google/wiki40b huggingface dataset:
Brønnøy

Geografi

Brønnøy har en rik og variert natur, fra øyriket på strandflaten i vest via frodige bygder til høyfjellet i øst. I sørvest ligger det berømte fjellet Torghatten som er kommunens mest kjente landemerke. Verdens nordligste naturlig forekommende lindeskog vokser i Brønnøy, og det er boreal regnskog i Grønlidalen naturreservat. 
Brønnøy har en vakker og spennende skjærgård med hundrevis av små og store øyer, holmer og skjær. Velfjorden skjærer over 30 kilometer inn fra nordvest mot sørøst.

Elver, fjell og vatn i Brønnøy

Det ligger en rekke særpregede fjelltopper med merkede løyper og store utsikter i kommunen. Hvert år blir ti fjell valgt som mål i den såkalte «Fjelltrimmen». Noen lett tilgjengelige fjell er Tilremshatten, Mofjellet, Ramntind, Vikerfjellet og Torghatten. Det høyeste punktet er Breivasstinden på grensa til Grane i øst, 1225 moh.
Av større vatn finner vi Eidvatnet og Engavatnet.

Tettsteder i Brønnøy kommune

Tettbyggelsen i og omkring det tidligere ladestedet Brønnøysund er definert som et tettsted av Statistisk sentralbyrå. Tettstedet har 4 955 innbyggere ifølge SSB. Tettstedet er et av de største i Nordland fylke. 
Kommunen har også to mindre tettsteder, Hommelstø med 293 innbyggere, og Toft med  219 innbyggere. En mindre del av tettstedet Berg ligger også innenfor Brønnøy kommune.

Næringsliv

Kommunen er et regionalt administrasjons- og utdanningssenter. Den statlige etaten Brønnøysundregistrene bidrar til at om lag 75 % av jobbene i kommunen er innenfor tertiærnæringene.

Historie

Brønnøy fikk sin nåværende størrelse i 1977, da Sømna ble skilt ut som egen kommune.

Kulturminner i Brønnøy

Brønnøy kirke, som ligger i Sørbyen, ble innviet i 1870, men stedets første kirke ble bygd så tidlig som på slutten av 1100-tallet. 
Nøstvik kirke, også kalt Velfjord kirke, fra 1674 er kommunens eldste kirke og en av de eldste trekirkene i Nord-Norge.
Rett utenfor byen ligger Skarsåsen, et gammelt kystfort fra andre verdenskrig, med blant annet en kanonstilling, lyskaster, løpegraver og tunneler. Området passer bra for den som vil oppleve både historie og friluftsliv.

Skulpturlandskap Nordland

Steinar Breiflabb av Erik Dietman er en skulptur som tilhører samlingen Skulpturlandskap Nordland. Skulpturen er sentralt plassert på ei lita øy midt i Brønnøysundet.

Tusenårssted

Kommunens tusenårssteder er Brønnøy kirke og Brønnøysund gamle kirkested. Dette er valgt på bakgrunn av at i det meste av Brønnøysunds historie, fra 1200-tallet og fram til 1870, dreier mye seg om historia til kirka og beboerne i prestegården. Brønnøy kirke har fått middelalderstatus og ble i perioden 2004–2010 restaurert for 26 mill. kr.
Fra midten av 1800-tallet begynner det å vokse fram et tettsted. Stimulert av offentlig service, rikt sildefiske og etter hvert Hurtigruta. Et lite tettsted begynner å ta form ved prost Kiellands bebyggelsesplan av 1887–1888. Dette området kalles idag for Sørbyen – kystby 1900; spesialområde bevaring. Det er dette området som er identisk med «Brønnøysund gamle kirkested».
Det ble ikke plantet tusenårstre, men nedenfor Prestegården ble tusenårsskiltet satt på et gammelt allétre.
Taplow

Historie

Navnet er av angelsaksisk opprinnelse, og betyr «Tæppas høyde». I Domesday Book er landsbyen skrevet inn som Thapeslau. Gravhaugen til Tæppa fra angelsaksisk tid (tidlig middelalder) kan fortsatt bli sett og betydningsfull historiske gjenstander utgravd derfra i 1883 er i dag tatt vare på av British Museum. Fremst av disse en beltespenne av gull. Funnene var de rikeste fra denne perioden av Englands historie inntil utgravningen ved Sutton Hoo i 1939. Taplow Court i nærheten er også lokaliseringen av en bygdeborg fra tidlig jernalder. Det ble senere et sete for en herregård.
Herregården Taplow Court er nå hovedkvarter for den engelske avdelingen av den buddhistiske organisasjonen Soka Gakkai International. Det ligger også en annen herregård i Taplow, Cliveden, som eies av National Trust.
VM i innebandy 2012

