google/wiki40b huggingface dataset:
Kjartan Fløgstad

Forfatterskap

Fløgstad debuterte som prosaforfatter i 1970 med Den hemmelege jubel. I 1972 kom novellesamlinga Fangliner, der han lar sjøfolk og skiftarbeidere i tungindustrien komme til orde på deres eget språk, og forfatterens marxistiske grunnsyn blir tydelig. Gjennombruddet kom i 1977 med romanen Dalen Portland. Her følger han utviklinga av det norske industrisamfunnet gjennom to generasjoner i etterkrigstida. I Fyr og flamme er det snarere avviklinga av industrisamfunnet som skildres, der siste generasjon mister klassetilhørigheten sin og ender i rastløshet og indre tomhet. 
I romanen Kniven på strupen fra 1991 er hele handlinga lagt til samtida, og romanen er en stram satire over jappetid, urbanisme og postmodernisme. Flere av bøkene hans handler om personer som beveger seg i lovens gråsone eller på andre sida av loven, som «terroristromanen» Fimbul. I tillegg har han skrevet to rene kriminalromaner under pseudonymene K. Villun og K. Villum.
Fløgstad har vært en aktiv kulturdebattant og essayist. På samme vis som romanene demonstrerer essayistikken et tvetydig forhold til norsk industrikultur på den ene sida og internasjonal kulturindustri på den andre. Han har skrevet en biografi om dikteren Claes Gill, reiseskildringer fra Latin-Amerika, om norske utvandrere til Sør-Amerika, og har dessuten gjendikta latinamerikanske lyrikere. Arbeidets lys er en analyse av tungindustrien i Sauda, og Osloprosessen tar for seg spriket mellom hovedstadens sjølforståelse og byens minkende betydning for landets verdiskaping. Med Brennbart kasta han seg inn i debatten om forholdet mellom riksmålsbevegelsen og Nasjonal Samling. I Brennbart viste han at målrørsla ikke samarbeida med Quisling-styret, som mange har trodd. Det gjorde derimot riksmålsbevegelsen, som få har visst. Han angrep historikerne Hans Fredrik Dahl og Lars Roar Langslet for å forfalske språkhistorien. Med romanen Grand Manila grep Fløgstad tilbake til temaer i bøker som Dalen Portland og Fyr og flamme. En av hans siste utgivelser er den essayistiske reisboka Pyramiden. Portrett av ein forlaten utopi, om en nedlagt sovjetisk gruveby på Svalbard.
Fløgstad dyrker en særprega stil i romanene så vel som i sakprosaen; han blander språk fra ulike stilnivåer, leker med ordspill og alluderer til andre tekster og til filmer. Han er en av de fremste representantene for magisk realisme på norsk, og realistiske handlingsforløp slår plutselig over i det fantastiske. 
Fløgstad ble i 1996 kåret av  Bokklubben Nye Bøker til en av De fire nye store.
I mars 2019 meldte Fløgstad seg ut av Den norske forfatterforening etter 50 års medlemsskap. Årsaken var at foreningen i 2018 utgav en offisiell beklagelse til 17 forfattere som etter frigjøringen av Norge ble dømt av foreningens selvoppnevnte «æresrett» for deres bånd til okkupasjonsmakten. «Kan jeg være med i en forening som feirer seg selv ved å be antisemitter, holocaustfornektere, krigsprofitører om unnskyldning og som æreskjeller våre kollegaer for æresretten og hele det demokratiske flertallet for å ha utført uhyrligheter og sette en skamplett på foreningen i 1945?»
Carousel (band)

Bakgrunn

Carousel ble dannet i Riga i Latvia i 2015, og besto opprinnelig av Sabīne Žuga (født 7. desember 1988) på vokal og Mārcis Vasiļevskis (født 16. februar 1987) på gitar. I 2019 sluttet Staņislavs Judins og Mareks Logins seg til bandet. Carousel omtaler seg selv som en indiepop-gruppe som spiller sart stemme- og gitarbasert popmusikk «full av søte følelser». Siden etableringen har gruppen opptrådt i Latvia og utenlands, og jobber per 2019 med et debutalbum.
Høsten 2018 ble Carousel kjent for et større publikum, da de deltok i det latviske konsertshowet Pasaka ziemā. Vinteren 2019 stilte de opp i sangkonkurransen Supernova 2019 på LTV med sangen «That Night». De vant finalen 16. februar og fikk dermed representere Latvia i Eurovision Song Contest i Israel i mai 2019. Gruppen ble imidlertid slått ut i semifinale 2 torsdag 16. mai og nådde dermed ikke finalen i Eurovision Song Contest.
SIAI-Marchetti S.210

