google/wiki40b huggingface dataset:
Light Years

Albuminformasjon

Albumet er i stor grad sett på som Kylies comeback, som albumet hvor hun gikk tilbake til pop og opp til toppen av hitlistene. Det er også hennes første album utgitt med Parlophone. Albumet inneholder ferske dansepop-lyder med elementer av disco og house. Den første sangen og første singelen «Spinning Around» ble co-skrevet av amerikanske sangeren Paula Abdul, som klarte å være hennes eget singel. Imidlertid ble albumet aldri utgitt og sangen ble gitt til Minogue. Sangen ble en førsteplass-hit og ble ansett som hennes comeback-singel.
Albumet ble en stor suksess i Australia, nådde nummer to og førsteplass to uker senere, noe som gjør det hennes første album til å nå toppen i Australia. Albummet ble også sertifisert fire ganger platina av Australian Recording Industry Association med salg av over 280.000 eksemplarer. Albumet nådde nummer åtte i New Zealand og nummer to på UK Albums Chart, og ble sertifisert platina av British Phonographic Industry med salg av over 300.000 eksamplarer. Albumet ble en moderat suksess andre steder, nådde nummer seksten i Ungarn, nummer tjuefire i Finland, nummer tjueseks i Sverige, nummer tjueåtte i Sveits og nummer trettifem i Tyskland. Albumet har solgt over 3 millioner eksemplarer hittil.
Ernst Sars

Sars' historiesyn

Sars har et evolusjonistisk syn på historien, dvs. at han ser på historieforløpet som en «fremadskridende Udvikling». Fokus ligger på den politiske makten og det sosiale og økonomiske grunnlaget for denne makten, men han er slett ikke fremmed for å diskutere idéenes betydning i historiske prosesser. Særlig er han opptatt av det nasjonale i kulturen og vitenskapen; dermed blir det ofte nødvendig å anlegge et fellesnordisk eller felleseuropeisk perspektiv.
Sars forklarte Norges nedgangstid i senmiddelalderen med at Norge i eldre tid hadde vært et aristokratisk samfunn. (Ikke demokratisk som forskergenerasjonen før han hadde hevdet). Norge hadde således et sterkt fylkesaristokrati av lendmenn, men ikke noe mektig riksaristokrati. Mangelen på denne rikseliten førte til at Norge gled inn i union med Danmark, hevdet Sars. Men gjennom dansketiden forble en fri og jevn bondestand bærer av kontinuiteten fra storhetstiden. 
For Sars inngikk utforskningen av Norges historie i en større kamp for å fremme landets politiske og kulturelle selvstendighet i samtiden. Sagatiden var for Sars storhetstiden for nasjonal selvstendighet, dansketiden var en nedgangstid, mens 1814 betydde innledningen til en ny storhetstid. Det er Sars' fortjeneste at Henrik Wergeland er blitt et stort navn i historien om den norske nasjonsbyggingen på 1800-tallet. I sin Norges politiske historie 1815-1885 gir han perioden 1830-1845 betegnelsen «Wergelandstida». I det hele tatt betoner han forfatternes betydning for utviklingen av norsk, nasjonal selvstendighet og demokrati etter 1814. I 1902 skrev han en hyllest til Bjørnstjerne Bjørnson der han poengterer dette ved å innføre begrepet «poetokratiet».
Den bakenforliggende, "store fortellingen" i Sars' historieverk er følgende: En nasjonal og demokratisk bondekultur hadde i tiden etter 1814 vunnet over en fremmed, importert embetsmannskultur. Motsetningene mellom bondekulturen og embetskulturen ble utjevnet og integrert i et større nasjonalt fellesskap.
Ernst Lochmann holdt en beryktet immatrikuleringstale det året Ernst Sars ble utevnt til ekstraordinær professor. I talen Lochmann til orde for at positivisme og darwinisme (i realiteten Ernst og Ossian) burde holdes borte fra universitetet.
Zapad-2017

Zapad-2017 er en felles strategisk øvelse mellom Russlands og Hviterusslands forsvar, og ble utført for første gang mellom 14. og 20. september 2017. Ifølge offisielle kilder, deltok opp til 13 000 soldater.

