google/wiki40b huggingface dataset:
Ole E. Borgen

Bakgrunn

Ole Borgens foreldre Harda og Omar Borgen drev gård og kjøttforretning på Lillestrøm og Borgen utdannet seg til agronom på Tomb jordbruksskole 1944 til 1946. Han drev jordbruksarbeid, men begynte senere som pølsemakerlærling og jobbet i Oslo til han fikk svennebrev. I 1956 reiste han til USA, hvor han tok flere eksamener ved ulike universiteter i perioden fram til 1962.

Pastor, teolog

Fra 1959 til 1962 var han kordirigent og ungdomspastor i Edgemont Baptist Church i Durham. I 1963 ble han ordinert til pastor på metodistenes konferanse i Nord-Carolina. Han var pastor i West Side Avenue Methodist Church i Jersey City fra 1962 til 1965. 
I 1966 ble han kalt tilbake til Europa som pastor og assistent for biskop Odd Hagen i Stockholm, der Metodistkirken i Norden hadde sitt bispekontor. I  1968 tok han doktorgraden ved Drew University i Madison (New Jersey) med avhandlingen John Wesley on the Sacraments. A Theological Study. I 1970 ble han leder av Metodistkirkens Verdensråds kontor i Genève, Sveits.

Biskop

Allerede samme år ble han valgt til biskop for Nord-Europas Biskopsområde.
Etter at han gikk av med pensjon var han fra 1989–92 professor i systematisk teologi ved Asbury Theological Seminary, Wilmore, USA. Borgen var en etterspurt predikant og foredragsholder i forskjellige kirker og kirkesamfunn i USA, Europa, Afrika og Asia.
Intel Turbo Boost

Intel Turbo Boost er en teknologi implementert av Intel i noen versjoner av sine prosessorer som tillater prosessorene å kjøre med en høyere klokkehastighet enn vanlig. Prosessorene som kan bruke Intel Turbo Boost er basert på Nehalem, Sandy Bridge, Ivy Bridge, Haswell, Broadwell og Skylake-mikroarkitekturene, Core i5 og Core i7-seriene basert på disse arkitekturene kan bruke Intel Turbo Boost. Turbo Boost blir aktivert når operativsystemet spør etter så mye ytelse så mulig fra prosessoren. Prosessorytelse-nivåene er definert av Advanced Configuration and Power Interface (ACPI)-standarden. ACPI er en åpen standard og er støttet av alle større operativsystemer; ingen spesiell programvare eller driver er nødvendig for å gjøre nytte av Intel Turbo Boost. Designet bak Turbo Boost blir ofte referert til som «dynamisk overklokking».
Den økte klokkehastigheten er begrenset av prosessorens strømtilgang og hvor varmt det er rundt den, i tillegg til antall prosessorkjerner i bruk og hastigheten på hver kjerne. Når prosessoren er under høy belastning og prosessoren kan gi mer ytelse, så vil den øke klokkehastigheten i inkrementer etter hvor mye som trengs. Klokkehastigheten øker i inkrementer på 133 MHz for Nehalem-prosessorer og 100 MHz for senere prosessorer. Når prosessoren går over grensen for hvor mye den kan yte, så senkes klokkehastigheten inntil den er innenfor grensen igjen.

Historie

I 2008 ga Intel ut en hvitbok som omtalte Turbo Boost-teknologien, og at teknologien ble implementert i Nehalem-prosessorene.
En lignende teknologi som gikk under navnet Intel Dynamic Acceleration (IDA) ble brukt på mange Intel Core 2 baserte Centrino-prosessorer. Denne teknologien fikk ikke like mye publisitet som Turbo Boost. Intel Dynamic Acceleration forandrer klokkehastigheten avhengig av hvor mange prosessorkjerner som er aktive.
Prionoglarididae

Utseende

Middelsstore, bleke støvlus, de voksne har velutviklede vinger. Kroppen og vingene er sparsomt kledt med hår, men mangler skjell. Antennene er trådformede og består av 20 ledd, leddene har ringmønster slik at det kan se ut som de er mange flere. Føttene er tre-leddete. I vingene er vingemerket (pterostigma) ikke fortykket, fra dette går det en lang tverr-åre ned til stammen av Radialåren (R). Åren Subcosta (Sc) er krummet og ender i åren R₁. Årene CuP og A₁ i vingens bakre del møtes ved vingekanten.

Levevis

Noen av artene lever i huler. De har også blitt funnet mellom visne palmeblader, og har blitt fanget i lysfeller.

