google/wiki40b huggingface dataset:
Orlia prť

Orlia prť (poľ. Orla Perć) je horská pešia magistrála v Tatrách v južnom Poľsku. Považuje sa za najťažšiu a najnebezpečnejšiu cestu v celých Tatrách a je preto vhodná iba pre skúsených turistov. Chodník je značený červenými značkami. Na tejto magistrále od vytvorenia chodníka zahynulo viac ako 120 ľudí.

Technické údaje

Chodník sa nachádza v centre Vysokých Tatier. Celková dĺžka dostupnej magistrály je 4,5 km. Celý čas prechodu (v lete, v závislosti na podmienky na chodníku) sa mení od 6 do 8 hodín. Najvyšší bod je Kozi Wierch s 2 291 m n. m. Magistrála začína v sedle Zawrat (2 159 m) a končí v sedle Krzyżne (2 112 m); vedie cez niekoľko vrcholov a traverzuje ostatné. Chodník je veľmi nebezpečný a vedie hlavne pozdĺž horského hrebeňa. Pre turistov sú najstrmšie a vertikálne úsekoch vybavené početnými lezeckými pomôckami, vrátane rebríkov, reťazí a kovových schodov. Najčastejším podkladom sú hlavne žulové pláty, suť a nerovný povrch. Chodník je napojený na ďalšie chodníky; prechádza celkovo ôsmymi rázcestiami, vedúcimi k horským chatám. Úsek chodníka od sedla Zawrat po Kozi Wierch je zjednosmernený. Pozdĺž chodníka hrozí možný pád kameňov a lavín.

Dejiny

Chodník vymyslel v roku 1901 Franciszek Nowicki, poľský básnik a horský vodca. Chodník skonštruoval a vyznačil kňaz Walenty Gadowski medzi rokmi 1903 a 1906; avšak rázcestia a iné pomocné chodníky boli vytvorené a vyznačené do roku 1911. Po niekoľkých smrteľných nehodách, v roku 2006 horská vodkyňa Irena Rubinowska a režisér Piotr Mikucki apelovali na orgány Tatranského národného parku o demontovanie všetkých horolezeckých pomôcok pozdĺž chodníka a o ich vymenenie za ferratu. Výzva sa stretla s rôznymi reakciami profesijných skupín zapojených v turistickom ruchu. Usúdilo sa, že je to historická magistrála a že zostane nezmenená. Keďže prišlo k početným nehodám, keď sa turisti míňali protismerne, Správa Tatranského národného parku od júla 2007 prechod úseku chodníka medzi sedlom Zawrat a vrcholom Kozieho Wierchu zjednosmernila.
Domezain-Berraute

Poloha

Obec má rozlohu 21,56 km². Najvyšší bod je položený 212 m n. m. a najnižší bod 54 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 498 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Ligny-en-Brionnais

Poloha

Obec má rozlohu 15,94 km². Najvyšší bod je položený 508 m n. m. a najnižší bod 327 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 349 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
PFK Piešťany

Základné informácie

Klubovými farbami sú žltá, modrá a biela. Domáci štadión má kapacitu 8 000 miest a z toho 920 na sedenie, rozmery hracej plochy sú 105 x 68 metrov. V areáli PFK sa taktiež nachádza aj povrch s umelou trávou, ktorý slúžil miestnemu, ale taktiež aj množstvu okolitých klubov, na zimnú prípravu a iné udalosti (túto plochu si je možné aj prenajať).
Futbalový klub sa od príchodu nového vedenia na čele s Erikom Hlavatým v auguste 2016 snaží o prilákanie fanúšikov športu do areálu futbalového klubu. Proces začal znovuobnovením Mestskej futbalovej ligy, ktorá v novembri 2016 odštartovala nultý ročník a oživením domácich zápasov, počas ktorých sa v spolupráci s miestnymi príspevkovými organizáciami vytvára súťaže pre divákov. Rovnako sa začiatkom roka 2017 začala rekonštrukcia priestorov a objektu Športhotela i celého areálu.
Pre fanúšikov vytvorilo internetový obchod s fanúšikovskými predmetmi od kalendára, cez oblečenie až po vankúše, hracie karty či USB kľúče. Webová stránka obsahuje mnoho informácií a zábavy. 
Klub sa angažuje aj v snahe o znovuobnovenie športových tried v meste, keď prvý ročník piatakov by mal byť otvorený v školskom roku 2017/2018. Spolupráca s partnermi, miestnymi podnikateľmi o miestnymi fanúšikmi pomáha k stabilizácii klubu, ktorého cieľom je hrať prvé ligy v mládežníckych kategóriách. Súčasťou PFK je i oddiel prípravkárov (Piešťanskí Kohúti), ktorých vzrastajúci počet smeruje ku vyššej konkurencii a zároveň lepšej centralizácie kvalitných hráčov z celého regiónu.

