google/wiki40b huggingface dataset:
Tonsåsen

Tonsåsen er en bygd og et skogsområde mellom Bagn, Bjørgo og Bruflat. Bygda ligger delvis i kommunene Etnedal og Sør-Aurdal. Tidligere var det egen jernbanestasjon på den nå nedlagte Valdresbanen, Tonsåsen stasjon. Gjennom mange år var det behandling av tuberkulosepasienter på Tonsåsen sanatorium.

Under den andre verdenskrig

Under angrepet på Norge i 1940 var det harde kamper i bygda mellom Valdresgruppen og Gruppe Adlhoch. De tyske styrkene sto fast i en norsk sperrestilling ved Tonsåsen sanatorium ved Madslangrud og sendte et kompani i en omgående bevegelse over Leirskogen for å gå rundt de norske styrker som hadde trukket seg tilbake fra Høljarast. Disse støtte så på norske styrker i kampen ved Breidablikk.
Senere bygde de tyske styrkene opp en stor lytte og peilestasjon i bygda, eller en radarstasjon, stasjonen «Trauerweide». Dette bestod av to FuMo 214 «Würzburg-Riese» benevnt Würzburg Riese 1 som stod på 60°51′44″N 09°35′43″Ø og Würzburg Riese 2 på 60°51′47″N 09°36′03″Ø, og ett Freya gerät kalt Freya som stod på 60°50′47″N 09°37′03″Ø. Fundamentene for Würzburg Riese 1 og 2 kan ses på høyden rett øst for Os Gjestegård og på en høyde et par hundre meter lengre øst. Fundamenter for Freya brukes som portstolper i innkjørselen rett vest for gjestegården. Kun få kilometer unna bygde de norske hjemmestyrkene opp Breiesleiren, en illegal radiostasjon for kontakt med England og transittleir for folk som hadde gått i dekning. Radiostasjonen ble aldri peilet av tyskerne. Noen mil unna, i Base ELG inne i Vassfaret, var det et radiofyr for flygninger fra England. Heller ikke dette ble peilet, muligens på grunn av problemene radaren skapte for de som opererte mobile peileanlegg.
Nebbdyr

Biologi

Nebbdyr har et svært karakteristisk utseende, i det arten har hornplater som former et flatt nebb, i stedet for tenner. Egentlig er det eiendommelige nebbet ei ennå mer eiendommelig snute. Andre arter kan ha hatt et lignende «nebb», men disse er utdødd. Dette gjelder blant annet artene i slekten Obdurodon, men disse kan ha hatt tenner. Nyklekte nebbdyr har en slags tenner, men disse forsvinner under oppveksten. Nebbet er imidlertid fullstendig ulikt fuglenes, som består av to halvdeler (overnebbet og undernebbet) som åpnes og avslører munnhulen. Hos nebbdyret er imidlertid nebbet et gedigent sensororgan, som har åpningen til munnhulen på undersiden. Neseåpningene er lokalisert på dorsale overflaten av nebbet, mens øyne og ører er lokalisert til furer like bak. Furene kan lukkes når arten dykker. Nebbdyret er utbredt langs den australske østkysten, Tasmania og langs innsjøer og elver i Bendigo området.
Nebbdyr har pels, korte lemmer og fem tær med svømmehud mellom på hver fot, samt flat hale som en bever. Halen fungerer som ror og fettlager, slik at den kan overleve vinteren når det er lite mat. Arten er en ypperlig svømmer, som tilbringer en stor del av livet i vann, på jakt etter mat. 
Nebbdyr har en giftspore gjemt i pelsen på hvert bakben. Bare voksne hanner har sporene, selv om begge kjønn fødes med det. Hunnen mister imidlertid sine sporer under utviklingen. Det er uklart hvor potent denne giften er, men den gir akutt smerte og opphovning.
Nebbdyrene er nært knyttet til vann og graver ganger med åpning både over og under vann.
Kapp Tsjeljuskin

Kapp Tsjeljuskin (russisk мыс Челюскина eller mys Tsjeljuskija) er det nordligste punktet på det eurasiatiske kontinentet og ligger 1 370 km fra Nordpolen og ytterst på Tajmyrhalvøya, sør for øygruppa Severnaja Zemlja i Krasnojarsk kraj i Russland. Det ble først kalt Kapp Aust-nord, men fikk nytt navn i 1842 til ære for Semjon Tsjeljuskin som omtalte området etter en ekspedisjon i mai 1742.