Utbredelse

Familien er trolig utbredt over det meste av verden, men det er få funn av dem. De er kjent fra Europa, det sørvestlige USA, fra Namibia og Sør-Afrika i Afrika og fra Afghanistan i Asia. I Europa er de kjent fra Vest-Europa nord til Tyskland, og fra Hellas.
St. Veronika

Sankt Veronika, er i legenden satt i forbindelse med videreformidlingen av det sanne Kristusbildet.

Legenden om St. Veronika og svetteduken

Den hellige Veronika skal ifølge Acta Sanctorum ha vært en vanlig kvinne som var møtt opp i menneskemengden langs Via Dolorosa for å se de dødsdømte slepe seg frem med korsene som de skulle nagles til på retterstedet. Hun fikk da se hvordan Jesus slet seg frem med det tunge korset sitt, og rakte ham et linklede for at han kunne tørke av seg svetten. Jesus tok imot tørklet, strøk seg over ansiktet med det og rakte det tilbake til henne. Da sto det et tydelig avtrykk av ansiktstrekkene igjen på svetteduken.
Legenden har ingen grunnlag i Bibelen, men en klut som en mente var St. Veronikas slør er (trolig siden det 700-tallet) blitt bevart blant relikviene i Peterskirken i Roma. Legenden hadde stor appell og ble vidt utbredt blant de kristne.

I folkelig etymologi «vera eikon»

Navnet «Veronika» er egentlig et latinsk kvinnenavn, trolig avledet av det gamle makedonske, Berenice, som betyr «den seierbringende» (som også korresponderer med det greske *phere-nikē). I folkeetymologien har imidlertid navnet «Veronika» blitt forbundet med ordene 'vera' (latinsk "sant") og 'ikon' (gresk for "bilde"). Enten dreier det seg altså om en forvanskning av navnet eller så er det basert på en sekundær fortolkning ved at det opprinnelig var sløret som ble benevnt "vera ikon" (= sant bilde) og deretter gitt til den medlidende kvinnen. Vera er også brukt som kortform av Veronika. Navnedagen er 4. februar.

Kunstnerisk motiv

Legenden om St. Veronika som ga Jesus sin svetteduk har inspirert flere kunstmalere. I legenden finner en indirekte det tidligst eksisterende uttrykk for prinsippene bak trykkekunsten og billedtrykk.
Martti Miettunens tredje regjering

Martti Miettunens tredje regjering var Republikken Finlands 59. regjering som bestod av de tre sentrumspartiene: Centerpartiet, Svenska folkpartiet og Liberala folkpartiet. Finansministeren var upolitisk. Regjeringen styrte fra 29. september 1976 til 15. mai 1977.
Regjeringen Miettunen II falt i september 1976 da sosialdemokratene ikke kunne støtte jordbrukspolitikken til Centerpartiet. Martti Miettunen fikk i oppdrag å danne en centerledet minoritetsregjering for å ta hånd om de økonomiske problemene i Finland. Ettersom sosialdemokratene ikke heller i opposisjon kunne støtte Miettunens jordbrukspolitikk, måtte han søke støtte til sin minoritetsregjering fra det politiske høyre i stedet for.
Rotaract

Rotaract er en verdensomspennende organisasjon av unge mennesker med ulik studiebakgrunn og yrkeserfaring. Organisasjonen jobber for personlig utvikling og bred samfunnsinnsikt, og er i tillegg et stort sosialt nettverk basert på vennskap på tvers av by- og landegrenser.
Gjennom et Rotaract-år deltar medlemmene på en rekke spennende foredrag, besøker bedrifter og samfunnsinstitusjoner, og møtes til både kulturelle og sosiale arrangementer. Rotaract tilbyr et utfordrende og utviklende miljø for samfunnsengasjerte og nysgjerrige ungdommer mellom 18-30 år.
Van Keulenfjorden

Geografi

Fjorden strekker seg omtrent 40 kilometer i sørøstlig retning til Nathorstbreen som kommer ned i bunnen. I tillegg til Nathorstbreen kommer også Doktorbreen og Penckbreen ned i fjorden. Ved munningen på sørsiden ligger den 1 205 meter høye Berzeliustinden. Ellers omgis fjorden av et fjellplatå på 600-800 meter som er gjennomskåret av isbreene. Morenelandskap langs kystlinjen på begge sider.
Fjorden er en del av det geografiske skillet mellom Nathorst Land på nordøstsiden og Wedel Jarlsberg Land på sørvestsiden. Fra fjordbunnen og østover ligger Torell Land. Den nordlige grensa til Sør-Spitsbergen nasjonalpark går langs midten av Van Keulenfjorden. I Bourbonhamna, ved innløpet i sør, ligger et skipsvrak som er fredet som kulturminne.