Verdensmesterskapet i innebandy for herrer 2012 ble spilt i Bern og Zürich i Sveits fra 2. til 9. desember 2012. Mesterskapet var det 16. verdensmesterskapet i innebandy, og det 9. herremesterskapet. VM i 2012 var det andre mesterskapet med 16 deltakernasjoner. Fem nasjoner var forhåndskvalifisert på bakgrunn av plasseringen i VM 2010, mens de resterende 11 nasjonene ble klar gjennom kontinentale kvalifiseringer.

Gruppespillet

Nummer 1 og 2 i hver gruppe går videre til kvartfinalen.
Eurispini

Utseende

Små til middelsstore, lange og smale, stort sett mørke bladbiller. Oversiden er nokså blank og tett og kraftig punktert. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er rektangulært, lengre enn bredt. Dekkvingenes er lange og smale, tilspissede bak.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Arten Eurispa vittata er knyttet tilo planten Gahnia grandis (sivfamilien).

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Australia og på Ny-Guinea.
Proctorenyxidae

Navneforvirring

Til tross for at familien bare omfatter to kjente arter og bare har vært kjent i ca. 15 år, har det allerede blitt brukt flere navn på denne. Kozlov (1994) beskrev arten Renyxa incredibilis fra Øst-Sibir og plasserte denne i den nye familien Renyxidae. I 1999 endret Lelej og Kozlov navnene til Proctorenyxa og Proctorenyxidae, da de opprinnelige navnene var opptatt av andre grupper. I mellomtiden hadde imidlertid Yang (1997) beskrevet slekten Hsiufuropronia fra Kina, og denne viste seg å være identisk med Renyxa. Dermed blir det eldste, gyldige navnet for slekten Hsiufuropronia, mens det eldste, gyldige navnet for familien er Proctorenyxidae.

Utseende

Ganske store (10 – 14 mm), svarte vepser. Antennene er trådformede, omtrent så lange som hodet og forkroppen til sammen, og består av 15 ledd hos hannen. Hodet er mye bredere enn langt, firkantet med litt "uthulet" bakhode, med nokså små fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Det er skilt fra forkroppen med en markert "hals". Forkroppen (thorax) er mye lengre enn bredt, med markerte lister og furer, pronotum (fremst) og propodeum (bakerst) er begge forholdsvis store.  Beina er middels lange og kraftige. Forvingen er nokså stor, lett røykfarget, med et tydelig men nokså lite vingemerke (pterostigma). I den innerste delen har den en kraftig åre langs framkanten og to lengdeårer lenger bak i vingen. Disse to årene blir krysset av to gjennomgående tverr-årer slik at den er tre lukkede celler som ligger bak hverandre bak vingemerket. I vingens bakerste del er det en hakeformet, fortykket åre (analåre), i den ytre delen tre lengdeårer. Bakkroppen (gaster) er festet til forkroppen med en "stilk" (petiolus) som errundt halvparten så lang som bakkroppens hoveddel, som er oval og har sju klart adskilte ryggplater (tergitter).

Levevis

Ingenting er kjent om dette.
Ségur (Paris Metro)

Ségur er en stasjon på metroen i Paris. Den er oppkalt etter Avenue de Ségur, selv om denne gaten ligger hundre meter unna. Stasjonen står på Avenue de Suffren, og åpnet 29. juli 1937.
Stasjonen betjener linje 10.

Om navnet

Navnet Ségur kommer fra Marki de Ségur som var krigsminister mellom 1780 og 1787, men mange franskmenn er mer kjent med navnet på grunn av hans barnebarn Sophie Rostopchine de Ségur
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1930

Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1930. Stuping var en av ti sporter i de andre sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 15. mars til 5. april 1930. Det var andre gangen som stuping var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to øvelser, kun for menn.
Demokraten

