google/wiki40b huggingface dataset:
Cephrenes

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 40 millimeter), brune og oransje smygere.

Levevis

Larvene lever på en rekke ulike palmer. Artene kan gjøre skade på dyrkede kokospalmer.

Utbredelse

Artene er utbredt fra Borneo i vest til Australia i øst, fire av de seks artene lever på Ny-Guinea.
Forsamlingslokalet

Forsamlingslokalet er en kulturbygning i Brønnøysund oppført i 1909.
Eierskapet for bygningen ble gjort om til et andelslag i 1990, senere registrert som Selskap med begrenset ansvar i 2008.

Historikk

Bygningen ble i mange år brukt som kinolokale og kalles derfor alternativt Gammelkinoen.
Blylaget

Blylaget er en tettbebyggelse beliggende i Frogn kommune og dels i Nesodden kommune i Akershus. Det ligger på østsiden av Nesoddhalvøya et stykke inn i Bunnefjorden, sør for Oslo. Blylaget har flere badestrender, hvor de største er Slora, Sinding og Blylaget.
Blylaget har lange tradisjoner i Nesoddens historie, og har kjendiser som billedkunstner Kristian Kvakland boende. Skuespilleren Nils Vogt har sitt feriehus her. Perkusjonisten Ingrid Berge vokste opp på Blylaget.
I en årrekke holdt bedriften Havstad Tinn til på Blylaget, før de i 1997 flyttet produksjonen til Fedje i Hordaland. Fra 2008 er en del av produksjonen likevel tilbakeført til Blylaget. Sveinung Havstad driver virksomheten videre som pensjonist. Han startet hos sin far Gunnar Havstad i 1957.
«Buffen» (Blylagets ungkarsforening) ble grunnlagt i Blylaget på midten av 1990-tallet, og er fremdeles i drift.
Stavgranat

Stavgranat er en type håndgranat som har et langt skaft, vanligvis av tre, for å kunne kastes lenger enn en rund håndgranat. Stavgranater ble innført i den tyske hæren under første verdenskrig og ble beholdt i ulike modeller til slutten av andre verdenskrig. Våpentypen finnes i flere varianter og var også i bruk i blant annet Østerrike-Ungarn og Kina. Også Den røde armé hadde en type stavgranat. Stavgranater er et karakteristisk våpen fra verdenskrigene og et vanlig samlerobjekt.

Tyske stavgranater

En klassisk stavgranat er den tyske Model 24 Stielhandgranate (sprenggranat). Forgjengeren til denne ble innført i 1915 og videreutviklet i løpet av første verdenskrig. Stielhandgranate 24 var i bruk i den tyske hæren fra 1924 til slutten av andre verdenskrig, riktignok i nye modeller innført 1939 og 1943. Granaten var 36,5 cm lang, og det hule treskaftet inneholdt en trekksnor for å aktivere en detonator (fenghette) som utløste en sprengladning i granathodet, det vil si en pulverblanding av TNT innkapslet i en metallboks av tyntvalset blikk. Sprengkraften og splinter fra metallet i boksen kunne skade mennesker betydelig. Etter at utløsersnora var trukket, gikk det 4-5 sekunder før bomben eksploderte.
Ekeberg gård (Enebakk)

Ekeberg gård er en stor gårdseiendom i Enebakk kommune. Hovedbygningen er trolig fra 1770-årene.

Jølsen og industri

Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Ragnhild Jølsen (1875–1908) ble født og vokste opp her 1875–89 og igjen bodde her fra 1897. Gårdens historie avspeiler også deler av norsk industrihistorie, ettersom forfatterens far Holm Jølsen (1833–1906) drev ulik industrivirksomhet her i årene fra 1860 til 1893. Gården kom i familien Holmsens eie i 1634, og ble solgt ut av familien i 1904 etter økonomiske vanskeligheter.

