google/wiki40b huggingface dataset:
Håndgranat

Håndgranat er en granat, en metallbeholder med sprengstoff, som er konstruert for å kastes med håndmakt.

Historikk og typer

Ordet granat kommer fra det gamle franske (pome) grenate som betyr «granateple», et ord som ble valgt fordi størrelsen på de første granatene og granatsplintene minte soldatene om disse fruktene og frøene inni. Grenaderer var opprinnelig soldater som var spesialister på å kaste granater, og ble brukt utelukkende til dette. De første  håndgranatene kom allerede på 1600-tallet, og var konstruert som små kanonkuler fylt med krutt og med en brennbar lunte. I motsetning til tidligere kriger hvor soldatene normalt stod på geledd på avstand og skjøt mot hverandre, var første verdenskrig i større grad en skyttergravskrig med mye nærkamper, der håndgranater mer kom til sin rett.

Moderne granater

Den moderne håndgranaten ble patentert av sersjant Niels Waltersen Aasen fra Rissa i Sør-Trøndelag i 1906. I 1916 ble han utnevnt til ridder av den franske æreslegion for oppfinnelsen.
Idag finnes det flere typer håndgranater med ulike egenskaper og bruksområder. De vanligste typene er splint-, sjokk-, røyk-, CS-, lys- og brannhåndgranat. Man deler ofte håndgranater inn i to grupper; offensive og defensive granater. Offensive granater brukes i angrep og har en mindre skaderadius som gjør at man kan kaste dem og storme fremover. Defensive granater, som for eksempel splintgranater, er ment for bruk i forsvar, og krever at man tar dekning etter de blir kastet, da splintene spres i en større radius. 
Moderne håndgranater har en tidsforsinket utløsermekanisme. Lengden på forsinkelsen kan variere avhengig av type granat, men er normalt 4-5 sekunder. Flere av typene har overlappende egenskaper. For eksempel vil en røykgranat av typen HC hvit røykgranat avgi en intens røyksky samtidig som den generere så mye varme at den kan benyttes til å starte en brann. 
De mest kjente klassiske håndgranatene er den tyske stavgranaten Stielhandgranate 24 (sprenggranat), og den engelske Mills-granaten (splintgranat), som har det karakteristiske ananasutseende. Begge ble brukt under første og andre verdenskrig. Stavgranaten har den fordelen at den kan kastes mye lenger grunnet skaftet - men de er samtidig tyngre og tar mye mer plass.
Djiboutis herrelandslag i fotball

Historie

Laget spilte sin første landskamp den 5. desember 1947 under navnet Fransk Somaliland mot Etiopia, hvor de tapte 0–5. Etter at Djibouti fikk sin uavhengighet i 1977 spilte de igjen mot Etiopia, og i deres første kamp som Djibouti tapte de hele 1–8. I 1986 spilte laget sin første større kvalifiseringskamp, som var kvalifisering til Panafrikanske leker 1987 avholdt i Kenya.
Deres første kvalifiseringskamp til et verdensmesterskap kom i 2000 da laget forsøkte seg med å bli kvalifisert til VM i fotball 2002, men tapte den innledende kvalifiseringen mot DR Kongo med sifrene 2–10 over to kamper. Djibouti har aldri spilt i Afrikamesterskapet i fotball, men trakk seg for øvrig fra kvalifiseringen til både AM 2004 og AM 2008. Laget vant sin første offisielle FIFA-arrangerte kamp mot Somalia under CAFs kvalifisering til VM i fotball 2010 og deltok deretter i gruppespillet som Egypt til slutt vant.
Buganda

Buganda er et kongerike i midtre og sørlige delen av Uganda. Befolkningen i Buganda kalles baganda, også forkortet ganda. Bagandafolket er den største folkegruppen i Uganda og utgjør omtrent 16,9% av landets befolkning. Bugandas språk er, ved siden av engelsk, luganda.
Hos gandafolket finnes det 53 klaner, som kan inndeles i fire ulike grupper ut fra når de historisk sett flyttet til Buganda. Hver klan har et symbol, en totem, vanligvis et dyr, fugl, insekt, vekst eller liknende. Bugandas konge kallas kabaka. Siden 1993 er Muwenda Mutebi II kabaka av Buganda.
Gertrud Scholtz-Klink