Generell informasjon

Militærøvelsen er en planlagt aktivitet, og holdes hvert annet år i samsvar med vedtaket av 29. september 2009 som Russlands og Hviterusslands presidenter tok.
Til Zapad-2017-øvelser er det invitert internasjonale observatører fra Den kollektive sikkerhetspakten (CSTO), Den eurasiske økonomiske union, Samveldet av uavhengige stater (SUS), NATO. Samt representantene for OSSEs delegasjon fra USA fikk invitasjon innenfor rammen av møtet i OSSEs parlamentarikerforsamling i Minsk.
13. juli på Russland-NATO-rådets møte holdt representantene for Det russiske forsvarsdepartementet en briefing for å gi informasjon om militærøvelsen Zapad-2017-oppgavene, skuddfelter, krefter og midler, antall personell og hovede våpen- og materiellsystemer . En tilsvarende briefing vil bli holdt på OSSE-møtet. Før øvelsene vil man holde en utvidet briefing i Moskva.
12. juli i Østerrike i rammen av OSSE Forum for sikkerhetssamarbeid gjennomførte Pavel Muravejko, assisterende sjef for Forsvarsstaben av Hviterussland, en briefing om militærøvelsen «Zapad -2017».
Man gir informasjon om militærøvelsen «Zapad -2017» for å hindre spekulasjon og ubegrunnede beskyldninger mot de kommende øvelsene.

Sammensetning av styrker og organisasjonsmessige særtrekk

Militærøvelsen vil foregå i to trinn i Den russiske føderasjon og Republikken Hviterussland. Til Hviterussland kommer omkring tre tusen soldater av Russlands Forsvar.
I Zapad-2017 deltar styrker og midler fra Vestre militærdistrikt. Støtte for bakkestyrker vil utføre mer enn 25 fly av Russlands Luftforsvar, Hviterusslands Luftforsvar og Luftvern. Man bruker 680 enheter av militære utstyr.
I Hviterussland vil praktiske handlinger av militærøvelsen «Zapad -2017» gjennomføres på seks skuddfelter: Lepelskij, Borisovskij, Losvido, Osipovicheskij, Ruzhanskij, Domanovskij og i nærheten av landsbyen Dretun.
Byströms villa

Byströms villa (også kalt Prins Carls palass) er en bygning på Djurgården i Stockholm med adresse Djurgårdsvägen 21.
Villaen ble opprinnelig oppført for skulptøren Johan Niclas Byström og ble bygget om for prins Carl og hans familie i 1905 etter arkitekt Ferdinand Bobergs tegninger. I dag (2011) holder Spanias ambassade til i bygningen.

Byströms villa

Navnet Byströms villa kommer fra husets skaper Johan Niclas Byström. Etter å ha bodd mange år i Italia besluttet han i 1828 å returnere til Sverige og bygge et kunstmuseum over seg selv og sine arbeider. Villaen skulle bli Byströms livsverk, «något djevla gentilt» som han selv uttrykte det. Arkitekturen var i romersk stil med atrium, rotunde og lanternin. Han benyttet marmor fra sitt eget marmorbrudd i Carrara og kjøpte fontener, vaser, alabastkolonner og annet utstyr til huset. Bygningen sto ferdig i 1844, men Byström fikk ikke mye glede av den ettersom han døde i Italia i 1848.
Etter Byström kom villaen i juveleren og kunstsamleren Christian Hammers eie. Han hadde til hensikt å bruke villaen som museum for sine egne samlinger, blant annet et bibliotek på 120 000 bind. Etter Hammars død ble huset solgt til prins Carl, bror av Gustaf V og far til kronprinsesse Märtha, i 1905.

