google/wiki40b huggingface dataset:
International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems

International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems,  på norsk Den internasjonale statistiske klassifikasjonen av sykdommer og beslektede helseproblemer, vanligvis forkortet ICD, er et klassifikasjons- og diagnosesystem som er utgitt av Verdens helseorganisasjon (WHO).
ICD blir periodisk oppdatert og er i sin tiende utgave, ICD-10, som ble publisert i 1994. WHO har siden år 2000 arbeidet med en ny versjon av International Classification of Diseases, ICD-11. Den nye versjonen har tatt inn medisinske emner som mangler i ICD-10, og den blir tilrettelagt for bruk i datasystemer. Norge deltar i arbeidet med ICD-11 gjennom deltakelse i WHO. Mange forventet at ICD-11 ville bli lansert i 2016, men det har oppstått lange og uventede forsinkelser med de nye kodene. Det resulterte blant annet i, at International Headache Society (IHS) valgte å publisere ICHD-3 i januar 2018, uten at de nye ICD-11 kodene var klare. Denne utgaven skulle gi medlemslandene mulighet til å begynne planlegging av innføring av ICD-11.
ICD-11 ble introdusert til det 144. styremøtet i januar 2019, og det er meningen at de 115 medlemslandene skal begynne å rapportere etter den nye standarden fra 1. januar 2022. En av det største nyhetene for denne versjonen er en systematisk klassifisering av kliniske tilstander assosiert med kronisk smerte. Klassifiseringen er utført av International Association for the Study of Pain (IASP). Den deler kronisk smerte inn i sju undergrupper, basert på etiologi eller påvirket organsystem.

Norge

I Norge settes somatiske og psykiatriske diagnoser etter dette systemet, hvor det er en kapittelinndeling.  I den norske utgaven er det 21 kapitler, hvorav de to siste inneholder særnorske koder (mulighet for beskrivelse av ytre årsaker til sykdommer, skader og dødsfall, og faktorer som har betydning for helsetilstand og kontakt med helsetjenesten). ICD-10 forvaltes av Avdeling helsefaglige kodeverk i Direktoratet for e-helse.
Direktoratet for e-helse har per i dag ikke en tidfestet plan på innføring av ICD-11 i Norge. Endringen fra ICD-9 til ICD-10 tok i Norge mellom fem og syv år og var mindre omfattende enn overgangen fra ICD-10 til ICD-11 blir.
Primærhelsetjenesten bruker en annen diagnoseliste: ICPC.
Lucius I

Liv og virke

Han ble født i Roma, men om hans familie vet man bare at faren het Porfyrian. Lucius ble trolig valgt til pave 25. juni 253, og han døde 5. mars 254. Valget foregikk under forfølgelsene, som medførte forvisning av hans forgjenger pave Cornelius.
Selv ble Lucius forvist av keiser Trebonianus Gallus straks etter han var blitt valgt til pave. Etter keiserens voldsomme død kunne han inislertid vende tilbake til Roma, under den nye keiser Valerian. Novatians skisma vedvarte i hans pavetid. Pave Lucius tok avstand fra novatianernes rigorøæsitet, og gikk - likesom sin forgjenger - inn for en mildere botspraksis enn dem.
Han omtales i flere brev fra Cyprianus, der det fremgår at de delte den milde holdningen til muligheten for å tilgi en angrende synder.
Ifølge tradisjonen ble han martyr under Valerians forfølgelser, men dette er tvilsomt, siden disse startet etter mars 254, da Lucius angivelig døde.

Relikviet

Hans gravstein kan stadig ses i krypten som kalles «det lille Vatikan» i Calixtus-katakombene i utkanten av Roma. Senere ble hans relikvier brakt til Santa Cecilia-kirken i bydelen Trastevere sammen med relikviene fra Sankt Cecilia. Tidlig på 1100-tallet var noen demoner angivelig på ferde i Isefjorden ved Roskilde, og da de uttalte at de ikke var redde for noe annet i hele verden enn Lucius' hodeskalle, var det ikke annet å gjøre enn å hente den til Danmark. Roen senket seg igjen over Isefjorden, og slik kom Lucius' hodeskalle til Roskilde domkirke. Dermed ble han også domkirkens skytshelgen.
Etter reformasjonen, som gjorde slutt på tilbedelsen av relikvier, kom hodeskallen til Frederik IIIs «kunstkammer» og derfra senere til Nationalmuseet i København. På 1900-tallet ble relikviet skjenket til den katolske kirke i Danmark, og oppbevares nå i Sankt Ansgars domkirke i København. Hodeskallen er et av svært få relikvier som overlevde reformasjonen i Danmark. Imidlertid stilte Øystein Morten spørsmål om Lucius' kranium kunne være blitt forvekslet med hodeskallen etter Sigurd Jorsalfare (1090 - 1130). (Hodeskallen hans ble oppbevart ved Nationalmuseet på 1800-tallet, før den ble donert til Universitetet i Oslo i 1867.) Danske eksperter foretok derfor en karbon 14-datering av Lucius' hodeskalle, som viste seg å ha tilhørt en person som levde en gang i tidsrommet 340-431 e.Kr., og derfor hverken kan stamme fra pave Lucius eller Sigurd Jorsalfare.
Mostarsko Blata vannkraftverk