Dejiny

Slovenský futbalový klub bol založený v roku 1912 pod názvom PAFC Pöstyén (Pöstényi atleticai és futbal club Pöstyén). V roku 1937 sa z neho odčlenilo hokejové mužstvo ŠHK 37 Piešťany. Po 102-ročnej nepretržitej činnosti zaniklo v roku 2015 mužské futbalové družstvo. Vedenie sa potom naďalej rozhodlo udržiavať iba činnosť mládežníckych družstiev. Od augusta 2016 prevzalo piešťanský futbal nové vedenie, ktoré sa rozhodlo opätovne naštartovať mužstvo mužov prihlásením sa do najnižšej ôsmej ligy. 
V sezóne 2016-2017 seniorské mužstvo vyhralo ôsmu ligu a postúpilo do siedmej, v sezóne 2017-2018 vyhralo aj siedmu ligu a postúpilo do šiestej ligy.
Ďumbier (geomorfologická časť)

Vymedzenie

Územie zaberá centrálnu a juhovýchodnú časť Ďumbierskych Tatier s výrazným vysokohorským rázom a mohutným hlavným hrebeňom. Na západe ju vymedzuje sedlo Zámostskej hole, kde pohorie pokračuje časťou Prašivá, severozápadným smerom nadväzujú Salatíny a na severe Demänovské vrchy. Východnú hranicu tvoria Bocianska dolina, sedlo Čertovica a údolie Štiavničky, oddeľujúce Priehybu, patriacu do Kráľovohoľských Tatier. Južným smerom sa masív zvažuje do Horehronského podolia s podcelkami Bystrianske podhorie a Lopejská kotlina.

Ochrana územia

Centrálna časť pohoria s rozsiahlou časťou Ďumbier patrí medzi prírodne najcennejšie oblasti na Slovensku, čo potvrdzuje rozsah chránených území. Takmer celá časť leží v Národnom parku Nízke Tatry, okrajové oblasti v jeho ochrannom pásme. Osobitne chránenou lokalitou je národná prírodná rezervácia Ďumbier a Skalka a národná prírodná pamiatka Vrbické pleso či Jaskyňa mŕtvych netopierov.

Turizmus

Turisticky vyhľadávané sú blízke krasové územia Demänovskej a Jánskej doliny, no jednoduchý prístup lanovkami na hlavný hrebeň spôsobuje celoročne vysokú návštevnosť najmä vrcholu Chopka. Široké možnosti na letné i zimné aktivity zaraďujú stredisko Jasná, vrátane horehronských stredísk Kosodrevina a Trangoška, medzi najprestížnejšie a najnavštevovanejšie v krajine. Celá oblasť je vybavená sieťou značkovaných trás, ktoré prepájajú zaujímavé lokality a údolia s  červeno značenou hrebeňovkou (Cesta hrdinov SNP). Komplex ubytovacích možností a služieb v strediskách dopĺňajú útulne (Ďurková) a chaty (Kamenná chata pod Chopkom i Chata generála Milana Rastislava Štefánika) v blízkosti hlavného hrebeňa.
Kingiseppský rajón

Kingiseppský rajón (rus. Кингисеппский район) je jedným z rajónov Leningradskej oblasti v západnej časti Ruska, ktorého administratívnym centrom je Kingisepp. Hraničí s Lomonosovským rajónom na severovýchode, Volosovským na východe, Slancevským na juhu, s Estónskom na západe a zo severu je omývaný Fínskym zálivom. Rajón bol založený v roku 1927. Jeho rozloha je 2 800 km² a má 80 900 obyvateľov. Medzi najväčšie mestá patrí Kingisepp a Ivangorod.
Pineuilh