Navn

På sitt kart fra 1710 plasserte Giles og Rep ei lita bukt ved innløpet til den nåværende Van Keulenfjorden, og de kalte bukta Van Keulens Baaijtje, til ære for Gerard van Keulen, utgiveren av kartene deres. I 1820 brukte William Scoresby navnet om hovedfjorden. Van Keulen, basert i Amsterdam, var en stor utgiver av sjøkart. Forlaget var i drift fra 1680 til først på 1800-tallet. Det ble grunnlagt av Johannes van Keulen, og Gerard van Keulen var hans sønn.
Golden Hits 1990–1998

Golden Hits 1990-1998 er et samlealbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i 1998.
Sealight Records

Om

Sealight Records er et uavhengig/indie norsk plateselskap med formål å utgi norsk musikk, startet opprinnelig for å gi ut musikk av Pernille Sjølett Hansen.
Selskapslek

Selskapsleker er organiserte aktiviteter og lek under selskapelig samvær.

Historikk

Mens selskapsleker nå mest assosieres med barns fødselsdagsselskaper, var det tidligere også mere utbredt med selskapsleker for voksne. Mange selskapsleker for barn har nok opprinnelig hørt hjemme i en voksen sammenheng. Slike leker kan ha hatt seksuelle undertoner som man idag ikke legger vekt på, men som var viktige i en tid da seksualitet ikke kunne uttrykkes direkte. Eksempler kan være gjemsel, slå på ring og lignende.
Selskapsleker kunne være et mer inkluderende alternativ til aktiviteter som krevde innlærte ferdigheter eller spesielle evner og interesser, som kortspill, dans, musisering og så videre. Selskapsleker kunne være av ulik type, med større eller mindre grad av fysisk innsats. En populær type var ulike former for mime- eller gjetteleker, der deltagerne skal finne frem til et ord eller begrep på grunnlag av tegning, mime eller ja/nei-svar fra en av de tilstedeværende.
Tidlig på 1900-tallet var det populært med selskapsleker knyttet til spiritisme, som borddans og lignende.
Enkelte populære selskapsleker har overlevd ved at de er blitt utviklet til spill, der mer eller mindre nødvendig utstyr kan kjøpes samlet. Selskapleken 20 spørsmål har gjennom mange år vært grunnlag for populære radioprogram, både i NRK og utenlandsk radio.
Stolleken er en selskapslek for voksne og barn som samles til fest. Den begynner med at et antall mennesker spaserer i ring rundt et mindre antall stoler mens det spilles musikk. Når musikken stopper, må alle finne en sitteplass. Den som ikke får sitte, er ute av leken. For hver runde, fjernes én stol, slik at det til sist bare er én vinner igjen.
Rádio e Televisão de Portugal

Radio

Emissora Nacional de Radiodifusão (ENR) ble etablert 4. august 1935 som landets statlige radiokanal. ENR var en av de 23 europeiske kringkastingsselskapene som var med på å starte Den europeiske kringkastingsunion (EBU) i 1950. 
Etter diktaturets fall i 1974 ble selskapet omorganisert, og i 1976 skiftet selskapet navn Radiodifusão Portuguesa (RDP). I samme prosess ble også flere private radiostasjoner nasjonalisert og innlemmet i RDP. Etter 2017 består RTPs radiofamilie av tre nasjonale kanaler og en rekke nisjekanaler.

