Alcázar av Segovia

Alcázar av Segovia (bokstavelig Segovia-borgen) er en steinfestning, lokalisert i gamlebyen i Segovia i Spania. Den reiser seg opp fra framspringet på en fjellknaus over sammenløpet til elvene Eresma og Clamores i nærheten av fjellene ved Guadarrama. Det er en av de mest særegne borgpalassene i Spania ved størrelsen alene – omtrent som baugen på et skip. Alcázar ble opprinnelig bygget som en festning, men har tjent som et kongelig palass, statsfengsel, kongelig artilleriskole, og militærakademi siden den gang.
Alcázar av Segovia, som mange befestninger i Spania, begynte som en maurisk festning. Den første referansen til denne spesielle Alcázar var i 1120, rundt 32 år etter at byen Segovia kom tilbake på kristne hender (i løpet av den tid da Alfonso VI av Castilla gjenerobret landområder sør for elven Douro og ned til Toledo og bortenfor). Arkeologiske bevis antyder imidlertid at stedet av dette Alcázar var en gang i romersk tid benyttet som en festning. Denne teorien har fått ytterligere vekt ved nærværet av Segovias berømte romerske akvedukt.
Formen og utformingen av Alcázar er ikke kjent før regimet til kong Alfonso VIII av Castilla, imidlertid nevner den tidligere dokumentasjonen en palisade av trepæleverk. Det kan konkluderes at førut kong Alfonso VIIIs regime var det ikke mer enn en borg bygd av tre på toppen av et tidligere romersk fundament. Alfonso VIII og hans hustru Leonora av Aquitaine gjorde dette Alcázar til sin hovedbolig og det ble igangsatt mye arbeid for å reise begynnelsen på den steinfestning som står i dag.
Alcázar forble gjennom hele middelalderen det bostedet som senere monarker av kongedømmet Castilla foretrakk og var den viktigste borgen i forsvaret av kongedømmet. Det var i løpet av denne perioden at det meste av den nåværende bygningen ble konstruert og palasset ble utvidet i stor skala av monarkene fra Trastámara-dynastiet.
I 1258 ble deler av Alcázar ombygd av kong Alfonso X av Castilla etter at et skred raste ut og kort tid etter ble «Kongenes hall» bygget for å huse parlamentet. Den største enkeltstående bidraget til den fortsatte konstruksjonen av Alcázar var kong Johan II av Castilla som bygde Nytårnet, eller «Johan IIs tårn» som det er kjent som i dag.
I 1474 spilte Alcázar en betydelig rolle i framgangen til dronning Isabella I av Castilla. Den 12. desember nådde nyheten av kong Henrik IV av Castillas død i Madrid fram til Segovia, og Isabella tok øyeblikkelig tilflukt innenfor murene av Alcázar hvor hun mottok støtte fra Andres Cabrera og Segovias råd. Hun ble kronet den neste dagen som dronning av Castilla og Leon. Det var også på dette stedet hvor hun giftet seg med Ferdinand II av Aragón.
Den neste større ombygningen av Alcázar ble utført av kong Filip II av Spania etter at han hadde giftet seg med Anna av Østerrike. Han la til den skarpe skiferspirene som en etterligning av borgene i sentrale Europa. I 1587 fullførte arkitekt Francisco de Morar hovedhagen og området som kalles for «Ærens skole».
Det kongelige hoff ble etter hvert flyttet til Madrid og Alcázar tjente deretter som statsfengsel for i bortimot to århundrer før kong Karl III av Spania grunnla den kongelige artilleriskole i 1762. Borgen hadde den funksjonen i nesten hundre år, eller fram til 6. mars 1862 da en brann gjorde stor skade på takene og rammeverket
Det var først i 1882 at bygningen langsomt ble gjenoppbygget til slik som de hadde vært tidligere. I 1896 beordret kong Alfonso XIII av Spania at Alcázar skulle bli overlevert til Krigsministeriet som en militærskole.
I dag har Alcázar forblitt en av de mest populære historiske kulturminnene i Spania og er et av de tre største attraksjonene i Segovia. Kjente rom er «Ajimeces-hallen» som huser betydningsfull malerier, «Tronehallen» og «Kongenes hall» med frise som representerer alle de spanske kongene og dronningene fra Pelagius av Asturias og ned til Johanna den vanvittige (spansk Juana I de Castilla respektive Juana la Loca) etter å ha bli flyttet til El Palacio Real i Madrid.