google/wiki40b huggingface dataset:
Hertigarnas stall

Hertigarnas stall er en tidligere stallbygning på Drottningholmsmalmen ved Drottningholm slott på Lovön i Ekerö kommune. Bygningen ble oppført på 1780-tallet, sannsynligvis etter tegninger av Carl Fredrik Adelcrantz. Stallen ble i 1985 ervervet av Ekerö kommune og ble gjort om til pensjonistboliger.
Bygningens oppføring var en konsekvens av den nye vei- og broforbindelsen mellom Drottningholm og Stockholm som ble åpnet i 1787. Ansvarlig for prosjektet var Carl Fredrik Adelcrantz som da var kongelig arkitekt og sjef for Överintendentsämbetet. Forbindelsen gikk via Brostugan på Kärsön, Nockeby vertshus, Tranebergs vertshus og Kungsholmen. Stallbygningen var som slottet, synlig på lang avstand for reisende som kom på den nye veien fra Stockholm.
Bygningen fikk sannsynligvis sitt navn fordi den var ment for hertugenes hester og opprinnelig fantes det femti spiltau i førsteetasjen og boliger for kusker og stalldrenger i hovedetasjen. Stallfunksjonen fantes helt inn på 1900-tallet. Bygningen var vertshus 1924-73 og deretter kontor før Ekerö kommune kjøpte huset i 1985.
Bygningen er siden 1986 et bygningsminne og en del av verdensarven Drottningholm.
Tranefugler

Beskrivelse

De fleste medlemmene i denne gruppa har lange ekstremiteter, slanke nebb, runde vinger og en enkel fjærdrakt. Det er imidlertid store forskjeller i utseende mellom artene, avhengig av biotop og levevis. Artene varierer dessuten svært mye i størrelse, fra de minste riksefuglene til de enorme tranene, som kan bli opp mot 175–176 cm høye og veie mer enn 12 kg.
Tranefugler som vader i våtmark (traner), eller går på flytende vegetasjon (riksetrane), har lange, tynne tær som vekten fordeles på. Trappene, som lever på bakken, har kortere tær og sterke bein slik at de kan løpe. De fuglene i denne gruppen som lever i vann (sothøner og svømmerikser), har lappeføtter til å svømme med. Tranefugler flyr over lange distanser med de lange, brede vingene sine, mens andre (mesitter, springvaktler og noen rikser) har små vinger som er for dårlige til å fly med.

Trekk

Mange tranefugler er trekkfugler som gjør lange trekk mellom forplantingsområdene og vinterkvarterene. Underveis stopper store flokker på etablerte samlingssteder, der de holder seg i noen dager før de beveger seg videre. Sånne samlingsplasser kan tiltrekke seg flere titalls tusen fugler. Hornborgasjön i Västergötland i Sverige er en slik plass.
Tranefugler formerer seg på våtmark, og finner ofte avsidesliggende steder, for eksempel arktisk tundra, stepper, platåer i høyland og sumper, til dette formålet. Noen arter i denne gruppa trekker ikke i det hele tatt.

Kurtisering

Flere medlemmer av denne gruppa har paringsritualer. Noen av de mest elegante ritualene utføres av tranene, som finner seg en make for livet. Hannen og hunnen danner par og opprettholder siden båndene gjennom paringsdansene. Rikser, noen trapper og solriksa danner liknende paringsdanser, der fuglene holder ut vingene, viser de store øynene på fjærene og slår ut stjerten som en fane, ofte mens de hopper og løper rundt i en sirkel. Riksen tiltrekker seg også en make ved å lage og særegne lyder.

Vern

Blant tranefuglene finnes det en høyere andel arter som er truet enn i andre fuglegrupper. Ødeleggelser av biotoper, innførte rovdyr og jakt er blant hovedtruslene mot tranefuglene. Blant tranene er 11 av de 15 artene truet av utryddelse i en eller anen grad, deriblant snøtrane og trompetertrane. Det er vanskelig å verne tranene fordi de trekker over så store avstander, noe som gjør at mange land må samarbeide. Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA), som er utviklet under rammeverket til Bonnkonvensjonen (CMS) og administrert av FNs miljøprogram (UNEP), er imidlertid en traktat som beskytter mer enn 250 arter med vannfugler og deres habitat (våtmarkssystemer) i Afrika, Europa, Midtøsten, Sentral-Asia, Grønland og det kanadiske arkipelet.
Reaper of Souls

