google/wiki40b huggingface dataset:
Hjortesvin

Beskrivelse

På tross av eksteriørmessige likheter, antyder ny fossil forskning at hjorrtesvin er nærmere beslektet med flodhester og navlesvin enn med svin. Anatomiske organstudier, eksempelvis av hjertet, tyder imidlertid på det motsatte. Arten er derfor plassert i en egen underfamilie, Babyrusinae. Forskerne tror at europeisk gris, en art som ble utryddet for omkring 35 millioner år siden, var dens nærmeste slektning. Fra København Zoo ble det nylig kjent at arten kan parre seg med tamgris og få avkom. I begynnelsen av august 2006 fødte nemlig ei tamgrispurke der et kull med fem grisunger (en skal være død). Dette ble en verdenssensasjon, fordi disse artene tross alt står hverandre ganske fjernt. Kromosomene er faktisk så forskjellige at ingen trodde det var mulig, selv om suksessfull hybridisering mellom beslektede arter også var kjent tidligere.
Av utseende minner hjortesvin mye om andre svin, men de formidable støttannlignende hjørnetennene gir disse dyra et ekstremt utseende. Hjørnetennene hannen har i overkjeven vokser dessuten ikke ut av munnen og oppover, men direkte opp gjennom ganetaket og ut gjennom huden på toppen av snutepartiet. De slipes ikke mot hjørnetennene i underkjeven, slik som hos de andre artene i svinefamilien, og er derfor heller ikke skarpe. Tennene varierer også mye i størrelsele mellom de ulike hjortesvinartene, men nytteverdien vet man nærmest ingen ting om. Det har blitt antydet at den kan være rituell. Ser man bort fra hjørnetennene kan man tydelig se hjortesvinenes likhet med flodhest.
Hjortesvin, mangler pels, skiller seg også fra sine slektninger i svinefamilien på flere måter. De har for eksempel et langt mer avansert fordøyelsessystem, som inkluderer en to-kammeret magesekk og gjør hjortesvin i stand til spise en langt mer fiberrik diett. Hjortesvin føder dessuten i snitt færre unger per kull (vanligvis 1-3) enn sine slektninger, og ungene har ikke stripet pels slik andre ville svinearter har. Hjortesvin er heller ikke kjent for å bruke trynet til å rote i jorda med, slik andre svin gjør. De har en mer spesialisert diett og spiser helst blader, nedfallsfrukt og sopp.

Annet

Tidligere fantes det hjortesvin over hele Sulawesi, men i dag er det bare kjent at det nordsulawesiske hjortesvinet finnes på den nordlige armen av øya. Det finnes imidlertid også hjortesvin i sentrale størk av Sulawesi, men disse er så lite tilgjengelig at forskerne ikke vet om det er nordsulawesisk hjortesvin eller en annen art eller underart. En skalle som ble funnet ved Kulawi, sentralt på øya, skiller seg imidlertid fra andre hjortesvin gjennom blant annet å være spesielt smal og gjennom å ha en underkjeve bestyrket med forholdsmessig lange premolarer. Sammenlignet med de andre hjortesvinene mente noen forskere at skallen var mest lik Malenge hjortesvinets, men de understreket at mer data er nødvendig for å kunne trekke noen sikre konklusjoner. I den sørlige sentrale delen av Sulawesi er det også gjort funn av en gåtefull hjortesvinskalle, som hverken passer med Kulawiskallen eller andre kjente hortesvinskaller.
Turn under Sentralamerikanske og karibiske leker 1974

Turn under Sentralamerikanske og karibiske leker 1974. Turn var en av flere sporter i de tolvte sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i perioden 27. februar til 13. mars 1974. Det var sjette gangen som turn var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var fjorten øvelser og Cuba ble beste nasjon, de vant alle fjorten gullmedaljene.
Gisle Harr

Familie

Gisle Harr er sønn av billedhuggeren Kari Rolfsen og maleren Karl Erik Harr.