Utvikling og historie

S.210 var utviklet fra forgjengeren S.205 ved å montere to 200 hk (149 kW) Lycoming O-360-A1B motor i en nacelle eller motorgondol i hver vinge i monoplanflyet. det hadde en rommelig kabin med plass for tre par seter, for en pilot og fem passasjerene. Det hadde også opptrekkbar understell i sin konstruksjon som lavvinget metallbygd fly.
Prototypen S.210M hadde sin jomfrutur den 18. februar 1970 og var sendt til Paris for utstilling under den årlige flyoppvisningen på Le Bourget i 1971, med kamuflasjefargesett og militære merker. En andre prototype var utviklet med større bagasjekapasitet og større vindu akterut. Med utgangspunktet i den andre prototypen ble en produksjonsserie på 10 fly bygd.
EM i beachhåndball 2015

Europamesterskapet i beachhåndball 2015 for herrer og kvinner ble arrangert i Lloret de Mar i Spania fra 30. juni til 5. juli 2015.
Regjerende europamestere fra EM i beachhåndball 2013 var Kroatia på herresiden og Ungarn på kvinnesiden.
Butibori kullkraftverk

Butibori kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Uttar Pradesh i India. Det får en installert produksjonskapasitet på 600 MW, som ble startet bygget i 2009 og blir ferdigstilt med driftsstart i 2012. Operatør er energiselskapet Reliance Power, som er en del av konglomeratet Reliance Group.
Rape Me

«Rape Me» er en sang av den amerikanske grungegruppen Nirvana. Låten er skrevet av bandets vokalist Kurt Cobain og ble sluppet i 1993 med albumet In Utero. Singelen kom i 1994. Da In Utero ble sluppet ble låten kritisert av ulike feministiske organisasjoner i USA fordi de syntes språket var for sterkt og at det ikke var bra for ungdom å høre låten. Kurt Cobain forsvarte seg med å si at låten er en advarsel mot voldtekt.
«Rape Me» inneholder ikke samme akkord som Nirvanas kommersielt mest framgangsrike låt Smells Like Teen Spirit, som mange tror. («Rape Me» spilles i  G# mens Smells Like Teen Spirit spilles i F, dog er selve rytmen ganske lik).
Nattsvermere

Larve

Nattsvermerlarver lager en puppe. Når den kommer ut av puppen, er den en fullt utviklet nattsvermer med vinger. Noen svermeres larver graver hull i bakken, og bor i hullet til de er klare til å bli en fullt utviklet svermer.

Tiltrekning til lys

Nattsvermere opptrer ofte i sirkler rundt lykter og lys, men årsaken til denne oppførselen er ukjent. En hypotese sier at de bruker en form for astronomisk navigasjon, der de holder en bestemt vinkel mot en bestemt lyskilde (som Månen) og dermed kan fly i en rett linje. Astronomiske objekter er så langt unna at selv over lange distanser forandres ikke vinkelen mellom insektet og lyskilden. Når en svermer møter et mye nærmere, kunstig lys og bruker dette som navigasjon, blir vinkelen forandret betydelig etter bare en kort distanse. Dette fører til at nattsvermeren vil endre retningen den flyr i for å få den rette vinkelen. Dermed vil svermeren fly i et spiralformet mønster, som går nærmere og nærmere lyskilden.
En annen teori går ut på at flyvingen rundt lys kan ha å gjøre med en visuell forstyrrelse kalt Mach-band. Teorien sier at i jakten på ly og sikkerhet vil nattsvermere fly mot mørke områder av himmelen, og de tenderer dermed til å sirkle rundt objekter i Mach-band-regionen. Teorien om astronomisk navigasjon burde innbære at nattsvermere sirkler rundt lys, ikke fly direkte mot dem, som mange av dem gjør. Mach antar at nattsvermere, som er nattaktive dyr, må finne et sted å skjule seg for jegere når sollyset kommer, men at de ikke kan gjøre dette i mørke. Instinktet deres gjør at de om morgenen vil fly mot lyset (vanligvis opp) og så ned igjen, med en mulighet til å lande på en overflate som kan fungere som kamuflasje.
En tredje teori som har blitt foreslått for å forklare oppførselen til hannsvermere i forbindelse med stearinlys, er spesifikt basert på luktesans. Det er påvist at lukt i noen tilfeller kan bli formidlet gjennom deteksjon av det infrarøde spektret til en substans. Det sprakende infrarøde spektret fra en stearinlysflamme har et antall emisjonslinjer som er lik frekvensen på vibrasjonen av den kvinnelige nattsvermerens feromoner. Hannsvermeren blir derfor svært tiltrukket av flammen. Lyskilder med andre mønster er mindre attraktive.

