google/wiki40b huggingface dataset:
Eduard Dallmann

Bakgrunn

Eduard Dallmanns far Eduard Dallmann senior (1786–1877) var offiser for de hannoverske ulaner og hadde etter endt tjeneste kjøpt et gods i Schwanewede. Han giftet seg med Lucia Deetjen (1799–1837) fra Vegesack, som stammet fra en sjøfartsfamilie. Han solgte godset kort etter og flyttet til skipperlandsbyen  Flethe ved Unterweser, der han fikk stilling som Boniteur for Amt Blumenthal.

Karriere

Dallmann reiste til sjøs som 15-åring. I 1866 ble han kaptein på skipet «W.C. Talbot» fra Hawaii og gjennomførte handelsreiser i Beringshavet og Chukchihavet til bestemmelsessteder i Alaska og Chukotka. Han var den første registrerte europeer som besøkte Wrangeløya. Fra 1867 til 1870 førte han hvalfangstskipet «Count Bismarck» på en hvalfangstekspedisjon til det tropiske Stillehavet, Okhotskhavet, Beringshavet og Chukchihavet.
I perioden 1872–74, da hvalbestanden hadde avtatt kraftig i Ishavet, ble Dallmann gitt i oppdrag å utforske Sørishavet med skuta «Grönland». Foretaket hadde begrenset suksess med hensyn på hvalfangst, men Dallmann gjorde i løpet av ekspedisjonen mange oppdagelser rundt det antarktiske kontinentet. De viktigste oppdagelsene var Bismarckstredet og kartleggingen av Anvers Island, Brabant Island, Liège Island og Wilhelm Archipelago. Den 1. mars 1874 besøkte han King George Island i øygruppa Sør-Shetlandsøyene, der han oppførte en plakett til minne om ekspedisjonen. Plaketten er oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
1875-sesongen tilbrakte han som ekspert på hvalfangstfeltene i Davisstredet og Baffinbukta, fremdeles ombord i «Grönland».
Mellom 1877 og 1884 foretok Dallmann på vegne av den russiske finansmannen baron Ludwig von Knoop årlige forsøk på å frakte varer til Obbukta og Jenisejbukta i bytte mot korn og andre varer som ble fraktet på lektere nedover de store sibirske elvene. På grunn av de vanskelige isforholdene  Karahavet lyktes han bare i fire av sju forsøk. Til slutt innstilte von Knoop det vanskelige foretaket for å redusere sine tap. Til tross for fiaskoen hadde Dallmann fått en sjelden mulighet til å utforske mange øyer og kyststrekninger i Karahavet som få europeere hadde sett.
Etter å ha forlatt de arktiske farvann for godt, ble Dallmann kaptein på dampskipet «Samoa» i 1884. Fartøyet hans brakte den vitenskapelige ekspedisjonen til Otto Finsch til den til da lite utforskede nordkysten av Ny-Guinea.
Mellom 1887 og 1893 fortsatte han å utforske nordkysten av Ny-Guinea på vegne av Det tyske Ny-Guinea-kompaniet. Mange øyer og stred i området ble navngitt av ham i denne perioden.
Greenland Square Zifeng Tower

Greenland Square Zifeng Tower, eller Nanjing Greenland Financial Center (kinesisk: 南京紫峰大厦), er en 450 meter høy skyskraper i Nanjing i Kina. Den sto helt ferdig i 2009, og var i 2010 den sjette høyeste bygningen i verden. Den er Kinas nest høyeste bygning. Bygningen har 89 etasjer, og 72. etasje vil være åpen for besøkende, som en utkikksetasje.
Varebil

En varebil er et nyttekjøretøy med lasterom, uten sete bak førersetet og med fastmontert skillevegg mellom forsetene og lasterommet.