Utdannelse

Harr studerte ved Oslo tegne- og maleskole fra 1985 til 1988 og ved Det ungarske kunstakademi fra 1990 til 1991. Han var hospitant innen grafikk ved SHKS fra 1991 til 1993, og ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1994 til 1998.

Undervisningsvirksomhet

Harr har undervist og holdt workshops for blant andre Riksutstillinger, Den kulturelle skolesekken, Kunsthøgskolen i Oslo og flere forskoler.

Utstillinger og innkjøp

Harr har hatt en rekke utstillinger, blant annet ved Galleri F15, Henie Onstad Kunstsenter, Oslo Kunstforening, Riksutstillinger, Høstustillingen, Skulpturbiennalen, Museet KUBE  og Kunstnerforbundet.
Verker av Harr har blitt innkjøpt blant annet av Norvoll skole og autismesenter, Grevle alders- og sykehjem, Oslo kommune, Statoil, DNB Nor, Vestfossen Kunstlaboratorium og Oslo Bymuseum.

Priser og utmerkelser

I 2009 mottok Gisle Harr Aksel Waldemars minnepris.

Organisasjonsvirksomhet

Han er medlem av Norsk Billedhoggerforening og Landsforeningen Norske Malere.
Han har hatt styrelederverv i Norsk Billedhoggerforening fra 2011  og sentralstyreverv i Norske Billedkunstnere 2002-2004. Han er også en engasjert debattant i media.
Tour de France 1919

Endringer fra 1914

Tre tidligere Tour de France-vinnere François Faber, Octave Lapize og Lucien Petit-Breton hadde dødd under krigen. To tidligere ryttere Philippe Thys og Odile Defraye startet i rittet. Krigen hadde kun vært over i sju måneder, så ingen av rytterne hadde trent nok for rittet. Det gjorde at ingen nye syklister deltok. Løypa var også lengre enn tidligere. Syklistene ble delt inn i en A-kategori (profesjonelle) og en B-kategori (amatører). Dette var første året hvor arrangøren sørget for mat til rytterne.

Rittdetaljer

Jean Rossius vant den første etappen, men fikk 30 minutter i tillegg for å ha hjulpet Philippe Thys ulovlig. Uansett hjalp ikke det Philippe Thys som måtte bryte rittet etter et krasj. Mange syklister måtte bryte rittet underveis, og til slutt var det kun 10 ryttere som fullførte rittet. På den 11. etappen ble det utdelt en gul ledertrøye til lederen Eugène Christophe. Lambot som vant rittet var til da den eldste vinneren i Tour de France.

Etter rittet

Den gule trøya ble introdusert under touren, og var en så stor suksess at den har blitt værende siden. Lambot, som skulle vinne Tour de France også i 1922, har blitt en halvglemt figur, mens ulykkesfuglen Christophe fortsatt huskes som den evige toer.
Dorcus cervulus

Utseende

En middelsstor (hannen ca. 35-50 millimeter), bred, blankt svart hjortebille. Hannen har nokså rette kjever med en kraftig tann på innersiden i midten eller lenger ute mot spissen.

Levevis

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørlige Kina.
Hardangerbunad

Hardangerbunad er en samlebetegnelse på bunader fra de bygdene i Hardanger, med ulike lokale varianter. Bunaden omfatter områdene Kvam, Granvin, Ulvik, Eidfjord, Jondal, Ullensvang og Odda.
Hardanger er et av områdene i Norge som har hatt sterke folkedrakttradisjoner, og med nasjonalromantikken på slutten av 1800-tallet ble kirkeklærne fra området løftet frem som nasjonalt symbol, og Hardangerbunaden har også kallenavnet «Nasjonalen». Hardangerbunaden ble i perioder brukt av kvinner fra hele landet for å vise støtte til unionsoppløsningen fra Sverige.

Kvinnebunad

Kvinnebunadene har sort stakk, og finnes i festvarianter med rødt eller grønt liv og hvitt forkle, eller sort liv og sort forkle. Bunaden har også bringeklut i eksempelvis perlebroderi, broderi, vevnad eller smøyg, avhengig av opphavssted og lokale variasjoner. Beltet på bunaden er som regel i samme teknikk som bringekluten.  
De hvite forklærne til Hardangerbunaden med innfelt broderi er i teknikken vi kjenner som Hardangersøm, og er som regel i lin eller bomull. De fargede forklærne er eksempelvis i bomull,ull, lin eller silke, med mønster avhengig av lokal tradisjon.  
Det er to hovedtyper skjorter; en eldre type skjorte med rynker, og yngre slett skjortevariant. Skjortene er brodert, enten med hvitsøm eller sort smøygbroderi. 
På hodet blir det tradisjonelt brukt skaut av gifte kvinner, og vippe hos jenter og ugifte kvinner.  
Både det skautet som er vanligst i dag, sørfjordskautet, og bringeklut brodert på perlenett er prosjekter i Norges Husflidslags landsomfattende dugnad «Rødlista»

Mannsbunad

Mannsbunadene er i mindre grad enn kvinnebunadene en del av en ubrutt drakttradisjon, og er dermed basert på klesstilen på midten av 1800-tallet. Bunaden har enten sorte knebukser eller langbukser, sort jakke, og rød, grønn, blå eller sort vest. 
Skjortene er som regel hvite i bomull eller lin, med eller uten søm på krage og håndlinning. 
Til variantene med knebukse brukes det som regel hvite stømper i mønsterstrikk med mangefargete strømpebånd. I Kvam brukes det derimot strømper i sort og hvitt, strikket i rosemønster (kalt rosestrikk).
Blackjazz

Blackjazz er et musikkalbum med Shining, utgitt i 2010. Albumet lå 5 uker på VG-lista og endte med 9.-plass som beste plassering. For albumet ble Shining nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen metal.
Kristiansand katedralskole

Historie

Skolen ble etablert få år etter bygrunnleggelsen i 1641, men ble katedralskole først i forbindelse med at bispesetet ble flyttet fra Stavanger til Kristiansand i 1682, og dermed langt senere enn de øvrige norske katedralskolene i Oslo, Hamar, Trondheim, Bergen og Stavanger – som var blitt grunnlagt i middelalderen. Skolen lå først ved Kristiansand domkirke, i den såkalte Latinskolen (fra 1734). På 1930-tallet ble skolen utvidet med en ny bygning i Kirkegaten. Etter å ha hatt tilhold i Kvadraturen i nesten 300 år, flyttet skolen inn i nybygde lokaler på Spicheren på 1970-tallet.
Gymnastikksalen ble etter makeskifte ombygd til menighetshus for Domkirken meninghet i 1976/1977.  Latinskolebygningen ble overtatt av Domkirken menighet, Agder biskop og Agder bispedømmeråd i 1984 og ble ombygd til kontorer, mens bygningen i Kirkegaten er overtatt av Sørlandets kunstmuseum. 
Blant tidligere lektorer finner vi tidligere undervisningsminister Tore Austad, mens kjente elever omfatter forfatterne Henrik Wergeland, Vilhelm Krag, Jens Bjørneboe og Karl Ove Knausgård. Skolen er kjent for et ledende faglig tilbud i regionen, fra 1980-tallet har det blant annet jevnlig vært undervist i latin, russisk og andre tredje- og fjerdespråk.

Kunstsamling

Skolen har, sammen med Universitetet i Agder, den største samlingen av beat-kunst som finnes utenfor USA. Bildene er laget i 1950- og 60-årene, og ble testamentert til katedralskolen og daværende Agder Distriktshøgskole med en halvdel til hver av Reidar Wennesland, en tidligere elev ved katedralskolen. Den delen av samlingen som katedralskolen fikk, presenteres i skolens korridorer og klasserom, den delen som Agder Distriktshøgskole fikk, eies nå av Universitetet i Agder og er utstilt der.

Boksamling

Kristiansand katedralskole har en boksamling på 10 000 bind, som speiler fem hundre års historie. Den eldste boken i denne samlingen er Pharsalia på latin av Lucan (Marcus Annæus Lucanus), trykket i Venezia i 1492. Bøkene i samlingen er tilkommet over lang tid, ikke minst som gaver fra tidligere elever, som professor i kirkehistorie Gisle Johnson

Kultur

Skolen har også en rekke elevlag, som Idun Theater og Studentersamfunn (tidligere Gymnasiesamfunnet Idun), stiftet i 1866, og Idun Theater, begge med svært lang historie. Idun Theater og Studentersamfunn var i 2011-12 inne i sin 140. sesong og har satt opp stykker av blant andre Larry Shue, Dario Fo og Knut Nærum. Andre elevlag med lang historikk er det kristne skolelaget Laget, og det humanistiske Fornuften Seirer, som begge har eksistert siden 1970-årene.
Russeavisene de siste tiårene har vært Christiansands Bidende (blåruss), Sagbladet (rødruss) og Credimus (kristenruss).
Josef fra Arimatea

Den hellige Josef fra Arimatea var en rådsherre, eller snarere en representant til rådet, som kom fra åkerlandet Arimatea. Han var blant dem som trodde på Jesus. Derfor gikk han til Pontius Pilatus og ba om tillatelse til å gravlegge ham. Josef kjøpte et fint linklede og svøpte Jesu legeme i dette. Det var også han som eide den ubrukte graven i klippen hvor Jesus ble lagt. Her sørget han for at det ble veltet en stor stein foran åpningen, slik skikken var. Rådsherren Nikodemus fulgte med ham og sørget for at det ble en verdig begravelse. Hendelsen er omtalt i Johannes evangelium 19,39–40, og blir tolket som en oppfyllelse av Jesaja 53,9.
Han regnes for en helgen i den katolske kirke. St. Josefs festdag er 31. juli.
Bønes

Bønes er et område i den sørlige delen av bydelen Fyllingsdalen i Bergen som ligger langs vestsiden av Nordåsvannet, med 6,15 km² landareal, 0,36 km² ferskvann og 10 178 innbyggere 1. januar 2012 fordelt på de seks grunnkretsene Kråkenes, Bønes, Kyrkjetangen, Bønesskogen, Straume og Knappen. Området tilhørte gamle Fana kommune før innlemmelsen i Bergen i 1972, var deretter en del av Fana bydel, etterfulgt av noen  år i Løvstakken bydel, og endelig overført til Fyllingsdalen bydel i år 2000.

Historie

Bønes har opplevd stor nybygging fra begynnelsen av 1980-tallet frem til i dag, og mange småbarnsfamilier holder til på stedet. Tidligere var området svært tynt befolket, og det var en del gårdsbruk der, noe man fortsatt kan se spor av.
I mai 2015 ble en hodeskalle funnet ved Kyrkjetangen (av en turgåer) og en dateringsprøve ved Universitetsmuseet i Bergen viser at kraniet er 8500-9000 år gammelt.

Kultur

Bønes har et bra kulturliv. Av tilbud til kreative sjeler kan nevnes Bøneskoret, Bønes skoleorkester og Bønes skolekorps. I Bønes kirke finnes også barnekor (MiniSing og TRIA) og ungdomskor (Bønes TenSing) med både kor, drama, dans og band.

Åndelig

På Bønes finnes flere religiøse møtesteder.
Bønes kirke er et av dem, og første byggetrinn av kirken ble reist etter mye arbeid fra lokale ildsjeler på midten av 1990-tallet. 6. desember 2009 ble byggetrinn 2 offisielt åpnet. Kirken er soknekirke for Bønes sokn under Fana prosti i Den norske kirke.
I tillegg har Credokirken og Jehovas vitner forsamlingslokaler på Bønes.

Skoler

Bønes skole, Fjellsdalen skole og privatskolen Bergen kristne grunnskole ligger i området.

