obviňujú ho z obohacovania sa na úkor azerbajdžanského ľudu. Faktom je, že počas pôsobenia H. Alijeva sa podarilo zvýšiť hospodársky rast Azerbajdžanu a možno ho považovať za najúspešnejšieho spomedzi lídrov jednotlivých republík ZSSR.
Roku 1982 sa stal členom najužšieho vedenia komunistickej strany v ZSSR (Politbyra) a prvým podpredsedom federálnej vlády. Rezignoval roku 1987, keď ho Michail Gorbačov obvinil z korupcie.
Roku 1990 sa vrátil do rodného Nachičevanu, kde začal presadzovať umiernenú nacionalistickú politiku. Po páde Sovietskeho zväzu a vzniku samostatnej republiky Azerbajdžan začal riadiť Nachičevan prakticky nezávisle od vlády v Baku. Zatiaľ čo centrálna azerbajdžanská vláda sa zmietala v kríze v dôsledku vojny o Náhorný Karabach, Alijevova pozícia silnela a roku 1993 ho zvolili za prezidenta Azerbajdžanu.
Za svojho úradovania zlikvidoval zárodky akejkoľvek opozície. V prezidentských voľbách zvíťazil v roku 1993 a 1998, no medzinárodné organizácie voľby nepovažovali ani za slobodné, ani za spravodlivé. Podarilo sa mu však prilákať zahraničné investície do ropného priemyslu. Stál aj za prípravou kontroverzného projektu stavby ropovodu z Baku do Turecka cez Gruzínsko, čím by sa obišlo Rusko. Počas autokratickej vlády Alijeva získal Azerbajdžan reputáciu jednej z najskorumpovanejších krajín na svete. Alijev sa pokúsil ukončiť vojnu o Náhorný Karabach, ktorá si vyžiadala 30 000 mŕtvych a znamenala stratu 16 % územia Azerbajdžanu. V máji roku 1994 došlo k uzatvoreniu prímeria, ktoré je v platnosti dodnes. Otázka Náhorného Karabachu ostáva nevyriešená s tým, že v oblasti sa de facto neuplatňuje zvrchovanosť Azerbajdžanu.
Zomrel 12. decembra 2003 na klinike v Clevelande. Jeho syn Ilham vyhral prezidentské voľby 15. októbra 2003 a stal sa novým prezidentom, no medzinárodné organizácie tieto voľby spochybnili. Takéto prenesenie moci bolo prvým prípadom dynastického nástupníctva v postsovietskom priestore.
Ferčekovce

Ferčekovce sú časť mesta Spišská Nová Ves, ktorá sa nachádza asi 2 km južne od centra. Počet obyvateľov Ferčekoviec je približne 2000.
Obytnú zónu tvoria rodinné domy, okály a 4 malé obytné domy. Táto mestská časť patrí medzi veľmi tiché a pokojné časti mesta. Cez Ferčekovce preteká potok Holubnica (Dubnica), ktorý priteká z Novoveskej Huty. V mestskej časti funguje predajňa s potravinami, pohostinstvo pod lyžiarskym vlekom, Veriacim slúži na bohoslužby rímskokatolícky kostol. Dopravu do tejto mestskej časti zabezpečuje linka mestskej hromadnej dopravy č.13 a linka č.3. Cesta do centra mesta trvá pešou chôdzou 20-30 minút. Na Ferčekovciach sa tiež nachádza zaujímavá prírodná pamiatka, asi 200 ročná lipa, ktorá patrí medzi chránené prírodné dedičstvo. Ubytovať sa je tu možné vo viacerých penziónoch. Na Ferčekovciach kedysi fungoval sezónne lyžiarsky vlek s umelým zasnežovaním, a taktiež materská škola, ktorá však bola odpredaná súkromnému sektoru a prestavaná na byty.
Karl Holl

Životopis

Karl Holl študoval filozofiu a protestantskú teológiu na Eberhard Karls Universität v Tübingene. Bol členom študentského spolku Normannia.
Po skončení štúdia pôsobil istý čas ako vikár, neskôr obhájil dizertačnú prácu a získal akademický titul Dr. phil. V roku 1891 sa stal repetentom tübingenského evanjelického teologického konviktu.
Od roku 1894 pracoval – aj vďaka Adolfovi Harnackovi – ako pomocná vedecká sila v Pruskej kráľovskej akadémii vied (Königlich-Preußische Akademie der Wissenschaften). V roku 1896 sa habilitoval na evanjelickej teologickej fakulte Friedrich-Wilhelms-Universität v Berlíne.
V roku 1901 sa stal mimoriadnym profesorom cirkevných dejín na Eberhard Karls Universität v Tübingene, od roku 1906 pôsobil ako riadny profesor na Friedrich-Wilhelms-Universität v Berlíne.
V decembri 1914 sa stal riadnym členom Pruskej kráľovskej akadémie vied. V rokoch 1912 až 1926 bol riaditeľom berlínskeho evanjelického teologického konviktu Johanneum.
Karl Holl a Hans Lietzmann (1875 – 1972) založili v roku 1925, mimochodom, dodnes existujúcu, odbornú edíciu Arbeiten zur Kirchengeschichte.
K Hollovým žiakom o. i. patrili aj Dietrich Bonhoeffer (1906 – 1945) a Fritz Blanke (1900 – 1967).
Manželkou Karla Holla bola od roku 1903 Maria Pauline Anna rod. Wucherer. Mali spolu tri deti.
Karl Holl zomrel 23. mája 1926 v Berlíne. Pochovaný je na cintoríne Südwestkirchhof v obci Stahnsdorf, neďaleko Berlína.

Teológia

Hollova teológia je výrazne ovplyvnená názormi Baurovej Mladšej tübingenskej teologickej školy.
Holl bol autorom mnohých štúdií o Martinovi Lutherovi, ktorých intencie sú dodnes považované za smerodajné. Vo svojich článkoch interpretoval luteranizmus, jeho spôsob vnímania Boha a náboženstva vôbec, ako „náboženstvo svedomia“ (Gewissensreligion). Holl bol tiež jedným z iniciátorov tzv. Lutherovej renesancie (Lutherrenaissance). Do centra teológie sa u neho dostáva opäť náuka o ospravodlivení.
Freyming-Merlebach (obec)

Poloha

Obec má rozlohu 9,06 km². Najvyšší bod je položený 346 m n. m. a najnižší bod 200 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 13 086 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Pierre-Percée

Poloha

Obec má rozlohu 9,93 km². Najvyšší bod je položený 570 m n. m. a najnižší bod 301 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 102 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Durfort (Tarn)

Polohopis

Durfort má rozlohu 4,54 km². Najvyšší bod je položený 660 m n. m. a najnižší bod 262 m n. m.

Obyvateľstvo

Durfort má 286 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zdroje: INSEE
Coupetz

Poloha

Obec má rozlohu 10,65 km². Najvyšší bod je položený 178 m n. m. a najnižší bod 109 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 83 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE