google/wiki40b huggingface dataset:
Tangueros del norte

Tangueros del norte er et «orquesta típica» i den argentinske konserttango-stilen. Orkesteret, som består av åtte personer, så dagens lys i 2003 og er det første av sitt slag i Norge. Tangueros del Norte ønsker å ivareta den fantastiske argentinske musikktradisjonen, og å formidle den til et bredt publikum.

Orquesta típica

En svært vanlig besetning for tangomusikk på 1920- og 1930-tallet i Rio de la Plata-området (hovedsakelig i Buenos Aires og Montevideo). Besetningen består av bandoneongruppe (3-6), tilsvarende fiolingruppe (3-6), piano, kontrabass og av og til også cello og/eller bratsj. «Típica»-besetningen ble som oftest brukt til å akkompagnere dansere og kan således sammenlignes med swing-orkesteret fra samme tid i USA. Den typiske «típica»-besetningen er, ironisk nok, svært sjelden å finne i Europa, da bandoneonister er en minoritetsgruppe der. Bandoneonene er ofte heller representert av trekkspillere, og da som regel i kvintetter eller andre små besetninger. I senere tid har mange típicaorkestre adaptert Astor Piazzollas mer avantgardistiske, kunstmusikalske stil, der den mer komplekse musikken gjør at dansing sjelden forekommer på konserter. Tangueros del Norte spiller i denne såkalte «konsert-tango»-stilen.

Historien bak orkesteret

Tangueros del Norte ble dannet ved Trondheim kommunale kulturskole i 2003 av bandoneonist og trekkspiller Kåre Jostein Simonsen kjent fra Trondheimsgruppa Tango Concertino. Simonsen dannet nordens eneste undervisningstilbud på bandoneon, etter å ha gått i lære hos Juan José Mosalini i Paris. Kort tid etter dette ble Tangueros del Norte dannet. Gruppa var da det eneste «orquesta típica» i Norden, dette på grunn av gruppas besetning på tre bandoneon, tre fioliner, piano og kontrabass.

Mer om orkesteret

I løpet 5 år har Tangueros del Norte deltatt på omtrent 80 konserter, deriblant holdt en rekke egne konserter, samt deltatt på ulike arrangementer og festivaler. Av disse kan nevnes Kjempesjansen og Godt Musikkår på NRK, Olavsfestdagene, fem ganger på Latinfestivalen i Trondheim, opptredener i Olavshallen, Trondheim, blant annet i forbindelse med konfirmasjoner og en minnekonsert for flomofre, Smeltedigelen Kulturfestival i Mo i Rana, samt en rekke større og mindre konferanser og andre arrangementer både i og utenfor Trondheim. Tangueros har i tillegg vært på studietur til Argentina to ganger og holdt konserter både i Buenos Aires og Rosario. Ensemblet har også holdt konserter i Odense, Danmark og Darmstadt, Tyskland. Orkesteret har mottatt en rekke priser og stipender, blant annet Sparebank 1's TÆL-stipend, Norsk Tipping og Norsk Kulturskoleråds Drømmestipend 2004, kulturstipend fra Adresseavisen 2005 og Trondheim kommunes ungdomsstipend 2005. I tillegg til dette har Tangueros holdt konsert på Kosmorama Internasjonale Filmfestival i forbindelse med visningen av dokumentarfilmen Lidenskapens skole. Filmen er laget av Mari Lunden Nilsen og dokumenterer orkesterets første møte med tangoen i Buenos Aires i 2005.
Kvalifisering til VM i fotball 2018 (UEFA), gruppe E

Kvalifisering til VM i fotball 2018 (UEFA), gruppe E begynte 4. september 2016 og endte 8. oktober 2017. Vinneren av gruppa gikk direkte til sluttspillet sammen med de andre 8 gruppevinnerne, mens de 8 beste lagene som blir nummer to i sine grupper kvalifisere seg til å spille play-off mot en annen toer.