Reaper of Souls er et musikkalbum med Purified in Blood, utgitt i 2006. Dette er bandets debutalbum.
Øst for Eden (film)

Handling

Filmen handler om Cal (James Dean), og hans søken etter hengivenhet fra sin sterkt relgiøse far, bonden Adam Trask (Raymond Massey). Cal føler at faren foretrekker sin andre sønn, Aron (Richard Davalos).
Spaghettiwestern

Spaghettiwestern eller spagettiwestern er en betegnelse på westernfilmer – det vil si filmer med miljøer og historier fra det amerikanske cowboy- og nybyggermiljøet på 1800-tallet — som ble produsert i Europa på 1960- og 1970-tallet, først og fremst i Spania og Italia. En rekke av filmene var brutale og nihilistiske og fikk derfor problemer med filmsensuren i mange land.
Typiske eksempler på spaghettiwestern er Django (1966), Sartana (1968), Sabata (1969), For en neve dollar (1964) og den kanskje mest kjente av dem alle: Den gode, den onde og den grusomme (1966) av Sergio Leone. Skuespillere man ofte forbinder med denne type filmer, er Clint Eastwood, Franco Nero og Lee van Cleef.
Borebukta

Borebukta, tidligere kjent som Tundra Bay, er en 4,5 km bred og inntil 10 km lang lang bukt på nordsiden av Isfjorden, på Oscar II Land, Spitsbergen, Svalbard. Borebukta ligger på vestsiden av Bohemanflya og innerst i bukta ligger Borebreen.
I sør reiser fjellet Syltoppen (680 m) seg, mens Ramfjellet (614 m) avgrenser området i sør. I øst er det Bohemanneset med fyrlykt og Boheman fuglereservat som avgrenser bukta. Området tilhører Nordre Isfjorden nasjonalpark.
Indre Akershus Blad

Indre Akershus Blad er en avis som kommer ut i Aurskog-Høland, Sørum og Fet i Akershus og Rømskog i Østfold. Redaksjonslokalet ligger i Gågata på Bjørkelangen. Ansvarlig redaktør og disponent er Arne Henrik Vestreng. «Indre» – som avisen kalles på folkemunne – ble første gang utgitt i 1908. Indre Akershus Blad er en del av Mediehuset Romerike, som blant annet inneholder avisen Romerikes Blad og TV-stasjonen TVRomerike. Mediehuset Romerike er igjen en del av mediekonsernet Amedia.
Ørn Bjørn og Jørn

Ørn Bjørn og Jørn er en norsk tegneserie som blir tegnet og skrevet av Tore Strand Olsen. Humorserien utkommer hver gang som en 8 ruters helside.
Ørn Bjørn og Jørn ble første gang utgitt i magasinet Pyton (nr.4) i 1995. Siden ble serien trykt i hvert Pyton frem til magasinet ble nedlagt sommeren 1996 (nr.13). Da var det til sammen blitt trykt 47 helsider med særegen Ørn Bjørn og Jørn humor. Serien har blitt utgitt i fem norske magasin.
I 2003 ble samleboken De hundre beste Ørn Bjørn & Jørn utgitt av forlaget Seriehuset. Boken har undertittelen verdens dummeste tegneserie.
Anestesisykepleier

Anestesisykepleier er en sykepleier med spesiell kompetanse og ansvar for sykepleien til pasienter i forbindelse med anestesi, operasjon, skader, ulykker og/ eller svikt i livsviktige funksjoner.
Anestesisykepleier gir anestesi selvstendig på ellers funksjonsfriske pasienter, og i samarbeid med anestesilege til pasienter med mer komplekse sykdomstilstander.
FA-cupen 1963/64

FA-cupen 1963/64 var den 83. sesongen av den engelske FA-cupen. West Ham United slo Preston North End 3–2 i finalen.
Ungdomsasiamesterskapet i friidrett

Ungdomsasiamesterskapet i friidrett er det regionale mesterskapet i friidrett for asiatiske U18-utøvere, dvs utøvere som fyller 16 eller 17 år det året mesterskapet arrangeres. 
Mesterskapet ble første gang arrangert i 2016, og var det fjerde regionale mesterskapet i ungdomsklassen som ble etablert, etter Sør-Amerika, Oseania og Afrika.
L'Aquila

L'Aquila er en by sentralt i Italia, med 69.368 innbyggere. Den ligger mellom middelaldermurer på en ås i den vide dalen til elva Aterno og er omgitt av Appenninene med Gran Sasso i nordøst. Den er både hovedstad i regionen Abruzzo og i provinsen L'Aquila. 
Byen består av et virvar av smale gater mellom bygninger og kirker fra barokken og renessansen og åpne piazzaer. Byen har universitet, Universitetet i L'Aquila, et teater, et symfoniorkester, et kunstakademi, et statskonservatorium og et filminstitutt. 
L'Aquila er sete for et katolsk erkebispedømme.