Idrett

Bønes IL ble stiftet i 1995 og er idag et velrenommert idrettslag som satser på breddeiddrett. I sesongen 2005-2006 ble det opprettet et seniorlag, hvor Bønes ble slått sammen med Bjøllebotn. Laget spiller per dags dato i 4 div. Sommeren 2006 ble Fjellsdalen offisielt nyåpnet med kunstgress og en tribune. Bønes IL stiller mannsterkt på fotballsiden med ca. 60 lag i seriesystemet.
Bergen Sør Fotballklubb ble stiftet i 2003. Klubben har vært aktiv med både junior- og seniorlag.
Bønes Basketballklubb ble stiftet i 1994 og trener og spiller kamper i Bønes Arena.
Bønes klubbhus ble den 30. desember 2004 brent ned som en følge av uvettig bruk av fyrverki. Synderen ble raskt funnet, og 20. august 2005 stod det nye klubbhuset klart igjen. 12. desember 2008 brant det igjen i klubbhuset til Bønes Idrettslag. Det ble også denne gangen store materielle skader.
Bergen rackettsenter ligger på Bønes, og der blir det årlig avhold en hundeutstilling, samt en rekke andre aktiviteter.
På Kyrkjetangen er det en populær badeplass.

Industri og næringsliv

Området sørøst for Fjellsdalen er tilholdssted for en del bedrifter og næringslivforetak. Olaf Ellingsen A/S, trivielt kalt "krydderfabrikken", holder til i Bønesskogen 30. Også har du Bønes Gårdsmat AS, som holder til i Bønesstranden 50. De selger alt av kjøttprodukter. 7 Fjell Bryggeri ligger i Fjellsdalen 5.
Värmskog

Värmskog er ei bygd i Grums kommune i Värmland. I 2005 bodde det 583 personer i bygda, som har et areal på 10648 hektar.
Ganyra

Utseende

Store (vingespenn 70–95 millimeter), hvite sommerfugler. Spissen av forvingen er svart.
Artene har tørketids- og regntidsformer som kan se nokså ulike ut. Noen former har en del mørke flekker.

Levevis

Larvene lever på planter i kapersfamilien (Capparidaceae).

Utbredelse

Slekten er utbredt fra det sørlige Texas i nord til Brasil (Espírito Santo) i sør.
Grunnkretser i Andøy kommune

Grunnkretser i Andøy kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Andøy kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Anaconda

Handling

Et amerikansk TV-team, ledet av filmregissøren Terri Flores (Jennifer Lopez) og antropologen Dr.Steven Cale (Eric Stoltz), er på vei nedover Amazonas i båt for å lage en dokumentarfilm om en myteomspunnet indianer-stamme. Underveis plukker de opp jegeren Paul Sarone (Jon Voight) som er i ferd med å synke. Paul har levd en mannsalder i Amazonas-jungelen, og vet hvordan man overlever. Han er besatt av å fange en usedvanlig stor anakondaslange som har vist en slik blodtørstighet at den har blitt en legende i traktene. Paul er så besatt av slangen at han er beredt til å ofre andres liv for å fange den, men forteller ingen andre om sine planer. En ulykke ombord fører til at han tar kommandoen. Besetningen blir dermed tvunget til å hjelpe ham med å fange anakondaen.
Stiftinga Sunnmøre Museum

Kilder

Sunnmøre museum.no
Hancom Linux

Hancom Linux er en tidligere Linuxdistribusjon fra Sør-Korea som var basert på Fedora. Den ble utviklet av selskapet Hancom Linux, som hadde sitt hovedkvarter i Seoul.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE. Distribusjonen støttet datamaskinarkitekturen 32-biter x86
Versjon 1.0. ble lansert i 2000. Siste versjon var 4.0 og ble lansert 12. oktober 2004.
The Monuments Men

Om filmen

Filmen er basert på boken The Monuments Men: Allied Heroes, Nazi Thieves and the Greatest Treasure Hunt in History av Robert M. Edsel.