Lagene

Armenia
 Danmark
 Kasakhstan
 Montenegro
 Polen
 Romania
Rohit David

Rohit «Rune» David (født 22. oktober 1985) er en norsk darts-spiller.
David var i åttendedelsfinale i World Masters-turneringen i 2012, og klarte gjennom the international playoffs å kvalifisere seg til BDO World Darts Championship i 2013.
Tiaong

Tiaong (Bayan ng Tiaong) er en kommune i Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Quezon. Folkemengden er på 99 712 innbyggere i 2015.
Under Polarkredsens Himmel

Under Polarkredsens Himmel (undertittel «Med Professor Holtedahl's Ekspedisjon til Novaja Semlja») er en norsk dokumentarfilm fra 1921 som forteller om professor Holtedahls ekspedisjon til Novaja Semlja. Filmfotograf var Reidar Lund.
Filmens lengde: 29 min.
Edwin Booth

Booth og Lincoln

Edwins yngre bror, John Wilkes Booth, var også skuespiller, men er kjent som morderen av president Abraham Lincoln i 1865. Ironisk nok så reddet Edwin Booth livet til Abraham Lincolns sønn, Robert Lincoln, fra enten stor skade eller til og med den sikre død ved å dra ham opp på togplattformen etter at han hadde falt utenfor.

Teaterkarriere

Edwin Booth gjorde sin debut på scenen i stykket Richard III i Boston i 1849. I sine første opptredener spilte han vanligvis sammen med sin far. To år senere hadde han sin første hovedrolle ved å overta for sin far. 
Etter farens død i 1852 dro Booth på en verdensturne, besøkte Australia og Hawaii, og fikk endelig anerkjennelse for egen navn etter en forestilling i Sacramento, California, i 1856. Han ville etter hvert bli anerkjent som en fremragende skuespiller.
Fra 1863 til 1867 hadde Booth ha ansvaret for Winter Garden Theatre i New York City, hovedsakelig med Shakespeare-tragedier. I 1865 overtok han Walnut Street Theatre i Philadelphia.

Mordet på Lincoln

Etter at Lincoln ble myrdet, var vanryet knyttet til familienavnet Booth og tvang ham til å holde seg unna scenen i mange måneder, en periode som ble dramatisert i 1955 i filmen Prince of Players med Richard Burton i hovedrollen som Edwin Booth. Filmen var basert på biografien til Eleanor Ruggles med samme tittel. Booth kom tilbake til scenen i Winter Garden i januar 1866 for spille hovedrollen i Hamlet, en rolle som etter hvert ble hans signatur.
I 1867 ødela en brann Winter Garden Theatre med det resultat at bygningen ble ødelagt og revet. Booth bygget deretter Booth Theatre, ferdig i 1869 og fortsatte en fornyet skuespillerkarriere. Panikken i 1873 fikk Booth Theatre til å gå konkurs i 1874, og det tvang ham ut på en ny verdensturne for å gjenskape formuen.

Gift

Booth var gift med Mary Devlin fra 1860 til 1863, det året hvor hun døde. Han giftet seg senere på nytt med Mary McVicker i 1869, og ble atter enkemann i 1881.
I 1888 grunnla Booth Player’s Club i New York. Han siste forestilling var i hans signaturrolle som Hamlet i 1891 ved Brooklyn Academy. Han døde i 1893 i Player’s Club som fortsatt står og har et portrett av skuespilleren, malt av den berømte amerikanske maleren John Singer Sargent.
Daniela Hodrová