Jegere og parasitter på nattsvermere

Nattaktive insektetere lever ofte av nattsvermere, dette inkluderer noen flaggermus, noen arter ugler og andre fuglearter. Nattsvermere blir også spist av noen øgler, katter, hunder, gnagere og noen bjørner. Nattsvermere er sårbare for å bli lammet av praktvepser.

Det finnes bevis for at ultralyd i områdene lik de som er brukt av flaggermus får nattsvermere til å gjøre unnamanøver fordi flaggermus spiser dem. Ultrasoniske frekvenser forårsaker en reflekshandling i nattflysvermere som får den til å falle noen tommer i lufta for å unngå angrep. Bjørnespinnere sender ut klikk som lurer flaggermusens ekkolokalisering.
Axel Revold

Slekt og familie

Axel Revold var sønn av kjøpmannen Julius Revold (1855–1927) og Johanne Hjelpsten (1854–1907). De bodde i Narvik fra 1900 til 1906. 
Fra 1915 til 1928 var Axel gift med Ingrid Müller (1897–1959, se Müller (slekt)). Sammen fikk de Reidar Revold (1918–1973) som ble kunsthistoriker, og Sven Revold (1919–1988) som danset og malte. 
I sitt andre ekteskap fra 1929 var han gift med Irmelin Nansen (1900–1977), datteren til Eva Nansen og polarhelten Fridtjof Nansen (se for øvrig slekten Heiberg). Irmelin og Axel fikk datteren Dagny Hald (1936–2001) som ble billedkunstner, og sønnen Helge Revold (født 1931) som er kunstmaler. Både kona Irmelin og sønnen Sven gikk på Axels tegneskole på slutten av 1930-tallet.
Pandadiplomati

Pandadiplomati er Kinas bruk av pandaer som diplomatiske gaver til andre land. Denne praksisen har eksistert så langt tilbake som til Tang-dynastiet, da keiserinne Wu Zetian (625–705) sendt et par pandaer til den japanske keiseren.
Folkerepublikken Kina brukte pandadiplomati på 1950-tallet. Fra 1958 til 1982 gav Kina 23 pandaer til ni forskjellige land. Et høydepunkt i pandadiplomatiet var den kinesiske regjeringens gave av to pandaer, Ling-Ling og Hsing-Hsing, til USA i 1972 etter president Richard Nixons historiske besøk til Kina (Nixon gjengjeldte ved å sende tilbake et par moskus). Da pandaene ankom i april 1972 donerte førstedame Pat Nixon pandaene til National Zoo i Washington, DC, hvor hun ønsket dem velkommen i en offisiell seremoni. Over tjue tusen mennesker besøkte pandaene den første dagen, og anslagsvis 1,1 millioner besøkende kom for å se dem det første året de var i USA. Pandaer ble svært populære og Kinas gave ble sett på som en enorm diplomatisk suksess og bevis på Kinas iver etter å etablere offisielle forbindelser med USA. Det var så vellykket at den britiske statsminister Edward Heath ba om pandaer for Storbritannia under et besøk til Kina i 1974. Chia-Chia og Ching-Ching ankom derfor London Zoo et par uker senere.
Milindapanha

Milindapanha er en religiøs tekst fra buddhismen. Den er skrevet ca 100 f.Kr. og er i form en angivelig samtale mellom kong Menander I av det indo-greske kongedømme og en buddhistisk lærd kalt Nagasena. Navnet betyr «Milindas spørsmål»; kong Menander var kjent som Milinda på pali.
Milindapanha, eller Milinda panha, er en del av tekstsamlingen Khuddakanikaya, som igjen er en del av Sutta pitaka, den «andre kurven» i theravadabuddhismens kanon tripitaka. Milindapanha finnes i burmesiske versjoner, men ikke i Thailand og Sri Lanka. Teksten regnes for å være en sammenredigering av enkeltavsnitt, og en kinesisk-buddhistiske versjon av teksten er kortere enn Theravada-versjonen.
Utdrag fra teksten er oversatt til norsk og utgitt i samlingen Buddhas fortellinger, 2001.
Allkopi

