Ida og Lyra

Ida og Lyra var to radiosendere driftet av motstandsgrupper under andre verdenskrig i Altafjorden i Finnmark. Stasjonene ble drevet på oppdrag fra den britiske etterretningstjenesten Secret Intelligence Service (SIS). Lyra lå ved Porsa kraftstasjon, mens Ida lå ved Alta-flyplassen i en brakke som tilhørte vegvesenet.
Gruppene bestod av lokale unge menn i 20-årsalderen, i tillegg til SIS-agenten Torstein Raaby, som drev agentvirksomhet for Storbritannia rundt den store tyske flåtetilværelsen i Altafjorden og sidefjordene. Spesielt slagskipene «Tirpitz» og «Scharnhorst» var det viktig for London å holde oppsyn med. De tyske skipene i Altafjorden var i et så stort antall at Altaområdet var en av Europas største krigshavner under andre verdenskrig.
Tilstedeværelsen av skipene var en stor trussel for de allierte Murmansk-konvoiene som fraktet viktig krigsmateriell til russerne. Derfor var informasjonen fra agentene i Alta uvurderlige for britene for å kunne ha kjennskap til skipenes bevegelser og for å kunne kjenne til lokale forhold under bombing. Etterretningen førte etterhvert til at «Scharnorst» ble avskåret og senket utenfor Finnmarkskysten, og at «Tirpitz» ble uskadeliggjort av både miniubåter og bombing. Et skadet «Tirpitz» ble slept til Tromsø der den ble senket av et nytt bombeangrep.
Motstandsgruppene bestod av etterhvert mange lokale underagenter i tillegg til de hovedansvarlige som også var bosatt i områdene rundt Altafjorden. Den første som ble rekruttert av Torstein Raaby var Karl Rasmussen, som i dekke av å jobbe for vegvesenet kunne bevege seg nokså fritt i området uten å vekke mistanke. Han fikk i oppdrag å danne et lokalt nettverk. Den første han engasjerte var Harry Pettersen, en drosjesjåfør og tidligere soldat i Alta bataljon, som bodde kun 200 meter fra «Tirpitz» havn. Jonas Kummeneje var den som ble vervet av Ida og skulle holde oppsyn med skipene i Langfjorden, en sidefjord til Altafjorden. Etterhvert ble også Halvor Opgård engasjert, også han hadde kjempet for Alta bataljonen mot tyskerne under kampene i Narvik. I tillegg til disse var det flere underagenter som informerte hovedmennene om tyskernes bevegelser, de fleste visste at informasjonen de ga ville nå London, men mange opererte som underagenter uten å vite det.
Etter at Tirpitz hadde blitt påført sine banesår, ble Ida og Lyra avslørt av tyskerne og hele nettverket ble opprullet. Karl Rasmussen ble arrestert på grensen til Sverige da han forsøkte å rømme landet, ført til Tromsø der han ble torturert i flere dager før han hoppet ut av vinduet i andre etasje, og døde. Harry Pettersen ble arrestert og ført til Oslo der han ble dømt til døden. Etter å ha blitt ført ut for henrettelse ved skyting, ble han og 29 andre dødsdømte ført inn igjen etter en krangel mellom tyske offiserer, dette var bare dager før freden kom og Harry Pettersen slapp unna døden med et nødskrik. Men Harry Pettersen måtte leve resten av livet med varige men etter torturen han måtte gjennomgå.
Etter krigen fikk Karl Rasmussen en utmerkelse av den britiske regjeringen post mortem for utmerket lederskap. Fra norske myndigheter mottok han Haakon VIIs Frihetskorset og Krigsmedaljen post mortem. Han har også fått en plass i Vadsø oppkalt etter seg, samt en byste. De overlevende heltene har fått avslag på søknader om krigspensjon fra de norske myndighetene. Det britiske admiralitet fastslo etter krigen at innsatsen til disse agentene hadde sørget for å korte ned krigen med mer enn 6 måneder.
Ida og Lyra er i dag hedret gjennom at Heimevernet i Finnmark oppkalt en innsatsstyrke etter dem (HV-17), og på Storekorsnes ligger Ida og Lyra museet.