Historie

I 1919 seilte Roald Amundsen med «Maud» forbi Kapp Tsjeljuskin og lot to menn, Peter Tessem og Paul Knutsen, bli igjen etter at ekspedisjonen hadde overvintret der. «Maud» fortsatte østover Laptevhavet og mennene ble bedt om å vente her til Karahavet frøs til og så bruke kjelke sørvestover mot Dikson med brev fra Amundsen. De to mennene forsvant derimot uten spor og ble aldri funnet igjen. I 1922 ba den norske regjeringen en sovjetisk ekspedisjonen ledet av Nikifor Begitsjev om å lete etter spor etter Peter Tessem og Paul Knutsen, men intet ble funnet som kunne forklare deres skjebne.
I 1922 fant Begitsjev og Urvantsev postpakkene, et kompass og teodolitt ni mil fra Dikson. Noe nærmere Dikson fant de norske ski merket «Hagen & Co Christiania». Bare tre kilometer fra telegrafstasjonen i Dikson fant de et lik med en giftering i beltet merket «Din Pauline» og man antok at liket var Tessem. Senere ble det reist tvil om liket i stedet kunne være Knutsen.
Ein værstasjon og en hydrologisk forskinngsbase kalt Polarstasjonen Kapp Tsjeljuskin ble bygd i 1932 og bestyrt av Ivan Papanin. Stasjonen fikk navnet «E.K. Fjodorov Hydrometeorologiske Observatorium» i 1983.
På neset ligger den nordligeste flystripen i Eurasia.
Capannori

Frazioni

Kommunen omfatter følgende frazioni:
Badia di Cantignano, Camigliano Santa Gemma, Carraia, Castelvecchio di Compito, Colle di Compito, Colognora di Compito, Coselli, Gragnano, Guamo, Lammari, Lappato, Lunata, Marlia, 
Massa Macinaia, Matraia, Paganico, Parezzana, Petrognano, Pieve di Compito, Pieve S. Paolo, Ruota, S. Andrea in Caprile, S. Andrea di Compito, S. Colombano, S. Gennaro, S. Ginese di Compito, S. Giusto di Compito, S. Leonardo in Treponzio, S. Margherita, S. Martino in Colle, S. Pietro a Marcigliano, Segromigno in Monte, Segromigno in Piano, Tassignano, Toringo, Tofori, Valgiano, Verciano, Vorno, Zone
Selvregulering

Selvregulering kan defineres som et forsøk på å endre sine egne tanker, følelser, ønsker/begjær, handlinger og prestasjoner for å opprettholde en balanse eller normal fungering.

Intensjons-afterdsgapet

Intensjons-afterdsgapet, dvs problemet med å omsette gode intensjoner (som f.eks det å slutte å røyke) til konsistent atferd, er et begrep som har oppstått i kjølvannet av litteratur som omhandler Teorien om planlagt atferd. Denne teorien sier mest om motivasjon for endring og ikke så mye om selve endringsprosessen. Selvregulering, læringsteorier og kognitiv adferdsterapi er betegnelser som forklarer hvilke prosesser som foregår i dette gapet.

Generelt om selvregulering

Regulering er et videre begrep enn selvkontroll, dvs. bevisst impulskontroll. Selvregulering er en prosess som overstyrer de vanlige konsekvensene av en impuls fremfor å forhindre at impulsen fremkommer. Dette kan belyses med et eksempel: det å se andre røyke (aktiverende stimulus) kan frembringe et røykesug (en latent motivasjon) og skape en impuls om å røyke en røyk til, men en person som prøver å slutte å røyke vil ved hjelp av selvregulering sette i gang tiltak for å overstyre den etterfølgende responssekvensen og dermed forhindre at man røyker enda en røyk. Dette er et eksempel på den enkleste formen for selvregulering: selvstopping.
Mennesker regulerer seg selv i henhold til idealer, mål, andre personers forventninger og andre standarder. Dette belyser at selvregulering er dynamisk og at det er mange tankeprosesser involvert. I fravær av regulering vil en person respondere til en bestemt situasjon på en viss måte, enten på grunnlag av læring, vane eller tilbøyelighet. Selvregulering forhindrer at denne responsen forekommer og bytter det ut med en annen respons.
Det har fått økende popularitet innen helsepsykologien de siste 20 årene. Nye teorier og ny forskning har økt forståelsen av selvregulering betraktelig, og selvreguleringsmodeller har blitt brukt i en rekke temaområder, som f. eks utdannelse, avhengighetslidelser og emosjonell kontroll.

Selvreguleringsinnhold

Hos mennesker forekommer det multiple og parallelle tankeprosesser, og selvregulering dreier seg om at den ene prosessen overstyrer den andre. Dette skjer fordi det er et hierarki blant disse prosessene -det er kompetetive prosesser. De høyerestående prosessene foregår gjerne over lenger tid, har flere ekstensive nettverk av meningsfylte assosiasjoner og tolkninger og består av mer distale eller abstrakte mål. Når lavere prosesser styrer høyere prosesser, forekommer det en selvreguleringssvikt.
Selvregulering er et vitalt aspekt ved menneskelig adaptasjon til livet. Enkelte teoretikere mener menneskelig adaptasjon involverer to prosesser: primær kontroll, som er direkte forsøk på å forandre miljøet for å tilpasse det til selvet, og sekundær kontroll, hvor en forandrer selvet for at det skal passe inn i omgivelsene. Dermed kan en se at sekundær kontroll er nært relatert til selvregulering.