google/wiki40b huggingface dataset:
Wikipedia på engelsk

Wikipedia på engelsk er den engelskspråklige utgaven av Internett-leksikonet Wikipedia. Den ble grunnlagt den 15. januar 2001, og nådde to millioner artikler innen september 2007. Den var den første utgaven av Wikipedia, og er den største med mer en dobbelt så mange artikler som den nest største, nemlig Tysk Wikipedia. I 2007 bestod omtrent en fjerdedel av hele Wikipedia av artikler i den engelske utgaven, en andel som har sunket jevnt siden 2003 på grunn sterk vekst i andre språks Wikipediaer, jfr Liste over Wikipediaer.

Pionerredigering

Den engelske Wikipedia var altså den første utgaven av Wikipedia som ble etablert. Den har vært pioner i forhold til funksjonalitet, grafisk utforming og retningslinjer for bruk. Disse er senere blitt adoptert av andre Wikipedia-utgaver. Men den har også hentet elementer fra andre utgaver, spesielt Tysk Wikipedia. Dette gjelder blant annet «anbefalte artikler», retningslinjer for nøytralitet, navigasjonsmaler, sortering av korte «stubb»-artikler inn i subkategorier, å løse redigeringskonflikter med fredsmekling og høringer, og ukens dugnad.
Mange av de mest aktive støttespillerne i Wikimedia Foundation, og utviklere av MediaWiki-programvaren som driver Wikipedia, er også brukere på Wikipedia på engelsk.

Kontroverser

Blant kontroversene som har vært på den engelske Wikipedia er debatten om hvilken type engelsk språk som burde stå høyest, med de to største kandidatene amerikansk engelsk og britisk engelsk. Det har vært en lignende debatt på kinesisk Wikipedia, der det ble valgt en annen løsning. Mange forslag har blitt lagt frem av brukerne, fra å standardisere på en enkelt form for engelsk til å dele opp det engelske Wikipedia-prosjektet. En av stilretningslinjene slår fast at «Wikipedia på engelsk har ingen generelle preferanser innenfor den store variasjonen av språket» og «Artikler om et emne som har sterke bånd til et spesifikt engelsktalende land, bruker den lokale varianten av engelsk» En artikkel burde bruke konsekvent staving og grammatikk innad i artikkelen. For eksempel bør en ikke bruke center og centre i samme artikkel. Veiledningen slår også fast at en artikkel som er etablert (basert på de tidligste redigeringer) i en viss variant/dialekt av engelsk, skal fortsatt redigeres i den samme.

Brukere

Wikipedia på engelsk nådde 4 000 000 registrerte brukerkontoer den 1. april 2007, litt over et år etter at den nådde milepælen på 1 000 000 registrerte brukere sent i februar 2006. Antallet individuelle personer som er aktive brukere (enten registrert eller anonymt) på Wikipedia i en gitt måned er mye mindre enn hva disse tallene skulle tilsi. 
Den engelske Wikipedia fått mange brukere med andre morsmål enn engelsk. Det skyldes at den engelske Wikipedia er den største Wikipedia-utgaven, både i antall artikler og i omfanget av hver artikkel. Og selvsagt fordi engelsk-kunnskaper er svært utbredt. Det er utviklet mange fruktbare samarbeidskonstellasjoner på tvers av språk. Noen brukere legger til innehold på Wikipedia på engelsk som personer med engelsk som morsmål fikser på i etterkant.
Bow To Each Other

Bow To Each Other er en norsk-canadisk pop/elektronika-duo stiftet i 2010. Duoen består av ekteparet Megan Kovacs og Gunhild Kristoffersen.
Deres første album, The Urge Drums, ble produsert av Susanne Sundfør og gitt ut i januar 2014. For sitt andre album, My Heart is a Target fikk de Spellemannprisen 2015 i klassen popgruppe. Bandet fikk Bendiksenprisen i 2016.
Irans riksvåpen