Historie

Byen ble grunnlagt som Aquila av Fredrik II av Det tysk-romerske rike ut fra flere landsbyer som alt eksisterte (99 ifølge et lokalt sagn). Byggingen av byen var ferdig i 1254 under Fredriks sønn Konrad IV av Tyskland. 
Da Konrad døde ble byen ødelagt av hans bror Manfred i 1259, men ble gjenoppbygd Karl I av Anjou, etterfølgeren hans som konge av Sicilia. Bymurene rundt byen stod ferdige i 1316. 
Den var raskt den nest største byen i Kongedømmet Napoli og var selvstyrt. 
Under jordskjelvet i 1703 omkom omtrent 3 000 mennesker. Mange døde inne i kirken San Domenico da den brøt sammen over dem. En rekke andre kirker og palasser i byen falt enten sammen eller ble påført store skader.
Byen ble plyndret to gonger av franske tropper under napoleonskrigene i 1799.
Navnet ble endret til Aquila degli Abruzzi i 1861 og til L'Aquila i 1939.
6. april 2009 ble byen og regionen rammet av et voldsomt jordskjelv, som tok livet av over 200 mennesker, og la mange bygninger og kulturskatter i grus.

Severdigheter

Byen har svært meget middelaldersk byggsubstans i sitt sentrum, likeså meget fra den tidlige nytid. Særlig monumental er den hellige Bernardin av Sienas gravkirke, med en fasade fra 1525.
Under Gamlebyen ligger pave Cølestin Vs grav i kirken Santa Maria di Collemaggio utenfor byportene. Der hadde han før han ble valgt til pave bygd et ryddet et eneboersted, og det var her han ble intronisert. Basilikaen ble påbegynt i 1287 og har en bemerkelsesverdig hvit-rosa mønstret romansk-gotisk fasade. 
Kastellet Forte Spagnolo fra keiser Karl Vs tid for å holde L'Aquilas opprørske befolkning i sjakk, er nå Abruzzenes nasjonalmuseum, med antikk og sakral kunst og et mammutskjelett.
Ved en av byportene finner man Fontana delle 99 Cannelle (de 99 rørs brønn), fra år 1272. Tallet 99 er unøyaktig. 
Om lag 9 km utenfor byen er ruinene av sabinernes by Amiternum, som ble erobret av romerne i 293 f.Kr. Særlig amfiteateret og teateret der er vel bevart.
Enhedslisten

Historie

Enhedslisten kom første gang inn på Folketinget i 1994 med seks mandater. Ved valget i 1998 fikk de fem mandater, og ved valget i 2001 fire mandater. Ved valget i 2005 oppnådde partiet en fremgang på to mandater til i alt seks. I 2007 fikk de fire mandater, og partiets medlemmer av Folketinget i denne perioden var Line Barfod, Per Clausen, Johanne Schmidt-Nielsen og Frank Aaen.
Ved valget i 2011 tredoblet partiet stemmeoppslutingen og antall mandater. Enhedslisten endte opp med en folketingsgruppe på 12 medlemmer. Det ble et av partiene Danmarks nye sosialdemokratiske regjering måtte basere seg på støtte fra. I folketingsgruppen inngår Johanne Schmidt-Nielsen, Christian Juhl, Per Clausen, Frank Aaen, Pernille Skipper, Rosa Lund, Stine Brix, Jørgen Arbo-Bæhr, Finn Sørensen, Henning Hyllested, Lars Dohn og Nikolaj Villumsen.
I lokalpolitikken hadde partiet et gjennombrudd i 2013. Ved kommune- og regionvalgene økte partiets stemmetall på landsbasis fra 2,3 til 6,9 prosent. I København fikk Enhedslisten 19,5 prosent av stemmene og ble det nest største partiet. Ved dette valget fikk Enhedslisten inn 119 representanter fordelt på 79 kommuner og ble representert i alle Danmarks regioner.
San Clemente

San Clemente er en basilika i Roma oppført til paven og martyren Clemens Is ære.
Kirken har tre etasjer på samme sted. Den underste er er en insulae fra første århundre som skal ha tilhørt T. Flavius Clemens og som skal ha blitt brukt som et Romersk tempel. Over denne er en kristen kirken fra det fjerde århundre. Den nåværende er bygget før år 1100 over kirken fra der fjerde århundre.