Klaveness' landsted

Den ble i 1914 kjøpt fra Harald Jensen av skipsreder Anton Fredrik Klaveness (1874–1958) og siden vært familiens landsted. Under den andre verdenskrig holdt familien til her. I 1948 ble den, sammen med naboeiendommen Skjønhaug, overtatt av sønnen Dag Klaveness.   I 2017 står Dag Klaveness (1976–) som eier. Familiegravstedet Thereselund tegnet av Magnus Poulsson ble anlagt her i 1958.

I litteraturen

Huset er direkte eller indirekte skildret i flere av Jølsens bøker. I Rikka Gan (1903) er hovedpersonen opprørt over at Gan gård selges ut av slekten, i Brukshistorier (1907) skildres livet blant arbeidere og husmenn tilknyttet gården, og i den posthume Etterlatte arbeider (1908) gis et personlig portrett av moren, og av hennes rolle i husholdningen. Forfatteren Jens Bjørneboe skrev den halvt biografiske romanen Drømmen og hjulet (1964) om Ragnhild Jølsen, og om hennes liv på og ut fra Ekeberg. Et av maleren Erling Engers hovedverk er «Gammel gård»; her maler han tunet på den nærliggende Børter gård, med Ragnhild Jølsens gjenferd. Hun fremstilles som et symbol på bygdas kulturarv.
Musikkspillet Fyrstikkfolket, som er basert på Jølsens Brukshistorier, ble framført som friluftsteater i nærheten av Ekeberg i 2006 og 2008.
Triangel (heraldikk)

Triangel er en flatefigur i heraldikken, og den er der en likesidet trekant.
Triangelfiguren er brukt i våpenskjold allerede fra middelalderen og i de fleste land med europeisk heraldikk. Et triangel med figurer på inngår bl.a. i El Salvadors riksvåpen, Filippinenes presidentflagg samt i Nicaraguas flagg og Nicaraguas riksvåpen. De norske kommunene Andebu og Grong har tre triangler i sine kommunevåpen, mens Oppegård har sytten. Det finnes mange offentlige våpen (statlige og kommunale) i både Skandinavia og andre land med triangel. I norske slektsvåpen er et triangel mer sjelden. I Sverige hadde Engelbrekt Engelbrektsson (død 1436) i skjoldet et triangel som fra hver side har en utvoksende lilje. Denne figuren kan også oppfattes som tre halve liljer stilt som et triangel.
En figur i våpenskjold og flagg som er trekantet og dannet av en streng, kan se ut som et triangel som det er lagt et mindre triangel på. Denne figuren er også blitt kalt for triangel.
Triangelet er forskjellig fra den heraldiske figuren som kalles en spiss, fordi en spiss kommer ut fra skjoldkanten eller fra en annen våpenfigur. Triangelet er ikke inntil skjoldkanten, men står «svevende» i skjold eller felt.
I bumerker brukes ett eller flere triangler formet ved hjelp av en sammenhengende strek eller linje. Trianglene kan henge sammen som to triangler formet som et timeglass, tre triangler som trikvetra eller fire som en valknute.
Ståle Wikshåland

Liv og virke

Han studerte musikkvitenskap i Oslo fra 1971, tok filosofisk magistergrad på Theodor W. Adorno i 1977 og han tok doktorgrad i musikkvitenskap i 1995 på en avhandling om Claudio Monteverdi: ...en melodi som unnslipper, en innskrift som består. Studier i Claudio Monteverdi og musikalsk barokk Han arbeidet som musikk-koordinator ved Henie Onstad Kunstsenter i 1981–84. Han var ansatt ved Institutt for musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo siden 1988, og ble professor i 1995. Han sto for en estetisk-historisk tilnærming til klassisk musikk, en tilnærming som ikke var så vanlig i Norge.
Ståle Wikshåland var med på å grunnlegge prosjektet Norsk musikkarv på 2000-tallet, i et samarbeid med en rekke høyere norske musikkinstitusjoner. De siste årene viet han seg mer og mer til studier av barokken og musikalsk retorikk. Sammen med operasjef Per Boye Hansen initierte han et samarbeid mellom Institutt for musikkvitenskap og Den Norske Opera & Ballett, med studentundervisning og internasjonale seminarer knyttet tett opp til produksjon og framføringer ved Operaen.
La fille aux cheveux de lin