Mostarsko Blata vannkraftverk er en demning med vannkraftverk under utbygging i Bosnia-Hercegovina. Den blir lokalisert i landets viktigste elv, Neretva, som renner sørvestover ut i Adriaterhavet, og vannkraftverket vil ligge like ovenfor Mostar. Installert vannkraftkapasitet blir 60 MW.
Center for Leksikografi

Center for Leksikografi er et forskningssenter under Institut for Sprog og Erhvervskommunikation ved Handelshøjskolen, Aarhus Universitet. Formålet er å forske i leksikografi. Henning Bergenholtz var leder for senteret fra det ble opprettet i 1996 til han ble pensjonist. Etter han overtok professor Sven Tarp. Senteret har fem forskere. 
Ved senteret forskes det særlig på ordboksfunksjoner, det vil si hvilken hjelp ordbøker kan gi brukerne i bestemte situasjoner og på hvordan brukerne best kan få tilgang til de data som ordbøkene inneholder. I tillegg til å publisere bøker og artikler om leksikografi, gir senteret også ut trykte og elektroniske ordbøker for mage områder, for eksempel Engelsk-Dansk Erhvervsordbog (Gyldendal 2006), Regnskabsordbogen Engelsk-Dansk (Thomson 2007), Den Danske Netordbog og Den Danske Idiomordbog. I alt har senteret alene eller sammen med andre gitt ut over 30 ettspråklige eller flerspråklige ordbøker.

Kilder

Informasjon på senterets hjemmeside
Hyllinge

Hyllinge er et tettsted i Åstorp kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 204 innbyggere.
Maxi Pereira

Landslaget

Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
IE Business School

IE Business School er businessdelen av IE University, et uavhengig universitet for videreutdanning i  Madrid i Spania. Det ble grunnlag i 1973 under navnet Instituto de Empresa.
Det er et av verdens høyst rangerte businessuniversiteter i verden og et av de mest velrenommerte i Spania. Dette gjelder spesielt for skolens MBA-programmer. I henhold til Financial Times så har IE et av verdens mest prestisjetunge MBA-programmer. Forbes rangerte MBA-programmet som det tredje beste i verden i 2011. Executive MBA-programmet ble rangert som nr. 1 i verden av The Economist i 2010 og som nr. 1 i Europa av The Wall Street Journal i 2010.
Dasysyrphus pinastri

Utseende

En middelsstor (8-11 mm), gul og svart blomsterflue. Fasettøynene er ganske kraftig hårete. Antennene er korte og helmørke. Ansiktet er gult med lyse hår og en svart midtstripe. Thorax er litt matt svart uten lyse striper. Scutellum er mørkgult. Bakkroppen er svart med tre par gule, kommaformede flekker. Vingene er glassklare med lysbrunt vingemerke.

Levevis

Larvene lever av bladlus på bartrær, sjeldnere på løvtrær. Disse fluene finner man særlig i og ved barskog. De besøker mange slags blomster, og flyr i mai-august.

Utbredelse

Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av Palearktis, dessuten i Nord-Amerika. I Norge ser den ut til å finnes de fleste steder der det vokser barskog, men mangle i deler av Vestlandet og Nord-Norge.
Patricio Aylwin

Bakgrunn

Aylwin var den eldste av de fem barna til Laura Azócar og Miguel Aylwin. I 1943 ble han ferdig med sine studier (juss, politikk- og samfunnsvitenskap) ved  Universidad de Chile og ble universitetsprofessor, både ved Universidad de Chile (UdC) og ved Pontificia Universidad Católica de Chile (PUC), begge i Santiago de Chile.
Han giftet seg med Leonor Oyarzún Ivanovic, og de fikk fem barn. Datteren Mariana Aylwin var chilensk undervisningsminister fra 2000 til 2003.