Bygningen

Kirken antas å ha vært innviet første halvdel av 1100-tallet (1125).
San Clemente er bygd på historisk grunn, under den finner vi restene av en oldkristen treskipet basilika fra slutten av 300-tallet, og under den igjen rester av et kompleks av romerske bygninger. Disse bygningene var bygd i ulike nivåer og hadde forskjellige funksjoner. I 1084 ble området brannskadet av Robert Guiscard, noe som førte til at en ny kirke måtte bygges på området, den nye overkirken, San Clemente.

Interiør

Kirken er en basilika med midtskip og sideskip.
Midtskipet fortsetter vi langs en akse. Gulvets ornamentere midtparti skiller seg fra gulvflatene for øvrig, og går som en løper gjennom kirkerommet der det ender ved alteret. Alteret er overbygd av et ciborium. Over ciboriet finner vi  apsidemosaikken. Den er omgitt av en triumfbue som ender under et nyinnsatt kassettetak.

Katarinas kapell

Kirerommet har et kapell viet til Katarina av Alexandria med fresker fra 1428-1431 som viser scener fra helgenens liv utført av Masolino da Panicale, muligens assistert av Masaccio.
Scornicești

Scornicești er en by i fylket Olt i Romania med 12 802 innbyggere. Byen er mest kjent som fødested for den rumenske diktatoren Nikolae Ceaușescu, som bodde i byen frem til han fylte 11 og flyttet til București for å bli skomaker.
Under Ceaușescus regime gjennomgikk Scornicești store forandringer, siden Ceaușescu ønsket å bruke byen som en modell på den nye sosialistbyen. De gamle landsbyhusene ble revet og erstattet med blokker. Dessuten bygde han en ny stadion til det lokale fotballaget FC Olt som, med Ceaușescus hjelp, rykket opp til rumensk eliteserie.
Debut

Debut [de'by] betegner den første offentlige opptredenen eller utgivelsen som gis av en artist, forfatter, filmskaper eller skuespiller.
Richard Peyzaret

Spinnville sauer

Peyzaret vokste opp som en beundrer av tegneserieskapere som Hergé og André Franquin, men tok en ordinær kunstutdannelse i seks år i Paris før han tok kontakt med tegneserieindustrien ved Raymond Poïvet. Det førte ham videre til René Goscinny og han begynte å tegne for tegneseriemagasinet Pilote i 1971 og debuterte med humorserien Contes à Rebours, og som senere ga støtet til hans første album, Au loup!
Mens han arbeidet for Pilote begynte han sitt mest berømte verk i 1973, Ullkorn, som var en særdeles sprelsk serie med en løs filosofisk og surrealistisk handling som involverte diskuterende sauer, en sturende gjeter, en oppfinnsom gjeterhund, talende fjell, og den lille prinsen som stadig flyr innom. Formelt handler serien om en gammel og en ung gjeter, deres hund som går på to og snakker, en flokk spinnville sauer pluss flere andre unormale figurer som opptrer uforutsigbart. Når en sau blir tatt av en ørn er den lykkelig og roper: «Jeg kan fly!» Da Pilote gikk inn ble serien utgitt direkte som album uten først å bli publisert i et magasin.

Andre serier

F'Murrr hadde også lenge en forbindelse med flere andre franske seriemagasiner i denne perioden. Av hans andre serier ble Naphtaline trykket i Pilote, Porfirio et Gabriel i Le Canard Sauvage og Circus, Jehanne d'Arc i Métal Hurlant, Robin des Boîtes i Fluide Glacial, og Les Mirrois de Marguerite og Ala et Lolli ble tegnet for Spirou-tillegget Le Trombone Illustré.
I 1985 begynte han på tegneserien Histoires Déplacées i seriemagasinet (A SUIVRE) som drev satire med den daværende sovjetiske okkupasjonen av Afghanistan. Disse historiene med felles tema og personer, ikke helt ulikt Ullkorn, ble samlet og utgitt i et album i 1987 under tittelen Le char de l'état dérape sur le sentier de la guerre (Statens stridsvogn tryner på krigsstien på norsk i 1989). Det ble ikke flere album i denne serien, da F’Murrr fikk problemer med å drive satire om en pågående krig.
Midnight Special

Handling

En far og hans sønn må flykte etter at faren oppdager at sønnen innehar spesielle evner.
Sveriges geografi

Inndeling

Sverige er inndelt i tre landsdeler: Götaland, Svealand og Norrland. Götaland utgjør den sørlige delen av Sverige, Svealand den midtre delen, og Norrland den nordligste delen.