La fille aux cheveux de lin (Piken med linhåret) er en komposisjon av den franske komponisten Claude Debussy. Den er den åttende av komponistens Préludes, Book I (1909-1910). Stykket er 39 takter langt og varer omkring to og et halvt minutt. Det er et av Debussys mest innspilte stykker, både i sin originale versjon og i forskjellige arrangementer. Den er i tonearten Gess-dur.
Pianisten Walter Morse Rummel (1887-1953) urfremførte La Fille aux cheveux de lin 26. juli 1910 i Casino, Stockbridge, Massachusetts.
Det finnes ett tidligere upublisert stykke, skrevet av Debussy ca. 1882, med samme tittel. Stykket er dedisert til (den rødbrun hårete) sangerinnen Marie Blanche Vasnier som den mye yngre Debussy ønsket å lage sanger for inspirert av hennes stemme. Teksten er fra diktet La fille aux cheveux de lin nr. 4 av Chansons écossaises (skotske sanger) fra Charles Leconte de Lisles Poemes antiques (antikke dikt), utgitt av Alphonse Lemerre i Paris, 1874. Charles-Marie-René Leconte de Lisle (1818-1894) ledet den parnassiske skolen av poeter.
I 2016 gjorde den kanadiske duoen The Bombadils sin egen versjon av komposisjonen.
Gustav Hertz

Liv og virke

Hertz ble født i Hamburg og studerte ved Universitetet i Göttingen, München og Berlin frem til han ble uteksaminert i 1911. I 1913  begynte han som forskningsassistent ved Universitetet i Berlin, men ble tvunget til å forlate tjenesten alt året etter på grunn av første verdenskrig. Under krigen ble Hertz alvorlig skadet, men kunne fremdeles vende tilbake til Berlin i 1917, der han fikk tjeneste som privatdosent. Mellom 1920 og 1925 jobbet han i fysikklaboratoriet ved Philips' lampefabrikk i Eindhoven.
I 1925 ble Hertz valgt til professor og sjef for Instituttet for fysikk ved universitetet i Halle, hvor han ble frem til 1928 da han flyttet tilbake til Berlin for å bli sjef for Instituttet for fysikk ved Technische Hochschule Berlin. Av politiske grunner forlot han den akademiske verden i 1935 for å heller virke i industrien  gjennom sin tjeneste som sjef for Siemens' forskningslaboratorium.
Ved andre verdenskrigs slutt i 1945, havnet Hertz i Sovjetunionen. Der jobbet han frem til 1954 da han fikk jobb ved Instituttet for fysikk ved Karl-Marx-Universität i Leipzig. Her ble han frem til han gikk av med pensjon.
Hertz mottok Nobelprisen i fysikk i 1925 sammen med professor James Franck for deres oppdagelse om de lover som styrer ved en kollisjon mellom et elektron og et atom (Franck-Hertz-eksperiment).
Han var nevø av fysikeren Heinrich Rudolf Hertz og far til Carl Hellmuth Hertz.
Konvergent evolusjon

Konvergens er tilfeller der organismer har utviklet analoge egenskaper på grunn av likt levemiljø. Slike egenskaper kan være ytre bygning, fysiologi og/eller atferd. Hos enkelte grupper kan konvergens være vanskelig å oppdage, og gi opphav til såkalte oppsamlingstaxa der ubeslektede organismer er gruppert sammen i systematikken. Konvergens ble først beskrevet at den britiske anatomen Richard Owen.
Vikedalen

Vikedalen er et boligområde i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal.
Boligområdet ligger en tjuefem minutts gåtur unna sentrum og har turmuligheter rett utenfor stuedøren. Kommunen har ikke lagt ut tomter i området på over tjue år, så de nåværende tomtene i området er svært ettertraktet.
Byggefeltet har videre kort avstand til Vik Barneskule og sin egen Vikedalen Barnehage som ligger i området.
Bømlo musikk-og kulturskole

Kunst

Dette tilbudet er tilrettelagt kreative barn og ungdom. Her kan du lære ulike teknikker gjennom praktisk arbeid, og bruke fantasien til å utvikle kunstneriske uttrykk.