Historie

Avisa kom ut første gang 22. mars 1906 som Smaalenenes Social-Demokrat. Stiftelsesdatoen for selskapet var imidlertid 18. juni 1906. Avisa var fra starten av en partiavis for Arbeiderpartiet i Østfold og kom ut tre ganger ukentlig, før den ble dagsavis i 1908. Avisa hadde egne redaksjoner i Halden og Sarpsborg.
Etter partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1921 valgte avisa å støtte utbryterne i det nye sosialdemokratiske partiet. Etter partisamlingen i 1927 brøt det ut strid om hvilke aviser som skulle fortsette som partiaviser i fylket. Mange mente at én avis rent økonomisk ville være det beste. Det endte med at Smaalenenes Social-Demokrat fortsatte som Arbeiderpartiavis i Fredrikstad. Østfold Arbeiderblad i Sarpsborg, som hadde støttet Arbeiderpartiet under splittelsen, fortsatte sin virksomhet. I Halden ble det opprettet en ny avis. Avisstriden ble forøvrig brakt helt til topps i Arbeiderpartiet før den fant sin løsning.
I motsetning til andre Arbeiderpartiaviser ble avisa ikke stanset under 2. verdenskrig.
Men avisa fikk nytt navn 3. oktober 1940 som en følge av den nye tiden der politiske avisnavn skulle bort. Avisa ble hetende Folden, men 17. mai 1943 ble den tvangssammenslått med høyreavisa Fredriksstad Blad og ble til «Fredrikstad Blad og Folden», som fikk tvangsinnsatt NS-redaktør.
I fredsdagene i 1945 utgav fredrikstadavisene Fredrikstad-Pressen fra 9. mai til 2. juni før avisene var på gata igjen med sine egne navn den 4. juni. Dog hadde Folden byttet navn til Demokraten, som i 1972 ble utvidet til Fredrikstad-avisa Demokraten.
Etter andre verdenskrig har Demokraten alltid vært nr. 2-avis. På 1970-tallet klarte imidlertid avisa å ta litt inn på forspranget under ledelse av redaktør Charlie Jansson.
Mot slutten på 1980-tallet mistet imidlertid avisa igjen opplag i forhold til konkurrenten.
I 1997 kom avisa ut med søndagsavis. I 2001 bestemte A-pressen at nummer to-avisene i fylket, Demokraten og Moss Dagblad, skulle redusere bemanningen og gå over til å komme ut tre ganger i uka. Samtidig ble søndagsavisa kuttet ut. Demokraten fikk etter dette et kortvarig opplagsmessig oppsving, og avisa opplevde å være blant de ti avisene som økte opplaget mest i 2001.
I 2010 fikk Demokraten redusert opplaget med hele 1 058 og har med det et totalopplag på 7 187. Fredriksstad Blad er dermed omtrent tre ganger så stor som konkurrenten.
I 2012 solgte A-pressen Demokraten til Agderposten (90 %) og Tanke Media (10 %), som en følge av A-pressens oppkjøp av Edda Media. Konkurransetilsynet stilte salg av Demokraten som en forutsetning for å godkjenne oppkjøpet.
Pseudohovatoma

Utseende

En middelsstor (20-35 millimeter), avlang, brun trebukk. Antennene er tynne. Pronotum er omtrent trapesformet, men med noe rundede sider, bakhjørnet med en utstående pigg. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", uten lengderibber.

Levevis

Larvene lever i død ved, utviklingstiden er flere år.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i det sørlige og østlige Afrika, nord til Etiopia.
Malachius aeneus

Utseende

Kroppen er 6,5-8 millimeter lang. Hodet og brystskjoldet hos de nordiske artene har ganske lange oppstående hår. Antennene er festet like foran fasettøynene, de har elleve ledd. Noen hanner har noen særpregede rotledd på antennen. Dekkvingene hos de nordiske artene har mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Den kan skilles fra de andre nærslektede nordiske artene, ved at dekkvingene på siden er rødlig farget framover helt til roten (basis).  De andre med rødlig farge på dekkvingene har på det meste kun en rød vingespiss. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis

Malachius aeneus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Ritaelva

Planer for kraftutbygging

Det ble i 2010 sendt inn konsesjonssøknad til NVE om utbygging av Ritaelva med inntak på kote 630 og avløp på kote 3 der Ritaelva kraftverk er tenkt plassert. Utbyggingsplanen kommer fra Skognes og Stordalen kraftlag AS og Fjellkraft AS. Lengden av berørt elvestrekning vil bli 3,5 kilometer. Kraftverket er planlagt med en ytelse på 12,5 MW og det er estimert at det vil gi en midlere årsproduksjon på 42,2 GWh. I forbindelse med kraftutbyggingen er det planlagt å bygge en demning i Fjerdedalsvatnet for å kunne gi en reguleringshøyde på 5 meter. I konsesjonssøknaden forutsettes det at en minstevannføring på 50 l/s om sommeren skal innføres. Av positive effekter er blant annet nevnt miljøvennlig energiproduksjon og lokal verdiskapning, samt skatter til det offentlige.
NVE har i sin søknadsbehandling sett denne utbyggingen i sammenheng med søknadene om regulering av Skogneselva, Stordalelva og Turrelva i samme område. Spesielt har det blitt gjort vurderinger om hvilke konsekvenser kraftverkene vil ha på reindrift og landskapsverdier i disse høyereliggende fjellområdene. NVE anbefaler til Olje- og energidepartementet i brev av 31. januar 2013 at konsesjonen innvilges. Ritaelva renner i en V-dal og er ikke et så spesielt landskap som de andre elvene i Ullsfjorden. Naturverdiene i de andre elvene og områdene rundt vurderes til å være større.
Kokebok

En kokebok inneholder oppskrifter på ulike matretter, og anvisninger og råd om hvordan de kan tilberedes.

Historie

De eldste kokebøkene kommer fra orientalske land. Den tidligst kjente indiske er «Vasavarajeyam», den er skrevet i gammel sanskrit og antas å være opp til 3 500 år gammel.
En av de eldste kjente kokebøkene fra middelalderen er skrevet i det 13. århundre av Baghdadi med oppskrifter som ble brukt i arabiske områder, Al-Andalus medregnet.
Den første, «moderne», europeiske kokebok ble skrevet rundt 1460 av renessanse-kokken Martino, med tittelen Libro de arte coqvinaria composto per lo egregio maestro martino coqvo olim del reverendiss monsignor camorlengo et patriarcha de aqvileia. Denne kokeboken grunnla det moderne italienske kjøkken, det beskrives bla. hvordan pasta tilberedes. Martino ble snart glemt, men en annen romer, Platina, kopierte en stor del av boken og fikk den utgitt i 1474 med tittelen Om sann nytelse og velvære. Kokeboken Llibre del coch av katalaneren Robert de Nola er blant de første trykte europeiske kokebøkene. Første kjente utgave er fra 1520, men den kan ha vært utgitt tidligere. Teksten stammer fra før 1491, og ble trolig til omkring 1470.

I Norge

De første kokebøkene i Norge var håndskrifter. Et eksempel på det er oppskifter som finnes i boken med den lange tittelen: Familiestamrulle vedkommende Eliesonske, Ankerske, Colletske, Kiønigske m.m. familier –  fra slutningen av 1600 – 1874 osv. Boken inneholder foruten oppskrifter også religiøse betraktninger, slektsopplysninger og vevoppskrifter. Mange av oppskriftene i boken ble utprøvd i forbindelse med Riksarkivets markering av grunnlovsjubileet i 2014, og det ble laget en blogg. 
Hanna Winsnes skrev det som regnes som den første, norske kokeboken, Lærebog i de forskellige grene af husholdningen. Den kom ut i 1845, og inneholdt det en husmor trengte å vite om alt fra matlaging og slakting, til husdyrstell og hagedyrking. Boken har kommet i fjorten opplag.  
Peder Chr. Asbjørnsen, eventyrsamleren,  utgav i 1864 kokeboken Fornuftigt Madstell under psevdonymet Clemens Bonifacius. Den ble tatt godt imot,  men utløste den berømte "Grautstriden", hvor Eilert Sundt og Asbjørnsen var uenig om nytten av å bruke rått mel i ferdig kokt grøt. Stor kokebok for større og mindre husholdninger av Henriette Schønberg Erken fikk stor utbredelse, den ble utgitt for første gang i 1914 og deretter i stadig nye opplag. Denne kokeboken var revolusjonerende i og med at den satte ernæringsverdier og økonomi i fokus.  
I dag foreligger mer enn 1 350 kokebøker på norsk. De bestselgende bøkene har forfattere som Jamie Oliver, Bent Stiansen, Wenche Andersen, Arne Brimi, Ingrid Espelid Hovig og Andreas Viestad, altså i første rekke personer som er blitt kjent gjennom TV og matspalter i andre media.
Primorskij kraj

