google/wiki40b huggingface dataset:
Andrée Land

Andrée Land er et landområde på nordlige Spitsbergen, Svalbard. Det avgrenses av Woodfjorden i vest og Wijdefjorden i øst, og utgjør en nord-sør-gående, 70 km lang halvøy mellom disse fjordene. Mot sør støter området mot James I Land. I vest utgjør Woodfjorden og Woodfjorddalen grense mot Haakon VII Land.

Natur og landformer

Kystområdet på begge sider av den innerste halvdelen av Wijdefjorden utgjør Indre Wijdefjorden nasjonalpark. Halvøya har egen reinstamme langs fjordene. Det er mye isbjørn i Liefdefjorden i nordøst, og havet i nord har hvithval. På øya Moffen nord for området er den en egen hvalross-koloni, og Wijdefjorden har noe sel. Andrée Land har ingen større fuglefjell, i Jakobsenbukta i nordvest er det færre enn 10 000 hekkende individer.
Hele landområdet ligger mellom Woodfjorden og Wijdefjorden, og utgjør ei langsmal, nord-sørstilt halvøy. Området inngår i en devonsk graben som sank ned i silur og ble fylt av sedimenter i devontiden, og siden hevet fra nord. I ettertid har derimot jordskorpen hellet mer og de høyeste fjellene er nå i sør – med Vaktaren (1285 m) som den høyeste. På østsiden mot Wijdefjorden når Seidfjellet 1165 m og Kronprins Haralds fjell 960 m. Berggrunnen har mye rød (sørvest) eller mørk grå (nord) sandstein og skifer. I Woodfjorden slår sandsteinen fra devon over i purpurrødt og grålilla. Området er delvis isdekt, men ingen av isbreene er større enn 40 km². Regnet fra nord bemerkes Balbergbreen, Vogtbreen, Ottobreen, Georgbreen, Skaugumbreen, Hòvbreen, Forkbreen, Anne-Mariebreen, Eddabreen og Uggbreen.

Bosettinger og historie

Det er ingen bosettinger i Andrée Land, og det har heller ikke vært særlig mange. Fangsthytter har vært etablert på Gråhuken helt nord, og ved innløpet til Vestfjorden langt inne i Wijdefjorden der den deler seg.

Navn

Landområdet er oppkalt etter den svenske ingeniøren og polarforskeren Salomon August Andrée (1854-97). Han deltok på den svenske Polarårekspedisjonen til Spitsbergen i 1882–83, og på polare ballongekspedisjoner i 1896 og 1897.
Edgar av England

Kirke- og klosterreformer

Edgar ble utropt som konge nord for Thames i en sammenkomst av adelsmenn fra Mercia i 958, men offisielt ble han først konge da Edwy døde i oktober 959. Umiddelbart etter tilkalte Edgar Dunstan (senere kanonisert som Sankt Dunstan) fra hans eksil og  utnevnte ham deretter til biskop av Worcester, så av London og til slutt til erkebiskop av Canterbury.
Anklagen om at Dunstan til å begynne med nektet å krone Edgar fordi han mislikte dennes levevis er en taktfull referanse til de populære fortellinger om Edgars elskerinne Wulfthryth, ei nonne ved Wilton som fødte ham datteren Eadgyth i 961. Dunstan var likevel politiker nok til uansett å fungere som Edgars rådgiver gjennom hele hans tid på tronen.
Edgars regime var fredelig, og det er sannsynligvis riktig å hevde at det angelsaksiske kongedømmet var på høyden av sin makt og utvikling under ham. Selv om tidligere konger hadde bidratt til å legge grunnmuren til «England», var det kong Edgar som konsoliderte det. På slutten av Edgars regime var det små sjanser for at det skulle splittes opp i mindre deler slik som under Edwy.
Klosterreformen som endret Englands udisiplinerte klostersamfunn til samfunn som fulgte Benedikts regel var på sitt sterkeste under Dunstan, Aethelwold og Oswald. Imidlertid blir både omfanget og viktigheten av klosterbevegelsen fortsatt debattert blant forskerne.