Teater

Dette tilbudet er tilrettelagt barn og ungdom som liker å spille andre karakterer enn bare seg selv. Her lærer du å karakterisere følelser, uttrykk, handling og livsstil.

Dans

Dette tilbudet er tilrettelagt barn og ungdom som liker å bevege både kropp og sinn. Her kan du virkelig uttrykke deg selv ved hjelp av kroppsspråk. Det blir undervist i bl.annet klassisk og moderne dans, jazz og step.
Flatøy

Historie

Håøy har hatt militære forbruk i over 1000 år, fra vikingtiden fram til 1957.
Flatøy flystasjon ble opprettet i 1917 som base for militære sjøfly, og fra 1920 var den base for Det Norske Luftfartsrederi AS, som drev ruteflyging Bergen–Haugesund–Stavanger. Den 8. april 1940 hadde Marinens flyvevåpens 2. avdeling 3 speiderfly og 2 torpedofly stasjonert på Flatøy. Den tyske okkupasjonsmakten overtok deretter basen.
Etter krigen brukte Thor Solbergs flyselskap Flatøy flystasjon i noen år.
Flatøy skule ble åpnet i 1937 og be nedlagt i 2010.
Rambutan

Rambutan er en liten frukt med et nært slektskap til litchi. Den er på størrelse med en valnøtt og kommer opprinnelig fra Sørøst-Asia. Rambutan består av en kjerne dekket av hvitt fruktkjøtt som igjen er dekket av et hårete, læraktig skall. Den har en søt og mild smak og er rik på C-vitamin og mineraler, spesielt fosfor.
Osterøybrua

Landemerke og fastlandsforbindelser

Osterøybrua er et landemerke for veifarende langs E16 mellom Bergen og Voss. Øyens første broforbindelse var Kallestadsundet bru over Veafjorden mellom den østligste delen av Osterøy og fastlandet i Vaksdal kommune. Denne broen ble åpnet i 1985 og var med det den første fastlandsforbindelsen til Osterøy. Det er ikke veiforbindelse mellom de to broene på Osterøy, så en landverts forflytning mellom Grøsvik og Kleiveland, begge beliggende nord på Osterøy med ca 5 km avstand i luftlinje, medfører en ca 95 km lang biltur.

Vindproblemer

Et særpreg med Osterøybrua i den første tiden etter åpningen var at den gynget, og broen skremte opp både lokalbefolkning, veimyndigheter og lokalpolitikere i Bergen. Broens vedvarende og kraftige gynging ble et problem og vakte også oppsikt. Broen er bygget for å tåle vind opptil sterk storm. Broen gynget mest da vinden var rundt 10 m/s (liten bris). Etter en tid ble det satt opp spoilere på undersiden av vegbanen på broa og gyngingen avtok. Spoilerne gjør at det ikke blir et jevnt ensartet vindpress på brua. Samme løsning ble siden også valgt på «Trekantsambandet» der broene også gynget i vinden.