Norge

I Norge har varebiler maksimum totalmasse på 3500 kg. Varerommet skal være så stort at en kasse minimum 140 cm lang, 90 cm bred og 105 cm høy passer inn. For å føre varebil kreves det førerkort klasse B, som for personbil.
I 2015 var det registrert 450 385 varebiler i Norge.
Kenji Takagi

Karriere

Kenji Takagi startet sin profesjonelle karriere i Gamba Osaka i 1995. Han har også spilt for Oita Trinity og Sagan Tosu.
OSI Innebandy

Historie

OSI Innebandy har tidligere hatt lag i eliteserien og har vært med siden tidlig i norsk innebandyhistorie, men særlig mangel på kontinuitet har vært et problem for studentklubben.

Sesong 2008/09

Denne sesongen hadde OSI Innebandy to damelag og tre herrelag.
D1 endte på tredjeplass i 1.divisjon. D2 kom på tredjeplass i 3.divisjon.
H1 kom på 6.-plass i 2.divisjon avdeling B, H2 fikk en fjerdeplass i divisjon 3C og H3 kom på fjerdeplass i divisjon 5C.
Retningslinjene for OSI sier at lagene skal ha en medlemsmasse med minst 80% studenter.
Som en følge av innstramning av dette meldte rundt 70 % av laget overgang til andre klubber. I hovedsak Bygdø/Monolitten.

Sesong 2009/10

I begynnelsen av sesongen hadde OSI innebandy bare ett herrelag og ingen damelag, men etter aktiv rekruttering ved semesterstart ble ytterligere et herrelag påmeldt til seriespill. OSI innebandy stilte dermed med ett lag i 4. divisjon og ett lag i 5. divisjon i Oslo og Akershus. Klubben jobbet også aktivt mot å etablere et damelag påfølgende sesong, noe som også skjedde.
Herrenes førstelag endte på en femteplass i fjerdedivisjon, avdeling B. Herrenes andrelag endte på en sjetteplass i femtedivisjon, avdeling C.

Sesong 2012/13

Sesong 2012/13 spiller herrenes førstelag i 3. divisjon avd A og andrelaget for herrer i 4. divisjon avd B. Dette etter at begge lagene rykket opp etter sesongen 2011/12. Damelaget spiller sin andre strake sesong i 2. divisjon.

Sesong 2013/14

Herrenes førstelag rykket opp etter forrige sesong og spiller nå i 2. divisjon. Denne sesongen opprettes Damer 2 i 3. divisjon.

Sesong 2014/15

Herrenes førstelag rykket opp etter forrige sesong, der de endte på andreplass på målforskjell, og spiller sesongen 2014/15 i 1. divisjon Østlandsserien. Damer 1 spiller i 2. divisjon, Damer 2 i 3. divisjon og Herrer 2 i 4. divisjon.

Tabeller 2012/13

OSI Herrer 1 |
OSI Herrer 2 |
OSI Damer 1 |
Canistra

Utseende

Middelsstore, bredt ovale, rødlige og svarte skjoldbiller. Hodet er ganske lite, ikke synlig ovenfra, antennene forholdsvis lange og tynne. Pronotum danner en kontinuerlig kurve med dekkvingene, som er grovt punkterte. Beina er nokså korte.

Levevis

Larvene er bladminerere på tofrøbladete planter, i alle fall noen av artene på familien Boraginaceae.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Etterspørselens krysspriselastisitet

Etterspørselens krysspriselastisitet, ofte bare kalt krysspriselastisitet, er i konsumentteori et mål på hvor responsiv, eller elastisk, etterspørselen etter et gode er når prisen på et annet gode endres (alt annet like). Etterspørselens krysspriselastisitet er et relativt mål, nærmere bestemt hvor mange prosent etterspørselen etter godet endres når prisen på det andre godet endres med én prosent.
Dersom krysspriselastisiteten mellom to goder er negativ, kalles godene komplementære. Komplementære goder er typisk goder som konsumeres sammen, slik som kjøttkaker og brun saus. En prisøkning på det ene det derfor andre mindre attraktivt å konsumere det andre også.
Varer med positiv krysspriselastisitet kalles substitutter. Økt pris på det ene fører da til at man skifter over til det andre. Is og sjokolade kan være eksempler på substitutter.
De langt fleste goder er imidlertid hverken substitutter eller komplementer til hverandre. Konsumet av de to godene skjer uavhengig av hverandre, og disse godene kalles derfor uavhengige goder. Uavhengige goder vil ha krysspriselastisitet (tilnærmet) lik null.
Weishan (Jining)

Weishan (kinesisk: 微山县; pinyin: Wēishān Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.Det ligger under byprefekturet Jining.
Befolkningen i 1999 var på 677.893.
Mye av Weishansjøen ligger i fylket.

