Canadair CL-44

Design og utvikling

På 1950-tallet fikk Canadair konsesjon til å bygge Bristol Britannia passasjerfly. Deres første gangs bruk av lisensen var å bygge et sterkt modifisert Canadair CL-28 Argus patruljefly (RCAF betegnelse CP-107) som kombinerte Britannias vinger og haleseksjon med nytt skrog og motorer. Den resulterende flyet hadde lavere hastighet og flyhøyde, men den hadde to bombe bukter 
Det canadiske flyvåpen, RCAF krevde etterfølger for sine C-54 North Star (en sterkt endret Douglas C-54 Skymaster, som blant de mange endringer fikk Merlin-motorer). Canadair gjennomførte en lang rekke transporter først og fremst av personell og logistikk-støtte for canadiske styrker i Europa. I januar 1957 fikk Canadair en kontrakt på åtte fly, senere økt til 12. RCAF-betegnelse for den nye konstruksjonen var CC-106 Yukon, mens den sivile varianten ble kjent som CL-44-6. I selskapets språkbruk ble CL-44 var rett og slett «Fourty-Four»
RCAF hadde spesifisert at CL-44 skulle utstyres med Bristol Orion motorer. Da det Britiske Ministry of Supply kansellerte Orion-programmet, reviderte RCAF spesifikasjonene til å kreve andre motorer til Rolls-Royce Tyne 11. CL-44 skroget ble forlenget med 3,75 meter, lenger enn Britannia. Noen fikk to store lastedører på babord side, mens cabinen ble 
konstruert til å opprettholde lufttrykk svarende til 2 400 meters høyde i marsjhøyden, 9 000 meter. Yukon kunne frakte 134 passasjerer med et mannskap på 9. I evakueringssoppdrag kunne den frake 80 pasienter og et mannskap på 11.

Operativ tjeneste

I utgangspunktet ble CL-44-6  produsert for RCAF som CC-106 Yukon. Da de første problemene ble løst, var den vellykket i RCAF's tjeneste, og i desember 1961satte en Yukon verdensrekord i sin klasse da den  fløy 10 860 km fra Tokyo til Trenton, Ontario på 17 timer, tre minutter med en gjennomsnittlig hastighet på 640 km/t. Senere satte en Yukon ny rekord holdt seg i luften i 23 timer og 51 minutter. Disse rekordene stod til den mindre Boeing 747SPS i 1975. Da Yokon ble tatt ut av tjeneste hadde de fløyet 65 millioner km, 1,5 milliarder passasjer-km og 360 millioner tonn/km.
CL-44D4 var kort vurdert for kjøp av USAF i 1960-årene, men prosjektet ble aldri gjennomført . USAF's kjøp av CL-44 ble komplisert av to faktorer. Det kom i kjølvannet av kansellering av Avro Canada CF-105 Arrow og involvert en "bytteavtale", hvor 100 McDonnell F-101 Voodoo jagerfly skulle tas i retur for 
en kontrakt på, 232 CL-44-D4 transportfly  for det Militære Air Transport (MATS). Den politiske striden som førte ført til problemer for både det Quebec-baserte selskapet som fikk  en kontrakt like etter det, Ontario-baserte selskapet mistet en stor kontrakt. USAF også fant raskt ut at å kjøpe et utenlandsk fly ikke var lett da de amerikanske selskapene ønsket forretninger og overdro kontrakten til Canadair, mot en ordre til Boeing for KC-135 Stratotanker.
På fraktvariant CL-44D4 var hele halen hengslet. Det kunne åpnes ved hjelp av hydrauliske aktuatorer for å laste inn store gjenstander raskt. Et oppblåsbar segl sørget for at lufttrykket i cabinen kunne opprettholdes. Halen kunne svinges på 90 sekunder.
CL-44D4 var den første store fly for å være i stand til å "svinge" halen sin, selv om noen små marinefly hadde denne funksjonen for å lette lagring. Det var bare fire opprinnelige kunder som kjøpte og drev CL-44D4.
Loftleiðir var den eneste passasjeroperatør av CL-44 med en variant med forlenget skrog. Det var det største passasjerfly over i atlanterhavstrafikken på. Loftleiðir markedsførte CL-44J under navnet «Rolls-Royce 400 PropJet». Detførte til forvirring at CL-44J noen ganger 
ble referert til som Canadair-400. Loftleiðir Icelandic Airlines ble slått sammen med Flugfélag Íslands i 1973, og ble dagens Icelandair.
I 1981 skjøt et sovjetisk jagerfly fra Baku et argentinsk Canadair CL-44 fra Transporterte Aéreo Rioplatense. Nedskytingen var bevisst, drepte de tre argentinere og en nrite ombord. Flyet skulle levere våpen fra Israel og Iran (den sovjetiske pilot hoppet ut i fallsljerm og overlevde).

Sivile operatører

Fire opprinnelige kunder som kjøpte og drev CL-44D4 var: Seaboard World Airlines, Flying Tiger Line, Slick Airways og Icelandic Airlines Loftleiðir. Alle andre operatører brukte second-hand fly, blant dem Cargolux