Bompengefinansiering

Broen er delvis finansiert ved bompenger som ble innkrevd i bomstasjonen på Osterøysiden av sambandet. Fra broåpningen i 1997 var det manuell innkreving av bompenger for kjøretøy og passasjerer. Fra tidlig i 2005 ble det innført elektronisk bompengebetaling, Autopass, og siden det da ble gratis for passasjerer, ble takstene justert noe for å kompensere for innteksttapet på ca 20%. Takstene ble etter dette 62 kr for personbiler og 206 kr for større biler. I løpet av innkrevingsperioden på knappe 18 år er det betalt drøye 400 millioner i bompenger.
Opprinnelig var det antatt at av innkrevingsperioden skulle pågå i ca 14,5 år, men i 2006 ble det vedtatt delvis bompengefinansiering av ny Rv567 på strekningen Hauge-Lonevåg, dvs. Borgatunnelen. Kostnaden for den omkring 3,3 km lange veiparsellen var anslått til 145 mill., og innkrevingsperioden ble følgelig utvidet til å vare i over 17 år. Det stort sett var veifarende som traffikerte broen og den foreslåtte tunnelen, ble ikke dette en kontroversielt.
Molitones

Utseende

En middelsstor, nokså kraftig, blank trebukk. Antennene er kraftige, noe lengre enn kroppen. Pronotum er sekskantet, med en ganske stor tann på sidene. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.

Utbredelse

Arten er kjent fra Colombia.
Kinanda

Kinanda er et musikkalbum med Stella Mwangi. Albumet ble utgitt den 17. juni 2011.
Galina Vinogradova

Meritter

Se oversikten over medaljer til høyre på skjermen.
Undervannsstrøm

Undervannsstrøm er en strøm som oppstår når store bølger bryter mot land. Når mye vann presses mot land må dette vannet tilbake til dypere vann, dermed oppstår en strøm bort fra land. Trange bukter og spesielle bunnforhold kan skape ekstra sterke strømmer. Det er ofte mulig å se strømmen fra land, der bølgene bryter minst er ofte utadgående strøm.
Hvis man er så uheldig å komme i slik en strøm, er det klokt å forholde seg rolig og svømme på tvers av strømmen, altså parallelt med land. Da vil man svømme ut av strømmen.
De fleste drukner ikke fordi de blir dratt under, men fordi de får panikk.
Johanne Luise Heiberg

Bakgrun

Johanne Luise Pätges vokste upp i et fattig miljø som datter til en vertshuseier av tysk opphav og hans jødiske hustru. Allerede som barn opptrådte hun som danser i foreldrenes markedstelt i Dyrehavsbakken. 
Hun viste tidlig tegn på kunstnerisk talent og begynte på Det Kongelige Teaters ballett i 1820. Med hjelp av utenomstående bidragsgivere kunne hun utdanne seg til skuespillerinne ved Kongelige Teaters dramatiske skole 1826-29.

Karriere

Allerede 1823 hadde hun barneroller ved teateret, og 1829-1856 og 1859-64 var hon ansatt ved Det Kongelige Teater samt 1867-74 instruktør ved teaterns talescene. Blant hennes roller merkes Julia i Romeo og Julie, Ofelia i Hamlet, Lady Macbeth i Macbeth og Maria Stuart.
I 1831 giftet hun seg med den berømte og meget eldre kritikeren og skuespillforfatteren Johan Ludvig Heiberg, et giftermål som ytterligere forsterket hennes posisjon og gjorde henne kjent under navnet «fru Heiberg». Ektefellene Heiberg ble et begrep, og deres hjem et kulturelt samlingspunkt i København.
I romantikken skrev Henrik Hertz, Adam Oehlenschläger og H. C. Andersen en rekke skuespill med splittede, demoniske kvinner i hovedrollen til henne.
Etter å ha sluttet å opptre, fungerte fru Heiberg fra 1867-1874 som «Sceneinstruktrise» ved Det kongelige Teater.
I 1882 utga hun boken Peter Andreas Heiberg og Thomasine Gyllembourg. En Beretning støttet paa efterladte Breve, som var utdrag av brev skrevet av hennes svigerforeldre.
Hennes selvbiografi, Et Liv gjenoplevet i Erindringen, ble utgitt fra 1891-1892 av A.D. Jørgensen. Boken vakte voldsomt røre ved utgivelsen, fordi mye i boken ga uttrykk for hennes sterkt subjektive (og ikke alltid sanne) oppfatning av begivenhetene – noen kalte derfor spøkefullt boken for «Et Liv genopløjet i Erindringen».
Hun pryder en dansk pengeseddel, 200 kroner.
Synanthedon