Handling

Mens de kjemper en kamp mot tiden slår en gjeng kunsthistorikere og museumkonservatorer seg sammen for å gjenfinne berømte kunstverk og andre viktige kulturartikler som er stjålet av nazistene før Hitler ødelegger dem.
Skarvheimen

Skarvheimen er et høyfjellsområde som forbinder Jotunheimen med Hardangervidda, og ligger i Buskerud, Sogn og Fjordane, Oppland og Hordaland. Det opprinnelige og mest brukte navnet på området er Nordfjella. Området fikk navnet Skarvheimen etter en avstemning i NRK i 1995, blant annet basert på at både Hallingskarvet og Reineskarvet ligger i området.
Løst definert strekker Skarvheimen seg fra Vangsmjøsa i nordøst, langs E16 til Lærdal og Flåm i nordvest, langs Flåmsbanen og Bergensbanen til Finse og Geilo i sørvest, videre langs Hallingdal til Gol i sørøst og opp Hemsedal mot Vangsmjøsa.
Området er tilgjengelig med tog via Bergensbanen, med buss og med bil. Skarvheimen er rekreasjonsområde for hyttebeboere i blant annet Lærdal, Hemsedal, Hol, Ål og Gol.
Aurlandsdalen og Rallarvegen er kjente turmål. Den Norske Turistforening merker turstier om sommeren og stikker løyper deler av vinteren. Det er både betjente og selvbetjente hytter i Skarvheimen, blant annet Iungsdalshytta, Geiterygghytta, Bjordalsbu, Sulebu, Slettningsbu, Kljåen og Kongshelleren.
San Miguel Tlaixpan

San Miguel Tlaixpan er ei bygd i Texcoco kommune i den meksikanske delstaten México. Den har rundt 13 000 innbyggere. Den ligger ved foten av en ås, og er svært landlig, med jordbruk som viktigste næringsvei.
29. september hvert år feires bygdas skytshelgen, San Miguel Arcángel.
Rosenborgsangen

«Rosenborgsangen» (1988) er skrevet av Torstein Flakne og Dag Ingebrigtsen til Rosenborg Ballklub. Den ble spilt inn før cupfinalen i 1988. Foruten låtskriverne medvirket Ronni Le Tekrø, Åge Aleksandersen, Hans Rotmo, Terje Tysland og Rosenborg Ballklubs A-lag med trener Nils Arne Eggen.
Rosenborgsangen ble i 2007 kåret til tidenes beste RBK-sang.
Garasjesalg

Garasjesalg eller hagesalg er normalt et utsalg fra private fra en privat garasje eller hage, hvor man selger unna private gjenstander som man selv ikke bruker eller har bruk for. Merverdiavgift kreves ikke ved salg av private brukte gjenstander.
Loppemarked er i motsetning et salg der en organisasjon eller forening selger unna innsamlede gjenstander til inntekt for organisasjonen.
Stephanorrhina simillima

Utseende

En middelsstor (opptil 22 millimeter), litt flat, skinnende grønn gullbasser. Hodets fremre del, pronotums kanter, mesteparten sv scutellum, beina og en stripe langs dekkvingenes søm er kobberaktig rødlige. Dekkvingene har mange hvite flekker. Hannen har to korte horn i pannen.

Utbredelse

Arten er utbredt i Ghana og Elfenbeinskysten.
Islands riksvåpen

Islands riksvåpen «Skjaldamerkið» består av et blått skjold med et rødt kors lagt på et sølv kors. Fire landvættir er skjoldholdere som «verner» skjoldet og symboliserer Island, tyren Griðungur verner den sørvestre delen av landet, ørnen Gammur den nordvestre, dragen Dreki den nordøstre og kjempen Bergrisi verner den sørøstre delen av Island.