Kroning

Edgar ble kronet ved Bath, men ikke før i 973. Den kongelig seremonien var ikke planlagt som en innvielse, men som kulminasjonen av hans regime. Det var en politikk som må ha krevd en god del diplomati i forkant, planlagt av Dunstan selv og feiret med et hyldningsdikt i Angelsaksiske krønike. Diktet danner fortsatt basisen for dagens britiske kroningsseremoni. Symbolverdien i kroningen var av høyeste viktighet: andre konger i Britannia kom og avla sine troskapseder til Edgar ved Chester kort tid etter. Seks konger i Britannia, inkludert kongene i Skottland og i Strathclyde, avga løfter om at de ville være kongens vasaller til sjøs og til lands. Senere krønikeskrivere har fortalt om en rekke på åtte konger som alle avga sin troskapsed i en pram på elven Dee. Det er kanskje ikke riktig, men «underkastelsen ved Chester» synes å være i grove trekk historisk korrekt.

Død

Edgar døde den 8. juli 975 i Winchester og ble gravlagt i klosteret Glastonbury Abbey. Han hadde flere barn deriblant to sønner; den eldste het Edvard, født av hans første hustru Ethelfleda (som ikke må forveksles med Ethelfleda, mercianernes frue), og Ethelred, som ble født av hans andre hustru Elfrida. Edgar ble etterfulgt av sin eldste sønn, kong Edvard Martyren.
Fra Edgars død og til den normanniske erobringen var det ikke et eneste troneskifte som ikke ble utfordret og bestridt. Edgars død ble dermed i realiteten begynnelsen på slutten for det anglosaksiske England som i løpet av 1000-tallet ble utsatt for tre vellykkete erobringer, to danske og en normannisk.
Schiacallia

Utseende

En middelsstor, blank, brunsvart trebukk. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, sylindrisk og nokså kort. Dekkvingene er parallellsidige, kledt med fine, oppstående hår.

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige Brasil.
Miller Nunataks

Miller Nunataks er en gruppe nunataker som ligger 20 km sørvest for Storegutt i Enderby Land. Den ble kartlagt etter landmålinger og flyfoto tatt av ANARE (Australian National Antarctic Research Expeditions) 1954-66 og navngitt av Australian Antarctic Names and Medals Committee (ANCA) etter K.R. Miller, en værbservatør ved Mawson-stasjonen i 1962.
Kefalaia

Kefalaia eller Kephalaia er en kodeks med religiøse tekster fra manikeismen; den ble funnet i tempelruinen Medinet Madi i 1929 og inneholder undervisning om manikeismen skrevet i en didaktisk dialogform, hvor Mani selv sitter i en krets av disipler og svarer på spørsmål.
Verket er omfattende, med mer enn 90 kapitler. I det første kapitlet presenteres Manis oppdrag og gjerning i verden, mens det andre kapitlet er en utlegning av Jesu lignelse om Det gode og det dårlige treet. I de følgende kapitlene er det både utlegninger om guddommenes natur, om gode og onde makter, om astrologi, historiefortolkning, etikk og frelseslære.
Utdrag fra den omfattende teksten er oversatt til norsk i antologien Manikeiske skrifter, 2011.
Samia insularis

Utseende

En middelsstor (vingespenn 80-100 millimeter) påfuglspinner med påfallende store vinger sammenlignet med den lille kroppen. Hannens forvinger er litt sigdformede. I forvingespissen er det en liten, svart øyeflekk, midt i begge vingepar et rosa tverrbånd. Innefor dette tverrbåndet er det i hver vinge en halvmåneformet, lys flekk. Ved vingeroten er det et, ofte litt utydelig, hvitt tverrbånd, dette er V-formet i forvingen og buet i bakvingen slik at det møter tverrbåndet i midten ved forkanten.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Arten lever på Java, Sumatra og Borneo.
Volkswagen Scirocco