Liv og og virke

Gertrud Treusch var datter av en landmåler. Hun arbeidet først som journalist.
I 1920 giftet hun seg med Eugen Klink, som ble distriktsleder i Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei i Offenburg, og døde av et hjerteinfarkt under et valgmøte. I dette ekteskapet fikk hun fire barn.
Gertrud Scholtz-Klink ble medlem av NSDAP i 1929 og leder av kvinneseksjonen i Berlin. Hun giftet seg på nytt, med legen Günther Scholtz i 1932, men de ble skilt i 1937.
Scholtz-Klink ble utpekt til leder for kvinneorganisasjonene NS-Frauenschaft og Deutschen Frauenwerkes etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. I 1936 ble hun utpekt som leder for kvinnebyrået i den tyske arbeidstjenesten Reichsarbeitsdienst.
Etter skilsmissen fra Scholtz giftet hun seg i desember 1940 med SS-Obergruppenführer August Heißmeyer (1897–1979). Han hadde allerede seks barn fra tidligere ekteskap, og sammen fikk de et barn til, i 1944.
Scholtz-Klink ble vanligvis ikke tatt med på de viktigste møter i stat og parti, og ble betraktet som en slags gallionsfigur i den mannsdominerte kulturen i den nasjonalsosialistiske bevegelsen. Hun hadde imidlertid betydelig innflytelse over kvinnene i bevegelsen, ikke minst før krigsforholdene gjorde at den nasjonalsosialistiske kvinneorganisasjon ble mer og mer desentralisert ledet.

Etter andre verdenskrig

Etter det tredje rikets fall ble Gertrud Scholtz-Klink internert i en sovjetisk krigsfangeleir, men klarte å rømme kort tid etter. Sammen med sin tredje ektemann tilbragte hun tre år under falsk identitet. 28. februar 1948 ble hun identifisert og arrestert. En fransk militærrett dømte henne først til 18 måneders fengsel for dokumentforfalskning. I mai 1950 ble hun dømt til ytterligere 30 måneders fengsel. I tillegg fikk hun forbud mot å delta i fagbevegelsen, arbeide som journalist eller lærer i ti år.
Etter at hun ble løslatt fra fengsel i 1953, flyttet hun tilbake til Bebenhausen.

Verker

I 1978 ga hun ut boken Kvinnen i det tredje riket (Die Frau im Dritten Reich). I boken støttet hun nasjonalsosialismens ideologi. Det samme gjorde hun i et intervju med historikeren Claudia Koonz tidlig på 1980-tallet.
Koji Seki

Karriere

Koji Seki startet sin profesjonelle karriere i Yomiuri i 1988. Han har også spilt for Tokyo Gas, Bellmare Hiratsuka og Consadole Sapporo.
Rallarblod

Handling

Året er 1910 og rallaren Sjugur kommer til en liten jordbruksbygd sammen med en gjeng arbeidskamerater (rallare) for å bygge jernbane. Bygda ser imidlertid ikke udelt med blide øyne på rallarene som jobber på jernbaneanlegget som går gjennom bygda – da de er kjent for sin røffe stil, og ikke minst kvinnetekke. Flere konflikter oppstår mellom de to gruppene, og bedre blir det ikke når rallaren Sjugur innleder et forhold til odelsdatteren Ingbranna. Storbonden Stål Røysing er sterkt imot forholdet, men datterens følelser viser seg å være vanskelig å styre. Et intenst kjærlighetsforhold vokser fram mellom paret, og dermed også en enorm styrke til å ta opp kampen for sin rett til å være sammen. Så smått klarer Sjugur å vinne storbondens respekt.