Vegetasjon og dyreliv

Området er et møtested mellom taigaen i nord og den varmtempererte løvskogen i sør. Dette gjør at området har en meget artsrik flora og fauna satt sammen av nordlige og sørlige elementer. Dessuten er det trolig en god del arter som er unike fra område, for eksempel billen Sikhotealinia zhiltsovae, den eneste kjente nålevende representanten for den primitive familien Jurodidae, som bare er kjent fra Sikhote-Alin-fjellene. 
Kjente arter i området er amurtigeren (også kjent som sibirsk tiger, Panthera tigris altaicus), verdens største og nordligste tiger, og den sterkt truede amurleoparden (Panthera pardus orientalis). 
Insektfaunaen er meget rik og omfatter mange sørlige grupper som sjelden er å finne på så høye breddegrader.
Her finnes planter som japanbarlind, tempeleiner, Carpinus cordata, tanneik, mongoleik, korealønn, mandsjurstripelønn, sibirlønn, Fraxinus mandshurica, amurkorktre, mongolaralia, høstaralia, amurtre, rødkattebusk, schisandra, leddfrøbusk, bitteragurk, klokkebusk, Flueggea suffruticosa, stjernetopp, hellig lotus og ginseng.
Fordi området er ganske tynt befolket har nokså mye natur blitt bevart her, mens tilgrensende områder i Kina er meget sterkt preget av menneskelig aktivitet. Området har flere internasjonalt betydelige verneområder.
Broholmer

Opprinnelse og alder

Broholmeren er dansk, men hvor gammel den er kan nok diskuteres. Noen hevder at rasen oppsto i Danmark på 1500-tallet og levde i beste velgående til innpå 1900-tallet. Da skal det ha gått nedover med rasen, som skal ha dødd ut omkring 1956. I 1974 ble det imidlertid satt i gang arbeider med å gjenreise rasen, blant annet etter mandat fra Dansk Kennel Klub (DKK). Den rasen som da ble skapt fikk sin anerkjennelse av DKK i 1982. I 1998 ble den internasjonalt anerkjent av FCI, under navnet gammel dansk race.

Utseende, anatomi og fysikk

Broholmeren er en stor, rektangulær og kraftigt bygd hund av mastifftype, der inntrykket domineres av den kraftige framparten. Hodet er stort og bredt og gir et tungt inntrykk. Skalle og neseparti har samme lengde. Middels stor og relativt høyt ansatte hengende ører. Kraftige kjever med velutviklede kjevemuskler. Halsen er kraftig og har noe løshud. Kraftig og godt markert manke. Dypt og bredt bryst og Ryggen er relativt lang. Halen er relativt lavt ansatt og bæres normalt hengende, men reises i høyde med rygglinjen når hunden beveger seg. Kraftige og muskuløse bein.
Pelsen er kort og tilliggende, men kraftig underull. Tykk og rikelig hud som er godt pigmentert. Fargen er gul med sort maske, rødgyllen eller sort. Hvite tegninger på brystet, potene og haletippen er tillatt.
Hannene blir ca. 75 cm i skulderhøyde og veier vanligvis omkring 50–70 kg. Tispene blir ca. 70 cm i skulderhøyde og veier vanligvis omkring 40–60 kg.

Bruksområde

Broholmeren er først og fremst en stor og staut familiehund, dernest kan den utgjøre en meget god vakthund, eller elsempelvis kjerrehund. Fullt utvokst kan den også bli en god kløvhund.

Lynne og væremåte

Broholmeren er normalt en rolig, harmonisk og godmodig, men meget selvsikker hund. Rasen går for å ha et stabilt godt gemytt, men man trenger strikt dressur når en har en så stor og sterk hund å kontrollere. Den regnes som en ypperlig familiehund og skal være tålmodig med barn, men ofte litt mistenksom overfor fremmede.

Annet

Så store raser som broholmeren trenger en rekke hensyn i tilveksttiden, ikke minst et godt kosthold tilpasset typen.
Øystese Idrettslag

Fotball

A-laget i fotball spiller i 3. divisjon. Den tidligere Brann-spilleren Cato Guntveit signerte for Øystese Fotball på free transfer høsten 2010. Laget har en stor fanskare og går under navnet the oysters. B-laget til Øystese blir trent av den tidligere toppspilleren Christoffer Gjerde.
NM i svømming innendørs 1973