Biografi

Hodrová ble født i Praha den 5. juli 1946. Hun tok videreutdanning i fransk og sammenlignende litteratur. I 1972–75 arbeidet hun som redaktør for slavisk litteratur i Odeon publishing house. Siden 1975 har hun arbeidet ved Institutt for tsjekkisk litteratur tilknyttet Akademie věd České republiky (før 1993 kjent som Institutt for tsjekkisk og verdenslitteratur tilknyttet Československá akademie věd), hvor hun nå er en seniorforsker.
Daniela Hodrovás romaner inneholder typisk emner fra hennes arbeid som en litteraturviter, «spesielt klassifisering av romaner i roman-realisme og roman-oppfinnelse, eller den banebrytende teorien om betydningen og former for initierende historilinje i et litterert verk». Hun er muligens best kjent for trilogien Trýznivé město (Den pinefull byen), de er karakteristiske "Praha-romaner, som tar sikte på å formidle den emblematiske genius loci i denne sentrale europeiske byen, hvis historie Hodrová fremhever dens tragiske historie.
Ett av Hodrovás arbeider har blitt oversatt til engelsk, Prague, I see a city..., i 2011, oversatt av David Short og utgitt av Jantar Publishing.
Silver Creek gasskraftverk

Silver Creek gasskraftverk er et varmekraftverk i Jefferson Davis County i Mississippi, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 250 MW, fordelt på 3 turbiner. Operatør er energiselskapet South Mississippi Power Electric Power Association. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2005. Brenselkilden er naturgass.
Fullt hus

Seertall

Første sesong hadde et seersnitt på under 100 000. I andre sesong sank seertallene og var nede i 65 000.
Neohaemonia

Utseende

Forholdsvis små (ca. 5-7 millimeter) og noe brede, blanke, gjerne brungule eller rødlige sivbukker uten metallglans. Antennene er mindre enn halvparten så lange som kroppen. Hodet har små, utstående  fasettøyne, pronotum er firkantet, litt insnevret i midten, bredere enn langt. Dekkvingene har krfatige punktrader og er bredest litt bak roten, langt avsmalnende bak. Beina er slanke.

Levevis

Sivbukker er særlig aktive i solskinn og finnes vanligvis på eller ved ulike slags vann- og sumpplanter. Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene lever ofte under vannoverflaten. Denne slekten er knyttet til tjønnaks (Potamogeton).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Nord-Amerika, i det sørlige Canada og nordlige USA.
Changning (Shanghai)

Changning (kinesisk: 长宁区, pinyin: Chángníng Qū) er et bydistrikt vest i bykjernen i Shanghai i Folkerepublikken Kina.
Changning har 964 000 innbyggere (2007) på sine 38,3 km², dvs 19 386 innbyggere pr kvadratkilometer.
Her er både staselige villaer og slumområder. Distriktet ligger opp mot Shanghai Hongqiao Airport i vest. I nordøst er en rekke store kjøpesentra. Mange utlendinger bor i distriktet.
Etablering

Etablering er et begrep som henviser til å skape eller opprette noe (nytt), særlig i forbindelse med å starte ny næringsdrift, det vil si å starte ny virksomhet. I denne betydningen trenger ikke virksomheten være «nyskapende»; man kan eksempelvis etablere en ny butikk på et sted med flere tilsvarende tilbud.
Når virksomheten både er ny og nyskapende, gjerne med bruk av ny teknologi og ofte også med en betydelig grad av risiko, brukes ofte begrepet gründervirksomhet, og den som etablerer kalles for en gründer; avledet fra tysk og betyr egentlig «grunnlegger».
Etablering brukes også i mange andre sammenhenger, men alle med grunnbetydningen «å skape noe nytt», som for eksempel «å etablere eget hjem», «etablering av tilbud for eldre i en kommune», «å etablere regler og rutiner» og «etablering av trær i en park» (i betydningen å plante trær).
Ambrosius Holbein