Historie

Volkswagen hadde vokst godt på begynnelsen 1970-tallet med blant annet kompaktbilen Volkswagen Type 1,  familiebil som Volkswagen Passat og kassevognen Volkswagen Transporter. Men de følte de trengte noe nytt og sporty, når de så hvordan flere av de japanske produsentene som Toyota og Datsun produserte sine sporty modeller som Toyota Celica og Datsun Skyline. Dermed var idèen om en hatchback-kompakt sporty modell født, og i 1974 kom Scirocco på banen.

Scirocco MK1, type 53 (1974-1981)

Bilen med to dører var liten og lett, og hadde motorer helt ned til 1.3 liters sylindervolum. Giorgetto Giugiaro stod bak designet, mens motorene var hyllevare fra Volkswagen.

Scirocco MK2, type 53B (1981-1992)

Scirocco MK2 hadde mye til felles med VW Golf MK2, ikke minst 16V-motoren med 139 hk i 1986 (uten katalysator). Scirocco fikk aldri betegnelsen GTI, men brukte GTX i stedet. Scirocco MK2 fikk en facelift som 1986-modell. Dette betydde blant annet sorte plastspoilere og 14" lavprofildekk. Minste motor fra 1986 var 1,6 med 55 kw. I tillegg fantes 1,8 90 hk og GTI-motorene (injection) med 112 og 139 hk. Siste leveåret var det kun en 1,8 liters motor med katalysator igjen. Effekten var 95 hk.

Scirocco MK3, type 1K8 (2008-)

Høsten 2008 kom Scirocco tilbake, denne gang med samme plattform som VW Golf V. Motorutvalget var 1.4 TSI med 122 hk (turbo) eller 160 hk (turbo og kompressor), og 2.0 TSI med motoreffektene 200/211 og 265 i R-utgave. Scirocco fantes også med 2.0 TDI og 140 eller 170 hk. DSG dobbelkløtsj automat kunne leveres til alle modellene bortsett fra 122 hk bensin. TSI160 hadde 7-trinns tørrkløtsj, mens de andre hadde 7-trinns våtkløtsj. Walter de Silva står bak designet på Scirocco MK3.

Corrado (1987-1995)

I 1987, etter 13 års produksjon tenkte Volkswagen nyskapende, og kom opp med den moderne og sporty bilen Volkswagen Corrado, bygd på en blanding av en eksisterende og en ny plattform. Corrado kom på banen sent i 1988, men Scirocco fortsette frem til 1992. og i 2008 kom Scirocco MK3 
Corrado, med sin nye G60-lade-teknologi, skulle være det råeste Volkswagen hadde å tilby, men dessverre opptrådte det en del feil med G60-laderen, som  gjorde at den brant seg ut og ble ødelagt jevnlig, en teknisk svakhet. Dette slo ikke helt an, og miksen mellom de to plattformene skulle vise seg å bli vanskeligere enn antatt. Corrado ble avsluttet i 1995. 
Corrado fikk du ikke bare med 1,8 G60-motor. En 2-liters 16V selvpustende rekkefirer med 136 hk kunne leveres, men det var nok 2,9 VR6 med 190 hk som fristet mest.
Svingestikk

Svingestikk er en måte å feste husketau til en gren av et tre eller annen horisontalt bærer. Stikket er "tett, sterk, sikker, og løsnes lett uten last" ifølge Ashley som har det som nummer 1693 i ABOK.
Veier i Troms

I Troms var det pr. 1. januar 2007 til sammen 5 398 km offentlige veier, noe som utgjorde 5,81 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 1 774 km riksveier/europaveier, 1 729 km fylkesveier og 1 895 km kommunale veier.