Fjernsyn

Radiotelevisão Portuguesas tv-tjeneste startet 15. desember 1955 og prøvesendinger starter først for fullt året etter. 7. mars 1957 startet selskapet med ordinære tv-sendinger, og tv-nettet ble gradvis utbygd fram til midten av 1960-tallet.
25. desember 1968 startet RTP opp sin andre tv-kanal, RTP2. I 1972 fikk Madeira sin egen regionale tv-kanal, mens Azorene fikk sin kanal i 1975.
Under Salazar-regimet ble RTP i stor grad brukt som talerør for myndighetene. Et kjent eksempel er RTP1s nyhetssending fra 20. juli 1969 – månelandingsdagen. I stedet for å åpne sendingen med nyheter om verdensbegivenheten, skal kanalen i stedet ha sendt en reportasje med president Américo Thomaz som åpnet en betongfabrikk. Kanalen viste imidlertid selve månelandingen direkte senere på kvelden og natten.
Etter nellikrevolusjonen i 1974 som veltet diktaturet, startet RTP tester med farge-tv i 1975, og først i 1980 innførte RTP regulære farge-tv-sendinger. I 2004 ble RTP omorganisert og slått sammen med det nasjonale radioselskapet ENR. Selskapet flyttet samtidig inn i sitt nye hovedkvarter i Lisboa.
I dag har RTP fire nasjonale tv-kanaler og flere regionale kanaler og nisjekanaler.  
RTP etablerte sin nettside i 1997. I dag inneholder nettstedet blant annet tv- og radioarkiv, programinformasjon og nyheter.
Arne Haugestad

Bakgrunn

Arne Haugestad var sønn av høyesterettsadvokat Einar Haugestad (1903–84) og Ellen Margareta Thelin (1908–99). Han flyttet til Oslo som 12-åring og tok examen artium der i 1954. 
1960 avla han juridisk embetseksamen. Som student var han formann (titulert «Formand») av Det Norske Studentersamfund i 1961 og leder av Norsk Studentunion i 1958.
Han ble gift i 1959 med Anne Lise Jahr (1936–2006), datter av handelsmann Erling Jahr (1901–57) og Olaug Hestnæs (1907–86).

Karriere

Haugestad var mest kjent som daglig leder for Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i EEC fra 1970 til 1973 og som forsvarer for Arne Treholt fra 1985 til 1992.
Mens han var ekspedisjonssjef i Justisdepartementet og sjef for Fengselsstyret i perioden fra 1975 til 1980, hadde han ansvaret for kriminalmeldingen under justisminister Inger Louise Valle fra Arbeiderpartiet. Der ble det foreslått tiltak som ville ha ført til atskillig reduksjon i bruk av fengselsstraff. Han nedtonet det individuelle ansvaret og den allmennpreventive begrunnelsen for straff. I stedet la han større vekt på sosiale årsaker til lovbrudd.

Lekkasjesaken

Arne Haugestad huskes spesielt for lekkasjesaken som førte til at Per Borten måtte gå av som statsminister. Det var under en flyreise i 1971 at Borten ba Haugestad om å lese et notat der det framgikk at et fransk kommisjonsmedlem mente Norge ikke burde søke om medlemskap da motstanden i folket var meget sterk. Innholdet i notatet ble slått stort opp i Dagbladet, og det førte til en intens kildejakt. Flere mente at Haugestad måtte være kilden. Det ble senere klarlagt at det ikke var Haugestad, men Ole N. Hoemsnes som var Dagbladets kilde.
CARIFTA Games 2019

Austin Sealy Award

Austin Sealy Award deles ut i hvert mesterskap, til en utøver som utmerker seg resultatmessig. Briana Williams fra Jamaica vant denne utmerkelsen i 2019, etter at hun vant tre gullmedaljer; 100 meter og 200 meter individuelt og 4 x 100 meter stafett. Williams vant denne utmerkelsen også i 2018.
August Brinkmann

Bakgrunn

Martin Cecilius August Brinkmann var sønn av C. August Brinckmann (1849–1930) og Caroline Mathilde Krogh (1856–1933). Faren var grosserer. 
August ble gift i 1911 med Theresia Stillmann (1887–1963). Sønnen August Brinkmann jr. (1912–91) ble også professor i zoologi samme sted som faren, utnevnt 1954.

Akademisk karriere

August Brinkmann studerte anatomi og histologi (vevslære) ved Københavns Universitet, før han undersøkte haier ved Stazione Zoologica i Napoli 1900-01. 
Fra 1906 var han prorektor ved Den Kgl. Veterinær- og Landbohøjskole i København, og mottok doktorgrad samme sted i 1911, men for en avhandling om hudkjertlene på drøvtyggere. Samme året fikk han arbeide ved Den Sundtske lærestol i Zoologi ved Bergens Museum som hadde blitt etablert i 1907. Han jobbet mest med skjelettsamlingen fra diverse utgravninger. 
Sammen med de fire andre avdelingslederne ved Bergen Museum, ble Brinkmann i 1914 forfremmet til professor, som han var til sin død  i 1940. De fire andre var Bjørn Helland-Hansen (biologisk), Jens Holmboe (botanisk), Carl Fredrik Kolderup (geologi) og Haakon Shetelig (historisk-antikvarisk). Han forsket endel med alle disse, kanskje spesielt med Shetelig i studiet av funnene i 1914 på Ruskeneset ved Straume bru i Fana (publisert 1921). 
Brinkmann la ned mye praktisk arbeide i det som senere ble zoologisk avdeling ved Universitetet i Bergen. Hans erfaringer fra Napolioppholdet brukte han fra 1917 da han forestod byggingen av den nye biologiske stasjonen på Laksnesset på Herdla, et par mil nord om Bergen (innviet 1921).
Politiforbundet