Poloha

Obec má rozlohu 17,36 km². Najvyšší bod je položený 125 m n. m. a najnižší bod 7 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 4 405 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Mazion

Poloha

Obec má rozlohu 3,71 km². Najvyšší bod je položený 34 m n. m. a najnižší bod 9 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 519 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Leopold Heyrovský

Biografia

Leopold Heyrovský sa narodil 25. novembra v roku 1892 v Prahe. Po skončení základného vzdelania navštevoval gymnázium v Prahe. Potom pokračoval v štúdiu na pražskej Karlovej univerzite, kde pokračoval v otcových šľapajach a študoval právo. V rokoch 1915 až 1918 vykonával aktívnu vojenskú službu. Od roku 1920 pracoval krátky čas na ministerstva školstva. Viac než právnik je však známy hlavne ako entomológ svetového významu a mena. Počas svojho života opísal viaceré druhy, alebo poddruhy hmyzu.
Na jeho počesť bolo jeho menom pomenovaných viacero druhov, alebo poddruhov hmyzu, napr.: Alocoderus heyrovskyi Balthasar, 1935, Tropinota hirta heyrovskyi 
Obenberger, 1917, Schmidtiana heyrovskyi Podany, 1968 (= Luzonia heyrovskyi Podany, 1968), Xixuthrus heyrovskyi Tippmann, 1946, Protaecia (Potosia) morio heyrovskyi Balthasar, Geotrupes heyrovskyi Balthasar, 1960,
Oberea heyrovskyi Pic, 1927, Purpuricenus kaehleri f. heyrovskyi, Harpalus heyrovskyi Jedlička, 1928, Agathidium bohemicum heyrovskyi Hlisnikovsky, 1964, Arima marginata heyrovskyi Havelka, 1959 a pod.
Pre svetovú entomológiu majú význam jeho viaceré práce. Pre entomológov je predovšetkým známa jeho monografia: „Tesaříkovití – Cerambycidae. Fauna ČSSR, 5.“ z roku 1955.
JUDr. Leopold Heyrovský zomrel 29. júna roku 1976 v Prahe, kde je i pochovaný.
Jeho zbierka hmyzu je uložená v Národnom múzeu v Prahe. Časť hmyzu (Iphidae z palaearktickej oblasti sveta) je v Slezském muzeu v Opave.
Manžel

Manžel je ženatý muž vo vzťahu k žene, s ktorou sa zosobášil.
Thuès-Entre-Valls

Poloha

Obec má rozlohu 20,41 km². Najvyšší bod je položený 2 606 m n. m. a najnižší bod 740 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 34 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Stygné

Stygné alebo Stygna (starogr. Στύγνη – Stygné) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Polyxo.
Stygné bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Stygne za manžela vybrali Polyktora, syna Aigypta a jeho manželky Kaliadny. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, Stygné a aj ostatné jej sestry príkaz otca splnili a bohovia ich po smrti za tento hrozný skutok odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Andrija Mohorovičić

Život

Po ukončení strednej školy v Rijeke vyštudoval matematiku a fyziku na Karlovej univerzite v Prahe. Po štúdiu pracoval na strednej škole v Osijeku, neskôr v Bakare (deväť rokov). Na vlastnú žiadosť bol preložený v roku 1891 na strednú školu v Záhrebe, kde sa zároveň stal aj vedúcim meteorologického observatória. V roku 1893 získal doktorát na Záhrebskej univerzite, čoskoro na to bol habilitovaný ako docent, a v roku 1910 získal profesorský titul. Od roku 1893 do roku 1918 sa venoval výskumom v oblasti seizmológie a astronómie na Záhrebskej univerzite. Od roku 1898 bol aj plným členom Juhoslovanskej akadémie vied a umení. Do dôchodku odišiel v 1921 a zomrel v 1936. Je pochovaný na cintoríne Mirogoj v Záhrebe.