Samferdsel

Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Smögen

Smögen er et tettsted og en øy i Sotenäs kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 329 innbyggere.
Smögen er best kjent for sin havn med en 600 meter lang brygge som tiltrekker seg tusentalls av båtturister hver sommer. Langs brygga ligger det tett med butikker og spisesteder. Hver morgen avholdes det fiskeauksjon i Smögen.
Øya Smögen har en utstrekning på ca. 1 km² og består av Smögenön i sør og Hasselön i nord. Sundet mellom disse to øyene har blitt fylt igjen, slik at Smögen er en sammenhengende øy. Smögen har forbindelse til Kungshamn over den 500 meter lange Smögenbron, bygget i betong i 1970.
Roger av Wendover

Biografi

Roger er den første av de betydningsfulle krønikeskribentene som arbeidet ved St Albans. Hans best kjente krønike er kalt Flores Historiarum (Historiens blomster). Krøniken er i stor del basert på materiale som allerede eksisterte ved St Albans. Den egentlige kjernen i den tidligste delen av krøniken er antatt å ha blitt satt sammen fra samlingen til John de Cella (også kjent som John av Wallingford), som var abbed ved St Albans fra 1195 til 1214, skjønt bevisføringen er ikke absolutt. Johns verk startet fra året 1188 og ble revidert og fortsatt av Roger fram til 1235, året før han døde. Roger hevder i sitt forord å ha valgt «fra bøker av katolske forfattere verdig å godskrive, akkurat som blomster av ulike farger er samlet fra forskjellige marker». Derav har han kalt sitt verk for Flores Historiarum – en tittel passende for 1300-tallet til en omfattende samling av ulike forfattere. Den ble påbegynt ved St Albans, og fortsatt og fullført ved Westminster på grunnlag av krøniken til Matthew Paris fram til året 1326. Verket var lenge tilskrevet til en «Matthew av Westminster», men det er nå kjent at ingen kronikør av dette navnet har noen gang eksistert. Roger av Wendovers verk er imidlertid i dag verdsatt ikke for det han har trukket fra tidligere forfattere som for dens fullstendige og livfulle fortelling av samtidige hendelser fra 1216 til 1235.
The Revelation of St Nicholas to a monk of Evesham (Sankt Nikolas’ åpenbaring til en munk i Evesham) ble skrevet i 1196, men forfatteren er ukjent. I en forkortet form er den funnet i Roger av Wendovers Flores Historiarum under året 1196. Det er en merkelig religiøs allegori som behandler pilegrimsferd til en sjel fra døden gjennom skjærsild og paradiset til himmelen. Munken, ledet av sankt Nikolas, er tatt fra sted til sted i skjærsilden hvor han møter og samtaler med personer av forskjellig rang, og som forteller sine historier og om deres lidelser. Fra skjærsilden stiger han langsom til paradiset og når endelig himmelens porter; hvorpå han våkner opp.