Om filmen

Rallarblod har fått terningkast 4 av Dagbladets filmanmelder.
Ifølge avisa Dag og Tid ble ikke filmen en publikumssuksess i byene, men gjorde det desto bedre på landsbygda. Filmen hadde et budsjett på 4,2 millioner kr – den dyreste norske filmen til da. Filmen fikk blandet mottakelse av filmanmelderne. Da filmen ble vist under de Nordiske film og fjernsynsdagane i Helsingfors i 1979 var Bille August en av de som uttalte seg positivt om filmen. Filmen ble imidlertid av flere stemplet som politisk ukorrekt, og Dagbladet mente blant annet at den ikke var tøff og brutal nok. Flere mente at kårene for rallarane var verre enn det som filmen skildret. Rallarblod ble Solbakkens siste film. I et intervju med Dag og Tid forklarte han at han etter filmen ble stemplet som reaksjonær: «Det var ille å verta stempla som reaksjonær, særleg når ein ikkje var det. Rallarblod var den siste filmen eg laga. Rett nok utvikla eg fleire filmprosjekt, men det var som å stanga hovudet mot veggen. Eg vart ikkje oppfatta som tidsrett».
Bygda i filmen er Hjartdal i Telemark.
Rallarblod var Svein Tindbergs filmdebut.

En planlagt oppfølger

Solbakken planla en oppfølger med tanke på å se hvordan det gikk med Sjugur Rambern som bonde, men planene kom aldri lenger enn til manusskisse-stadiet.
Bonnkonvensjonen

Bonnkonvensjonen eller Konvensjonen om vern av trekkende arter av ville dyr (CMS) er en internasjonal traktat som fastslår bestemmelser og samarbeid for å beskytte biologiske arter som trekker eller på annen måte beveger seg på tvers av landegrenser. Sekretariatet for overenskomsten har sete i Bonn og er en del av FNs miljøprogram, som i Norge er representert ved UNEP/GRID-Arendal.

Ikrafttredelse

Avtalen ble signert 23. juni 1979 i Bonn (derav navnet) og trådte i kraft i 1. november 1983. Siden avtalen har trådt i kraft, har flere og flere parter ratifisert den. Norge ratifiserte avtalen 30. mai 1985, og den trådte i kraft fra og med 1. august samme år. Per desember 2015 hadde 122 land sluttet seg til konvensjonen.

Offisielt referanseverk

HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World, Volum 1 (Non-passerines, juli 2014) og Volum 2 (Passerines, desember 2016), ble av CMS i henholdsvis 2014 og 2017 valgt som offisielt referanseverk for taksonomi og nomenklatur for trekkende fugler.
Gottbegnadeten-Liste

Gottbegnadeten-Liste («Gudbenådede-listen», over eksempterte viktige kunstnere) var en liste på 36 sider over kunstnere som ble ansett for meget viktige for nazistisk kultur. Listen ble sammensatt i september 1944 av Joseph Goebbels, leder av det nazistiske Propagandaministeriet, og av den tyske kansler Adolf Hitler.

Historie

Listen fritok (eksempterte) de der nevnte kunstnere fra militær mobilisering under det kommende [og siste] faser av annen verdenskrig. Den omfattet totalt 1.041 konstnere, arkitekter, komponister, sangere, forfattere og filmprodusenter. Av disse ble 24 nevnt som særskilt uerstattelige.
Goebbels medtok ca 640 filmskuespillere, forfattere og regissører på en utvidet versjon av listen. De ble beskyttet som del av hans propagandafilm-prosjekter. Denne produksjonen vedvarte helt til krigsskutt og kulminerte med den kostbare UFA-produksjonen Kolberg, som fikk premiere i  1945).
Mange av kulturpersonlighetene på listen er senere gått i glemmeboken, men det er unntak, som et antall klassiske musikere som komponistene Richard Strauss, Hans Pfitzner, Carl Orff og Norbert Schultze, orkesterdirigentene Wilhelm Furtwängler og Herbert von Karajan, og den wagnerianske baryton Rudolf Bockelmann.  Alle de oppførte fikk et brev fra Propagandaministeriet som sertifiserte deres status. Den eneste utlending (Ausländer) på listen var den nederlandske skuespiller Johannes Heesters.

