Ukraina

Etymologi

Ordet Ukraina kommer av den slaviske preposisjonen в/у (v/u: «i»/«på») og ordet країна (krajina: «land», av край, kraj:  «grense»), det vil si etymologisk «hinsides grensen».
Navnet forekommer for første gang i Nestorkrøniken fra det tolvte århundre. I middelalderen ble Ukraina spesielt brukt om områdene rundt Kiev, men også som et mer generelt ord for «land». I Peresopnytske-evangeliene brukes for eksempel «det jødiske Ukraina» i betydningen Judea.
Etter at Ukraina kom under russisk kontroll gikk ordet Ukraina ut av bruk, til fordel for betegnelsen Lillerussland. Ukraina gjennomgikk en nasjonal oppvåkning på andre halvdel av attenhundretallet, og ved inngangen til nittenhundretallet var Ukraina igjen den vanlige benevnelsen. Begrepet omfattet da omtrent det som er dagens ukrainske stat, med unntak av Krim.

Naturgeografi

Ukraina er Europas nest største land, etter den europeiske delen av Russland. Landet har et areal på 603 700 km², og en kystlinje på 2782 km.
Landskapet i Ukraina består hovedsakelig av fruktbare sletter eller stepper, samt høysletter. Gjennom disse renner elver som  blant annet Dnepr, Dnestr og Søndre Bug. Alle disse renner ut i Svartehavet eller det mindre Azovhavet. I sørvest danner Donau-deltaet grensen mot Romania. Landets eneste fjellområder er Karpatene  i vest, der man finner Ukrainas høyeste fjell Hoverla (2061 moh.), og Krimfjellene på Krim-halvøya helt sør i landet.
Ukraina har hovedsakelig et temperert klima. På Krim er klimaet mer likt det man finner i kystområdene i Middelhavet. Det kommer mest nedbør i vest og nord, og mindre i øst og sørøst. Vintertemperaturene varierer fra kjølig langs kysten av Svartehavet til kaldt i innlandet. Generelt er det høye sommertemperaturer i landet.

Demografi

Kvinner utgjør 53,7 % av det totale befolkningstallet, mens menn utgjør 46,3 %.
Områdene i øst og sørøst av Ukraina har omfattende industri, og utgjør også de mest befolkede områdene. 
70 % av innbyggerne oppgis å bo i by eller bymessige omgivelser.

Folkegrupper

Etniske ukrainere utgjør 75,8 % mens etniske russere utgjør 17,3 % av befolkningen og rutenere ca. 2 %. Andre befolkningsgrupper er hviterussere (0,6 %), moldovere (0,5 %), krimtatarer (0,5 %), bulgarer (0,4 %), ungarere (0,4 %), polakker (0,4 %), rumenere (0,3 %), jøder (0,3 %), armenere 0.2 %), grekere (0.2 %), tatarer av andre opprinnelser enn Krim (0.2 %), romani, gagauz (i Bucak-området), tsjetsjenere, georgiere og andre folk fra Kaukasus, og etniske tyskere.

Språk

Ukrainsk (som er det offisielle morsmålet) benyttes til hverdags av 46 % av innbyggerne, mens russisk brukes av 28,1 %. 24,9 % oppga i en undersøkelse fra mars 2019 å benytte begge deler omtrent likt. 11,4 % av Krims innbyggere har krimtatarisk som morsmål.

Religion

Ukraina har ingen statsreligion, og grunnloven av 1996 garanterer full religionsfrihet. I 2004 tilhørte 50,44 % av ukrainere Den ukrainske ortodokse kirke (Kiev-patriarkatet), 26,13 % Den ukrainske ortodokse kirke (Moskva-patriarkatet), 8,02 % Den ukrainsk gresk-katolske kirke, 7,21 % Den ukrainske autokefale ortodokse kirke og 2,19 % Den romersk-katolske kirke. 2,19 % oppgav å være protestanter, 0,63 % var jøder, og 3,2 % tilhørte andre trossamfunn.
Det anslås fra både statlig og uavhengig hold at Ukraina har omtrent 500 000 muslimer. Majoriteten av Ukrainas muslimer er krimtatarer.

Fram til 1922

Ukrainas historie strekker seg tilbake til Kievriket som ble dannet i vikingtiden. Her hadde blant annet svenske varjager stor innflytelse og det er gjort funn av runesteiner og gjenstander med runeinskrifter. 