The Irans riksvåpen ble i sin nåværende utforming offisielt antatt 9. mai 1980, ved ayatollah Ruhollah Khomeinis godkjennelse.
Riksvåpenet framstiller navnet Allah i stilisert form med persiske bokstaver og kan også leses som trosbekjennelsen "La ilaha ill Allah" (Det er ingen annen Gud enn Allah).
Emblemet består av fire halvmåner og ett sverd. De fem delene symboliserer også sjiaenes fem religionsprinsipper. Over sverdet ligger et shadda-tegn. I det arabiske alfabetet betegner det vanligvis en lang konsonant. Her er betydningen en dobbelt styrke til sverdet. Emblemets form er valgt å ligne en tulipan, til minne om alle som har falt for Iran. I iransk tradisjon heter det at en rød tulipan vil vokse på graven til en ung soldat som dør for fedrelandet. I nyere tid er tulipanen brukt som symbol for martyriet.
Utformingen av emblemet kan ha vært inspirert av sikh-symbolet khanda.
Emblemet er tatt med i Unicode med koden U+262B (☫) under navnet "persisk symbol". Det er uklart hvorfor det ble tatt med i Unicode 1.0, siden det teknisk sett er en logo og ikke et tegn. Det blir ikke brukt i persiske tekster som et eget tegn, og blir ikke betegnet som "persisk symbol" utenom i Unicode-standarden.

Historisk utvikling

Før den Iranske revolusjonen i 1979 hadde et emblem med løve og sol vært det dominerende nasjonale symbolet siden Safavidene antok det som dynastisk symbol. Løvens sverd ble lagt til i det 19. århundre.
André Weil

Bakgrunn

André Weil vokste opp som sønn av en jødisk lege i Paris og under første verdenskrig i Sør-Frankrike. Filosofen Simone Weil var hans søster. Familien stammet fra Alsace, men hadde flyktet derfra da området ble annektert av Det tyske keiserrike i 1871. Weil er også en fjern slektning av Albert Schweitzer.

Akademiske studier

Allerede som 16-åring immatrikulerte han seg ved École normale supérieure i Paris. André Weil også i Roma og Göttingen og fikk sin doktorseksamen i 1928. I løpet av sin tid i Tyskland ble han venn med Carl Siegel.

Karriere

Han tilbragte to akademiske år ved Aligarh muslimske universitet fra 1930. Etter ett år i Marseille tilbragte han seks år i Strasbourg. Han giftet seg i 1937.
Da andre verdenskrig utbrøt befant André Weil seg i Finland, idet hans hustru returnerte til Frankrike uten ham.  Ved den finske vinterkrigs utbrudd ble han arrestert for mistanke om spionasje. Weil dro raskt tilbake til Frankrike via Sverige og ble fengslet i Le Havre for å ikke å han innstilt seg ved innkallelse. Han ble senere flyttet til Rouen, der han mellom februar og mai 1940 gjorde de verk som skapte hans rykte. Den 3. mai 1940 ble han dømt til fem års fengsel men bad om å få gjøre militærtjeneste istedet.
Etter Frankrikes fall dro Weil og hans familie fra Marseille til New York City. Weil tilbragte resten av krigen i USA, med støtte fra Rockefeller- og Guggenheimstiftelsene. I to år undervisye han grunnleggende matematikk ved Lehigh university. Mellom 1945 og 1947 underviste han ved São Paulos universitet, der han traff Oscar Zariski. Fra 1947 til 1958 underviste han ved University of Chicago, hvorpå han tilbagte sin resterende karriere ved Institute of Advanced Study. I 1979 mottok han Wolfprisen i matematikk.