Klima

Selv om Sverige strekker seg langs de samme breddegrader som Norge, ligger landet på østsiden av de skandinaviske fjellene, og dette påvirker klimaet en god del. Dette hindrer i stor grad den milde atlanterhavsluften i å strømme inn over landet, og gjør klimaet en god del kaldere enn i Norge. 
Dev sørvestlige områdene av Sverige har mye det samme klimaet som Danmark og Nederland, sælig Göteborg og andre steder langs kysten av Kattegat. Her er det fuktig og kjølig om vinteren med regn og snø om hverandre, mens sommeren har regnbyger, men ofte lyst og mildt vær. Nordlige deler av Sverige har derimot et mye mer kontinentalt klima, der somrene er omtrent like milde som i sør, mens vinteren er mye kaldere. Bottenvika fryser vanligvis til i løpet av vinteren, og dette gjør at iskald luft fra Russland eller Barentshavet kan strømme inn i Nord-Sverige uten å gå over åpent hav. I tillegg er vinteren ofte skyet med lett snøfall lange perioder i strekk. Når vinden blåser fra Atlanterhavet og over fjellene i Norge, tørker luften opp og blir litt varmere, slik at temperaturen i sentrale og sørlige deler av Sverige ofte ligger over 0ºC med forholdsvis tørre værforhold. Lavtrykk i Østersjøen kan derimot føre til kraftig snøfall også i de sørligere områdene av Sverige. 
Våren er den tørreste og minst skyede tiden på året i det meste av Sverige. I mai har som regel mesteparten av snøen smeltet, bortsett fra helt nord og i fjellene, og temperaturene øker. Om sommeren er temperaturen blitt såpass høy at man ganske ofte kan få tordenvær. Tordenbygene blir som regel dannet over fjellene om ettermiddagen, og går østover om kvelden. Derfor får kysten av Bottenvika ofte mer sol enn fjellområdene om ettermiddagen. Det sørsvenske høgland i Småland og den sørlige del av Västergötland har ett lidt kaldere klima enn øvrige Sør-Sverige. Men øst av høglandet, langs smålandskysten, er sammen med lavlandet i Øst-Svealand, nær Stockholm og Uppsala, oftest det varmeste området om sommeren, men temperaturen minker bare sakte på vei nordover. Til og med i Lappland helt i nord har man gjennomsnittlige maksimumstemperaturer over 16ºC om sommeren. Man kan riktignok få frost over 1000 m selv på sommerstid, og dette området er som regel det kaldeste i hele Skandinavia om vinteren. 
Stockholm har en årlig nedbørsnormal på 554 mm, Göteborg har 670 mm, mens Piteå i nord har 517 mm.

Lister

Sveriges 10 største sjøer i fallende størrelsesorden: Vänern, Vättern, Mälaren, Hjälmaren, Storsjön (Krokom og Åre), Siljan, Torneträsk, Hornavan, Uddjaure og Bolmen.
Sveriges 10 største øyer i fallende størrelsesorden: Gotland, Öland, Orust, Tjörn, Hisingen, Värmdön, Väddö och Björkö, Fårö, Selaön og Gräsö.
Sveriges 10 lengste elver: Klarälven, Torneälven, Dalälven, Umeälven, Ångermanälven, Luleälven, Vindelälven, Kalixälven, Ljusnan og Indalsälven.
.sc

.sc som domene for Skottland

Toppnivådomenet .sc ble tidligere markedsført til bedrifter i Skottland som et skotsk domene. Men .sc-domenet er imidlertid underlagt Seychellenes registreringsregler. SCregistrars, et selskap som solgte .sc domener, er siden nedlagt.
Polytminae