Politiker

Aylwin var aktiv partipolitiker fra 1945. Han tilhørte de venstreorienterte kristendemokratene som var sterkt influert av katolsk sosiallære. Mellom  1958 og 1989 var han flere ganger formann for Partido Demócrata Cristiano de Chile. I 1965 ble han valgt til senatet, og var leder av dette i 1971 og 1972 og dermed i den tid da Salvador Allende var Chiles president.

President

Aylwin ble Chiles president etter at militærjuntaen til general Pinochet gikk av i 1990. Han stilte da som motkandidat i det første frie valget etter militærdiktaturet. Aylwin fungerte som president fra 11. mars 1990 til 11. mars 1994.
Selv om Chile dermed var offisielt blitt et demokrati, hadde avviklingen av Pinochets styre kunnet skje fredelig bare fordi man ikke utfordret de militære og deres gamle oppslutning om diktatoren. Dermed var de militæres innflytelse såpass påtakelig at den hindret Aylwyns regjering fra å nå en rekke av sine politiske mål, som for eksempel en nyordning av grunnlovsdomstolen og reduksjon av Pinochets faktiske innflytelse. Aylwins regjering klarte likevel å få gjennomført direkte lokalvalg i juni 1992. Til tross for de vesentlige begrensninger konstitusjonen la på regjeringens handlingsrom, klarte den, i løpet av fire år, å endre maktforholdene i sin favør i staten, sivilsamfunnet og i det politiske samfunn.
Aylwin-regjeringen gjorde mye for å redusere fattigdom og sosial ulikhet. En skattereform introdusert i 1990 økte skatteinntektene med rundt 15 % og gjorde det mulig å øke offentlige bevilgninger til sosiale programmer fra 9,9 % av BNP til 11,7 %. Ved slutten av hans presidentperioden ble det bevilget mer til sosiale programmer enn noen gang tidligere, inkludert programmer for offentlig helse, yrkesopplæring for unge og sosial boligbygging.
Han ble etterfulgt av sin partifelle Eduardo Frei Ruiz-Tagle.
Aylwin engasjerte seg deretter internasjonalt i FN med fattigdomsbekjempelse og styrking av grunnleggende rettigheter, blant annet som leder for en allmennyttig organisasjon for demokrati og rettferdighet.
Luis Sotelo

Luis Sotelo (født 6. september 1574 i Sevilla i Spania; martyrdrept 25. august 1624 i Ōmura ved Nagasaki på Kyūshū i Japan) var en spansk fransiskaner som virket på Filippinene og deretter i Japan, hvor han til slutt led martyrdøden.

Liv og virke

Sotelo studerte ved Universitetet i Salamanca før han trådte inn i fransiskanerkonventet Calvario i Salamanca. Sotelo ble sendt som prest til Filippinene i 1600 for å virke som sjelesørger i en japanske bosetting Dilao ved Manila. Kirken der ble ødelagt i krig i 1608. 
Pave Paul V hadde på denne tid gitt dominikanerne og fransiskanerne tillatelse til å drive misjon i Japan; inntil da hadde jesuittene hatt eneansvaret for misjonen der. Sotelo hadde tilbragt mange år blant japanere i Manila og behersket således deres språk.
Sotelo dro så til Japan, der han forsøkte å bygge en kirke i Edo-området. Etter at kristendommen ble forbudt under Tokugawashogunatet ble også denne kirken ødelagt. Sotelo flyktet til det nordlige Japan, der det var en daimyo, Date Masamune, som rundt Sendai kontrollerte et område der man fortsatt tolererte kristne.
Sotelo planla og ledsaget i 1614 en japansk sendeferd på vegne av Date Masamune til Spania. Sendeferden ble ledet av Masamunes betrodde mann Hasekura Tsunenaga. Kapteinen på skipet San Juan Bautista var Yokozawa Shogen. Sendeferden par et produkt av Sotelos og Date Masamunes politiske ambisjoner. Sotelo forsøkte å grunnlegge et bispedømme i det nordlige Japan, som skulle være uavhengig av det jesuittledede bispedømme Funai (Nagasaki). Portugiserne motarbeidet hans kampanje og pater Sotelo fikk ikke en gang støtte fra fransiskanerne, ettersom den ønskede opprettelse av et slikt bispedømme var blitt knyttet til personlige ambisjoner. Date Masamune ønsket på sin side handelsforbindelser med Ny-Spania (Mexico), men det ble snart klar at en slik handel ville bli en kostnadskrevende sak.
Sotelo ledsaget den japanske sendeferd tilbake; da den la til havn i Filippinene i 16218 steg Sotelo av og ble der en tid, ettersom kristendommen i Japan da allerede var forfulgt med enda sterkere undertrykkende tiltak. Han fikk problemer med Kirken, ettersom han angivelig hadde overdrevet fruktene av sitt arbeid i Japan. Det vestindiske katolske råd sendte ham i 1620 tilbake tilbake til Mexico for der å bli satt inn i misjonsarbeide. 
I 1622 lyktes det til slutt Sotelo å snike seg tilbake til Japan på en kinesisk  djunke. Der ble han oppdaget og arrestert. Etter to års fangenskap led han hort før sin femitårsdag til slutt martyrdøden sammen med to andre fransiskanere, en jesuitt og en dominikaner, ved at de ble levende brent.
Pave Pius IX saligkåret Luis Sotelo og hans ledsagere i 1867.
Kristian Biong

