El Niño

Konsekvenser av El Niño

Det varme vannet, og dermed den varme luften, som El Niño fører med seg, fører til tordenvær og økt nedbør i østlige deler av Stillehavet. 
Effekten av El Niño er mer direkte og kraftigere i Sør-Amerika enn i Nord-Amerika. El Niño fører til varme og svært våte somre (desember–februar) langs kysten av det nordlige Peru og Ecuador, noe som kan føre til store flommer når ENSO er kraftig eller ekstrem. Effektene i månedene fra februar til april kan også bli alvorlige. Sørlige områder av Brasil og nordlige områder av Argentina får også våtere vær enn vanlig, men hovedsakelig om våren og tidlig på sommeren. Sentrale områder av Chile får en mild vinter med mye nedbør, mens Altiplano i Peru og Bolivia av og til får uvanlige snøfall. Området rundt Amazonas, Colombia og Sentral-Amerika får tørrere og varmere vær. 
Direkte konsekvenser av El Niño fører til tørrere forhold i deler av Sørøst-Asia og nord i Australia, noe som øker skogbrannfaren og fører til mer tørrdis og dermed dårligere luftkvalitet. Tørrere vær enn vanlig er også vanlig i resten av Australia fra juni til august. 
Områdene vest for Den antarktiske halvøya, Ross-, Bellingshausen- og Amundsenhavet får mer havis under El Niño. Bellingshausen-, Amundsen- og Weddellhavet blir i tillegg varmere og har høyere lufttrykk. 
I Nord-Amerika blir vintrene vanligvis varmere enn normalt i Midtvesten, i nordøstlige deler av USA og i Canada, mens sørøstlige deler av USA og nordvestlige deler av Mexico er våtere enn vanlig. Nordvest-USA er derimot som regel tørrere enn vanlig. El Niño fører til færre orkaner i Atlanterhavet, særlig sør for 25ºN. Dette kommer hovedsakelig av økt vindskjær over tropene. 
Øst-Afrika, inkludert Kenya, Tanzania og området rundt Den hvite Nilen får våtere forhold enn normalt fra mars til mai, mens sørlige deler av det sentrale Afrika, hovedsakelig Zambia, Zimbabwe, Mosambik og Botswana får tørrere vær fra desember til februar.

Varmebassenget på den vestlige halvkule

Studier av klimadata har vist at i omtrent halvparten av somrene etter en El Niño er varmebassenget på den vestlige halvkule (Karibia og havområdene rundt Sentral-Amerika) (WHWP) uvanlig varm. Dette påvirker været i dette området og kan påvirke den nordatlantiske oscillasjonen (NAO).

Atlanterhavet

Et fenomen som ligner El Niño oppstår i Atlanterhavet der vannet langs ekvator i Guineagolfen blir varmere og østlige delar av Brasil blir kaldere og tørrere. Dette kan ha sammenheng med ENSO-endringer i Sør-Amerika. Doble El Niño-hendelser har tidligere ført til alvorlige sultkatastrofer på grunn av lange perioder uten monsunregn.

Andre konsekvenser

El Niño reduserer oppstrømningen av kaldt og næringsrikt vann utenfor vestkysten av Sør-Amerika, som gir liv til de store fiskebestandene i dette området. Fiskene gir næring til store mengder sjøfugler og avføringen deres medverker igjen til gjødselindustrien.
Den lokale fiskeindustrien kan bli hardt rammet under langvarige El Niño-hendelser. Verdens største fiskeri brøt sammen på grunn av overfiske av fisken anchoveta under El Niño i 1972. Under 1982-83-episoden ble makrell og anchoveta kraftig redusert, mens kamskjellbestanden økte i det varmere vannet. Lysing fulgte det kalde vannet sørover, sammen med reker og sardiner. Så noe forsvant, mens andre arter økte. Dette har likevel ført til mange utfordringer for fiskeindustrien i området. 
Variasjonen i ENSO fører til at enkelte arter kan vokse seg store raskere enn vanlig langs kysten av Peru, siden de større rovdyrene flytter seg til andre områder. 
Det finnes påstander om at kraftige El Niño-hendelser er årsaken til at sivilisasjoner som Moche og andre sivilisasjoner i Peru har forsvunnet.

Historikk

El Niño ble først nevnt som navn på fenomenet i 1892 da kaptein Camilo Carrilo fortalte den geografiske samfunnskongressen i Lima at peruanske sjøfolk kalte den varme havstrømmen i nord for «El Niño» fordi den kom rundt juletider. Men fenomenet var kjent før den tid på grunn av den biologiske bieffekten som fulgte med. Gjennom forskning rundt Påskeøyene har man funnet at El Niño antagelig vis har eksistert i flere tusen år.
Mot slutten av 1800-tallet økte interessen for å varsle endringer i klima (på grunn av matproduksjon) i India og Australia. Charles Todd oppdaget i 1893 at tørke oppstod på samme tid i India og Australia, og i 1924 gav Gilbert Walker (som Walkersirkulasjonen er oppkalt etter) navn til uttrykket «sørlig oscillasjon». Gjennom det meste av 1900-tallet ble El Niño sett på som et lokalt fenomen, men etter hendelsen i 1982-83 fikk fenomenet mye større fokus i vitenskapelige miljøer.  I de siste 50 årene har man forsket mye på hvordan fenomenet blir påvirket, og selv påvirker globale vind- og værsystemer. Man har også forsøkt å finne en måte å beregne når fenomenet vil vise seg neste gang, og hvor omfattende det da vil opptre.

År med El Niño-hendelser

Påviste ENSO forhold har inntruffet med to til åtte års mellomrom de siste 300 årene, men de fleste har vært svake. Siden 1950 har vi hovedsakelig hatt 13 El Niño-episoder.
Store El Niño-hendelser har inntruffet i årene 1790–93, 1828, 1876–78, 1891, 1925–26, 1982–83 og 1997–98.
De siste El Niño-hendelsene har vært i 1986–87, 1991–92, 1993, 1994, 1997–98, 2002–03, 2006–07 og 2015–16.
El Niño-hendelsen i 1997–98 var spesielt kraftig og førte til at fenomenet ble kjent over hele verden, mens perioden fra 1990-1994 hadde en uvanlig høy frekvens av El Niño-hendelser (selv om de var svake).