Ambrosius Holbein (født ca. 1494 i Augsburg, død ca. 1519 i Basel) var en tysk kunstmaler og grafiker
Ambrosius Holbein var sønn til Hans Holbein d.e. og eldre bror til Hans Holbein den yngre. Han fikk trolig utdannelse i sin fars  verksted i Augsburg før ham noen år reiste rundt og tok maleroppdrag og gjorde studier. I 1515 deltok han i utsmykkingen av hovedhallen i et kloster i Stein am Rhein. Fra sent i 1515 var han og broren, Hans Holbein d. y., trolig tilknyttet Hans Herbsts verksted  i Basel. I 1517 ble Ambrosius Holbein tatt opp i kunstnerlauget  Zum Himmel i Basel, og i 1518 fikk han borgerstatus i byen. Han utførte illustrasjonsoppdrag for forleggerne i Basel, og han malte portretter og tok på seg utsmykkingsoppdrag, slik som faren og broren hadde gjort.
Det finnes ingen spor etter ham verken i arkiv eller andre steder etter 1519, og en holder det for trolig at han må ha dødd det året eller kanskje året etter.
Hans-Winfried Jüngling

Bakgrunn

Jüngling hadde fra 1946 av sin oppvekst i Hannover. Etter abitur i 1958 i Duderstadt studerte han bibelsk hebraisk og trådte inn i jesuittordenen.

Jesuitt

Mellom 1960 og 1963 studerte han filosofi ved Berchmanskolleg i Pullach nær München. Etter et praktikumår i Berlin studerte han fra 1964 til 1968 teologi ved Philosophisch-Theologische Hochschule Sankt Georgen i Frankfurt am Main.

Prest

Jüngling ble presteviet 29. juli 1967 i Frankfurt am Main. Ved Det pavelige bibelinstitutt i Roma ble han promovert til doktor i bibelvitenskaper (Dr. in re biblica) og habiliterte seg så ved Hochschule Sankt Georgen.
I 1976 ble han professor i gammeltestamentlig eksegese i St. Georgen. Han forsket ved det pavelige bibelinstitutt i Jerusalem (1979/80 og 1986/87) og hadde flere gjesteprofessorater ved Det pavelige bibelinstitutt (Biblicum) i Roma. I 2006 ble han emeritert. Han var til sin død forstanderskapsleder der for Stiftung Hochschule Sankt Georgen.
Jüngling engasjerte seg i mange sosialprosjekter i Det hellige land. I 2002 ble han av kardinal-stormester Carlo Furno utnevnt til ridder av Ridderordenen av den hellige grav i Jerusalem og investert den 5. oktober 2002 i Görlitz av biskop Anton Schlembach, storprior for det tyske stattholderskap. Han var fra 2005 til 2017 prior for komturet Pater Maximilian Kolbe i Frankfurt am Main.
Anthrencya

Utseende

Middelsstore, brede, litt matt brunsvarte oldenborrer. Oversiden er tett punktert men ikke påfallende hårete.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Nation of Islam

Nation of Islam er en religiøs, sosial og politisk organisasjon grunnlagt i USA i 1930 av Wallace Fard Muhammad og Elijah Muhammad. Organisasjonen er en av de største og eldste innenfor svart nasjonalisme, en idéhistorisk strømning som har som mål å gi afroamerikanere ny stolthet over sin egen opprinnelse. 
Ifølge NOI er Gud en svart mann, og organisasjonen har sin egen versjon av menneskehetens historie: det opprinnelige, Gud-skapte mennesket var svart, og bodde i Arabia og langs Nilen. Den hvite mann er menneskeskapt, og influert av djevelen, som i 6 000 år har lært hvite mennesker å undertrykke den svarte verden. Organisasjonen var fra starten av tilhenger av en streng moral med pietistisk-protestantiske trekk: avhold, troskap i ekteskapet, flid, nøysomhet og sømmelighet. 
I boken Message to the Blackman in America (1965) formulerte Elijah Muhammad, som var NOIs leder i 41 år fra 1934 til 1975, et program i 10 punkter for «Hva ønsker muslimene?»: frihet, rettferdighet, like muligheter, en egen stat for afroamerikanere, løslatelse av muslimer i amerikanske fengsler, slutt på politivold og gjengangrep mot negre, like arbeidsmuligheter, skattefrihet, lik rett til utdanning, forbud mot blandede ekteskap. Flere av kravene var begrunnet som kompensasjon for århundrers undertrykkelse. 
Trossamfunnet driver avisen The Final Call, forlag, skoler, aldershjem, sykehus, radiostasjon og andre forretningsforetak, og omtales som «den mest potente økonomiske organisasjonen i det svarte USA.» Organisasjonen ledes i dag (2011) av Louis Farrakhan og har blant annet hatt Malcolm X og Muhammad Ali som medlemmer. Nation of Islam var medarrangør av Millionmannmarsjen som samlet over en million mennesker i Washington, DC i 1995.
Aron Skiklubb