Fylkets viktigste veier

Troms har tre europaveier: E6, E8 og E10. Europavei 6 går gjennom fylket fra Gratangsfjellet i sør til Kvænangen i nord, med en lengde på 386,9 km i Troms. Europavei 8 er forbindelsen mellom Tromsø og E6, og er dermed svært viktig for samferdselen til og fra Nord-Norges største by. E8 er også Troms' eneste mellomriksvei, fra Skibotn i Storfjord til Kilpisjärvi i Finland. Størstedelen av europavei 10 går i Nordland, men veien er likevel viktig for Harstad og flere andre kommuner i Sør-Troms.
Riksveier i Troms er riksvei 85, riksvei 853 og Riksvei 862.
Blant andre viktige veier kan særlig nevnes fylkesvei 86, som knytter Senja og Finnsnes til resten av veinettet i fylket.

Undersjøiske tunneler i Troms

Troms har fire undersjøiske tunneler som bidrar til å knytte øyene i fylket til fastlandet. Tromsøysundtunnelen avlaster Tromsøbrua som veitilknytning mellom Tromsøya og fastlandet. Ibestadtunnelen under sundet Bygda knytter sammen øyene Rolla og Andørja i Ibestad kommune. Maursundtunnelen knytter øya Kågen i Skjervøy kommune til fastlandet. Kvalsundtunnelen knytter sammen Ringvassøya og Kvaløya i Tromsø kommune.

Øyforbindelser og fjordkryssinger

De fleste større øyene i Troms er forbundet med fastlandet med bruer og tunneler. I tillegg til de fire undersjøiske tunnelene kan nevnes Tromsøbrua og Sandnessundbrua i Tromsø, Gisundbrua som knytter Senja til fastlandet, samt Tjeldsundbrua, som knytter Hinnøya til fastlandet, og som dermed er viktig både for Harstad-området og for Lofoten og Vesterålen i Nordland .

Fjelloverganger

I Sør-Troms er Gratangsfjellet på grensen til Nordland en viktig, men ikke spesielt høytliggende fjellovergang. To andre mindre fjelloverganger mellom Gratangen og Bardu har også betydning. Disse tre er ikke over tregrensen. I Nord-Troms er Kvænangsfjellet mellom Nordreisa og Kvænangen en viktig værutsatt fjellovergang over tregrensen. Alle disse fjellovergangene er deler av europavei 6.

Mellomriksveier

Troms har én mellomriksvei, europavei 8 mellom Skibotn i Storfjord og Kilpisjärvi i Finland. Mange i Sør- og Midt-Troms bruker imidlertid også europavei 10 over Bjørnfjell (i Nordland) til Sverige.
Km/t

Km/t (norsk forkortelse for kilometer per time. Internasjonalt bruker man km/h ) er en måleenhet for fart. De fleste land i verden baserer seg på denne enheten for å angi fart i f.eks. biler, mens enkelte land – bl.a. USA og Storbritannia – benytter enheten miles per time (forkortes mph eller m/h).
I SI-systemet brukes m/s (meter per sekund). For å se hva km/t blir i m/s dividerer man distansen med 3,6. (Se artikkelen om Fart).
Selv om det i allment språkbruk er vanlig å betrakte fart og hastighet som synonyme begreper er det vitenskapelig en viktig forskjell mellom de to, i og med at fart er en skalar mens hastighet er en vektorstørrelse.
Junior-VM i skiskyting 2011

Ungdoms- og junior-VM i skiskyting 2011 ble arrangert i Nové Město na Moravě i Tsjekkia i perioden 27. januar – 5. februar 2011.
Guangde

Guangde (kinesisk: 广德县; pinyin: Guǎngdé Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Xuancheng.
Befolkningen var på 506 299 innbyggere i 1999.

Base 603

Det kinesiske romprogram har en utskytningsbase i fylket, kalt base 603.