Øvrige oppførte på «Führerliste»

Det var også en utvidet liste, «Führerliste», som omfattet gusdbenådede kunstnere som ikke måtte innkalles til militærtjeneste men som arbeidet som  «Künstler im Kriegseinsatz» (kunstnere i krigsinnsats).
Khabarovsk TETs-1 kraftverk

Khabarovsk-1 kraftverk (russisk: Khabarovskaja TETs-2) er et varmekraftverk nær Khabarovsk i Khabarovsk kraj, Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 435 MW. Brenselstype er kull og naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1951, og første byggetrinn stod ferdig i 1954. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger.
Tikrit

Tikrit (arabisk:  ‏تكريت, også transkribert Takrit og Tekrit) er en by ved floden Tigris i det nordlige Irak, som er hovedstad i provinsen Salah ad Din. Den befinner seg omkring 160 km nordvest for Bagdad. Den har godt over 100.000 innbyggere (nøyaktige tall er [2015] ikke tilgjengelige; 260.000 (2003); 190.220 (2012, overslag)).

Historie

Første sikre skriftlige omtale av er fra Klaudios Ptolemaios (2. årh.), som kalte byen for Birtha. Birtha er ennå i bruk, men om en bydel der.
Ifølge arabiske forfattere ble byen grunnlagt av sassanidenes kong Shapur I (regjerte 240/42–270 e.Kr.). På folkemunne heter det det nåværende navn Tikrit er etter en kristen kvinne ved navn Takrit bint Wail. 
Byen var tidlig et viktig sentrum for kristne klostersamfunn. I det hele tatt var det en kristen arabisk by før islamiseringen av regionen. I 637 ble så Tikrit erobret for første gang av muslimske arabere. Ikke desto mindre forble byen kristen i den tidligislamske tid. Tikrit var fra 300-tallet et jakobittisk bispesete. I 1155 smeltet bispedømmet sammen med bispedømmet Mosul. De kristnes liturgiske språk var gammelsyrisk. Selv om byen ikke spilte noen vesentlig historisk rolle, frembragte den enkelte kristne høylærde, blant annet biskop Cyriacus som ble patriark av Antiokia, teologene  Abu Zakariya Denha og Abu Raita, og oversetteren Yahya ibn Adi.
I Middelalderen var Tikrit sete for maphrianen, i den syrisk-ortodokse kirkes struktur en metropolitt som stod umiddelbart under Patriarken.
På 1000 erobret selsjukkene under Tughrul Beg byen. Fra 1149 tilhørte den Fyrstedømmet Arbil, men ble fra 1190 tilhørende den abbasidiske kalifen. Etter kalifene fulgte senere zengidene. 
I 1137 kom her Saladin til verden; han var kurdisk og lenge i zengidisk tjeneste, og ble så senere grunnlegger av ajjubidenes rike. 
Den ble ødelagt under herjingene til Timur Lenk (1336–1405) og forble deretter et ubetydelig sted i lang tid. På 1800-tallet hadde den ikke flere enn 4000-5000 innbyggere.
På 1500-tallet ble Tikrit osmansk og forble så til 1917, da den under første verdenskrig ble erobret av britene. Etter krigen ble den del av det britiske mandat Mesopotamia.
Brakkvann

Brakkvann eller brakkvatn er en blanding av ferskvann og saltvann, og dannes hovedsakelig der hvor elver munner ut i havet.
Björn Otto