Politiforbundet er en dansk fagforening som organiserer ansatte i politiet. Foreningen hadde i januar 2012 11 777 medlemmer.
Politiforbundet har sin historie tilbake til 1902 og regner seg som verdens eldste politifaglige organisasjon. I sin nåværende form ble Politiforbundet dannet i 1998/1999 gjennom en sammenslåing av Dansk Politiforbund (stiftet 1902), Dansk Kriminalpolitiforening (stiftet 1920) og Politiets og Domstolenes Tjenestemandsforening.
Foreningen har til formål å ivareta medlemmenes faglige, sosiale og økonomiske interesser. Den er medlem av Centralorganisationen af 2010.
Medlemsbladet Dansk Politi utkommer 10 ganger årlig.
Formann er Peter Ibsen.
Julius Döpfner

Bakgrunn

Julius Döpfners fødested Hausen ble senere bydel i Bad Kissingen. Hans foreldre var Julius Matthäus og Maria Döpfner. Han hadde en søster, Maria, og to brødre, Paul og Otto. Han begynte på et gymnasium drevet av augustinerordenen i Münnerstadt i 1924, og senere på presteseminaret i Würzburg og Det pavelige tysk-ungarske kollegium i Roma.

Prest

Julius Döpfner ble presteviet av erkebiskop Luigi Traglia den 29. oktober 1939 og fullførte så sine studier ved det pavelige universitet Gregoriana og tok den teologiske doktorgrad i 1941, med et doktorarbeide om kardinal John Henry Newman. Han var så kapellan i Großwallstadt til 1944.

Biskop

Den 11. august 1948 ble Döpfner utnevnt til biskop av Würzburg av pave Pius XII. Han ble bispeviet den påfølgende 14. oktober av erkebiskop Joseph Kolb av Bamberg.

Kardinal

Han ble utnevnt til biskop av Berlin den 15. januar 1957, og ble kardinalkollegiets yngste medlem den 15. desember 1958.
Han ble promovert tuil erkebiskop av München og Freising den 3. juli 1961. Han deltok på annet vatikankonsil (1962-1965), og var med i konsilets presidentskap. Sammen med kardinal Raúl Silva Henríquez assisterte han kardinal Léon-Etienne Duval med et av sluttbudskapene fra konsilet 8. desember 1965.
Julius Döpfner med på pavevalget i 1963 da pave Paul VI ble valgt.
Fra 1965 var 1976 var Döpfner forman for den tyske katolske bispekonferanse og således en ledend etalsmann for den katolske kirke i Tyskland. Han ble ofte beskrevet som papabile, men han døde i en alder av 62 år i den erkebiskoppelige residens i München.

Kirkelige reformer

Kardinalen, som i den sekulære presse ble ansett som «liberal», kritiserte Kirkens «antikverte former» og for å «motsette seg ideer, former og muligheter dom kanskje tilhører fremtiden, og som vi ofte finner det utenkelig skulle manifestere sg som legitime former for kristendom».

Fødselskontroll

Han var sterke engasjert atbeide vedrørende kunsig barnebegrensing, og var en av lederne i Vatikanets studiekommisjon for studiet av emner vedrørende ekteskap, familie og fødselsregulering.

Økumenikk

Han støttet også det økumeniske arbeide.
Vermillion gasskraftverk

Vermillion gasskraftverk er et varmekraftverk i Cayuga i Vermillion County, 65 km vest for Indianapolis i delstaten Indiana i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 8 turbiner. Brenselkilden for anlegget er naturgass. Anlegget stod ferdig i 2000. Operatør er Duke Energy som eier 75% av anlegget.
The Clash (plate)

Britisk versjon fra 1977

Albumet ble utgitt 8. april 1977 og var kanskje The Clash sin mest punkete utgivelse. Likevel var den svært variert og inneholder både Ska og reggae-låter. Det engelske magasinet Q kåret dette albumet til nr. 48 i verden i 2000. 
«I'm So Bored with the U.S.A.» kom opprinnelig fra Mick Jones' sang «I'm So Bored With You». «Protex Blue» handler om et kondommerke. På slutten av sangen ropes «Johnny Johnny!». «Johnny» er engelsk slang for kondom. 
«Garageland» ble skrevet på som svar på en tidlig anmeldelse, som lød: «The Clash are the kind of garage band who should be returned to the garage immediately, preferably with the engine running». I videoen til «I Fought the Law» henger det et norsk flagg på scenen bak bandet.