Samferdsel

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Jakobs protoevangelium

Jakobs protoevangelium eller Jakobs barneevangelium er et apokryft evangelium som forteller om under rundt Jesu fødsel, jomfru Marias fødsel og liv. Skriftet er den eldste kjente forekomsten av fortellingene om Anna, Marias mor og grunnlag for helgenlegendene knyttet til henne og til Maria, og har slik «hatt stor betydning i kirkehistorien». 
Evangeliet er antagelig skrevet mellom år 150 og 200. Det eldste kjente manuskriptet har tittelen Marias fødsel. Jakobs åpenbaring. Tittelen Jakobs protoevangelium ble etablert i løpet av 1500-tallet, i den latinske formen Protoevangelium Jacobi. Den Jakob det er tale om er Jesu bror, og han opptrer også som jeg-person i evangeliet. 
Teksten består av 24 kapitler og en avslutning. De åtte første kapitlene skildrer Anna, Joakim og Marias fødsel. Den neste tredjedelen skildrer bebudelsen, budskapet til Josef, og deres familieetablering. Den tredje delen skildrer fødselen, Herodes' drap på guttebarn og under rundt dette.
Innholdet i dette skriftet, og i andre barndomsevangelier som Tomas' barneevangelium, ble på 700/800-tallet samlet i en utbrodert legendeform i Pseudo-Matteus’ evangelium.
En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen Apokryfe evangelier i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.
Du levande

Om filmen

Du levande skiller sterkt ut fra hva som er vanlig. Filmen holder ikke samme dramaturgiske mønster som vanlige filmer, og består istedenfor en sammenhengende historie av mange ulike stiliserte tablåer som gjennom sitt visuelle uttrykk er ment å fortelle noe om medmennesklige forhold, enten de er nyforelskede ungpiker, gamle ektepar, på jobb eller fest. De ulike tablåene har ikke nødvendigvis noe til felles eller noe slektskap, selv om enkelte vil se en sammenheng mellom de ulike handlingslinjene.
De til sammen 58 tablåene, er stort sett skutt med stillestående kamera, der hver enkelt scene er filmet i én sammenhengende tagning. Scenene er også ofte skutt fra lang avstand.
Hvis man skal konkludere med et tema i filmen, kan dette sies å være «menneskelige relasjoner i det til dels vanskelige fenomenet kalt livet.» Hverdagsmenneskets kamp for tilværelsen. En gjennomgående sitat i filmen er «det kommer en dag i morgen». Karakterene i filmen har vansker for å vise glede over dette uttrykket. Regissør Roy Andersson sier i et intervju med Magasinet RUSHPRINT «- Jeg har forsøkt å skape en spennvidde i filmen, gjennom å omtale viktige politiske, sosiale, økonomiske og sosiologiske saker – og i bunnen vise hvor sårbart mennesket er, i alle sjikt og aldrer»

Om produksjonen

Filmen tok 3 år å produsere, da mesteparten av scenene ble skutt i studio, inkludert det som i filmen oppleves som ute-scener. Ifølge magasinet Film & Kino (oktober 2007), har Du levande kostet «62 kilometer film og 100 000 arbeidstimer». Roy Andersson på sin side, har mistet noe av lysten til å lage film igjen på bakgrunn av at han synes prosessen med å skaffe finansiering er for slitsomt.
Jebel Sinjar

Jebel Sinjar (arabisk: جبل سنجار , også Sinjarfjellene eller Shengar/Shengal-fjellene; kurdisk: چیای شه‌نگال/شه‌نگار) er fjellrygg i guvernementet Ninawa i nordvestlige Irak, skjønt med aller vestligst tipp i Syria. De ligger nær byen Sinjar i distriktet av samme navn. Dette er de eneste fjellene på slettelandet mellom elvbene Khabur (i Syria) og Tigris.
Fjellene er for det meste befolket av  yazidier som ærer fjellene og anser at deres høyeste topp, som er på 1463 moh, er der Noas Ark kom til hvile etter Syndfloden.
I august 2014 flyktet rundt 40.000 yazidier opp i fjellene etter at styrker fra militshæren Den islamske staten Irak og Levanten (ISIL) hadde angrepet byen Sinjar.
St. Franciskus Xaverius kirke