Liv og arbeid

Biong begynte sin utdannelse ved Kunst og Håndverksskolen, før han reiste til England i 1895 for å studere videre. I årene 1895 til 1900 foretok han flere studiereiser på stipend til Nederland, Belgia og Frankrike, før han i 1900 slo seg ned som praktiserende arkitekt i Oslo og startet eget kontor.
Han var en svært produktiv arkitekt. Blant hans mest kjente bygg er Grefsen og Ris høyere skoler, dr. Dedichens private asyl i Østre Aker (i dag Trosterud), Blakstad og Veum Asyl, Vardaasen og Landeskogen sanatorier, tuberkulosehjemmet Marie Plahtes Minde, Den norske Creditbank og AS Realbankgården i Oslo samt Psykiatrisk klinikk på Vinderen. Biong vant også konkurransen om kongevillaen på Voksenkollen.
I avisutklipp og artikler funnet i Nasjonalbibliotekets utklippsbøker skildres han som et høyt ansett medlem av arkitektstanden. Da han i 1930 avsluttet sin fire år lange periode som formann i Norske arkitekters landsforbund ble det i Byggekunst trykket et takkeskriv, forfattet av Harald Aars, hvor han blir beskrevet som en beskjeden, sindig og klok mann –  og «Han utviklet sig raskt til å bli en av de dyktigste formenn landsstyret har hatt». Aars vektlegger spesielt Biongs rolle i de beslutninger som ble tatt på landsmøtet på Lillehammer i 1927 – vedtagelse av etiske regler, omordning av Byggekunsts organisasjon og dets forhold til landsstyret, medlemskap i det internasjonale forbundet C.P.I.A, og hans initiativ til dannelsen av NALs driftsfond.
Biong var dessuten aktiv i flere tillitsverv og forstanderskap, blant annet i Akers Fasaderåd, Aker bygningskommisjon og styret for Oslo gårdeierforening. Blant andre verv nevnes han i representantskapet i Borregard og i Kristiania Hypotek- og Realcreditbank, samt hans rolle i forstanderskapet for Kunst- og Håndverksskolen.
Kristian Biong mottok for den Den norske Creditbanks gård, Kirkegata 21 i 1928 Houens fonds diplom for fremragende arkitektur.

Biong Arkitekter

Kristian Biong etablerte Biong Arkitekter mellom 1898 og 1900, et firma som lever den dag i dag og således er et av Norges eldste aktive arkitektkontorer. Kontoret drev han fra 1930 sammen med sin sønn, og da gikk under navnet Biong & Biong AS. Navnet ble beholdt frem til 1996, selv om eierstrukturen ble endret i 1986. Firmaet endret i 1996 navn til Biong Arkitekter. Et av kontorets mest kjente moderne bygg er Vikingskipet på Hamar.
Gaya (India)

Demografi

Ved folketellingen i 2001 hadde Gaya 383 197 innbyggere. Av disse var 53 % menn og 47 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet blant befolkningen var da 68 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %; mannlig lesekyndighet var 74 % mens kvinnelig lesekyndighet var kun 60 %. 14 % av befolkningen i byen utgjorde barn under 6 år.
Indre Breim Skyttarlag

Indre Breim Skyttarlag er en skytterklubb på Byrkjelo i Gloppen kommune. Laget ble formelt etablert i 1996, men bygda har trolig hatt skytterlag siden 1870-1880-tallet.
Klubbens aktivitet er i stor grad rettet mot jaktforberedende trening, primært for hjortejakt.
Clanidopsis exusta

Utseende

En middelsstor (vingespenn 70-95 millimeter), lysbrun svermer. Vingene har noen mer eller mindre utydelige, mørke tverrstreker og en mørk flekk i vingespissen, ellers ingen fargetegninger.