Allkopi AS er et selskap som tilbyr tjenester innen grafikk-bransjen og har sitt hovedkontor i Hans Møller Gasmannsvei 9 på Vollebekk i Oslo. Virksomheten ble etablert i 1957. Allkopi er en kjede med 16 heleide avdelinger, 200 ansatte og en omsetning på 250 mill. NOK (2014) årlig produserer Allkopi over 160 000 oppdrag for over 15 000 kunder. De har levert negative resultat de siste årene med henholdsvis -22 mill. NOK (2013) -16 mill. NOK (2014) Alle Allkopis avdelinger er godkjent som Miljøfyrtårn. 
Virksomheten var først i Norge med bruk av elbudbiler og 25% av budbilene er elektriske.
Donald Schön

Bidrag

Schön var spesielt opptatt av kunnskapsformer. I doktoravhandlingen fra 1955 om John Deweys «theory of inquiry», dannet han det teoretiske grunnlaget for senere arbeider. I Displacement of Concepts fra 1963 tok han opp ulike måter en bruker kategorier for å undersøke fenomener, mens kategoriene i seg selv gjerne ikke blir behandlet som måter å tenke på. I Beyond the Stable State viser han til at forandring er et fundamentalt trekk ved det moderne liv, og at det er nødvendig å utvikle sosiale systemer som kan lære.
Senere har han blant annet presentert to termer han kaller refleksjon i handling, og refleksjon over handling. Han utviklet en teori for praktisk kunnskap, og var spesielt opptatt av situasjonen praktikeren står i. Han mente at hver situasjon er unik, og opplevelsen er individuell. Dette var samtidig en kritikk av at en ikke bare kan følge boken, men at alle må lære gjennom egne prosesser. Et begrep som forbindes med Schøn er ”skjønn” som kan forklares som et innslag av dømmekraft som også peker på det individuelle og spesielle.
Sammen med Chris Argyris har han også forsket på individuell læring og organisasjonslæring og bidratt til å sammenkoble organisasjonsbegrepet med læringsbegrepet og slik gitt begrepet organisasjonslæring en plass i organisasjonsforskningen. Argyris og Schöns hovedtese er at mye av det man i dag definerer som organisasjonslæring virker mot de mest produktive formene for læring i organisasjoner (Baltzersen 2008).
Platynus livens

Utbredelse

Platynus livens finnes i  Mellom-Europa. Finnes ikke i Norge, men er registrert fra sør i Sverige.

Utseende

Platynus livens er mellom 7,5-10 mm lang og er bare svakt metallglinsende i en brun-svart farge.  Dekkvingenes riller er dype og tydelige, det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen)  har tre børstepunkt, en fordypning med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er samlere helt bak, med innsvinget sidekant og har skarpe, nesten rettvinklede bakhjørner. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen  i spissen av leggen (tibia).  Antennene er brunlig svarte, det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis

Platynus livens er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.  De lever på fuktige lokaliteter, langs vassdrag, vanligvis i skogsområder. 
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Kjell Noreik

Bakgrunn

Kjell Noreik vokste opp i Oslo og  var sønn av salgsinspektør Johan Gottfred Noreik (1888–1982) og Signe Madsen (1891–1976).
Han tok examen artium ved Oslo katedralskole i 1948 og ble cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1954.