Menigheten

Da menigheten ble stiftet var det kun to katolikker i Arendal, den ene var Fru Sigrid Boe som skrev til biskop Johannes Olav Fallize i 1895 og fortalte om sin overgang til katolisismen. Hun fikk svar tilbake hvor Fallize uttrykte et ønske om å opprette menighet i byen. Det tok noen år, men 22. juli 1911 ble eiendommen med matrikkelnummer 236a og 294 på totalt 4 000 kvadratmeter kjøpt for 28 000 kr for å tilhøre en ny menighet i Arendal. På eiendommen var et trehus egnet som hospital, et stenhus tiltenkt som prestegård, samt en paviljong og et uthus. Eiendommen ble overtatt 1. oktober samme år. Misjonsstasjonen startet opp  11. november 1912, med Karl Kjelstrup (1874-1946) som første sogneprest. Det ble holdt høymesse denne dagen, med fullsatt kirke. Da Kjelstrup avtrådte stillingen som sogneprest i Arendal i 1921 var menigheten blant landets største. Fru Boe døde i 1954.
I 2017 hadde menigheten 1 574 medlemmer fra 60 ulike nasjoner. I tillegg til kirken driver menigheten  St. Franciskus barnehage og stiller med skoleprest til St. Franciskus skole som forøvrig er et selvstendig subjekt underlagt Oslo katolske bispedømme. Kirkesognet omfatter kommunene Arendal, Risør, Grimstad, Gjerstad, Vegårshei, Tvedestrand, Froland og Åmli i Aust-Agder, og Fyresdal og Nissedal i Telemark. Menigheten hører inn under Oslo Katolske Bispedømme. Sogneprest fra 1973 til 2001 var pater Alan Cyril Littlewood og senere: pater Arne Dominique Fjeld OP (2001-2004), pater Sigurd Markussen (2004-2008), pater Nikolas Goryczka OFM (2008-2013), pater Grzegorz Gryz OFM (2013-2017), pater Sigurd Markussen (2017-).

Kirken

Menighetens første kirke var en trekirke på Tyholmen som ble bygget etter ordre fra biskop Fallize. Allerede i 1914 var kirken og skolen menigheten drev for liten, men planene om ny kirke ble skrinlagt grunnet den første verdenskrig. I 1935 fikk menigheten valget om ny kirke eller ny skole, valgte da ny skole. I 1947 fikk menigheten avslag på tillatelse om å bygge ny kirke, da andre bygg ble prioritert først. Flere søknader ble så avslått om ombygging før en søknad endelig ble godkjent 3. juni 1952, men søknaden ble omhandlet som nybygg da ombyggingen var såpass omfattende.
24. januar 1954 ble så en ny og større murkirke vigslet på samme sted som den første kirken tidligere sto. Arkitekt var Ugland & Thorne. Kirken ble utvidet fra 110 sitteplasser til 150 i 2009 med nytt tilbygg til 5 millioner kroner. Nybygget ble tegnet av arkitket Kjell Jensen ved Arkitektkontoret Kjell Jensen AS. Det ble i samme omgang blant annet laget handikappheis, nye kontorer i etasjen under kirkerommet, lagt varmekabler i trappen ute, samt fundamentert ordentlig, da kirken sto på en sprekk i fjellet. Innvielsen på nybygget ble holdt 3. januar 2010, hvor kirken ble vigslet av biskop Bernt Ivar Eidsvig.