Vedecká činnosť

V Bakare počas jeho účinkovania v námorníckej škole  prvýkrát prišiel do styku s meteorológiou. Neskôr, počas účinkovania v Zagrebskom observatóriu, smerovala jeho vedecká činnosť do výskumu poveternostných fenoménov ako búrky, tornáda, vzdušné víry a iných fenoménov počasia. Založil aj sieť meteorologických staníc.
Neskôr sa preorientoval na práce v oblasti geofyziky, konkrétne na výskum zemetrasení a ich následkov. Ako prvý publikoval práce o spôsobe šírenia sa zemetrasných vĺn v zemskom telese. Veľa z poznania výskytu zemetrasení, lokalizácie epicentier a súčasného modelu štruktúry Zeme má pôvod v prácach Andriju Mohorovičića. Na jeho počesť je pomenované rozhranie medzi zemskou kôrou a zemským plášťom - Mohorovičićova diskontinuita.
Tajomstvo neviditeľna

Tajomstvo neviditeľna (franc. Le secret de Wilhelm Storitz, 1910) je román Julesa Verna. Na jeho motívy vznikol slovenský film pod názvom Tajomstvo alchymistu Storitza.
Sandarville

Poloha

Obec má rozlohu 9,51 km². Najvyšší bod je položený 176 m n. m. a najnižší bod 159 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 387 (2011).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Emil Helienek

Životopis

V roku 1974 ukončil Strednú hotelovú školu v Piešťanoch, 1979 Vysokú školu národohospodársku, Obchodnú fak. vo Varne (Bulharsko), 1980-1984 Interná vedecká ašpirantúra na VSN vo Varne, úspešne obhájená pred Najvyšsou atestačnou komisiou na Ekonomickej univerzite v Sofii (Bulharsko), 1987 Masarykova univerzita v Brne, 1993 Nottinghamská Trent Univerzita, titul MBA (Veľká Británia). Pracoval v riadiacich funkciách vo vysokoškolskom sektore, vrátane riaditeľa Domu Zahraničných Stykov Ministerstva školstva SR. Od roku 1992 pôsobil na Nottinghamskej Trent University (Veľká Británia) ako vysokoškolský pedagóg a neskôr ako garant vybraných medzinárodných študijných programov. Počas akademickej kariéry vo Veľkej Británii prednášal na mnohých univerzitách v Európe a vo svete. Na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici pôsobí vo funkcii prorektora UMB pre medzinárodnú kooperáciu od 2. marca 2006, pričom na Ekonomickej fakulte UMB pôsobil v roku 1979-1990.
Gottfried Stoltersoth

Životopis

Študoval na univerzitách v Nemecku, právo v Kráľovci (Kaliningrad, Rusko) kde i pôsobil v mestských službách pravdepodobne do konca života. Autor historických prác z uhorských, poľských i svetových dejín založených na staršej historickej spisbe.
Briastre

Poloha

Obec má rozlohu 6,92 km². Najvyšší bod je položený 126 m n. m. a najnižší bod 67 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 686 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Alexander Vencel starší

Hráčska kariéra

V rokoch 1965 – 1977 hral za Slovan Bratislava a nastúpil v jeho drese k 321 zápasom v 1. lige. Najväčšieho úspechu dosiahol v Pohári víťazov pohárov v roku 1969, kde Slovan Bratislava vo finále porazil Barcelonu 3:2. Zápas sa hral na neutrálnom ihrisku 21. mája 1969 vo švajčiarskom Bazileji. So Slovanom sa stal trikrát majstrom Československa (1970, 1974, 1975) a dvakrát získal československý pohár (1968 a 1974). Potom hral ešte dve sezóny za Plastiku Nitra (dnes FC Nitra).