Prins Carls palass

Da villaen kom i prinsens eie skulle huset tilpasses tidens smak og Ferdinand Boberg fikk i oppdrag å stå som arkitekt for omdannelsen. Boberg hadde allerede på et tidligere tidspunkt blitt benyttet av prins Carl til ombyggingen av Parkudden på Djurgården.
Den energiske Boberg utførte en omfattende om- og påbygging av villaen. Takhøyden ble endret, rom ble lagt til, en ny bygningsdel ble tilført og mye av den faste, opprinnelige innredningen ble tatt bort eller forandret.
Bobergs renovering ble sterkt kritisert i samtiden og enkelte mente at han hadde endret villaen til det ugjenkjennelige. Tross Bobergs store endringer finnes det mange detaljer fra Byströms villa igjen i interiøret, som for eksempel hyllingsfrisen til Karl XIV Johan i marmor på øvre galleriet og entréhallens marmorkolonner og marmorgulv.
Prins Carl og hans ektefelle Ingeborg med barna bebodde villaen frem til 1923 da familien av økonomiske grunner flyttet ut. I 1928 ble huset kjøpt av Alfonso XIII av Spania som offisiell residens for den spanske ambassadøren.
Stian Sjursen Takle

Karriere

Sjursen Takle jobber i NRK Sogn og Fjordane der han startet sin karriere i februar 1997. Han er programleder, reporter og vaktsjef. Han leder også kanalens satsing på lokalmusikk.
Sjursen Takle gav i 2009 ut spørreboken Fjordaquiz sammen med medforfatter Roy Raasholm Fauske, på Det Norske Samlaget.
I 2011 fikk Stian Sjursen Takle kulturprisen fra Sogn og Fjordane journalistlag. Han fikk prisen sammen med kollega Stein Jarle Aase for deres journalistiske satsing på musikk fra Sogn og Fjordane.
Han har også jobbet for Førdefestivalen, NRK Hordaland, Firda og Sogn Dagblad.
Den blindes sang

«Den blindes sang» er en skillingsvise skrevet på begynnelsen av 1900-tallet, av en Ole Olsen. Han reiste mye rundt på marknader og lignende og solgte skillingsviser, stort sett skrevet om hans eget liv. Han hadde en gang i tiden jobbet på anlegg som steinhugger, men livnærte seg på slutten som visedikter. Dette er den mest kjente visa hans, og er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap.12 med Arnstein Tungvåg.
NM i troppsgymnastikk 2012 (nasjonale klasser)

NM i troppsgymnastikk 2012 i nasjonale klasser for senior og junior ble arrangert 10. - 11. november 2012, i Sandnes turnhall - Vågen idrettshall i Sandnes. Arrangør var Sandnes Turnforening.
I konkurranseformen nasjonale klasser konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett som separate konkurranser, i motsetning til TeamGym, der det konkurreres sammenlagt.
Art Farmer

Starten på karrieren

Farmer var sønn av en platearbeider.
Han startet sin karriere med å spille rundt Los Angeles-området på midten av 1940-tallet, bl.a med Benny Carter og Jay McShann. I 1953 spilte han i den utgaven av Lionel Hampton storband som besøkte Europa, og som bl.a. omfattet Clifford Brown og Quincy Jones. På midten av 50-tallet flyttet han på seg til New York, der han startet samarbeide med Gigi Gryce, Horace Silver og Gerry Mulligan.

Etablert

På slutten av 50-tallet, spilte han med mange av datidens ledende arrangører bl.a George Russell, Quincy Jones og Oliver Nelson. Han samarbeidet også om ensemblet "Jazztet" med Benny Golson (tenorsaksofon). Tidlig på 60-tallet startet han The Art Farmer Quartet med gitaristen Jim Hall, bassist Steve Swallow og trommeslageren Pete La Roca. Denne gruppa fikk mye oppmerksomhet og er bl.a dokumentert på filmopptak av BBC i 1964.