Verker

Rogers verk ble kjent for ettertiden via et manuskript fra 1200-tallet som er bevart i biblioteket Bodleian Library (Douce manuscript 207), en ødelagt kopi fra 1300-tallet i British Library (Cotton manuscript Otho B. v.), og en utgave klargjort av Matthew Paris som danner den første delen av denne forfatterens Chronica Majora (red. Henry Richards Luard, Rolls Series, 7 bind). Den beste utgaven av Rogers verker er den til H. O. Coxe (4 bind, London, 1841-1824); det er en annen (fra 1154) i Rolls Series av H. G. Hewlett (3 bind, 1886-1898).
Samelandslaget

Mot klubblag

22.07.1986
Treningskamp
Sapmi - Nordlys/Kautokeino
2-1
23.07.1986
Treningskamp
Alta
Alta - Sapmi
4-4
24.07.1987
3-lagsturnering
Gällivare
Sapmi - Gällivare
3-0
04.03.1991
Privatkamp
Sapmi - Ringvassøy
7-2
05.03.1989
Treningskamp
Tromsø
Tromsdalen - Sapmi
4-0
15.08.2001
Privatkamp
Skjervøy
Skjervøy - Sapmi
4-7
24.01.2003
Privatkamp
Bodø
Bodø/Glimt - Sapmi
1-2

Intersapmi

29.07.1972
Karasjok
Sapmi Norge - Sapmi Sverige
1-2
13.07.1996
Karasjok
Sapmi Norge - Sapmi Sverige
1-1

Mot nasjonslag

Dato
Type kamp
Kampsted
Motstander
Resultat
Merknad
27. juni 1991
Privatkamp
Mariehamn
Åland - Sápmi
2-5
11.juli.1992Privatkamp
Sirma
Sápmi - Åland
2-2
8. juni 2005
Privatkamp
Mariehamn
Åland – Sápmi
0-5
10. februar 2007
Privatkamp
Tromsø
Sápmi - Åland
1-1
10. juli 2008
VIVA World Cup - arr: Sápmi
Malmberget
Sápmi - Kurdistan
4-0
Innledende kamp
13. juli 2008
VIVA World Cup - arr: Sápmi
Gällivare
Sápmi - Kurdistan
11-1
Finale
10. november 2018
Privatkamp
Girne
Nord-Kypros - Sápmi
0-4

Mot klubblag

4. mars 1991
Privatkamp
Tromsdalen - Sápmi
0-5
16. mars 2005
Privatkamp
Tromsø
Sápmi – Fløya1-6
19. mars 2005
Privatkamp
Tromsø
Sápmi – Asker2-2
30. juni 2005
Privatkamp
Sápmi – Umeå
1-8
14.juli.2011Privatkamp
Umeå
Infjärdens - Sápmi
1-4
16.juli.2011Privatkamp
Piteå
Piteå - Sápmi
6-1
17.juli.2011Privatkamp
Alviks IK - Sápmi
5-1
Ankerskogen svømmehall

2011 - 2014 Rehabilitering og utbygging

En rehabliliterings- og bygningsprosess startet i oktober 2011 og sluttet i januar 2014. Planleggingen startet i 2006. Det ble etablert et treningssenter, badeland, velværeavdeling og nye terapibasseng. Det ble bygget et nytt 25 meters basseng med heve-/senkebunn tilpasset svømmeopplæring og svømmetrening. Før 50- meters bassenget ble tappet for vann og rehabilitert var 25 meters bassenget tatt i bruk. Anlegget hold åpent gjennom nesten hele byggeperioden.
Mälartorget

Historie

På Petrus Tillaeus' kart fra 1733 framgår det at på plassen der Mälartoget ligger var det planlagt ytterligere tre kvartaler sørvest for kvartalene Caron, Jason og Midas som skulle kalles henholdsvis Amerika, Afrika og Asia og som skulle bygges etter en omfattende utfylling av området, men det ble aldri gjennomført. Torget og en ny havn ble bygget på midten av 1800-tallet, med en noe mindre utfylling.
Torget ble i 1869 opptatt blant de allmänna försäljningsplatser, avsatt "till försäljning af landtmannavaror, införda med de ångbåtar, som invid samma torg tillägga". På dette området var det tidligere en stor kloakk- og avfallsdynge, omgitt av et gjerde hvor Stadsholmens latrinetønner ble tømt. Stedet ble derfor kalt Flugmötet, navnet var såpass offisielt at det stod i en veiviser fra 1844. I Arthur Thesleffs bok Stockholms förbrytarspråk och lägre slang kalles plassen Bonntorget.
Avfallsdyngen ble fjernet på slutten av 1800-tallet, og to av Sveriges første salgshaller, Köttorgshallen og Munkbrohallen ble bygget på stedet. Disse forsvant da Gamla stans tunnelbane-inngang kom i 1950.
I Midas-kvartalet ble Johan Fredrik Åboms tidlige leiegård av kontinental type bygget i 1860. Etter 1936 inneholdt den kinoen Hansa med 110 sitteplasser. Over inngangsdøren lyste ordet «BIO» i neonbokstaver. Filmvisningene opphørte i 1954, deretter ble lokalet overtatt av Teatern i Gamla stan. I kvartalet lå tidligere en sukkermølle som i 1903 ble revet for å gi plass til Sam Kjellbergs privatbolig og næringsbygg i jugendstil. AOS Arkitekter utformet i 1956 bygningen som nå huser Munkbrohallen. Opprinnelig ble det bygget som kontorer for Stockholms Spårvägar.
Skansemyren idrettsplass