Reprezentačná kariéra

Reprezentačnú kariéru zahájil 19. septembra 1965 v kvalifikačnom zápase na MS 1966 proti Rumunsku. S reprezentáciou sa rozlúčil 30. marca 1977 v kvalifikačnom zápase na MS 1978 proti Walesu. Je držiteľom zlatej medaily z majstrovstiev Európy roku 1976 (hoci na majstrovstvách nenastúpil, bol náhradníkom Iva Viktora), je tiež účastníkom majstrovstiev sveta roku 1970 v Mexiku, tu odchytal zápas v základnej skupine proti Rumunsku.
Hoci jeho kariéra bola dlhá, v reprezentačnom drese odchytal iba 25 zápasov.
70 Pine Street

American International Building je 66-poschodový, 290 m vysoký mrakodrap v Lower Manhattane v New Yorku. Bol dokončený v roku 1932 počas pretekov newyorských mrakodrapov. Mrakodrap bol najvyššou budovou Lower Manhattanu (Južného Manhattanu) až do sedemdesiatych rokov keď bolo dokončené Svetové obchodné centrum. Po útokoch z 11. septembra 2001 znovu získal titul najvyššej budovy Južného Manhattanu.
Budova je obyčajne ľudovo nazývaná ako American International. Mrakodrap kedysi vlastnila spoločnosť Cities Service Company a volal sa Cities Service Building. Cities Service ho predala American International Group (AIG), keď sa centrála spoločnosti sťahovala do mesto Tulsa v Oklahome. Na 66. poschodí je otvorená terasa s ďalekohľadmi, odkiaľ je pekný výhľad na mesto. Poštovná adresa budovy je 70 Pine Street, New York, NY 10270.
Svätá Lucia

Prírodné podmienky

Ostrov je vulkanického pôvodu. Na ostrove sa nachádza niekoľko sopiek ako Mount Gimie či Qualibou, ktorá vybuchla posledný raz v roku 1766. Podnebie je vlhké a horúce. Celý ostrov je pokrytý úrodnou sopečnou pôdou. Dažďový prales bol na ostrove z veľkej časti vyrúbaný.

Hospodárstvo

Hlavný zdroj príjmov ostrova je turistika. Tretina obyvateľov pracuje v poľnohospodárstve. Hlavným vývozným artiklom sú banány. Ďalej stojí za zmienku kokosový olej, kakao a mango. Veľa potravín sa však musí dovážať. Ostrov sa snaží využívať geotermálnu energiu.
Love the Way You Lie

Videoklip

Oficiálny videoklip k skladbe debutoval 5. augusta 2010 na internetových stránkach VEVO a YouTube. Video zachytáva dvojicu, ktorá sa navzájom ľúbi a zároveň nenávidí. Vo videoklipe sa striedajú scény v ktorých sa hádajú, rozbíjajú veci a bojujú, so scénami zo šťastnejších čias ich vzťahu. Dvojicu stvárnili hollywoodski herci Dominic Monaghan a Megan Fox.
Okrem toho sa vo videu objavujú zábery na Rihannu spievajúcu refrén na pozadí horiaceho domu, a Eminema rapujúceho v parádnom kukuričnom poli. Video sa hneď po uvedení stalo internetovou senzáciou a za prvých 24 hodín získalo na stránke VEVO 6,6 milióna pozretí. Zároveň zlomilo rekord za najviac pozretí v priebehu 24 hodín na YouTube. 13. októbra 2018 je celkový počet pozretí na YouTube viac ako 1,6 miliardy.

Rebríčky

Singel sa prvýkrát objavil v rebríčku Billboard v tyýždni 10. júla a debutoval na druhom mieste. Prvé miesto v tomto rebríčku dosiahol ešte pred uvedením videa a stal sa tak štvrtým Eminemovým "number one" singlom. Pre Rihannu To bol siedmy number one singel od začiatku jej kariéry v roku 2005. Singel taktiež debutoval na prvom mieste v rebríčku Billboard Digital songs s predajom 338 000 kópií za prvý týždeň. Celkový počet predaných kópií v USA dosiahol 6. februára 2011 hranicu 4 432 000.
Vo Veľkej Británii singel vstúpil do rebríčka UK Singles Chart 4. júla a debutoval na siedmom mieste. Singel sa odvtedy vyšplhal na priečku číslo 2 čo bolo jeho najvyššie umietnenie. Hoci singel nikdy nedosiahol na prvú priečku UK Singles Chart, stal sa najpredávanejšou zkladbou za rok 2010, s celkovým predajom 854 000 kópií.
"Love the Way You Lie" sa stal tretím najpredávanejším singlom roka od cudzokrajného interpreta v Južnej Kórei, kde dosiahol počet 1 200 653 stiahnutí. V Kanade sa skladba stala druhým najpredávanejším singlom roka, za predaj 318 000 kópií.