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn 11-33 mm for de artene som forekommer i Norge), slanke, mørke glassvinger. Forvingene er smale og glassklare med mørk fremkant, en stor, mørk diskflekk og ofte spredte, oransje skjell. Hannens antenner er kledt med fine hår. Bakkroppen er slank, oftest med røde eller gule tverrbånd. Bakerst har den en stor haledusk. Beina er forholdsvis lange og kraftige.

Levevis

Larvene lever inne i stammene på ulike busker og trær. De bruker ett til tre år på utviklingen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen, men man ser dem sjelden. Derimot kan de lett lokkes med feromoner.
La Jeunesse

La Jeunesse (kinesisk: 新青年, pinyin: Xīn Qīngnián, egentlig Ny Ungdom) var et innflytelsesrikt kinesisk revolusjonært tidsskrift som særlig spilte en viktig i 1920-årenes 4. mai-bevegelse.
Tidssktiftet ble startet av Chen Duxiu i Shanghai den 15. september 1915. Redaksjonen flyttet til Beijing i januar 1917. Blant redaktørene var Chen Duxiu, Qian Xuantong, Gao Yihan, Hu Shi, Li Dazhao, Shen Yinmo og Lu Xun. Bladet stod bak Ny Kultur-bevegelsen, og fremmet vitenskap, demokrati og litteratur på talemålskinesisk.
På grunn av inspirasjonen fra oktoberrevolusjonen i1917 i Russland begynte La Jeunesse også å fremme marxismen og dens filosofi. Fra september 1920 var La Jeunesse å regne som et propagandablad for Det kinesiske kommunistparti. Det ble stanset i 1926.
La Jeunesse hadde vesentlig innflytelse på unge kinesere og blant dem mange av lederne for det kinesiske kommunistparti.
Longde

Longde (kinesisk: 隆德县; pinyin: Lóngdé Xiàn) er et fylke i byprefekturet Guyuan i det autonome prefektur Ningxia Hui i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det 216 658 innbyggere.

Samferdsel

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Turisme i Albania

Naturturisme

I Albania finnes unike naturfenomener som Komani og nasjonalparken Llogara. Den mest populære attraksjonen innen Albanias naturturisme er strendene på kysten mot Middelhavet og Det joniske hav, samt landets fjell.

Sol og bad

Det adriatiske hav har lange sandstrender samt mange sjøstrender mens Det joniske hav har klippefjell med vakre og hvite sandstrender. Klimaet gjør det mulig å besøke badesteder i sørlige Albania også etter sommeren.

Kulturturisme

I landet finnes permanente kulturelle attraksjoner, for eksempel museer og kirker, tross landets mange år av kommunistisk ateisme, og tolv parker. Historiske bygninger og monument finnes i stort sett over hele landet, og gamle seder finnes bevart. Albanias kulturarv omfatter tradisjoner, seder, musikk, danser, folkedrakter, sagn og myter med innslag av Hellas og Italiens kulturrikdommer, alt som gir en bra innblikk og kunnskap om den albanske kulturen.
Ønskebarn

Ønskebarn er en norsk interesseorganisasjon for fertilitet og barnløshet. Organisasjonen ble stiftet i 1982 og rådgir mennesker som strever med å få barn. Ønskebarns hovedkontor ligger i Oslo, i tillegg ligger det to lokalavdelinger i Rogaland og i Midt-Norge.
Triton (gresk mytologi)

Triton-fontener og -skulpturer

Da romerne tok til å anlegge fontener i hageanlegga sine, blei Triton-figurer et naturlig innslag. Berninis Fontana del Tritone (1642–43) på Piazza Barberini i Roma er kanskje den mest kjente i dag. En annen kjent Triton-fontene står ved hovedbussterminalen i Maltas hovedstad Valletta.
I Oslo vokter Triton hovedinngangen på Den Norske Amerikalinjes tidligere kontorbygg på Jernbanetorget.