Karriere internasjonalt

Han deltok i EM i friidrett innendørs 2000 i Gent, der han hoppet 5,50 meter, og kom på sjetteplass av de 8 som var kvalifisert til finalen. 
I Universiaden 2001 kom han på syvendeplass, men i Universiaden 2003 i Daegu fikk han bronse, bak Oleksandr Kortsjmid og Igor Pavlov. 
I 2004 ble han slått ut i kvalifiseringsrunden i VM i friidrett innendørs 2004, og i 2005 fikk han 4.-plass i EM innendørs og gull i Universiaden 2005. 
I EM i friidrett innendørs 2007 i Birmingham hoppet han 5,71 og fikk bronse. Senere på året deltok han i VM i friidrett 2007 i Osaka, der han kom på femteplass med 5,81, samme høyde som landsmannen Danny Ecker som fikk bronse. Neste VM han deltok var VM 2009, men her ble han slått ut i kvalifiseringsrunden, med 5,55 meter. 
I 2012 fikk han sin første VM-medalje. I VM i friidrett innendørs 2012 fikk han sølv, med høyden 5,80 meter. Renaud Lavillenie vant gullet, med 5,95 meter. Senere på året, i et stevne i Aachen i september, satte han ny tysk rekord utendørs med 6,01 meter. Han deltok også i sommer-OL 2012 i London, der han kom på 2.-plass. 
I EM i friidrett innendørs 2013 fikk han 2.-plass, bak franske Renaud Lavillenie. Otto hoppet her 5,76 meter.
Blåved

Blåved er en type misfarget trevirke. 
Misfargingen skyldes angrep av en sopp med mørkt mycel, Ceratostoma pilifera, som eter opp membranene i porene. Dermed går vannet raskere i blåved enn i annen ved. Slik ved råtner også fortere, men er raskere å impregnere. Blåved oppstår særlig i nyfelt tømmer og nysagd trevirke av gran og furu som blir lagret fuktig. Fargen er vanligvis mørk gråblå, men kan også være gråsvart, brun, rød, gul og grønn. Veden kalles da ofte «fargeskadet virke». Blåved påvirker lite styrken i treet, men angrepet trevirke passer ikke all slags bruk og representerer derfor et verditap. Fargeflekker kan likevel aksepteres som et særpreg i tremøbler og paneler. En kan også bleike blåved med kaustisk soda og annet for å fjerne misfargingen.
Betegnelsen blåved brukes både om treet og misfargingen.
Den beste sommeren

Handling

Det er sommeren 1958 i byen Molkom. Mårten fra Stockholm og Annika fra Uppsala skal være "sommerbarn" til Yngve Johansson som hver sommer tar inn barn, og det har ikke gått bra tidligere. Først liker ikke Mårten og Annika Yngve, men de liker hverandre og begynner å like Yngve, kanskje er han ikke så dum som de tror. Denne sommeren vil endre deres liv for all fremtid.
Rettlinjet engfly

Utseende

Et nokså lite (vingespenn 22 – 27 mm), grått nattfly. Arten er ganske vanskelig å skille sikkert fra buelinjet engfly (Oligia strigilis), noen ganger må man undersøke kjønnsorganene for å bestemme disse artene. Rettlinjet engfly er i gjennomsnitt litt mindre enn den andre arten, og vingene har ofte et litt bronseaktig skinn. Det beste, ytre kjenntegnet er at ytre mellomlinje (tverrlinjen som ligger ca. 2/3 ut i forvingen) er bare svakt buet i den bakre delen hos rettlinjet engfly, mens den er kraftig buet hos buelinjet engfly. Men denne linjen er ofte nesten umulig å se på mørke eksemplarer. Arten er ganske variabel i fargen, ulikt hos buelinjet engfly er de mørke fargevariantene hyppigst. Forvingen er mørkgrå, noen ganger er den ytterste tredjedelen lysgrå. Nyre- og ringmerkene er vanligvis tydelige. Hos lyse eksemplarer er den indre mellomlinjen tydelig som et hvitt, kommaformet merke fra vingens bakkant noe innenfor midten. Ytre mellomlinje er svakt buet i den bakerste delen, ofte et stykke nesten rett. Bakvingen er grå.