Aron Skiklubb (stiftet 1995) er en slalåmklubb i Drammen i Buskerud.
Klubben holder til i Drammen Skisenter.
Mangrullo (San José)

Transport

Ruta 1 Brigadier General Manuel Oribe forbinder Mangrullo med  Colonia i vest.
Giovanni Girolamo Morone

Liv og virke

Han ble biskop av Modena i 1529 i en alder av tyve år. Utnevnelsen ble forsøkt forhindret av Ippolito II d'Este som mente at stillingen var blitt lovet ham. Han fikk hertug Alfonso av Ferrara til å innta bispestolen med makt, og konfiskerte alle dens inntektsbringende rettigheter. Paven bad imidlertid keiser Karl V om hjelp i 1531 og klarte således året etter å få Morone på plass i Modena mot at Morone betalte d'Este en årlig pensjon på 400 dukater.  
Paven satte ham senere inn i diplomatiske oppdrag i Sentral-Europa for å stanse eller inndemme reformasjonen. 
Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 2. juni 1542.
Sammen med kardinalene Reginald Pole og Pierpaolo Parisio ble han president for Tridentinerkonsilet i november 1542. Han deltok aktivt i kirkelig reformarbeid, og samarbeidet også nært med jesuittordenens stifter, Ignatius av Loyola. Han avgikk i 1550 som biskop av Modena, men ble to år etter biskop av Novara. 
Pave Paul IV degraderte ham offentlig, og sperret han inne på Engelsborgen på grunn av mistanke om luthersk heresi i 1557. Men en granskning foretatt av kardinal  Michele Ghisleri (den senere pave Pius V) førte til at han i 1559 ble frikjent og gjeninnsatt i kardinalsverdigheten. Kardinal Morone kunne da ha fått sin frihet, men han nektet å forlate fengselet inntil Paul IV offentlig innrømmet sin feilvurdering. Men paven døde kort tid etter uten å ha gjort det. 
Under konklavet 1559-1560 ble han så offentlig rehabilitert. Han fikk deretter en rekke fremtredende embeder og oppgaver for Pavestolen, og ble også igjen utnevnt til biskop av Modena.
Hasvik

Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Sandvika, et friluftsområde som ligger mellom Breivikbotn og Breivik. Navnet har stedet fått på grunn av den storslagne sandstranden som er om lag 350 meter lang i bunnen. 
Det er ingen fastboende i Sandvika, men det var tidligere et aktivt samfunn. Fra midten av 1800-tallet til begynnelsen av 1900-tallet var Sandvika et fiskevær med både handel og fiskekjøp. Det var fem familier som da bodde i Sandvika. Disse drev med jordbruk i tillegg til fiske.
Fiskere fra hovedsakelig Lyngen og Skjervøy-distriktet hadde rorbuer her, og bodde i disse når de kom for å delta i fisket i Breivikfjorden. 
Fra ca. 1910 begynte aktiviteten i Sandvika å dabbe av, og omkring 1916 var det helt slutt. Alle fremmede fiskere flyttet til Breivikbotn for å ro fiske. Der var det etablert fiskekjøp og havneforholdene var bedre enn i Sandvika.
Under andre verdenskrig ble all bebyggelse i Sandvika brent av tyskerne.
Upperdog