Noter

Eulampis blir av og til inkludert i Anthracothorax
Vacation

Handling

Rusty Griswold håper å bringe familien nærmere hverandre igjen og gjenskape sin egen barndomsferie ved å ta med kona og de to sønnene på en langtur på andre siden av landet, til Walley World. Ting går ikke helt som planlagt.
Charles Chaplin (maler)

Biografi

Chaplin var i 1845 elev av Michel Martin Drolling ved det franske kunstakademiet École nationale supérieure des beaux-arts i 1845. Chaplin var da stilmessig påvirket av rokokko-maleriet, og den tandre paletten i arbeidene hans fra denne tiden minner om fargene til kunstnerne Jean-Siméon Chardin og Jean-Étienne Liotard. Keiserinne Eugenie av Frankrike satte stor pris på Chaplins kunst, og bestilte flere malerier fra ham. Hun ga ham også i oppdrag å dekorere Halvsirkel-salen i Elysépalasset, Garnier-operaen og Tuileriene. Chaplin ble utnevnt til det annet keiserdømmes hoffmaler, og regnes som en av de såkalte akademi-malerne i Frankrike. Blant elevene hans finner vi blant andre Mary Cassatt, Louise Abbéma og norske Mathilde Dietrichson.
Chaplin viet seg særlig til såkalt landskapskunst – hovedsakelig med motiver fra Auvergne og Lozère – frem til 1851, da han begynte å stille ut portretter. Dikteren Xavrier Aubriet dediserte sonette Porchers des Cévennes til Chaplin; dedikasjonsteksten lød Til Charles Chaplin som har malt griser og kvinner (på fransk: À Charles Chaplin qui a peint des cochons et des femmes).
Maleriene hans befinner seg i dag i museer i Bordeaux, Bayonne, Bourges, Mulhouse, Paris, Reims, Rouen og i Baltimore.
Sønnen Arthur Chaplin ble for øvrig maler i likhet med sin far.

Utstillinger

Chaplin deltok på Parisersalongen i 1845, 1847, 1848, 1849, 1851, 1852, 1853, 1855, 1857, 1859 (i 1859 avviste juryen et verk med tittelen Aurora, utvilsomt fordi det var for sensuelt med datidens øyne), 1861, 1863, 1864, 1865, 1866 (En Drøm/Un rêve, utsmykning til hotell Demidoff), 1867 og 1868.
Krk-brua

Krk-brua (kroatisk: Krčki most) er ei veibru som forbinder den kroatiske øya Krk med fastlandet. Den 1430 meter lange buebrua i armert betong har to buer, hvorav den lengste er den nest lengste betongbuen i verden og blant de lengste buene av noe slag. Byggingen av brua begynte i juli 1976, og brua ble åpnet 19. juli 1980. Den het opprinnelig Tito-brua (Titov most) etter den nylig avdøde jugoslaviske presidenten Josip Broz Tito. Brua har en trafikk på over en million kjøretøyer i året.
Brua går via den lille øya Sveti Marko mellom Krk og fastlandet, og består av ett buebruspenn i armert betong på hver side av øya. De to buene er 244 og er 390 meter lange. Den lengste buen, mellom fastlandet og Sveti Marko, var den lengste betongbuen i verden da brua ble bygd. Rekorden sto til Wanxian-brua i Kina, med en bue på 420 meter, ble åpnet i 1995. Krk-brua har seilingshøyde 67 meter.
Krk-brua gir øyas 16 000 innbyggere fastlandsforbindelse, og gir turistbyene på øya forbindelse med den adriatiske motorveien, Jadranska magistrala, som er den viktigste veien langs Adriaterhavets østside. Brua forbinder også byen Rijeka med Rijeka lufthavn, som ligger på Krk. De første 20 årene brua var i bruk, hadde den en trafikk på 27,2 millioner kjøretøyer, over det dobbelte av fergetrafikken til og fra øya. Den økende trafikkmengden gjør at det er behov for ei større bru til erstatning for den nåværende, og dette er for tiden under planlegging.
Dagens bru er 11,4 meter bred og har ett kjørefelt i hver retning, pluss fortau på hver side. Det innkreves bompenger på brua, ca. 4 euro, kun én kjøreretning.
Vinterstid er brua tidvis stengt for lastebiler og vogntog, noen ganger også for personbiler, når nordavinden (boravinden) er sterkest.
Disphysema

Utbredelse

Arten er beskrevet fra nærheten av Chennai (Madras) i India.
Mimononyma

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Ekvatorial-Guinea.