Skansemyren idrettsplass er en kommunal idrettsplass i Bergen, innviet som privat arena i september 1896 av «Den privat komite». Bergen kommune overtok eierskapet av anlegget i 1924. Idrettsplassen ligger 180 moh., sør for boligområdet Skansemyren mellom Ole Irgensvei og inngangen til fjellveien som fører til Fløyfjellet. Anlegget omfatter en bane, bane for kulestøt, lengdehopp og høydehopp, to sandvolleyballbaner, en lekeplass for barn og unge med trampoliner etc. samt et servicebygg med toaletter, dusj, badstue og garderobe.

Historie

Området der Skansemyren idrettsplass befinner seg, var tidligere søndre del av Skansemyren gård. En privat komite opprettet av Ole Irgens, med stadsfysikus Lindholm, oberstløytnant Oscar Lunde (gymnastikklærer på Latinskolen), og overrettssakfører Kielland i staben, samlet i løpet av kort tid sammen 18.000 kroner til kjøp av området. Senere kom kjøpmann Rasmus Meyer, overrettssakfører Jørgen Faye og Johan N. I. Blytt med i komiteen. Den Private Komite samlet sammen 20.000 kroner til opparbeidelse av eiendommen, som trengte drenering, tilrettelegging og beplantning. Etter hvert ble det anledning til å låne utstyr som spyd, fotball, ringspill, discos og krokett.
De første årene var plassen preget av høydeforskjeller i terrenget. Løpebanen hadde en sterk stigning på den nordøstre siden. I en periode løste man dette ved å bygge en bro i tre, som banen gikk over. De første korte løpekonkurransene og hekkeløpene gikk over gressplenene, mens langdistanseløp ble henvist til Fjellveien. NM i friidrett 1898 gikk på Skansemyren. Fotball foregikk til banen på Møhlenpris.
Til tross for regn og sønnavind møtte mellom to og tre tusen tilskuere fram ved det store vestlandske åpningsstevnet i september 1896, der både Stavanger, Haugesund, Sandnes, Voss og Ålesund var representert. Kun BTS (Bergens Turnforenings Sportsparti) deltok fra Bergen. Dette var det første vestlandske idrettsstevnet i byen.
På denne tiden var det en rekke aktive idrettsforeninger i byen, blant andre Bergens Turnforening, Norrøna, Nornen, Bjørgvin, Hermod og Turn og Idrettsforeningen Viking. Disse fikk nå en standsmessig arena for sine utendørs aktiviteter.
En oppsynsmann hadde i oppgave å føre protokoll over alle som besøkte anlegget og hvilke lag de kom fra. Bergen byarkiv oppbevarer fire slike dagbøker fra perioden 1896–1902 og 1931–1951, dvs. lakune 1903–1930.
Phacopteronidae

Utseende

Phacopteronidae er små insekter. Hodet har to framskytende knøler i ansiktet som vanlig for sugere, men disse er lave og avrundede. Antennene er 10-leddete. Forvingene er avrundede til rektangulære, glassklare med markerte årer.