Priser

Under Kosmorama i Trondheim fikk medvirkende i Upperdog fire tildelinger av Kanonprisen 2010: Prisen for beste regi til Sara Johnsen; Prisen for beste manus til Sara Johnsen; Prisen for beste foto til John Andreas Andersen; Prisen for beste klipp til Zaklina Stojcevska. Kanonprisens vinnere avgjøres etter avstemning blant medlemmene i de forskjellige fagforbundene innen film i Norge.
Filmen ble tildelt Filmkritikerprisen for beste langfilm i 2009, og under filmfestivalen i Rouen i 2010 ble filmen tildelt juryens hovedpris.
Under Filmfestivalen i Haugesund i 2010 ble filmen tildelt fem Amandapriser: Beste norske kinofilm, beste regi til Sara Johnsen, beste kvinnelige hovedrolle til Agnieszka Grochowska, beste klipp til Zaklina Stojcevska og beste foto til John Andreas Andersen. Filmen var i tillegg nominert i ytterligere tre klasser.
Filmen ble nominert som norsk kandidat til Nordisk råds filmpris i 2010.
Sarandí del Yí

Kommune

Byens ordfører (alcalde) er Mario César Pereyra (2012).

Transport

Ruta 6 forbinder Sarandí del Yí med Montevideo og Vichadero (nord).
 Ruta 14 forbinder Sarandí del Yí med Mercedes / Trinidad / Durazno (vest) og Florida, Lavalleja og Ruta  (øst).
Lacina Traoré

Karriere

Traoré begynte sin fotballkarriere i Jean-Marc Guillous fotballskole ASEC Mimosas før han ble tatt opp i fotballaget Stade d'Abidjan i 2006. Han spilte i Abidjan fram til januar 2008 da fikk overgang til rumenske CFR Cluj. Han fikk sin europeiske debut med Cluj med å skåre et spektakulært mål i den første kampen i UEFA Europa League mot FC København.
I februar 2011 ble Traoré overført til den russiske klubben FK Kuban Krasnodar. Den 4. januar 2014 signerte han en 4,5 års kontrakt med AS Monaco FC. Han ble rett etterpå utlånt til den engelske klubben Everton, og scoret i debuten sin. I samme kamp ble han strekkskadet og spilte ikke resten av sesongen.
OpenBSD

Bruk

OpenBSD fokuserer på sikkerhet, og er utviklet på en proaktiv og forsiktig måte. Dette gjør systemet svært stabilt og sikkert. Prosjektet ledes av Theo de Raadt, som også var en av de som utviklet NetBSD.
OpenBSD ble utviklet på grunn av filosofiske og personlige motsetninger imellom de Raadt og de andre utviklerne av NetBSD. Selv om sikkerhet er en av de største årsakene for operativsystemets eksistens, er det langt fra det eneste utviklerne fokuserer på, og systemet er i dag kjørbart på 12 forskjellige plattformer.
Fra og med versjon 3.5 inkluderer systemet en avart av XFree86 4.4-RC2 på grunn av forandringer i XFree86-lisensen. Systemet er dermed det eneste BSD-systemet med en egen versjon av vindussystemet X.
Til og med juni 2002 brukte OpenBSD slagordet "No remote hole in the default install, in nearly 6 years". Dette ble skiftet til "Only two remote holes in the default install, in more than 10 years!" etter at et hull ble oppdaget. Enkelte har kritisert dette slagordet, siden den enkleste installasjonspakken inkluderer svært få tjenester, og enkelte programmer som har blitt inkludert tidligere har senere vist seg å ha hull. Andre regner dette for å være en av systemets største fordeler; få applikasjoner installeres som basis, noe som gjør systemet svært sikkert i utgangspunktet. Uansett hva de forskjellige frontene mener er OpenBSD et forbløffende sikkert operativsystem.
På grunn av dets sikre design blir OpenBSD ofte brukt som basis for brannmurer og andre systemer innen datasikkerhet.
Eshu