Levevis

Arten lever i åpne områder som enger, veikanter og hager. Larvene er funnet på røttene av hundegras (Dactylis glomerata), men går trolig også på andre gras. De overvintrer sannsynligvis. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli. Det er vanskelig å finne spesifikk informasjon om biologien til denne arten fordi den er så vanskelig å skille fra buelinjet engfly.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og Lilleasia. I Norge ser den ut til å være mer utbredt enn buelinjet engfly, og er funnet nord til Nord-Trøndelag.
IReport.com

iReport.com er en kommersiell borgeravis drevet av CNN hvor borgerjournalister kan publisere artikler, foto og video uten forhåndsredigering og hvor CNN kan bruke innsendt materiale i sine globale nyhetssendinger.
Ulf den modige

Etterslekt

Ulf hadde to barn. Sønnen Hallbjørn halvtroll var far til Ketil Høng, som var far til Ravnhild som var gift med Torkjell Namdalsjarl. De ble foreldre til den Kjetil Høng som ble landnåmsmann på ((Island]]. Datteren Hallbera ble mor til Ulv som ble kalt Kveldulv. Han var far til Skallagrim som igjen ble far til Egil Skallagrimson.
Kenyansk mesterskap i friidrett 2018

Kenyansk mesterskap i friidrett 2018 ble arrangert på Kasarani stadion i Nairobi i Kenya fra 21. til 24. juni 2018.
United States Ski and Snowboard Association

United States Ski and Snowboard Association (USSA) er USAs nasjonale ski- og snøbrettforbund. Det er medlem av det internasjonale skiforbundet (FIS), og organiserer langrenn, kombinert, skihopping, alpint, freestyle, snøbrett, skisport for funksjonshemmede og skisport for veteraner. Forbundet har hovedkontor i Park City i Utah.
Initiativet til å få stiftet et nasjonalt skiforbund ble tatt på et møte under et hopprenn i Ishpeming, Michigan i februar 1904. Rennet regnes i dag som USAs første nasjonale mesterskap i hopp, men forbundet ble stiftet først året etter. Det ble stiftet som National Ski Association i Ishpeming 21. februar 1905, med norskamerikaneren Carl Tellefsen som første leder.
Forbundet skiftet navn til United States Ski Association og flyttet fra Ishpeming til Colorado Springs i 1962. Skilandslaget ble offisielt skilt ut fra forbundet i 1976, men gikk med igjen i forbundet i 1988. Dette året flyttet forbundet hovedkontoret til Park City. I 1997 skiftet United States Ski Association navn til United States Ski and Snowboard Association.
The Singles 1991–1996

Albuminformasjon

Samlingssettet inneholder 6 singler, alle pakket inn i en pappeske.
Dette har blitt en ganske sjelden gjenstand, og mange har ødelagte bokser.
Anlu

Anlu (kinesisk: 安陆; pinyin: Ānlù) er et byfylke i byprefekturet Xiaogan i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 616 567 innbyggere i 1999.

Samferdsel

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
EM i curling 2004

Curling-EM 2004 ble arrangert 4. desember 2004 – 11. desember 2004 i 
Winter Palace of Sports i Sofia i Bulgaria.
Folkeforbundet

Opprettelsen av Folkeforbundet

Den amerikanske presidenten Woodrow Wilson tok under en tale i Kongressen 8. januar 1918, kjent som Wilsons 14 punkter, til orde for at det etter første verdenskrig burde opprettes en internasjonal organisasjon for bl.a. å sikre suverenitet og terriotoriale grenser til store og små stater. Dette var USAs utgangspunkt i fredsforhandlingene i Versailles og ble en del av Versaillestraktaten. Wilson fikk senere Nobels fredspris for sitt fredsinitiativ. Det lyktes imidlertid ikke Wilson å få tilstrekkelig støtte i USAs kongress, og USA ratifiserte aldri Versaillestraktaten og ble dermed heller aldri medlem av Folkeforbundet. Medlemskapet i Folkeforbundet var kontroversielt i USA ettersom mange mente USA ikke burde engasjere seg så sterkt i en internasjonal organisasjon. USA var likevel representert i domstolen og i diverse kommisjoner i regi av Folkeforbundet.