Europa

Han flyttet deretter til Europa og spilte med The Kenny Clarke-Francy Boland Big Band, samtidig som han fortsatte å gjøre innspillinger som leder og solo-arist.

Farmers Sound

Farmer regnes som en fremragende eksponent for Hard bop-stilen. Dette er den første generasjonen musikere som dukket opp etter de opprinnelige skaperne av bebop-stilen (herunder  bl.a Charlie Parker, Bud Powell, Thelonious Monk, Dizzy Gillespie og Max Roach). Noen velkjente "hardbop'ere" fra Farmers generasjon er bl.a  Sonny Rollins, Clifford Brown, "Cannonball" Adderly og John Coltrane. Mange mener også at Farmers spill på mange måter også har felles trekk med stilarten cool jazz som oppstod på slutten av 1940 tallet (Birth of the Cool, med Miles Davis). Denne stilarten er en slags dialekt av bebop, som ofte forbindes med musikere fra vestkysten (West Coast jazz) av USA. Begrepet "cool" forbindes ofte med musikere som Lee Konitz, Gerry Muligan, Warne Marsh, Chet Baker, Lenny Tristano, Stan Getz, Paul Desmond og Art Pepper.

Skandinavia

Farmer var en musiker som ofte besøkte Skandinavia. Han er å høre på plata "Clifford Brown Memorial" (Prestige), innspilt i Stockholm i 1953, med bl.a andre Brown selv og svenske musikere som Lars Gullin og Bengt Hallberg, som viste at de var på internasjonalt topp-nivå alt på denne tiden. Han samarbeidet bl.a også med den norske gitaristen Thorgeir Stubø på dennes siste utgivelse The end of a Tune (Cadence Jazz Records, 1988), innspilt i 1986.

Kuriositet

Han spilte også på sin "flumpet", en kombinasjon av trompet/flygelhorn designet til ham av David Monette.
Hans tvillingbror, Addison Farmer var bassist.
Aircraft Meteorological Data Relay

I værvarslingen

AMDAR blir noe brukt i flyværvarslingen, men mest i varslingsmodeller som supplement til radiosondeoppstigninger.
Home Plate (Mars)

Home Plate er det uformelle navnet brukt av vitenskapsfolk hos NASA for å vise til en geologisk formasjon på Mars, som ble studert av mars-roveren Spirit i 2006. Navnet kommer fra likheten til en «home plate» i amerikansk baseball.
Home plate er et stein-utspring på størrelse med et stort hus, men med et flat topp. Ovenfra er det nesten 8-kantet. Det er lokalisert i Gusev-krateret, litt sør for Husband Hill.
Stedet er interessant for vitenskapsfolkene på grunn av sitt lagdelte utseende. Opportunity på den andre siden av Mars studerte flere tilsvarende steiner, men Home Plate er den første som er funnet av Spirit. Den ligner svært på «Burns Cliff», som ble studert av Opportunity ved Endurance-krateret.
Spirit ankom Home Plate på Sol 744 (7. februar 2006) og har gjennomført flere vitenskapelige undersøkelser ved hjelp av robotarmen sin, før roveren beveget seg mot «Low Ridge Haven» for å spare strøm. Roveren returnerte til Home Plate på Sol 1126 for å fortsette undersøkelsene.

Opprinnelse

En prøve som inneholdt 90% ren silisiumdioksid ble funnet av Spirit i nærheten av Home Plate. Dette er et av de sterkeste bevisene så langt på at det eksisterte flytende vann i dette området i lengre perioder.
Vitenskapsfolk tror nå at Home Plate har en vulkansk opprinnelse. Den er omringet av forekomster av basalt, som eksploderte ved kontakt med vann. En har også oppdaget høye konsentrasjoner av klor-ioner i steiner i området.
Sine qua non