Historikk

Det antatt tidligste våpen for Island var et skjold med tolv horisontale strenger eller delinger, alternerende blå og sølv, som kanskje representerte islands tolv tingsteder. Det er rekonstruert på grunnlag av et våpen for «roi d'illande, (kongen av Island, egentlig den norske konges representant, jarlen Gissur Þorvaldsson), i Wijnbergen-våpenboken fra ca. 1280. Det kombinerer samveldets rekonstruerte våpen med en modifikasjon av den norske kongens våpen; skjold med tolv strenger, vekselvis blå og sølv under et gull skjoldhode med over det hele en opprett rød løve, som holder en svart øks med rødt skaft. Løven er hentet fra Norges riksvåpen, men er fremstilt uten krone. 
Et islandsk offisielt segl med en klippfisk som sentralmotiv er kjent fra 1560, og kan ha vært benyttet tidligere. Som en del av den danske kongens våpen inngår Islands sølv klippfisk med gull krone på rød bunn 1592 – 1903. Fra 1903 ble klippfisken byttet ut med en sølv falk på blå bunn.
1919 ble flagget for første gang tatt i bruk som riksvåpen. Våpenet ble beholdt da Island ble republikk, men landvettene fikk en annen utforming. Den nåværende formen ble vedtatt 17. juni 1944.
Isabella av Burgund

Oppvekst

Hun var datter av Johanna av Castilla og Filip I; hennes mormor og morfar var Isabella I og Ferdinand II av Aragonia, og hennes farmor og farfar var Maria av Burgund og keiser Maximilian I tysk-romersk keiser. 
Etter farens død i 1506 ble hun oppdratt av sin tante, Margarete, som regjerte i Nederlandene i byen Mechelen.  
Elisabet og hennes søsken ble ansett som dens tids «edleste barn», Elisabeth er også den uten sammenligning mest fornemme dronning Danmark har hatt. Hennes brødre Karl V og Ferdinand I ble som tysk-romerske keisere Europas mektigste menn. De måtte imidlertid kjempe med religiøse problemer utløst av Martin Luther og reformasjonen.

Christian II

Elisabet sto høyt i kurs på det europeiske ekteskapsmarkedet. Den dansk-norsk-svenske kongen Christian II ønsket seg  en hustru etter sin tronbestigelse, som kunne gi gode handelsmessige forbindelser. Hans valg falt på Elisabet. Hun tok med stor resignasjon imot beskjeden om at hun skulle gifte seg med den tyve år eldre kongen. På grunn av sin unge alder hadde hun ikke annet valg enn å rette seg etter sine formyndere. 
I juni 1515 seilte den danske erkebiskopen sammen med et antall adelsmenn til Nederland for å følge den unge Elisabet til Danmark. Den 4. august 1515 steg hun i land i Helsingør. Søndag den 12. august 1515 ble den 14-årige prinsesse Elisabet gift med den 34-årige kong Christian.

Nederlendere på Amager

Elisabet vant snart det danske folks hjerte. Christian II rådførte seg ofte med sin hustru, da hun  – tross sin unge alder – var meget politisk bevisst. Sin manns forhold til sin elskerinne Dyveke bar Elisabet med tålmodighet. I året 1517 døde Dyveke plutselig i Helsingør, muligens forgiftet av kirsebær. 
Elisabet savnet de friske grønnsakene som hun var vant til fra Mechelen. Dette gjorde at Christian II inviterte nederlandske bønder til å bo i og dyrke Store Magleby på Amager.

Landflyktighet

Christian IIs reformer hadde skapt motstand. Adelen i Jylland reiste seg mot kongen, som ble tvunget til å flykte. Den 13. april 1523 reiste Christian til Nederland sammen med Elisabeth, deres barn og Dyvekes mor, Sigbrit. I Nederland bodde de først hos Elisabeths tante Margarete. 
I slutten av 1524 flyttet familien til Lier i Belgia. Der opplevde de en vanskelig tid, fylt med bekymringer og mangel på penger. På grunn av de vanskelige forholdene ble Elisabeth syk. I slutten av 1525 reiste hun med sin mann til klosteret Zwijnaarde utenfor Gent.
Elisabeth døde 19. januar 1526, kun 24 år gammel. Hun ble opprinnelig begravet i Sankt Peterskirken i Gent. Siden oktober 1883 har hun og sønnen Hans, dog vært begravet ved siden av sin mann og svigerforeldre i Sankt Knuds kirke i Odense.