Medisiner

Etter å ha vært turnuslege ved Narvik sykehus i 1955, distriktsturnus i Salangen i 1956 og militærtjeneste 1956–57, hadde han forskjellige utdanningsstillinger ved Ullevål sykehus, Gaustad sykehus, Rikshospitalet, Sentralsykehuset i Akershus og ved Dikemark sykehus. Han ble dosent i sosialmedisin ved Universitetet i Oslo i 1974 og professor i 1986, en stilling han hadde ble pensjonert i 1999.
I sin forskningsstilling ved Gaustad sykehus 1963–1968, arbeidet Noreik med etterundersøkelser av tidligere innlagte pasienter. Dette arbeidet dannet blant annet grunnlaget for doktoravhandlingen Follow-up and classification of functional psychoses with special reference to reactive psychoses i 1969. Sammen med Christian Astrup utgav han i 1966, boka Functional psychoses, diagnostic and prognostic models.
Som dosent og professor i sosialmedisin har han, ofte sammen med andre forskere, blant annet publisert arbeider vedrørende uførepensjon og sykmeldingspraksis, foruten arbeider om rettspsykiatriske emner. Noreik ble tildelt Dr. Dedichens pris for psykiatrisk forskning i 1974 og mottok Kongens gullmedalje for prisoppgaver både i 1969 og 1977. Sammen med Grete Stang har han vært redaktør for Lærebok i sosialmedisin for utgavene 1987, 1992 og 2000.
Noreik har hatt flere bistillinger innenfor sosialmedisin, blant annet var han 1974–1982 ved Asker sosialkontor og fra 1998 ved St. Hanshaugen sosialsenter i Oslo. Fra 1987 har han vært samarbeidende spesialist i psykiatri for trygdekontorene i Oslo, der han har undersøkt et stort antall pasienter som har søkt ulike trygdeytelser.
Helt fra 1961 hadde Noreik oppdrag som psykiatrisk sakkyndig i straffesaker. Frem til 2006 hadde han avgitt omkring 1000 rettspsykiatriske erklæringer, flere av disse vedrørende større straffesaker. Noreik har også vært mye brukt i umyndiggjøringssaker, og han har per 2006 avgitt over 200 slike erklæringer og har møtt i retten som sakkyndig. Også i sivilsaker, for eksempel vedrørende personskade, har han vært sakkyndig en rekke ganger.
Kjell Noreik var 1983–2003 medlem av Den rettsmedisinske kommisjon, psykiatrisk gruppe, og fungerte i perioder som formann.
Tranås kommune

Kommunevåpenet

Blasonering: Et skjold av gull med en trane i naturlig farge stående på ett grønt berg.
Våpenet, et eksempel på ett talende våpen  (en trane på en ås), ble offisielt for Tranås stad i år 1919. Det ble registrert 1974 for kommunen hos Patent- og registreringsverket.
Det pavelige diplomatakademi

Det pavelige diplomatakademi (latin: Pontificia Ecclesiastica Academia; italiensk: Pontificia Accademia Ecclesiastica PEA) er et pavelig kollegium i Roma.

Historie

Det nåværende akademi ble opprettet i 1701 som Accademia dei Nobili Ecclesiastici av abbed Peter Garagni (i samarbeide med oratorianerpresten Sebastiano Valfrè fra Torino) og approbert av pave Klemens XI som lærested for den diplomatiske utdannelse av geistlige fra katoliske adelsslekter. I 1850 innordnet pave Pius IX akademiet under Statssekretariatet i Kirkestaten.
Akademie har siden 1706 hatt sitt sete i Palazzo Severoli ved Piazza della Minerva i Roma.

Organisasjon

Den øverste ledelse av diplomatakademiet påhviler den som til enhver tid er Pavestolens kardinalstatssekretær; president - rektor - er en diplomatisk erfaren kurieerkebiskop.
Årlig opptas det runst 30 geistlige som studenter ved diplomatakademiet. Forutsetninger er at de er inkardinerte som sekularprester i et bispedømme, og ikke er eldre enn 35 år. Studentene gjennomgår en utdannelse på to eller tre år til doktorgrad i kanonisk rett ved et av de pavelige universiteter i Roma, og undervises parallelt den særlige kirkelige diplomatutdannelse. Omlag et tredjedel består, og opptas i det pavelige diplomatis tjeneste.
Som Vatikan-diplomater forestår de fra nuntiaturene Den hellige Stols diplomatiske relasjoner med rundt 188 stater. Pavestolens diplomater har bakgrunn fra mange land. Det har også studert skandinaver ved akademiet, to norske og én finsk.

Pavelige diplomater som ikke har gått på diplomatskolen

Den romerske kanonist og adelsmann som skulle spille en meget viktig rolle i det 20. århundre i det pavelige diplomati og som kardinalstatssekretær, Eugenio Pacelli, som ble valgt til pave (Pius XII), var ikke student ved akademiet. Derimot underviste han der. 
Et lite antall av de nåværende (2010-tallet) pavelige diplomater har ikke fulgt denne formelle diplomatutannelse ved akademiet, Blant den er Michael Louis Fitzgerald, Achille Glorieux, Silvano Maria Tomasi, Charles John Brown, Aldo Giordano, Paul-Mounged El-Hachem, Michael A. Blume og Alfred Xuereb.
Emigrantvalsen

