Pasifaë

Den hvite okse

Som hennes dublett Europa lå opprinnelsen til Pasifaë i Østen, i hennes tilfelle i Kolkis i Transkaukasia. Hun var søster av den trolldomskyndige Kirke, og ble gitt som gifte til kong Minos av Kreta, som var sønn av Zevs og hans affære med Europa. Med Minos fødte hun en rekke barn; Ariadne, Antiope, Akakallis, Androgeos, Glaukos, Deukalion, Xenodike, og Katrevs. Hun var også mor til den «stjenrelike» Asterion, som grekerne kalte for Minotauros, etter en forbannelse fra Poseidon som fikk henne til begjære og seksuelt omgås en hvit okse som var sendt av Poseidon. En teori er at oksen var den gamle før-olympiske Poseidon.
Resultatet av forbindelsen med den hvite okse var at hun ble gravid og fødte et hybridmenneske, Minotauros, et uhyre som var halv okse, halv menneske.
I den greske bokstavelige forståelsen av en minoiske myte, for å faktiske være fysisk i stand til å kopulere med oksen, fikk hun den athenske mekanikeren og oppfinneren Daidalos til å konstruere en hul ku av tømmer, dekket med kuskinn. Inni denne kunne hun gjemme seg og la oksen bedekke henne og tilfredsstille hennes begjær. Hensikten med den greske fortolkningen av denne okse-myten var å redusere en mer-enn-menneskelig kvinne, datter av selveste Solen (Helios), til en stereotypisk symbol på grotesk bestialitet på Kreta og den sjokkerende framferden til kvinnelig sensualitet og bedrageri.
Pasifaë opptrer i Vergils Eclogues i Silenus' liste over velegnede mytologisk emner, noe Vergil dveler med i slike detaljer at det gir den 16 linjers episoden tyngden av en kortvarig vedleggsmyte. I Ovids Ars Amatoria er Pasifaë redusert til ikke særskilt flatterende fordømmelse: Pasiphae fieri gaudebat adultera tauri («Pasifaë tok glede i å svike ekteskapet med en okse»).

Trolldomsurter

I andre aspekter i de greske forestillinger var at Pasifaë, som hennes niese Medeia, var trolldomskyndig og behersket utnyttelsen av magiske urter. Forfatteren av Bibliotheca nedtegner troskapstrolldommen hun ga Minos som var tilsvarende utro. Da Pasifaë fikk vite om hans affærer kastet hun en forbannelse på ham, eller forgiftet ham med giftige og magiske urter som fikk ham til gi fra seg giftige skorpioner og slanger som drepte hans elskerinner. Selv var hun udødelig grunnet sitt guddommelige opphav. Minos ble til sist kurert for hans merkelige kjønnssykdom av en athensk prinsesse ved navn Prokris, datter av kong Erektevs av Athen, som ga ham magisk motgift slik at hun ustraffet kunne ligge med ham.
På det greske fastlandet ble Pasifaë dyrket som en orakelgudinne ved Thalamae (Thalames på Peloponnes), en av de opprinnelige koine av Sparta. Geografen Pausanias har beskrevet helligdommen som liten, liggende i nærheten en elv, og flankert av bronsestatuer av Helios og Pasifaë. Hans redegjørelse likestiller også Pasifaë med Ino og månegudinne Selene.
Cicero skrev i De Natura Deorum at spartanske eforer (embetsmenn eller overoppsynsmenn) ville sove i Pasifaës helligdom for å søke profetiske drømmer som kunne støtte dem i deres myndighet. I henhold til Plutark gikk det spartanske samfunnet to ganger gjennom betydelige løftelser grunnet eforenes drømmer ved helligdommen i løpet av hellenistisk tid. I et tilfelle skal en efor ha drømt at en del av hans kollegers stoler ble fjernet fra agora og at en stemme ropte ut at «dette er bedre for Sparta». Inspirert av dette sørget kong Kleomenes ha handlet for å befeste den kongelige makt. I løpet av styret til kong Agis var det flere eforer som sørget for opprør etter at orakelet til Pasifaë hadde lovt ettergivelse fra gjeld og omfordeling av jordbruksland.

Månegudinnens måne

En retrograd irregulær måne som går i bane rundt Jupiter, Pasiphaë, er oppkalt etter den kretiske månegudinnen.