Berthold Grünfeld

Fra Bratislava til Oslo

Berthold Grünfeld var sønn av jødiske Frederika Grünfeld. Fra han var nyfødt bodde han hos katolske fosterforeldre.
Moren ble utvist til Ungarn etter en krangel med kvinnen som leide ut rommet hennes. Berthold møtte Frederika én gang som han selv kunne huske, i 1939, da han var syv år, og hun uventet dukket opp i Bratislava. Samme år ble han sendt med Nansenpass til Norge via Berlin med tog sammen med 34 andre jødiske barn, ledsaget av representanter for Nansenhjelpen og Kvinneligaen for fred og frihet.
Grünfeld fikk bo hos en jødisk familie i Trondheim, men etter at tyskerne i 1940 okkuperte Norge ble han overført til det jødiske barnehjemmet i Oslo. Der ble han boende inntil oktober 1942, da det ble satt i gang med arrestasjoner av jødene. Det lyktes å få Berthold og de andre barna på barnehjemmet over til Sverige hvor de ble boende fram til frigjøringen i 1945. Deretter kom han igjen til det jødiske barnehjemmet i Oslo. Denne hendelsen var utgangspunktet for den norske filmen I slik en natt fra 1958. I 2015 hadde hans datter, filmskaperen Nina Grünfeld, premiere med dokumentarfilmen Ninas barn, som også forteller historien om hvordan barna på det jødiske barnehjemmet ble reddet i 1942. Som voksen oppkalte Berthold Grünfeld datteren etter bestyreren på det jødiske barnehjemmet, barnepsykologen Nina Meyer Hasvoll.
Det jødiske samfunnet bestemte seg for å påta seg kostnadene med hans utdanning.

Lege, sexolog, sosialmedisiner, rettspsykiater

Berthold Grünfeld ble utdannet lege i 1960, ble dr.med. i 1973 og ble spesialist i psykiatri. Han ble i 1967 ansatt som vitenskapelig assistent ved det daværende Institutt for sosialmedisin ved Universitetet i Oslo, som var hans hovedarbeidsplass til han gikk av med pensjon. Han ble etter kort tid forfremmet til amanuensis og deretter til førsteamanuensis i 1973. Han ble professor i 1993. Han har også vært spesiallege i samlivsproblemer og sexologi ved Oslo Helseråd.
Fra 1992 til 2003 virket han fast som rettspsykiater, men også etter dette ble Grünfelds ekspertise innhentet.
Grünfeld var gjennom flere år medlem av Utvalget for lisenssaker og utenlandsmedisinere.

Selvbestemt abort, eutanasi

Grünfelds doktoravhandling handlet om kvinner og abort i Norge og ble utgitt i januar 1973 (Legal abort i Norge: Legalt svangerskapsavbrudd i Norge i tidsrommet 1965-1971). Den fikk stor betydning for gjennombruddet av den nye norske lovgivningen om selvbestemt abort som så dagens lys da «abortloven» av 1975 ble endret i 1978. 
Han var også styremedlem i Foreningen Retten til en verdig død som arbeider for aktiv dødshjelp.

Annet samfunnsengasjement

Grünfeld hadde et omfattende vitenskapelig forfatterskap og hadde også egne spalter i flere aviser. Han engasjerte seg blant annet i debatten om fremmedfrykt og vakte oppsikt da han fremla en genetisk hypotese om fremmedfrykt. Han drøftet også antisemittismen i samtiden og fryktet at forståelig motstand mot israelsk politikk overfor palestinerne og en sammenkobling av president Bush' midtøstenpolitikk og Israel, nørte opp om europeisk antisemittisme. Han mente videre at europeeres dårlige samvittighet for holocaust, paradoksalt nok bidro til økt antisemittisme.

Privat

Berthold Grünfeld møtte sin kone Gunhild Grünfeld i Juristforeningen i 1960. De fikk tre barn. Datteren Nina Grünfeld laget i 2005 en film om farens opphav, der det kom frem at Grünfelds mor en tid hadde arbeidet som prostituert og at hun ble deportert til dødsleiren Sobibór under nazistenes jødeforfølgelser den 20. april 1942 i den tyskokkuperte del av Polen.