Triton i moderne tid

Den største månen til planeten Neptun har fått navnet Triton. Dette skyldes at Neptun er den romerske betegnelsen på havguden, Tritons far. 
I Disney-filmen om Den lille havfruen er Triton navnet på faren til hovedpersonen, som er basert på havfruen i Hans Christian Andersens eventyr med samme navn. 
I moderne industri forbindes Triton med kraftige maskiner, som Fords Triton Engines og Mitsubishis Triton pickup-biler.
Granulorsidis

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Arten lever på Filippinene.
Setefødsel

Setefødsel blir betraktet som en komplisert fødsel. Flere blir tatt med keisersnitt.
Fremfall av navlesnoren skjer noe hyppigere enn ved ordinær hodefødsel.
Ved setefødsel blir babyen ofte født med rumpen først, deretter med føttene og skuldrene, men noen ganger kommer føttene ut først.
Avslutningsvis blir hodet hjulpet ut. Ofte må det bli hjulpet ut med tang.
Garnisonen i Sør-Varanger

Tjenesten ved GSV

Tjenesten ved Garnisonen i Sør-Varanger er delt i to faser på et halvt år hver: Opplæringsfasen og tjenestefasen. Samtlige vernepliktige gjennomgår elleve uker med rekruttskole i UtdKp. Etter rekruttskolen overføres en del av soldatene til GAKP, der de gjennomfører resten av tjenestetiden, eller utdannes til operasjonssoldater som sendes ut til grensekompaniene for å koordinere og assistere oppdragsløsningen. De resterende soldatene blir værende i UtdKp og utdannes til grensejegere. Etter et halvt års utdanning, sendes grensejegerne ut til grensen for å gjennomføre et halvt års tjeneste ved en av de to grensestasjonene. Her skal de overvåke og kontrollere den 197,7 km lange grensen mot Russland.
Unikt for GSV tilbys de vernepliktige å gjennomføre en 18-måneders førstegangstjeneste. Dette for å løfte kompetansenivået i GSV, da avdelingens operative natur krever stor ressursbruk på den hektiske, oppdragsspesifikke udanningen. Tilbudet om 18-måneders tjeneste er fullt frivillig, med "unntak" av stillinger som lastebilsjåfør og hundefører, der utdanningen til stillingene krever lengre tjenesteperiode.

Grensekompaniene

Grensekompaniene opererer i sine respektive teiger, med sine observasjonsposter. Begge kompaniene arbeider ut ifra den nye modellen med en hovedstasjon. Tidligere var området delt på flere stasjoner. 
Jarfjordkompaniet har ansvar for den nordligste delen av den norsk-russiske grensen, fra Elvenes til Grense-Jakobselv. 
Pasvikkompaniet dekker området i Pasvikdalen, fra Bjørnevatnet til Treriksrøysa
Jarfjord- og Pasvikkompaniet er de kompaniene som i hovedsak blir forbundet med grensevakten GSV, da det er disse mannskapene som patruljerer grenselinja og omgås sivile og turister. 
Grensekompaniene løser GSV sitt oppdrag på vegne av politiet, og viser tilstedeværelse for å hevde norsk suverenitet.

Jegerkompaniet

Kompaniet vil bestå av to jegertropper med jegerlag på rundt ti soldater. Kompaniet skal være fullt oppsatt fra 2021. Det blir et forholdsvis stort kompani med mellom 150-180 soldater.
Sammen med en kavaleribataljon på Porsangmoen skal jegerkompaniet utgjøre en krigsforebyggende terskel i Finnmark.
Fra september 2019 skal de nye soldater ha rekrutt- og fagutdanningen ved Garnisonen i Porsanger. Denne varer i fire måneder, før 12 måneders tjeneste i avdelingen.