Levevis

Larvene lever på slekten Indigofera (erteblomstfamilien).

Utbredelse

Arten er utbredt rundt Himalaya, i Pakistan, India, Nepal, Tibet og Hubei-provinsen i Kina.
Bill Wyman

Med The Rolling Stones

Se The Rolling Stones' plateutgivelser
James Kyson Lee

Tidlig liv og familie

Lee ble født i Seoul i Sør-Korea. Hans mellomnavn, Kyson, den anglifiserte versjonen av hans koreanske navn, betyr «Child of the Spirit». Lee flyttet med familien sin til New York City når han var 10 år gammel, der han senere gikk Bronx High School of Science. Han studerte kommunikasjon ved Boston University og New England Institute of the Art, hvor han også begynte å opptre med musikk, dans og improvisasjonell komedie.

Karriere

Sommeren 2001 flyttet han til Los Angeles. Der begynte han på opplæring i jazz-sang, musikalsk teater og skuespill. Han har spilt improvisasjon og «sketch comedy» ved Upright Citizens Brigade i Los Angeles. I sin første TV-audtion, fikk han en gjesterolle på CBS-serien JAG og han har vært en skuespiller siden det.
Lee var med på Miss Universe konkurransen avholdt i Mexico by (hvor han ble feilaktig introdusert som japansk-amerikaner). Hans spørsmål til en av deltakerne, som tilfeldigvis var Miss Korea 2007 Honey Lee, var «If you had a superpower, what would it be and why?»
Lees mest kjente rolle er «Ando Masahashi» på NBC-serien Heroes. Som en gjenganger i den første sesongen, men er nå en seriens faste karakterer.
Frihetsordenen (Portugal)

Frihetsordenen (portugisisk: Ordem da Liberdade) er en portugisisk orden innstiftet i 1976 av president António Ramalho Eanes. Den ble innført etter nellikrevolusjonen for å hedre innsats for frihet, demokrati, menneskerettigheter og sosial rettferdighet. Statuttene ble i 1986 endret og ordenen tildeles nå for innsats til forsvar av sivilisasjonens verdier, menneskets verdighet og friheten. Ordenen kan tildeles personer, portugisere så vel som utlendinger, og kan også tildeles institusjoner og samfunn. Frihetsordenen rangerer etter Infante Dom Henriks orden, men foran Fortjenstordenen. Den tildeles av Portugals president.

Insignier

Ordenstegnet for Frihetsordenen består av en krans av elleve hvitemaljerte doble blad med en medaljong som i midten har et lyst blått kors på hvitt, omgitt av en gullbord med mørk blå kant. På toppen av dette er det plassert en grønnemaljert laurbærkrans som omgir en gruppe rødemaljerte flammetunger. Ordenstegnet er det samme for de forskjellige klassene, men er av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig utforming.
Ordensstjernen består av en samling stråler med ordenstegnet i midten. Den er i gull for storkors og i sølv for storoffiserer.
Ordenskjedet har ledd som vekselvis består av hvite skiver med lyst blått kors og laurbærkrans omkring flammer. Elementene er sammenbundet av kjeder. Fra nederste ledd er ordenstegnet opphengt. 
Ordensbåndet er mørk gult med bred hvit midtstripe.

Tildeling

Frihetsordenen er tildelt offiserer som gjennomførte nellikrevolusjonen og dermed styrtet Estado Novo, samt andre som har kjempet for menneskerettigheter. Statuttene ble i 1986 endret og tildelingskriteriene utvidet.
Det er satt begrensninger på antall samtidige ordensinnehavere. Det kan til enhver tid finnes 50 innehavere av storkors, 100 storoffiserer, 300 kommandører og 400 offiserer. Antall riddere og damer er ubegrenset.
Storkjede er ved et par anledninger tildelt Portugals tidligere statsoverhode i forbindelse med skifte av president. Det skjedde da Mario Soares gikk av som president i 1996 og da Jorge Sampaio overlot embetet til sin etterfølger i 2006.
Storkjedet kan tildeles utenlandske statsoverhoder. Det ble første gang tildelt i 1987, da Frankrikes president François Mitterrand mottok utmerkelsen. Andre mottagere av storkjede er kong Juan Carlos I av Spania, Tsjekkoslovakias president Václav Havel, Polens president Lech Wałęsa, Brasils presidenter Fernando Henrique Cardoso og Luiz Inácio Lula da Silva, samt FNs generalsekretær Kofi Annan.
Wilhelmine Holmboe-Schenström