NM i svømming innendørs 1973 ble arrangert i Larvik 17.-18. mars 1973.
Pro Tools

Generelt

Pro Tools er en kraftfull programvare med mange funksjoner for innspilling og redigering av lydsignaler. Programmet består av en redigeringsdel der innspilte signaler kan redigeres ved hjelp av visuell representasjon av lydsignalene, en lydmiksings-del og en plugin-del der frittstående lydeffektmoduler kan settes inn. Disse lydeffektmodulene emulerer ofte klassiske hardwareeffektenheter som eq, kompressor, delay og reverb. Pro Tools-programvaren kan derfor sees som et komplett virtuelt studio som emulerer prosessene som tradisjonelt ble utført i profesjonelle studioer med analoge enheter.
Pro Tools fungerte tidligere kun dersom en Pro Tools hardware-enhet var koblet til datamaskinen der programmet kjøres. Siden versjon 10 har det vært mulig å kjøre programmet uten interface laget av Digidesign eller M-Audio. Pro Tools-programvaren finnes i 3 forskjellige varianter: Pro Tools HD, Pro Tools, og First. HD-systemene er øverste klasse og er en integrasjonsløsning bestående av software og hardware. Hardware-delen består av enten ett PCIe-kort med DSP-kraft (Pro Tools-programvaren bruker prosessorbrikker på PCIe-kortet som regnekraft) og en A/D-enhet (analog til digital) med innganger som f.eks XLR-kontakter for mikrofon og jacker for tilkobling av andre lydenheter som preamp eller direkte gitarsignal. Pro Tools-programvaren som ikke er HD kan kjøres med alle mulige slags enheter (lydkort) som utfører A/D-konverteringen og overfører signalet via USB, Thunderbolt - eller firewire-kabel til datamaskinen. Tidligere var dette relativt enkle eksterne lydkort, men ettersom prosessorkraften på datamaskiner de siste årene har blitt såpass kraftig, kan man nå kjøre relativt store systemer som f.eks Apogee Symphony eller UAD Apollo. Pro Tools bruker da datamaskinens interne regnekraft. Dette kalles Native. HD og LE (Nå faset ut) hardware-enhetene ble til 2009 produsert under bedriftsnavnet Digidesign. Digidesign var selskapet som i 1989 utviklet den første versjonen av Pro Tools og som ble kjøpt opp av AVID technology i 1995. I 2010 bestemte Avid at Digidesign navnet skulle fases ut og de nye enhetene produseres nå under navnet Avid.

Historie

Digidesign ble startet av Peter Gotcher og Evan Brooks, to UC Berkley-studenter innen elektronisk ingeniør- og datafag i 1987. Forløperen til Pro Tools ble lansert i 1989 under navnet Sound Tools. Sound Tools var ett enkelt stereolyd-redigeringsprogram som på dette tidspunktet ble holdt tilbake av for liten harddiskkapasitet på datidens datamaskiner. I 1991 ble programmet lansert under Pro Tools navnet og hadde muligheten til å ta opp og redigere fire lydsignaler i 16 bit 44.1 kHz-kvalitet. I 1997 ble programmet sluppet med mulighet for 48 lydsignaler i en kvalitet av 24 bit 44.1 kHz. Det var på dette tidspunktet mange tradisjonelle studioer tok steget over på Pro Tools-plattformen.
Michael Kohlhaas

Michael Kohlhaas er en kortroman fra 1811 av den tyske forfatteren Heinrich von Kleist (1777-1811), basert på fortellinger om den tyske kjøpmannen Hans Kohlhase, som skal ha levd på 1500-tallet.
Hestehandleren Michael Kohlhaas blir lurt av slottsherren Wenzel von Tronka til å betale en oppdiktet tollavgift på to hester for en flokk hester som han skal føre fram til markedet i Dresden. Han oppdager at han har blitt lurt, oppsøker junkeren, og krever erstatning for skader som er påført hestene og hestekaren. Ett år senere oppdager han at kravet er henlagt etter press fra junkerens slektninger. På grunn av dette blir han en opprører mot samfunnet. Han vinner fram med sine klager, men blir likevel dømt til døden fordi han har forsøkt å ta seg selv til rette.
«I sine verker vender Kleist stadig tilbake til konflikten mellom statens rett og individets personlige rettsfølelse og moralske plikt», og temaet i Michael Kohlhaas er beskrevet som «trassig opposisjonstrang hos en mann som føler seg krenket i sin rettsfølelse», som «krenket rettsfølelse som driver en bonde til opprør mot staten, til lovløshet og undergang. Det er en rystende tragedie om individet og samfunnet, fortalt med rolig realisme», og som «en konflikt mellom etablert orden og den enkeltes rett».
Fortellingen er filmet minst fire ganger, sist i 2013 av Arnaud des Pallières, med Mads Mikkelsen i hovedrollen.