Levevis

Mange av medlemmene i denne familien lever på planter i familien Meliaceae. Andre er knyttet til Anacardiaceae, Burseraceae, Sapindaceae og Apocyanaceae. Mange har frittlevende nymfer men en del arter danner galler.

Skadedyr

Arten Cornegenapsylla sinica har vært notert som et skadedyr på longan-trær.

Utbredelse

Familien er utbredt i tropiske områder av Afrika, Asia og Amerika.
Fylkestingsvalget 1999

Fylkestingsvalget 1999 ble gjennomført 12. og 13. september 1999, samtidig med kommunestyrevalget. Valget ble holdt i alle fylker unntatt Oslo.
Stemmerettsalderen var 18 år. Utenlandske statsborgere som på valgdagen hadde vært bosatt Norge sammenhengende de tre siste årene, hadde også stemmerett.
3 030 217 personer hadde stemmerett ved fylkestingsvalget. Det ble avgitt 1 691 483 stemmer. Oppslutningen var 55,8%, en nedgang fra forrige valg. Til sammenligning var oppslutningen ved kommunestyrevalget 60,4%. 9 389 stemmer ble forkastet.
Ved valget ble det valgt 880 representanter til landets 18 fylker, Oslo unntatt. For å sikre kommunene en rimelig representasjon i 
fylkestingene i forhold til folketallet, tilfalt 154 av representantene på forhånd bestemte kommuner, såkalte utjamningsrepresentanter. Av de valgte representantene var 368 kvinner.
Rowohlt Verlag

Forfattere

Nikolaj Aaron, Paul Auster, Simone de Beauvoir, Wolfgang Borchert, Albert Camus, C. W. Ceram, Janice Deaner, Jeffrey Eugenides, Hans Fallada, Jon Fosse, Jonathan Franzen, Max Goldt, Ernest Hemingway, Felicitas Hoppe, Siri Hustvedt, Heinrich Eduard Jacob, Elfriede Jelinek, Daniel Kehlmann, Imre Kertész, Georg Klein, Henry Miller, Toni Morrison, Robert Musil, Vladimir Nabokov, Péter Nádas, John Dos Passos, Harold Pinter, Thomas Pynchon, Uwe Reimer, Philip Roth, Peter Rühmkorf, José Saramago, Jean-Paul Sartre, Kurt Tucholsky, John Updike, Ernst von Salomon o.a.
Hamilton (Alabama)

Hamilton er en by i Marion County, Alabama, USA. Ifølge folketellingen i 2001 har den 6 786 innbyggere. Byen ligger ved elva Buttahatchee og er administrativt senter for Marion County.
Hamilton ligger ved den gamle militærveien i Marion County og ble først kalt Toll Gate etter en bomstasjon på denne veien, som ble etablert tidlig på 1800-tallet. Men i 1883 tilbød kaptein Hamilton 40 acres for å etablere administrasjonen av Marion County like utenfor Toll Gate, og etter en folkeavstemning ble tilbudet mottatt. Byen fikk siden navnet Hamilton etter kapteinen. Byen vokste raskt, skole ble etablert i 1884 og få år etter kom high school.
Byens areal er 93.5 km², alt er land.
Marginalisering

Marginalisering er i sosiologien en ekskluderingspraksis overfor enkelte grupper eller personer, som ender opp med å «bevege seg i en gråsone mellom sosial integrasjon og samfunnsmessig utstøtning». Ofte kan dette komme av at personene det gjelder ikke er i stand eller er ønsket i arbeidsmarkedet, av ulike årsaker, og dermed ikke kan bidra fullt ut sosialt og økonomisk i samfunnet. I enkelte tilfeller kan marginalisering føre til sykdom eller hungersnød for de berørte.
Arakhne