Amerikansk versjon fra 1979

Den britiske originalutgivelsen ble det mestselgende import-albumet i USA noensinne.
Det ble derfor utgitt en modifisert versjon av albumet i 1979, faktisk etter at andrealbumet Give 'Em Enough Rope ble utgitt i USA. Det inneholdt i tillegg til originalen sangene «Complete Control», «(White Man) In Hammersmith Palais», «I Fought the Law» og «Jail Guitar Doors». Men den mangler «Deny», «48 hours», «Cheat» og «Protex Blue».
Albumet klatret bare til plass nr. 136 på Billboard-listen, men var en forsmak på London Calling som kom senere samme år.
Hjem til jul

Handling

Etter en innledning fra krigen i det tidligere Jugoslavia foregår handlingen på julaften, fra om ettermiddagen til om natten. Flere enkelthistorier som i en viss grad griper inn i hverandre fortelles samtidig.

Priser og utmerkelser

Filmen fikk pris for beste manus på filmfestivalen i San Sebastián.
Nguyen Van Thieu

Bakgrunn

I sin ungdom deltok han i Hồ Chí Minhs motstandbevegelse Viet Minhs kamp mot det franske kolonistyret, hvor han steg i gradene og ble distriktssjef. Han forlot Viet Minh da bevegelsen sto fram som kommunistisk og sovjet-vennlig. Han flyttet deretter til Saigon i den franskstøttede Staten Vietnam. Han tok først utdannelse som offiser i handelsflåten, og fikk hyre etter et år som offiser på et franske handelsfartøy, men avslo tilbudet da han oppdaget at han av de franske eierne fikk en lavere hyre enn sine franske kolleger. Han begynte deretter på det første kullet ved militærakademiet i Dalat og ble i 1949 fenrik i den sørvietnamesiske hæren som ble etablert av den tidligere keiseren Bao Dai som hadde gått med på å bli den nye statssjefen i Staten Vietnam for å bekjempe Vietminhs statsdannelse Den demokratiske republikken Vietnam.

Sørvietnamesisk politiker

Han avanserte innen de militære styrkene og ble utnevnt til general etter kuppet mot president Ngo Dinh Diem 1. november 1963. I 1965 ble han leder for militærjuntaen, og 3. september 1967 vant han valget med 38 % av stemmene og ble president i en sivil regjering. Den tidligere sterke statsministeren Nguyễn Cao Kỳ ble hans visepresident, men samarbeidet mellom de to tidligere politiske rivalene var preget av fortsatt rivaliseringer og maktkamp.
Da presidentperioden gikk ut i 1971, ønsket både Ky og Dương Văn Minh å stille som motkandidater, men begge trakk seg fra valget da det ble klart at det ville ble utstrakt valgfusk. Også den amerikanske utenriksministeren Henry Kissinger mistet tilliten til regimet da Van Thieu ble gjenvalgt uten motkandidat.
Rett før de nordvietnamesiske styrkene rykket inn i Saigon 30. april 1975 og slik avsluttet Vietnamkrigen, flyktet han til Taiwan, deretter Storbritannia, for til slutt å slå seg ned utenfor Boston i Massachusetts i USA hvor han bodde til sin død.
Ifølge Ellsworth Bunker, USAs ambassadør i Sør-Vietnam fram til 1973, var president Thieu en person med betydelig intellektuell kapasitet. Thieu bestemte seg å følge grunnlovens vei istedenfor å styre etter de militæres forventning. Med militær bakgrunn «oppførte Thieu mer og mer som politiker, han dro ut på landet, fulgte opp pasifiseringen, snakket med folk og så hva de gjorde». Ifølge militærhistoriker Lewis Sorley var president Thieu «kanskje mer ærlig og anstendig enn Lyndon Johnson, og - tatt i betraktning forskjellene i respektive omstendigheter, ganske sannsynligvis en mer effektiv president for sitt land.»