Part II

Eminem a Rihanna nahrali alternatívnu verziu "Love the Way You Lie", tentoraz s Rihannou ako vedúcou vokalistkou a nazeraním na veci zo ženskej perpektívy. "Part II" sa objavuje na Rihanninom piatom štúdiovom albume Loud ako posledná skladba.
Lenny Kravitz

Mladosť

Narodil sa v New Yorku, v časti Manhattan. Je synom herečky Roxie Roker (1929-1995) a producenta správ televízie NBC Sy Kravitza. Jeho otec pochádzal zo židovskej rodiny  (pôvodom z Ukrajiny). Jeho matka bola z Bahám, mala afro-americký pôvod a pochádzala z kresťanskej rodiny. Kravitzov bratranec z druhého kolena je moderátor počasia v televízii ￼￼Al Roker.
Thefakesoundofprogress

Zoznam skladieb

Hudbu napísali Lostprophets, texty Watkins. Na remastrovanej verzii je každý prechod (Interlude) spojený s predchádzajúcou skladbou, táto verzia tiež neobsahuje Obscure Intro.
Olonzac

Poloha

Obec má rozlohu 18,95 km². Najvyšší bod je položený 182 m n. m. a najnižší bod 29 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 1 658 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Igor Rymarenko

Životopis

V roku 1954 absolvoval štúdium na SVŠT v Bratislave (Ing.). Roku 1954 – 1962 pracovník Chemoprojektu, 1962 – 1986 Dopravoprojektu a od 1986 Projektového ústavu dopravných stavieb v Bratislave.
Bábkovému divadlu sa venoval od mladosti. Roku 1942 – 1944 člen ochotníckeho bábkárskeho súboru Gašparkovo divadlo a 1944 – 1945 Bábkového divadla našich detí v Banskej Bystrici, kde vodil marionetu Gašparka. Roku 1945 – 1951 hrával v bratislavskom ochotníckom bábkárskom súbore v bývalej Sokolovni, 1951 založil a viedol ochotnícky bábkársky súbor Radosť pri Osvetovej besede ÚNV v Bratislave. Pri réžii svojich inscenácií začal uplatňovať novátorskú technológiu výroby javajok. Po zavŕšení aktívnej činnosti v bábkárskom súbore Radosť (1961) prednášal na školeniach, písal články do časopisu Ľudová tvorivosť, v Osvetovom ústave vydal príručku Osvetľovanie v bábkovom divadle, od 1965 sa zameriava na zbieranie rodinných bábkových divadiel.
Evidenčné číslo vozidiel v Azerbajdžane

Evidenčné čísla vozidiel v Azerbajdžane obyčajne pozostávajú z dvoch číslic (identifukujúce rajón), pomlčky, dvoch písmen, pomlčky a troch číslic (napríklad 10-JA-234). Znaky sú čierne na bielom pozadí. Značky majú rovnakú veľkosť ako európske značky a väčšinou majú azerbajdžanskú vlajku a iniciály „AZ“ na ľavej strane.
V januári 2011 bol predstavený nový štýl značiek s obdĺžnikovou vlajkou a mikročipom. Azerbajdžanská značka obsahuje RFiD TAG/čip, RFiD TAG je umiestnený v ľavom dolnom rohu pod azerbajdžanskou vlajkou, vo väčšine prípadov má TAG na sebe vytlačené písmená „AZ“. TAG sa môže presunúť do pravého horného rohu a stratiť „AZ“ na niektorých viac štvorcových značkách. Farba LP sa stále líši od použitia vozidla a vlastníctva.
RFiD TAG a License Plate RFiD Reading System and Software je dodávaný portugalskou firmou Porta Saber, Lda.
Trolejbusová doprava v Dębici