Arakhne (gresk: Ἀράχνη) er en sagnkvinne og en veverske som gudinnen Athene forvandlet til en edderkopp. Historien er en del av gresk mytologi. 
Det sies at Arakhne var en av de ypperste av veverskene, hun lagde vevarbeider av beste kvalitet. Hun ble beundret av alle for sitt arbeide. Hun skrøt av at hun var den beste veveren, ja bedre enn Athene, gudinnen for veving. 
Athene gikk til henne forkledd som en gammel kvinne og fortalte Arakhne, at hun måtte sone for sin overdrevne selvtillit, men Arakhne trakk ikke sine ord tilbake og utfordret i stedet Athene til en veve-konkurranse. Athene tok av seg sin forkledning, viste hvem hun var og konkurransen startet. Athene vevde en avbildning av konflikten med Poseidon over Athen, mens Arakhne vevde en bildeserie av Zevs mange romantiske erobringer. Athene ble rasende over hennes dyktighet og hennes valg av emne (konkurransen ble aldri avgjort). Det endte med at Arakhne fikk en forferdelig skyldfølelse, og i sin   fortvilelse forsøkte å begå selvmord ved og henge seg i en av vevtrådene. Idet livet var nær ved å ebbe ut, reddet Athene henne ved å skape henne om til den første edderkoppen.
Bukollen naturreservat

Bukollen naturreservat ble opprettet den 28. juni 1985  for å «[b]evare typisk høytliggende barskogslier, som er av særlig betydning for dyrelivet.» Naturreservatet omfatter et areal på 3 199 dekar og omkranses av Vassfaret og Vidalen landskapsvernområde på alle sider, unntatt i sør. Reservatet ligger i hovedsak i Flå kommune, men deler av det (ca. 400 da) strekker seg over til Sør-Aurdal kommune i Oppland. Like øst av Bukollen naturreservat ligger også Vikerfjell naturreservat i Ringerike kommune, Buskerud.
Orteguaza

Utseende

Middelsstore, tettbygde, blanke, mørkbrune til svarte trebukker, gjerne med lyse tegninger. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det tredje leddet er kraftig fortykket, spindelformet. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene jevnbrede, beina forholdsvis korte.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Honduras i nord til Bolivia i sør.
Myrstankelbein

Levevis

Myrstankelbeinet trives best i et fuktig klima. I Norge finnes slikt klima først og fremst på Vestlandet. Larven lever i jorden av grasrøtter.
De voksne insektene svermer i juli-september.

Skadedyr

Bestanden svinger mye og det er antatt at høye tettheter forekommer omtrent hvert sjuende år. Dette skaper problemer, særlig i Nordvest-Europa. Skader kan påregnes når larve-tettheten overstiger 100 larver per kvadratmeter.  Larven til myrstankelbeinet kan være et alvorlig skadedyr på eng og åker, særlig på gras. Larvene spiser røtter og angrep kan merkes ved at mange planter visner og dør. Nysådde felt er særlig utsatte. 
Om våren og forsommeren er larvene er store og aktive, og forårsaker mest skade. Områder med fuktig, moldrik jord som drenerte myrer er spesielt utsatt. Siden larvene kommer opp for å spise om natten, må eventuell sprøyting iverksettes på kvelds- eller nattestid.
Madararytterens orden

Madararytterens orden (bulgarsk: Орден „Мадарски Конник“) er en bulgarsk orden innstiftet 4. august 1966 til belønning av innsats for å styrke de vennskapelige forbindelser mellom Bulgaria og andre land. Ordenen er oppkalt etter Madararytteren, et steinrelieff fra tidlig middelalder på Madara-platået øst for Sjumen i det nordøstlige Bulgaria.
I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Madararytterens orden sammen med Folkerepublikken Bulgarias orden på trinn to, etter Georgi Dimitrov-ordenen, Stara Planina-ordenen og Ordenen Bulgarias tretten århundrer. Da Bulgaria i 1990 innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble Madararytterens orden beholdt og reformert. I Republikken Bulgarias ordensvesen rangerer den sammen med Den sivile fortjenstorden og Den militære fortjenstorden som nummer tre.
Pseudomacrochenus

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (India, Myanmar, Thailand, Vietnam, sørlige Kina og Bhutan).