Under Mongolenes invasjon av Kievriket gikk Kievriket i oppløsning. Etterfølgerstatene kom etter hvert under polsk og litauisk innflytelse, og Ukraina ble etter hvert en del av Det polsk-litauiske samvelde. På midten av 1600-tallet ledet Bohdan Khmelnytskyj ukrainske kosakker i et opprør mot polakkene. Opprøret var støttet av Russland, mot en lovnad fra kosakkene om å akseptere russisk overherredømme. Dette var foranledningen til den polsk-russiske krig (1654–1667). Krigen ble avsluttet ved inngåelsen av Andrusovo-traktaten, der de ukrainske områdene øst for elven Dnepr ble avstått til Russland. Under Polens tre delinger på andre halvdel av 1700-tallet ble resten av Ukraina innlemmet i det russiske imperiet, med unntak av Galicia, som tilfalt Østerrike-Ungarn.
Etter sammenbruddet av de russiske og østerrikske imperiene, som følge av første verdenskrig og den russiske revolusjonen i 1917, vokste det fram en ukrainsk selvstyrebevegelse, og i løpet av årene 1917–1920 oppsto det flere kortvarige ukrainske statsdannelser. Blant disse var Nestor Makhnos anarkistiske rådsrepublikk, Den ukrainske folkerepublikk og Hetmanatet. Bolsjevikene fikk imidlertid overtaket i den russiske borgerkrigen, og etter den polsk-sovjetiske krig gikk de vestlige delene av Ukraina til Polen mens hoveddelen av landet i 1919 ble til den ukrainske sovjetiske sosialistrepublikk, en av grunnleggerstatene i Sovjetunionen.

Mellomkrigstiden

Den russiske revolusjonen førte til store ødeleggelser og utarming av Ukraina. Hundretusener av mennesker ble hjemløse og over 1,5 millioner mennesker omkom. Dette regnes som en årsak til at den sovjetiske regjeringen behandlet den ukrainske sovjetrepublikken med en viss forsiktighet, noe som ga grobunn for en oppblomstring av ukrainsk kultur og språk. Denne politikken ble kraftig reversert tidlig på 30-tallet, da Josef Stalin etter hvert overtok makten i det sovjetiske kommunistpartiet og Sovjetunionen.
Fra sent på 20-tallet og utover på 30-tallet gjennomgikk Ukraina en hurtig industrialisering. Parallelt med dette iverksatte Stalin tvungen kollektivisering av landbruket, og i 1932-33 opplevde landet en sultkatastrofe, kjent som holodomor. Industrialiseringen og kollektiviseringen falt sammen med Stalins gjennomgripende utrenskninger i de politiske og kulturelle elitene. Dette foregikk i to perioder (1929-34 og 1936-38), og førte til utryddelse av store deler av den ukrainske kulturelle eliten.

Andre verdenskrig

Tysklands invasjon av Polen vestfra i september 1939, og Sovjetunionens invasjon østfra like etter, førte til en deling av Polen, som avtalt i en hemmelig tilleggsprotokoll i den tysk-sovjetiske Molotov–Ribbentrop-pakten. Dermed kom de ukrainsk-befolkede områdene Øst-Galicia og Volynia under russisk herredømme. Resultatet var at hele det territoriet som historisk har vært regnet som ukrainsk nå for første gang var samlet i én politisk enhet.
Sommeren 1940 ble store rumenske landområder avstått til Sovjetunionen, og av disse ble nordlige og sørlige Bessarabia og det nordlige Bukovina lagt til den ukrainske sovjetrepublikken, sammen med den sovjetisk okkuperte rumenske Hertsa-regionen. Disse grenseendringene ble internasjonalt anerkjent ved inngåelsen av Paris-traktatene i 1947 mellom de allierte seierherrene i andre verdenskrig og aksemaktene.
Tysklands invasjon av Sovjetunionen 22. juni 1941 markerte starten på fire års intens krigføring i Øst-Europa. I juli/august 1941 innledet tyskerne en beleiring av Kiev som endte med russisk overgivelse 23. september. Mer enn 600 000 russiske soldater ble drept eller tatt til fange i forbindelse med denne beleiringen. Kiev ble i 1965 tildelt den sovjetiske æresbetegnelsen helteby for den motstanden som ble ytt mot tyskerne. Kiev ble gjenerobret med enorme tap, spesielt på russisk side, i slaget om Kiev i perioden oktober – desember 1943.
Den store majoriteten av ukrainere sto på den sovjetiske siden i krigen. Antallet etniske ukrainere i den Den røde armé er anslått til mellom 4,5 og 7 millioner, og antallet pro-sovjetiske geriljasoldater under den tyske okkupasjonen av Ukraina var oppe i 500 000 i 1944, der nær halvparten var etniske ukrainere. Det fantes også anti-sovjetiske grupper som kjempet for ukrainsk selvstendighet, både som allierte og motstandere av tyskerne. Størrelsen på disse gruppene har vært vanskelig å fastslå.
Tyskerne ble i første omgang mottatt av en del vestukrainere som frigjørere, men på grunn av tyskernes svært brutale framferd snudde stemningen seg fort. Det ble gjort få forsøk på å utnytte ukrainernes misnøye med stalinismens samfunnsordning og økonomiske politikk, i stedet beholdt man kollektivorganiseringen av landbruket, igangsatte pogromer og påbegynte en systematisk avbefolkningspolitikk som forberedelse for tysk kolonisering, blant annet ved å hindre tilførselen av matforsyninger til de store byene. Henning von Tresckow overtalte Günther von Kluge til å sende en liten delegasjon av ukrainere til Hitler; dette var folk som stod på tysk side og ønsket å opprette en bufferstat med en egen hær. Hitler kunne ikke tenke seg å møte noen delegasjon av slavisk opprinnelse, og fikk dem skutt på stedet.
Det totale antallet ukrainske drepte i andre verdenskrig er anslått til mellom 5 og 8 millioner, og av de om lag 8,7 millioner sovjetiske soldater som ble drept, anslås det at 1,4 millioner var etniske ukrainere. Nazistene utførte  systematisk  folkemord  mot ukrainske jøder. Mellom 500 000 og 600 000 jøder regnes myrdet i Ukraina av nazistene under den andre verdenskrig.