«Emigrantvalsen» er opprinnelig en svensk sang med undertittelen «en emigrants avsked till hemlandet, hembygden och sina kära». Melodien er komponert av W. Berner, og den svenske originalteksten er skrevet av Gösta Stevens under pseudonymet John Nelson.  Emigrantvalsen ble første gang utgitt i 1928 av plateselskapet Musikaliska knuten.
Teksten er bearbeidet til norsk av Steinar Jøraandstad. Jens Book-Jenssen gjorde den til allemannseie da han sang den inn på plate i 1954. Elin Prøysen spilte den inn i 1976. Av nyere versjoner kan nevnes Frem fra Glemselen kap.19 med Rita Engebretsen. En rekke andre norske artister har også gitt den ut på plate.
L3/35

L3/35 var en italiensk lett stridsvogn i bruk før og under andre verdenskrig. L3/35 var en lett pansret to-manns stridsvogn med tandem maskingevær.

Utvikling

L3/35 ble utviklet med basis i importerte Carden Loyd tankette fra Storbritannia (kalt CV29 i italiensk tjeneste, CV står for «Carro Veloce», «rask stridsvogn»). Den første varianten ble tatt i bruk i 1933 under navnet CV-33, men ble oppgradert i 1935 og fikk nytt navn, CV-35. Navnet ble skiftet i 1938 til L3/35. Det var liten forskjell mellom CV-33 og L3/35.

Produksjon

Mellom 2000 og 2500 L3-stridsvogner av forskjellige modeller og varianter ble bygget. De ble solgt til Afghanistan, Albania, Bolivia, Brasil, Bulgaria, Hellas, Irak, Republikken Kina, Ungarn, Østerrike og Nasjonalist Spania. En rekke erobrede L3-stridsvogner ble brukt av partisaner i Jugoslavia og Hellas. Etter 1941 ble endel L3-stridsvogner gitt til den tyske marionettestaten i Kroatia.

Tjenestehistorie

I tillegg til å vært i bruk i den andre italiensk-abessinske krig, den spanske borgerkrigen og den slovakisk-ungarske krig ble L3-stridsvognene brukt i omtrent alle italienske frontavsnitt.
Da Italia ble med i andre verdenskrig hadde den italienske hæren kun rundt 100 M11/39 stridsvogner i to panserbataljoner. L3-stridsvognen var derfor fremdeles hovedstridsvognen i den italienske hæren.
Idafjellet

Idafjellet, «gudinnens fjell», er i gresk mytologi to hellige fjell med samme navn: Idafjellet på Kreta som i dag helst kalles for Psilorítis, og Idafjellet i oldtidsregionen Troas i nordvestlige Anatolia (i dagens Tyrkia). Sistnevnte var også kjent som «Frygiske Ida» i antikken ved at det lå i Frygia og for å adskille det fra fjellet på Kreta. Dette fjellet ble omtalt i Homers Iliaden og Vergils Æneiden. Begge fjell er assosiert med modergudinnen i de dypeste lagene av ur-greske myter. Idafjellet i Anatolia var hellig for Kybele, som stundom ble kalt for Mater Idea («Idaiske mor»), mens Rhea (som ofte ble identifisert med Kybele) ga Zevs som spedbarn til oppfostring hos Amaltheia ved Idafjellet på Kreta. Deretter var dette stedet hellig også for Zevs, gud for alle guder i gresk mytologi.

Etymologi

Det gresk navnet Ida (Ἴδη) er av ukjent opprinnelse. Eksempler på i-da i linear A er ofte antatt å referere til enten dette fjellet eller det med samme navn på Kreta.

Idafjellet på Kreta

Idafjellet på Kreta, også kalt for Psilorítis, er det høyeste fjellet på øya, og er hellig for gudinnen Rhea, og hvor det er en legendarisk grotte som det ble sagt at Zevs som spedbarn ble holdt skjult for sin far Kronos i. Det er en av en rekke grotter som er tenkt å ha vært fødestedet eller skjulestedet for Zevs. På siden av fjellet er Amaridalen, stedet hvor oldtidsbosetningen Faistos lå. Det omliggende området og fjellet var en gang meget skogrikt.

Idafjellet i Anatolia

Legenden sier at fra Idafjellet i Anatolia bortførte Zevs ynglingen Ganymede til Olympos. Den høyeste toppen er Gargaros som er omtalt i Iliaden. Zevs var lokalisert ved Zevsalteret (i nærheten av dagens Adatepe i Ayvacık, Çanakkale) under Trojakrigen. Det moderne tyrkiske navnet for Idafjellet er Kaz Dağı. I Æneiden faller et stjerneskudd på fjellet som svaret på en bønn til Zevs fra Ankises (far til Aineias).