Sine qua non (latin, «uten hvilket ikke») er et uttrykk som brukes om noe en ikke kan klare seg foruten. «Bilen er blitt et sine qua non».
Uttrykket kommer fra jussen, og heter egentlig conditio sine qua non – «betingelse uten hvilken ikke» – og betyr da at et forhold eller en handling har vært en ufravikelig betingelse for et bestemt utfall: A setter fra seg bilen med nøkkelen i mens barna leker i nærheten. As sønn starter bilen og kjører på søsteren. As uaktsomme handling er et conditio sine qua non for datterens skade. Å spise er et conditio sine qua non for å leve.
Utenriksdepartementet (Island)

Utenriksdepartementet (islandsk: Utanríkisráðuneytið) er et departement i Islands regjering. Departementet ble opprettet i 1941.
Össur Skarphéðinsson fra Samfylkingin har vært utenriksminister siden 2009.
Hylobothynus

Utseende

Middelsstore, blankt svarte hornbiller, hannene uten horn på hodet. Oversiden er hvelvet, pronotum nokså tett og kraftig punktert, dekkvingene med punkter som i alle fall delvis danner punktrader.
Beina er korte og kraftige, særlig leggene noe utvidete, for-leggen med tre brede tenner.

Levevis

Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det nordlige Sør-Amerika (Colombia, Ecuador, Peru, det nordlige Brasil og Fransk Guyana).
Sørafrikansk vin

I kolonitiden var Sør-Afrika et av de første områdene for vindyrking utenfor Europa med planting av de første vinstokkene på 1600-tallet. I nyere tid gjorde handelsboikotten av landet under apartheidregimet at sørafrikansk vin bare ble solgt i mindre kvanta utenfor landet. Vinen er nå i ferd med å gjenerobre sin tidligere status.
Sør-Afrika har generelt et varmt middelhavsklima. Men både klima og jord varierer sterkt. Store deler av området har et surt jordsmonn, og vinmarkene må ofte kalkes. I dag er landet sjette største vinprodusent i volum.

Historie

De første vinmarkene ble etablert på 1600-tallet ved Cape Town.
Det var i 1659 at kolonister fra Nederland satt i gang vinproduksjonen. Nederlenderne var spesielt interessert i vin, da de mente dette motvirket skjørbuk på lengre sjøreiser.
I 1685 ble franske protestanter (hugenottene) jaget ut av Frankrike. Noen slo seg ned i Sør-Afrika og begynte blant annet med vinproduksjon. Innvandrerne fra disse to landene ble etter hvert slått sammen til et folk, nemlig boerne, som kom til å styre landet helt frem til 1815, da engelskmennene overtok. 
På sent 1700-tallet og tidlig 1800-tallet var vinen fra høydene sør for Cape Town legendarisk og konkurrerte med det ypperste av viner fra berømte europeiske vingods. Det gjelder for eksempel for Napoleons påståtte yndlingsvin, en søt dessertvin "Vin de Constance" fra godset Klein Constantia.
I 1918 ble kooperativet KWV (Kooperatieve Wijnbouwers Vereniging) grunnlagt. KWV har vært en regulerende faktor for den sørafrikanske vinindustrien. 
Vinlus (Phylloxera) slo til i Sør-Afrika i 1885. Etter at man fikk bukt med dette problemet, oppsto et problem med overproduksjon, og derav dårlige priser på vin. Det ble fastsatt kvoter og minstepriser for vin. I 1992 ble dette kvotesystemet opphevet. 
Etterhvert isolerte boikotten av apartheid sørafrikansk vinproduksjon både økonomisk og vitenskapelig. Ved overgangen til demokratisk styre i 1994 var derfor vinene preget av gammeldagse produksjonsmetoder og et uhensiktsmessig distribusjonssystem med KWM som dominerende produsent. KWV ble privatisert og omorganisert i 1998. Særlig etter årtusenskiftet har man prøvd å modernisere produksjonen med etterhvert stor suksess.