Etterkrigstiden

Tsjernobylulykken rammet landet og byen Tsjernobyl 26. april 1986. Dette var den til nå alvorligste ulykken på et atomkraftverk. 
Ukraina ble en uavhengig stat da Sovjetunionen ble oppløst i 1991. Leonid Kravtsjuk ble det uavhengige Ukrainas første president.
Høsten 2004 ble det avholdt presidentvalg i Ukraina. Beskyldninger om valgfusk førte til en politisk krise i landet, og hendelsene fikk raskt navnet oransjerevolusjonen. Viktor Janukovytsj tapte presidentvalget etter omvalg, og Viktor Jusjtsjenko ble ny president. Men Janukovytsj vant det neste presidentvalget, i 2010, og styrte landet fram til februar 2014, da han ble avsatt etter omfattende demonstrasjoner hvor nær hundre mennesker ble drept. Dette utløste Krimkrisen, der Russland 18. mars annekterte Krim-halvøya etter å ha sendt inn store militære styrker, til store protester fra Ukraina og de vestlige landene. EU-landene, USA og bl.a Norge iverksatte flere sanksjoner rettet mot russiske maktpersoner og økonomi.

Politikk og administrasjon

Ukraina er en demokratisk republikk med et semipresidentialistisk system. Grunnloven skriver seg fra 1996, og erstattet da den gamle 1978-grunnloven til Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk.
Krim-halvøya har en spesiell politisk status, og sitt eget parlament. Vedtak fra dette parlamentet kan likevel overstyres av den ukrainske forfatningsdomstolen, dersom de skulle stride mot den ukrainske grunnloven.

Statsoverhode og regjering

Ukrainas president velges i flertallsvalg for femårsperioder, og nominerer statsministeren. Statsministeren må også godkjennes av parlamentet. Viktor Jusjtsjenko (Vårt Ukraina) var president fra 2004 til 2010, med Julija Tymosjenko (Julija Tymosjenkos blokk) som statsminister. I februar 2010 overtok Viktor Janukovytsj fra Regionpartiet som landets president for perioden fram til 2015. Janukovytsj ble styrtet i februar 2014 og som ny midlertidig president ble innsatt Oleksandr Turtsjynov. Petro Porosjenko ble våren 2014 valgt som ny president i landet. Han ble i 2019 etterfulgt av Volodymyr Zelenskyj.

Parlament

Det ukrainske parlamentet Verkhovna Rada har ett kammer, og består av 450 representanter. Alle representantene har siden 2006 blitt valgt inn i forholdstallsvalg i flermannskretser, før det ble halvparten av representantene valgt inn i enkeltmannskretser. Parlamentet har en lovgivende funksjon, ratifiserer internasjonale avtaler, og godkjenner statsbudsjettet. Parlamentspresident siden april 2014 er Andrij Parubij.

Administrativ inndeling

Ukraina er delt inn i 24 regioner (oblasti, entall oblast ). I tillegg kommer Den autonome republikken Krim, og to større byer (Kiev og Sevastopol) med egen status.

Forsvars- og utenrikspolitikk

Etter russisk press utsatte NATO i april 2008 å innby Ukraina samt Georgia med i forsvarsalliansen. USA presset på for å få de to landene med i MAP, som er NATOs program for land som ønsker medlemskap, men saken ble utsatt til NATO-møtet i desember 2008.
Den 11. mars 2017 innførte EU visafrihet til ukrainske borgere. Dette gjaldt også innen for Schengen området.