Kilder

Agderpostens papirutgave, s. 10-11, 31. desember 2009
Explosive Global

Explosive Global (tidligere Explosive Marketing) er et norsk nettverksselskap etablert i 2016 av nordmannen Tor Steve Bowen.
Selskapet markedsfører seg selv som en portal for nettspill, og hevder å være verdens første gamlingselskap basert på delingsøkonomi. Som medlem kan man i tillegg kan tjene penger på å verve nye medlemmer til konseptet i en hierarkisk struktur, inngangsbilletten hertil koster 200 Euro. Explosive Global oppgir å inneha en spill-lisens på Curaçao registrert på selskapet Massive Online Gambling (MOG) B.V.
I desember 2016 sendte Lotteritilsynet et varselbrev til Explosive Global der de tydeliggjorde at virksomheten slik den fremsto var i konflikt med det norske spillemonopolet og dermed ulovlig å markedsføre i Norge. Tilsynet redegjorde også for regelverket som forbyr pyramidespill uten å ta stilling til hvorvidt Explosive Global var i strid med dette. Svaret fra Explosive Global var ført i pennen av John Hegrenes som frem til 2016 drev investorklubben LifeClub, en avlegger av pyramidespillet Prosper Club som i 2003 ble erklært å drive i strid med det norske lovverket.
Treehouse of Horror

Bad Dream House

I den første fortellingen flytter familien Simpson inn i et gammelt hjemsøkt hus. Huset (som er stemmegitt av Harry Shearer) besetter sjelene deres og får dem nesten til å ta livet av hverandre. Etter å ha vært for lenge sammen med familien, ender huset opp med å måtte velge mellom et videre liv sammen med dem, eller selvdestruksjon... og velger selvsagt det siste. Lisa: "Det valgte å ødelegge seg selv, framfor å leve med oss. Mann kan ikke hjelpe å føle seg litt avvist"

Hungry Are The Damned

I den andre fortelingen blir familien Simpson bortført av romvesenene Kang og Kodos, samt et tredje romvesen som ikke kan si hva han heter, for for å kunne uttale navnet sitt korrekt må han rive ut tungene til familien. Familien Simpsons førsteinntrykk er at romvesnene planlegger å spise dem, men dette fører til at romvesnene på sin side blir dypt fornærmet da de hadde planlagt å ta med seg familien hjem til en kjempefest. Familien Simpson blir sendt tilbake til jorden, og først da går det opp for dem hva de har gått glipp av.

The Raven

Det tredje innslaget er en satire av diktet til Edgar Allan Poe. Her ser vi en deprimert Homer som blir terrorisert av en Bart-lingnene ravn, mens James Earl Jones leser diktet i bakgrunnen. Ravnen sier hele tiden «Never more!», og driver mannen vannvid.

Trivia

Markerer første oppterden av Kang og Kodos.
Gungne

Gungne er spydet til Odin i den Norrøne mytologien. Det treffer alt han sikter på, og vender alltid tilbake til hånden hans.
Spydet ble laget av sønnene til mestersmeden Ivalde, to dvergebrødre som hjalp Loke da han hadde klippet av håret til Siv, Tors kone. Gungne var én av tre gaver Loke bragte tilbake til Åsgard, og del i veddemålet han hadde gjort med dvergene Brokk og Sindre om hvem som kunne skaffe de flotteste gavene til gudene.
Flukt (musikkgruppe)

Flukt er en norsk folkemusikktrio fra Trøndelag startet i 1998 under navnet Gorrlaus. Medlemmene har bakgrunn fra forskjellige musikksjangere og prøver å blande andre elementer inn i folkmusikken med besetningen fele, trekkspill og trommer.
Trioen har gitt ut tre album og har spilt en rekke konserter i inn- og utland, blant annet på internasjonale festivaler som Førde Internasjonale Folkemusikkfestival, Falun Folkmusikfestival (Sverige), Festiwal Folkowy (Polen) og Nordic Roots (USA). Bandet tredje album, Stille før stormen, ble gitt ut 7. april 2008 og ble nominert til Spellemannprisen 2008 i klassen folkemusikk/gammaldans. Gjesteartister på albumet er vokalistene Heidi Skjerve og Frode Fjellheim, gitarist Andreas Aase og bassist Jon Krogstad.