Druesorter

Sør-Afrikas blå nasjonaldrue er Pinotage, som er en krysning mellom pinot noir og cinsault. Pinotage er en sørafrikansk spesialitet, som er avlet og foredlet de siste 75 år. 
I tillegg er vin av druen steen ganske kjent her.
Ellers dyrkes det en del av internasjonale druer som cabernet sauvignon, syrah/shiraz, merlot, sauvignon blanc og chardonnay.
Naglet til et kors på jorden

«Naglet til et kors på jorden» er en latinsk pasjonssalme skrevet av Jacopone da Todi på 1300-tallet. Den ble gjendiktet av danske Bejanmin Georg Sporon i 1777. Melodien ble skrevet av H.O.C. Zinck i 1801. Salmen ble oversatt til nynorsk av Bernt Støylen i 1927. Den er én av Norges mest kjente langfredagssalmer.
3. divisjon fotball for menn 2005

Avdeling 1

Kilde: fotball.no

Avdeling 5

Kilde: fotball.no

Avdeling 19

Kilde: fotball.no
Verdensutstillingen i St. Louis (1904)

Verdensutstillingen i St. Louis i 1904 eller Louisiana Purchase Exposition var en Verdensutstilling avholdt i St. Louis i Missouri i USA i 1904 for å feire hundreåret for Louisiana-kjøpet. Utstillingen varte fra 30. april til 1. desember.
Utstillingens område på 4,9 kvadratkilometer var designet av George Kessler og plassert i Forest Park og deler av Wahington Universitys campus og var den største utstilling på denne tiden. Utstillingen besto av over 1 500 bygninger.
Det var utstillinger fra 62 land, USAs regjering og 43 av de dengang 45 amerikanske stater.

Bygninger

De fleste bygningene ved utstillingen var midlertidige konstruksjoner som var ment å stå i et til to år. De ble bygget av et rimelig materiale som besto av gips og hampfibre. På tross av dette står flere av bygningene fremdeles.
The Palace of fine arts var tegnet av arkitekt Cass Gilbert og hadde en stor innendørs skulpturpark inspirert av de romerske Caracallatermene. Det huser i dag Saint Louis Art Museum.
Utstillingens administrasjonsbygning er i dag Brookings Hall, en del av Washington University.
Festival Hall inneholdt verdens største orgel på den tid. Etter utstillingen ble det solgt og bygget inn i det største varemagasinet i Philadelphia.

Matkultur

En del matvarer ble presentert og popularisert på utstillingen for første gang, blant annet isvafler, Hotdogs, iste, peanøttsmør, sukkerspinn og Dr Pepper

Sommer-OL 1904

Sommer-OL 1904 var en del av utstillingen i St. Louis og det var første OL som ble avholdt i USA. Sportsarrangementene var spredt over flere måneder og ble overskygget av verdensutstillingen.

Mennesker på utstilling

Verdensutstillingen inneholdt også en egen seksjon hvor det ble stilt ut såkalte «primitive», blant annet indianere og personer fra Afrika. En av dem var kongoleseren Ota Benga som senere ble kjent fordi han ble stilt ut i Bronx Zoo.
Doral

Doral er en by i Miami-Dade County i den amerikanske delstaten Florida, vest for Miami internasjonale lufthavn. Byen har navn fra den berømte golfklubben Doral Golf Resort & Spa, som ligger innenfor kommunegrensene, grunnlagt av ekteparet Doris og Alfred Kaskel. Navnet Doral er en sammentrekning av «Doris» og «Alfred». Doral fikk bystatus 24. juni 2003 og har 29 685 innbyggere (2004).
Pow Pow

Pow Pow er et popband fra Oslo, som startet å spille sammen i 2005.
Bandet har gitt ut tre studioalbum, "Leaving Las Palmas" (2007) og Last Days on Earth (2010). Last Days on Earth ble gitt ut på plateselskapet Fysisk Format 20. september 2010. Pow Pow kom ut i 2014.
Pow Pow spilte på By:larm, Øyafestivalen og Oslo Live i 2010. De var også By:larm-aktuelle i 2011.
520-årene