História

I. etapa predpokladala výstavbu trate okolo areálu IGLOOPOLu a mala spájať železničnú stanicu s priemyselnými budovami v Dębici aj v susednej obci Straszęcin. V nasledujúcej II. etape mali byť vybudované trate v centre mesta a do obcí Zawada a Latoszyn. Mestská rada sa ale nezhodla na stavbe trati cez stred mesta, takže trať vybudovaná v I. etape neprežila krach IGLOOPOLu v roku 1990.
Doprava bola zahájená 12. novembra 1988 na trati postavenej v I. etape. Obratisko bolo umiestnené blízko kostola vo Straszęcine, trať viedla cez obec do Dębice. Tu bola trasa nasledujúca: Jana Pawła II – Piłsudskiego – Szkolna – Słoneczna – Fabryczna – 1 Maja. Po ulici 1 Maja viedla trasa na križovatku s ulicou Jana Pawła II, čím vzniklo v Dębici veľké blokové obratisko. Prevádzka na tejto jedinej trati bola zastavená v októbri 1990.

Vozový park

Vozový park tvorilo po celú dobu 10 trolejbusov Jelcz PR110E, ktoré boli po zrušení prevádzky odovzdané do iných poľských miest s trolejbusovú dopravou.
Saint-Martin-de-Mâcon

Poloha

Obec má rozlohu 12,28 km². Najvyšší bod je položený 113 m n. m. a najnižší bod 38 m n. m.

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov obce je 317 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdroje: INSEE
Power Macintosh

Power Macintosh alebo Power Mac bola skupina pracovných staníc vyrábaných spoločnosťou Apple Computer (dnes Apple Inc.) od marca 1994 do augusta 2006. Počítače Power Mac boli založené na procesoroch PowerPC. Počas celých 12 rokov na trhu boli Power Macy najvýkonnejšími Macintoshmi na trhu. V auguste 2006 boli nahradené novými počítačmi Mac Pro, založenými na procesoroch Intel.

História

Prvými modelmi počítačov Power Macintosh boli v roku 1994 modely 6100, 7100 a 8100, ktoré ponúkali taktovacie frekvencie od 60 do 110 MHz a nahrádzali dovtedajšie počítače triedy Quadra.
V roku 1997 prišiel na trh Power Mac tretej generácie (odtiaľ G3) s procesorom PowerPC 750. Vtedy spoločnosť Apple prestala používať číselné označenie modelov a začala ich nazývať podľa generácie procesora (G3, G4, G5).
Prvý Power Mac s procesorom G4 bol uvedený v roku 1999 (taktovaný na 400-500 MHz). Štandardným vybavením týchto počítačov bola mechanika DVD, drahšie modely mali štandardne i mechaniku Zip. Mohli používať až 2 GB RAM (pri Mac OS 9 bol limit 1,5 GB) a boli to prvé počítače, mali slot pre AirPort (Wi-Fi) a DVI. Neskoršie modely Power Mac G4 mali i zásuvku FireWire 800 a voliteľne Bluetooth. Power Macy G4 sa vyrábali do roku 2004 (maximálnou dosiahnutou taktovacou frekvenciou bolo 1420 MHz).
V rokoch 2000-2001 spoločnosť Apple vyrábala aj kompaktnú verziu počítača, nazvanú Power Mac G4 Cube ("Kocka"), ktorá sa síce v tom čase nestala úspechom, no postupne získala vďaka svojmu vzhľadu kultový status.
Počítače s procesormi G5 boli na trhu od roku 2003, s počiatku s frekvenciou od 1,6 GHz, postupne až 2,7 GHz (a tiež dvojprocesorový a dvojjadrový 2,5-gigahertzový model, tzv. G5 Quad).
Vojtech Antal

Životopis

Absolvoval Štátnu horársku školu v Liptovskom Hrádku a VŠLD vo Zvolene. Riaditeľ lesných závodov na rôznych miestach Slovenska, 1956 – 1960 riaditeľ Krajskej správy lesov v Banskej Bystrici, 1960 – 1972 podnikový riaditeľ Štátnych lesov v Banskej Bystrici. Funkcionár straníckych a spoločenských orgánov a organizácií, poslanec NZ (1964 – 1971). Účastník SNP, známy ako postava Gondáša z Jilemnického románu Kronika.