Medlemmer

Ved opprettelsen hadde Folkeforbundet 42 medlemmer. Norge ble medlem i 1920. Til sammen 63 land var medlemmer i kortere eller lengre tid. Største antall medlemsland var 58 mellom 28. september 1934 og 23. februar 1935. Tyskland meldte seg ut 19. oktober 1933, Folkeforbundet hadde ingen sanksjonsmulighter mot Tyskland under Hitler. Sovjetunionen ble som eneste land ekskludert. Det skjedde 14. desember 1939 etter angrepet på Finland som startet Vinterkrigen.

Organiseringen av Folkeforbundet

Folkeforbundet besto av tre hoveddeler og flere mindre kommisjoner/avdelinger. Generalforsamlingen var hovedforsamlingen, og besto av alle medlemslandene. De fleste vedtak ble tatt i Rådet, hvor det satt først fire, senere fem, permanente medlemmer (Storbritannia, Frankrike, Italia og Japan, samt (fra 1926) Tyskland) og fire (senere seks og deretter ni) ikke-permanente medlemmer. Rapportene og den daglige driften av forbundet ble foretatt av Sekretariatet. I tillegg til disse tre hoveddelene, fantes Den internasjonale arbeidsorganisasjonen, Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie og flere mindre kommisjoner slik som Slaverikommisjonen, Flyktningekommisjonen og Helsekommisjonen.
I april 1920 ble Fridtjof Nansen Folkeforbundets første høykommissær for flyktninger, og Folkeforbundet innførte Nansenpass for å hjelpe statsløse flyktninger.
Sheppard Air Force Base

Sheppard Air Force Base (IATA:SPS ICAO:KSPS)er en flystasjon nord for Wichita Falls i Texas, USA.
ENJJPT (Euro Nato Joint Jet Pilot Training), opprettet i 1981, er stasjonert her.  Tretten medlemsland i NATO, deriblant Norge, sender offiserer hit for pilottrening.
Flystasjonen er oppkalt etter senator John Morris Sheppard, som var formann i Senatets forsvarskomité ved sin død i april 1941, like før basen åpnet.
Basen huser to treningsenheter. 82. Training Wing er en ikke-flygende enhet som utdanner teknisk personell, og 80. Flying Training Wing, der ENJJPT er inkludert, som utdanner rundt 200 nye piloter og omtrent 80 nye instruktører årlig.
Flytyper i bruk på Sheppard inkluderer T-38C, T-37 og T-6.
Matrifokalitet

Matrifokalitet er en husholdningstype der mor står i sentrum. Husholdningen består av en kvinne og hennes barn. Voksne menn, enten det gjelder ektemann, mors brødre eller voksne gutter, er fraværende eller spiller en mer perifer rolle. Husholdningsformen er utbredt i samfunn der fedre ikke kan oppfylle familieforpliktelser på grunn av dårlige sysselsettingsmuligheter og lav inntekt. Den kan også oppstå på grunn av at fedre nekter å påta seg ansvar for sine barn, der far forlater familien eller på grunn av dødsfall. Matrifokalitet kan også skyldes kulturelle forhold.
Riza Durmisi

Landslaget

8. juni 2015 fikk han sin første landskamp for Danmark mot Montenegro.
Han ble tatt ut i Danmarks bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland, men ble vraket da troppen ble kuttet fra 35 til 27.
Hypomyrina

Utseende

Små (vingespenn ca. 25 millimeter) stjertvinger med en kort stjert på bakvingen. Oversiden er rødoransje med svarte vingespisser.
Undersiden kan være ensfarget brungul.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Vest-Afrika.