Eshu eller Elegbara (Legba, Exú) er en av gudene i jorubareligionen i Nigeria og Vest-Afrika, og i religioner påvirket av joruba, som f.eks. candomblé i Brasil. Han er en uforutsigbar og moralsk tvetydig gud, som steller i stand ugang, skaper ufred og som også noen ganger er den som iverksetter gudenes straff overfor menneskene. Han er en sterk og lur gud, med en kraftig seksualitet.
Han har mange fellestrekk med andre luring-guder. Hos andre folkegruppe i Vest-Afrika kalles han Legba.
HTC Magic

HTC Magic (kjent som T-Mobile myTouch 3G i USA) er en smartphone produsert av HTC. Den var den andre mobiltelefonen fra HTC som bruker Googles operativsystem Android, den første var HTC Dream. 
Den ble lansert av Vodafone 17. februar 2009, ved Mobile World Congress i Barcelona, og kom i salg i Spania 27. april. I Norge kom den i salg i juni.
Aharon Appelfeld

Bakgrunn

Appelfeld ble født i en tysktalende jødisk familie enten i Jadova, en landsby i nærheten av Cernăuți (senere Tsjernivtsi), eller i selve Cernăuți. Han vokste opp i Cernăuți. Moren ble drept under tyskernes og deres rumenske alliertes angrep på Sovjetunionen og han havnet i konsentrasjonsleir i Transnistria sammen med sin far. Han klarte å flykte, og ettersom han hadde blondt hår, blå øyne og snakket ukrainsk, klarte han å skjule det at han var jøde. Han brukte navnet Janek og tilbrakte to år i Ukraina, bl.a. bodde han hos en ukrainsk prostituert i fem måneder og sammen med en tyvebande i en skog. Senere ble han tatt vare på av Den røde armé, der han arbeidet som kjøkkenhjelp. Etter krigen tilbrakte han en stund i en flyktningleir i Italia.
I 1946, 13 år gammel, emigrerte han alene til Palestinamandatet. Han var kommet bort fra faren, Michael, og det var først 20 år senere de fant til hverandre igjen i Israel.

Forfatter

I 1962 debuterte han med novellesamlingen Røyk. Han skrev om hvordan jødedommen i Øst-Europa ble nedbrutt under andre verdenskrig og om hvordan opplevelser fra krigstiden bestemmer menneskets skjebne. Også mennesket blir nedbrutt sjelelig ved slike påkjenninger. Med romanen Badenheim 1939 i 1980 fikk han sitt internasjonale gjennombrudd.
Appelfeld lærte seg hebraisk etter at han kom til Israel og studerte ved jordbruksskolen Ein Karem og i Nahalal, og tok etter militærtjenesten en bachelor- og en master of arts-grad i hebraisk og jiddisch litteratur ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem. Han ble siden professor i litteratur ved Ben-Gurion-universitetet i Negev.
Han skrev 46 bøker, som er oversatt til 35 språk (eller 26, ifølge andre kilder).
Mange overlevende etter jødeforfølgelsene har skrevet autobiografisk om sin overlevelse, men Appelfeld skrev ikke noen realistisk fremstilling om begivenhetene. Han foretrakk noveller som metaforisk kan sees som belysning av dette, helt uten å nevne Holocaust direkte. Hans stil er klar og presis, men også svært modernistisk.
Appelfeld skrev lite om livet i Israel. Det meste av hans forfatterskap er om jødisk liv i Europa før, under og etter andre verdenskrig. Han bestemte seg for ikke å skrive om dødsleire, -marker, -marsjer eller gasskamre og nektet å bli klassifisert som «holocaustforfatter».

Familie

Han var gift med Judith, en innvandrer fra Argentina, som han fikk tre barn sammen med.

Død

Appelfeld døde den 4. januar 2018 på Rabin Medical Centers Beilinson Campus i Petah Tiqwa, i nærheten av Tel Aviv.