Korrupsjon

Ukraina blir av mange (blant annet Dagens Næringsliv) regnet som et av mest korrupte land i Europa. Transparency International rangerer Ukraina som nummer 120 (av 180) på sin liste over de mest korrupte statene i verden.
Etter press fra blant annet Den europeiske union og Verdensbanken har det blitt opprettet institusjoner for å bekjempe korrupsjon på alle nivå i det ukrainske maktapparatet. Blant disse er det nasjonale Anti-korrupsjonsbyrået NABU og en egen domstol for å håndtere korrupsjons-saker.

Turisme

Ukraina inntar 8.-plass i Europa med hensyn til antall besøkende turister.
Ukraina er et reisemål på overgangen mellom sentral- og Øst-Europa, mellom nord og sør. Det grenser mot Russland og er ikke langt fra Tyrkia. Det har fjellkjeder – Karpatene er for eksempel velegnet for ski, fotturer, fiske og jakt. Kystlinjen mot Svartehavet er et populært reisemål om sommeren. Ukraina har vingårder der de produserer lokale viner, ruiner av gamle slott, historiske parker, ortodokse og katolske kirker samt noen moskeer og synagoger. Kiev, landets hovedstad, har mange unike byggverk, som for eksempel St. Sofia-katedralen  og brede boulevarder. Andre populære turistbyer er havnebyen Odessa og den gamle byen Lviv i vest. Krim-halvøya, et lite "kontinent" i seg selv, er en populær feriedestinasjon for turister som ønsker å bade i eller sole seg ved Svartehavet med sitt varme klima, sine forrevne fjell, platåer og gamle ruiner. Byer på Krim er blant andre Sevastopol og Jalta – sistnevnte åsted for fredskonferansen på slutten av andre verdenskrig. Besøkende kan også ta cruise med båt på Dnepr fra Kiev til svartehavskysten.

Infrastruktur

Det totale veinettet i Ukraina omfatter 273 700 kilometer, hvorav 170 000 kilometer klassifiseres som nasjonale veier. Vedlikeholdet på veinettet er mangelfullt, det har ikke vært utført større prosjekter siden Sovjettiden. Biltettheten i Ukraina er ganske lav, men er i ferd med å vokse.
Kollektivtrafikk står fortsatt for det meste av persontransporten i landet. Jernbanenettet har i dag totalt 22 200 kilometer spor. Det er også jernbanen som er den viktigste åren for godstransport. Ukraina har samme sporvidde som Russland og andre tidligere sovjetstater, noe som forenkler internasjonal togtransport. Tunnelbaner fins i Kharkiv, Dnipro, Donetsk, Kiev, Kryvyj Rih og nye er planlagt i Lviv og Zaporizjzja.
Rørledninger for olje og gass går fra Russland via Ukraina til det øvrige Europa. Totalt er det i Ukraina cirka 4 400 kilometer med vannveier i form av elver og kanaler. Dnepr er den viktigste vannåren for transport i landet. Det fins flere havner i landet, blant annet i Odessa, Sevastopol, Mykolajiv, Kherson, Kertsj og Mariupol. Det fins også internasjonale flyplasser i Kiev, Simferopol, Odessa og Donetsk.

Kultur

Ukrainsk kultur har vært knyttet til russisk kultur, både i Det russiske keiserriket og under Sovjetunionen. Mange av de russiskspråklige forfatterne var egentlig ukrainere, dette gjelder blant annet Nikolaj Gogol, Mikhail Bulgakov, Vasilij Grossman og Andrej Kurkov.
Kulturelt sett er Ukraina et sammensatt land. Det skyldes blant annet at ulike deler av landet har vært underlagt ulike imperier opp igjennom historien. De østlige områdene var i lang tid en del av det Det russiske imperiet, mens de vestlige områdene blant annet har tilhørt ulike polske statsdannelser og Østerrike-Ungarn.

Idrett

Ukrainerne har fra gammelt av drevet med ulike typer idrett, blant annet bueskyting og ridning. På slutten av 1800-tallet ble europeiske idretter som fotball og bryting introdusert i landet, og ble raskt svært populære. Idretter og aktiviteter som svømming, friidrett, ridning, roing og vektløfting er mye utbredt. 
Mange kjente idrettslag kommer fra Ukraina, blant annet Dynamo Kiev, Sjakhtar Donetsk, Dnipro og Karpaty Lviv.
Av de ukrainske idrettsutøverne som har gjort seg internasjonalt bemerket kan nevnes stavhopperen Serhij Bubka, bokseren Volodymyr Klytsjko og fotballspilleren Andrij Sjevtsjenko.