EC Comics

Educational Comics

Forlaget, som først ble kalt for Educational Comics («Pedagogiske tegneserier»), ble grunnlagt av Maxwell «Max» Gaines (1894–1947), tidligere redaktør av tegneserieselskapet All-American Publications. Da dette selskapet ble slått sammen med DC Comics i 1944, beholdt Gaines rettighetene til tegneserien Picture Stories from the Bible, og startet sin nye selskap med en noe tvilsom plan om å markedsføre tegneserier om vitenskap, historie, og Bibelen til skoler og kirkesamfunn. Et tiår tidligere hadde Max Gaines vært en av pionerene av tegneserieheftet med Eastern Color Printings Funnies on Parade, og med Dell Publishings Famous Funnies: A Carnival of Comics, av historikerne betraktet som den første amerikanske tegneserieheftet. Før den tid ble amerikanske tegneserier utelukkende publisert i aviser.

Tilbakegangen

På begynnelsen av 1940-tallet hadde tegneseriene blitt målskive for økende offentlig kritikk for innholdet i tegneseriene og deres mulige skadelige effekt på barn. Problemet nådde overflaten med en utgivelse av Fredric Wertham i to artikler: «Horror in the Nursery» («Skrekk i barnerommet», i Collier's) og «The Psychopathology of Comic Books» («Tegneserienes psykopatologi», i American Journal of Psychotherapy). Et resultat var at tegneserieforlagenes interesseorganisasjon, Association of Comics Magazine Publishers (ACMP), ble dannet i 1948, men viste seg å være uten effekt. EC forlot organisasjonen i 1954 etter at Gaines hadde en krangel med dens direktør Henry Schultz. Senere i 1954 var det kun tre forlag igjen og Schulz innrømmet at det segl som ACMP satte på seriene var meningsløse.
I 1954 sørget ytterligere en utgivelse fra Wertham, Seduction of the Innocent (Forførelsen av de uskyldige), som også ble oversatt til andre språk, inkludert de nordiske, og meget publisert høring i den amerikanske kongressen om de skader som tegneserier kunne foresake, fikk tegneserier generelt til å stå i et meget dårlig lys. På den samme tiden førte en føderal undersøkelse til en uro i distribusjonsapparatet og salget dalte kraftig og flere forlag gikk overende.
Gaines innkalte et møte med andre tegneserieforlag og foreslo at de burde heller bekjempe sensuren og bidra til reparere industrien ødelagte omdømme. De dannet Comics Magazine Association of America og en egen kode eller retningslinjer for tegneseriene, Comics Code Authority. CCA-koden utvidet restriksjonene til ACMP, og i motsetningen til sin forgjenger ble CCA strengt håndhevet hvor alle tegneserier måtte bli godkjent før de ble utgitt og hadde kodens emblem på forsiden som godkjennelsesmerke. Dette var ikke hva Gaines hadde sett for seg og nektet å bli med i foreningen. En del av de selvpålagte retningslinjene var at intet tegneserieblad kunne ha ord som «horror», «terror» eller «weird» i tittelen på omslaget. Da distributørene nektet å forhandle mange av disse titlene la Gaines ned tre av sine skrekkbladet og to av sine spenningsserier den 14. september 1954. EC endret fokus til en linje med mer realistiske titler, og endret også tittelen på sitt science fiction-blad. Ettersom disse bladene innledningsvis ikke hadde kodens segl på forsiden nektet bladforhandlerne å selge dem. Etter å ha rådført seg med sine medarbeidere begynte Gaines motvillig å sende sine tegneserier til godkjennelse, og hva som kalles for titler under «New Direction» («Den nye påbudet») fikk da seglet på fra og med andre utgivelse. Dette forsøket feilet økonomisk da leserne mistet interessen for de "tamme" bladene, og etter fem utgaver ble alle titlene nedlagt.

MAD og senere år

MAD solgte fortsatt godt i den tiden da forlaget var i vanskeligheter. Gaines fokuserte utelukkende på utgi MAD i magasinutgave. Det ble gjort for å blidgjøre bladets redaktør Harvey Kurtzman som hadde mottatt tilbud om bli ansatt i magasinet Pageant, men fortrakk å bli for å lede sitt eget magasin. Mer avgjørende var det at dette trekket fjernet MAD fra å bli underlagt retningslinjene til tegneseriekoden.
Selv om Kurtzman likevel ikke ble lenge med MAD etter dette og forlot MAD da Gaines ikke ville gi ham 51 prosent kontroll over bladet. Gaines fikk Al Feldstein tilbake som hans etterfølger og MAD hadde stor suksess i tiårene etterpå.