Biografi

Wilhelmine Holmboe var datter av sorenskriver for Sunnmøre Joakim Gøtsche Holmboe. Hun var gift med den svenske obersten Rolf Schenstrøm.
Hun studerte til mezzosopran hos Pauline García-Viardot i Paris. 
Fra 1877 til 1884 jobbet hun ved Stockholmsoperaen, men opptrådte også som gjestesanger i Christiania Theater, samt i Belgia, Frankrike og Italia. I 1880-årene arbeidet hun deler av året som sangpedagog i London. I 1914 ga hun ut noter til diktet «Jeg har sögt» av Magdalene Thoresen. Noteheftet inneholder også J.H. Macnairs engelske oversettelse av diktet med tittelen «Life's Secret».
Bao'an (Shenzhen)

Lufthavn

I dette distriktet ligger Shenzhen Bao'an International Airport (深圳宝安国际机场).
3. divisjon cricket for menn

3. divisjon cricket for menn er den fjerde-øverste divisjonen for menn innen lagsporten cricket i Norge.
Vinneren av serien rykker opp til 2. divisjon cricket for menn.
Bodilprisen for beste kvinnelige hovedrolle

Bodilprisen for beste kvinnelige hovedrolle deles ut av Filmmedarbejderforeningen i Danmark og ble innstiftet i 1948. Komitéen, som står for tildelingene, kan velge å ikke dele ut prisen, hvis den ikke finner noen verdige kandidater.
Skisport (tidsskrift)

Skisport (også skrevet SKIsport) er et norsk magasin, og Norges Skiskytterforbunds offisielle magasin. SKIsport har også en samarbeidsavtale med Norges Skiforbund. Per 2015 utkommer magasinet med åtte utgaver i året.
Bladet utgis av forlaget og mediehuset Sportmedia AS/Pan Media Group med hovedkontor i Oslo. Redaktør for SKIsport er Eirik Lund Røer.
Magasinet definerer sin målgruppe som utøvere, trenere, ledere, aktive og engasjerte foreldre innen skisport. Det inneholder reportasjer fra skimiljøet, hovedsakelig i Norge, med fokus på talenter, breddeaktiviteter, trening, utstyr og ernæring. Bladet presenterer også mye treningsstoff, portretter og terminlister.
Karel van Mander (1579–1623)

Karel van Mander (II) (født 1579 i Kortrijk, død 26. februar 1623 i Delft) var en maler og gobelinvever som blant annet virket i Danmark. 
Han var sønn av Karel van Mander (I), og ble utdannet hos faren. Sammen med kunstneren  Grimani og den tyske rikmann Nicolai Snouckaerts, startet han selv en fabrikk. I Danmark ønsket Christian IV seg en serie gobeliner til Frederiksborg slotts riddersal, og kom i kontakt med Karel, som sikret seg leveransen. Han skulle forherlige kongen ved å skildre hans kroning, samt vise kampplasser som Kalmarkrigen, Kalmar slotts beleiring og andre succesfyldte fortellinger fra Danmark-Norges historie. Karel ble derfor nødt til å avlegge besøk på de historiske stedene, for å kunne hente naturtro motiver frem. Han skulle sende kongen skisser senest i mai 1617,  mens de ferdige gobeliner skulle leveres to år senere. 
I 1619 mottok så kongen personlig 18 gobeliner, og en etterbestilling på fire ble fremsendt i 1620. Det kom også bestilling fra andre fyrstelig kunder, som prinsen av Oranien, men forretningen kjørte allikevel ikke godt, og han ble uvenn med sine partnere. Han døde plutselig i 1623, og hans enke, Cornelia Rooswijck flyktet med åtte barn til København, hvor hun hadde penger til gode for gobeliner. Etter en del innviklede prosesser, fikk hun penger tilbage og slo seg ned som urtekremmerske. Forretningen gikk godt, og hun ble leverandør til hoffet. Sønnen, som også het Karel van Mander ble siden hoffmaler hos Christian IV. En annen sønn, Cornelis van Mander, ble sten-og billedhugger for Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp. 
I 1859 gikk gobelinene på Frederiksborg med i brannen, men ble i det 20. århundre gjenvevet etter de opprinnelige skisser og med de samme historiske temaer.