Colin Wilson

Liv og virke

Wilson ble født og vokste opp i Leicester. Hans far arbeidet på en skofabrikk. Wilson sluttet på skolen som 16-åring, arbeidet i et varehus, et arbeid han mislikte, og leste litteratur på fritiden. Deretter vendte han kortvarig tilbake til skolen som labassistent, men fant ut at han hadde mistet sin glød for vitenskap. Han arbeidet deretter som offentlig tjenestemann før han i 1949 ble innrullert og tilbrakte seks måneder som kontormedarbeider i det britiske flyvåpenet. Han greide å bli kastet ut av tjenesten ved å hevde at han var homofil.

Utenfor sirklene

Forlaget Victor Gollancz Ltd publiserte i 1956 Wilsons første bok, The Outsider. Wilson var da 24 år gammel. Boken ble utgitt på norsk under tittelen Utenfor sirklene. I denne boken undersøkte Wilson rollen den sosialt utenforstående spiller i verker av Albert Camus, Jean-Paul Sartre, Ernest Hemingway, Hermann Hesse, Fjodor Dostojevskij, William James, Friedrich Nietzsche, T. E. Lawrence, Vaslav Nijinskij og Vincent van Gogh. Wilson diskuterte sin oppfattelse av den sosiale fremmedgjøringen i deres tekster. Boken ble en bestselger, og bidro til å popularisere eksistensialismen i datidens Storbritannia. Wilson ble spådd en lysende karriere, selv om enkelte kritikere mente å se noe av autodidaktens forenklinger i verket hans.

Litterært virke etter bokdebuten

Wilson ble ansett som en av britisk litteraturs «sinte unge menn (Angry Young Men)» på 1950-tallet. Han var en av bidragsyterne til antologien Declaration, som inneholdt manifester av en rekke av disse "sinte unge menn". Han kom også på trykk i en antologien Protest: The Beat Generation and the Angry Young Men. Wilson og hans venner Bill Hopkins og Stuart Holroyd ble av noen ansett som en undergruppe av de sinte unge menn, fordi disse tre var mer opptatt av «religiøse verdier» enn med liberal eller sosialistisk politikk. Kritikere på venstresiden karakteriserte dem som «fascister», men kommentatoren Kenneth Allsop kalte dem for «lovgiverne».
På slutten av 1960-tallet hadde Wilson i økende grad trukket seg tilbake fra både eksistensialismen og virkelighetens realiteter og blitt interessert i metafysiske og okkulte temaer, inkludert UFOer. I 1971 utga han The Occult: A History med egen lesning av til dels kontroversielle navn som Aleister Crowley, George Gurdjieff, Helena Blavatsky, Franz Mesmer, Grigori Rasputin, og Daniel Dunglas Home, foruten kabbala og primitiv magi. Han skrev også en biografi om Crowley, Aleister Crowley: The Nature of the Beast, og i denne biografien viser han ingen sympati for Crowley. Deretter utga han flere andre biografier, om blant andre Gurdjieff, Carl Jung, Wilhelm Reich, Rudolf Steiner, og andre. 
Wilson var opptatt av bevissthetstilstander utover den hverdagslige, og så på de franske eksistensialistenes opplevelse av lede og «kvalme» som et nødvendig forstadium til det han anså å være en nødvendig frigjørelse fra den borgerlige snusfornuft. Tidlig i karrieren definerte han en tilstand som han kalte «Faculty X», som han mente ga en økt opplevelse av mening med livet. Han anså at mennesket burde bestrebe seg på å oppnå «Faculty X»-tilstanden, og også dyrke sine telepatiske evner og oppfattelsen av esoteriske «energier». Senere konsentrerte han seg om å utforske tilværelsen «utenfor sirklene». I sine senere arbeider åpnet han for muligheten av et liv etter døden og nærmet seg spiritualismen.

Morderens psykologi

Både hans sakprosa og store deler av Wilsons skjønnlitterære produksjon, fra krimromanen Ritual in the Dark (1960) og framover, har kretset om morderens psykologi — særlig seriemorderen. Han har utvist stor interesse for seriemordere som Jack the Ripper. Ut fra sitt filosofiske ståsted har Wilson forsøkt å forklare seriemorderen psykologisk som en som på grunn av et sykt sinn forsøker å komme ut av hverdagens innsnevrede bevissthet gjennom vold. Hans interesse for mord og voldskriminalitet har også gitt seg utslag i encyklopediske verker som A Criminal History of Mankind (1984, revidert og oppdatert i 2005).