-- 520 -- 521 -- 522 -- 523 -- 524 -- 525 -- 526 -- 527 -- 528 -- 529
Tiårsoversikt
Elvebåt

Elvebåt er en båt som en konstruert og bygd for å trafikkere en elv. 
Den kan være lang, smal og liten, som for eksempel båtene som brukes på Tana, grenseelva mellom Norge og Finland. Elvebåtene her er utstyrt med både årer og stake. Fram til påhengsmotoren ble vanlig har man staket båten oppover elva med håndkraft. Elvebåten i Tana er spesielt tilpasset til det tradisjonelle stengselsfisket.
Elvebåter som går på Rhinen og Donau har imidlertid helt andre dimensjoner, liksom elvebåtene på Nilen og Amazonas har det.
Pseudolatisternum

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sentral-Afrika inkludert Tanzania.
Naohiro Tamura

Karriere

Naohiro Tamura startet sin profesjonelle karriere i Gamba Osaka i 2000. Han har også spilt for Sagan Tosu og Ehime FC.
NM i svømming 1958

NM i svømming 1958 ble arrangert i Frognerbadet i Oslo 30. juli - 1. august 1958.
Louise (sang)

«Louise» er en amerikansk sang med melodi av Richard A. Whiting og tekst av Leo Robin. Den ble introdusert av Maurice Chevalier i hans første amerikanske spillefilm, Montmartre-Sangeren (The Innocents of Paris) fra 1929.
Maurice Chevalier with orchestra med refr. spilte inn sangen i New York 14. mars 1929. Den ble utgitt av Victor Records med katalognummer 21988 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 3073. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3391.
«Louise» var Chevaliers signatursang.
Frankie Trumbauer and his Orchestra spilte inn sin versjon 17. april 1929. Den ble utgitt av Okeh Records med katalognummer 41231 (i USA). I Norge ble den utgitt på Parlophon B 41009.

Norsk versjon

Rune Nordal har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Louise».
Multe

Beskrivelse

Blomstene er enkjønnete og sitter da på enten en hann- eller en hunnblomst. Fruktene er store og velsmakende, først røde og omsluttet av begerbladene, men som modne har de en vakker gul-oransje farge i flere nyanser.
Bladene er nyreformede, og lette å få øye på ute på myrene. 
Multene begynner å blomstre i mai i syd, og i juni-juli i nord, med store hvite blomster som oftest sitter alene.
Multefrukten er, i likhet med bringebær og bjørnebær, ikke et bær i biologisk forstand, men en samfrukt satt sammen av mange steinfrukter.

Utbredelse

Multer er vanlig på myrer, men forekommer i størst mengde nordpå i landet, der den også noen steder dyrkes kommersielt. Et godt år er det anslått at så mye som 16 000 tonn multer kan plukkes i de tre nordligste fylkene. Lenger sør i landet er det stedvis gode multeforekomster, mest i fjellet.  
Multene blomstrer ofte tidlig og kan derfor lett skades av sen nattefrost, og da uteblir fruktsettingen. Under spesielt gode vilkår kan man oppleve såkalte «multeår». I multeåret 1966 ble for eksempel den totale innsamlede bærmengde i Sverige anslått til ca. 1 200 tonn.

Multe i bruk

I Norge gir Friluftslovens § 5 allmennheten en generell rett til å plukke bær i utmark. Det er likevel gjort et unntak for multeplukking i Nordland, Troms og Finnmark. Her kan eier eller bruker av multeland nedlegge forbud mot at andre skal ta med seg multer fra det begrensede området. Det er likevel lov til å plukke multer som spises på stedet. Alle har rett til å plukke multer på Finnmarkseiendommen.
Multefrukten anvendes mest til syltetøy eller multekrem, men kan også benyttes til likør.
Kommunen Nesseby har en multe i kommunevåpenet. Den finske 2-Euro-mynten har et multebær med blader på den ene siden.