Verk

Weil kom med vesentlige bidrag innen flere områder, deriblant hans oppdagelse av en kobling mellom algebraisk geometri og tallteori. Dette utgjorde hans doktorandarbeide og førte til Mordell-Weils sats i 1928.
Mens han var fengslet i 1940 beviste han et spesialtilfelle av Riemannhypotesen for lokale zetafunksjoner. De såkalte Weil-formodningene var svært inhflytelserike omkring 1950, og ble for det meste bevist av Bernard Dwork, Alexander Grothendieck, Michael Artin og Pierre Deligne.
Lambdakalkyle

Lambdakalkylen (også kjent som -kalkylen) er et formelt system innenfor informatikk, logikk og matematikk utviklet av Alonzo Church i 1930-årene.
Formålet var å undersøke fundamentet for matematikk, men Stephen Kleene og J.B. Rosser viste i 1935 at systemet er, logisk sett, inkonsistent.
I 1940 presenterte Alonzo Church et typesystem for lambdakalkylen som gir opphav til et konsistent system, men som begrenser beregnbarhetsstryket betraktelig.
Senere ble systemet forsket med som et fundament for beregninger, og Alan Turing viste i 1937 at lambdakalkylen er turingkomplett. I dag er det
i denne forbindelse den utypete lambdakalkylen er mest kjent. Se typeteori for typede varianter av lambdakalkylen.

Egenskaper ved lambdakalkylen

Lambdakalkylen er konfluent under beta-reduksjon. Mer presist: for alle ,  og , 
hvis  og , så eksisterer en  slik
at  og 
Lambdakalkylen er hverken svakt eller sterkt normaliserende (eng: weakly og strongly normalizing), ettersom 
f.eks. termen  ikke har noen beta normalform.

Koding av data

I den rene lambdakalkylen er det ingen data bortsett fra funksjoner. Det er likevel mulig å kode forskjellige datatyper som lambdatermer.

Naturlige tall

I Churchs koding av naturlige tall, så representeres et tall  som termen , hvor
 er definert som  og .
Intuisjonen er at tall  representeres ved en iterator som gitt en funksjon og et startverdi vil kalle på
funksjonen  ganger med startverdien.
Det er mulig å definere funksjoner slik som pluss, minus, gange, og relasjoner som sammenligner tall.
(Marie's the Name) His Latest Flame

«(Marie's the Name) His Latest Flame» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Doc Pomus og Mort Shuman. Den ble skrevet for Elvis Presley, som var den første til fremføre den. «(Marie's the Name) His Latest Flame» var én av 25 sanger som Pomus og Shuman skrev for Presley.
Sangen ble spilt inn av Presley i RCA Studio B, Nashville, 26. juni 1961. Den ble utgitt på singlen RCA 47-7908 8. august 1961. Produsent var Steve Sholes og tekniker var Bill Porter.
B-siden var «Little Sister».
Den relativt intense melodien med en Bo Diddley-beat gjorde det godt både på pop og adult contemporary-radiostasjonene.
Men selvom låten var skrevet for Elvis så var det Del Shannon som ble den første til å spille den inn 21 Juni, 1961, og til å gi den ut noen dager senere.
Coverversjoner har blitt spilt inn på plate av  alternativrockbandet The Smiths (som en del av en live medley med dets sang «Rusholme Ruffians», som fulgte en identisk akkordprogresjon), punkbandet The Misfits, heavy metal-bandet Scorpions, det italienske alternativrock-bandet Verdena samt Brian May.
El Vez spilte inn en singleversjon med den lett endrede tittelen «(Maria's the Name) of His Latest Flame».
Den ble også utgitt som coverversjon med hjemmeinnspillingsartisten R. Stevie Moore på hans album Everything fra 1984.
Undergrunnsbandet «easter» fra Los Angeles (med medlemmer fra den tidlige punkscenen: Danny Dean og Mike Ness på gitar, Chad Carrier på bass og Korky på trommer) spilte inn sangen. Den var med på CD-platen Greatest Hits, som ble utgitt i 2008, men endret tittelen til «Latest Flame».

Norsk versjon

Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Gå for gull». Vazelina Bilopphøggers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på albumet Gå for gull! (Slagerfabrikken/Opal SLP 99008 (LP), Slagerfabrikken/Opal SCD 99008 (CD)) i 1987.
Ælfflæd

Etymologi

Ælfflæd er dannet av leddene ælf, «alv», og flæd, «skjønnhet». Andre gammelengelske former av navnet er Ælfléd og Elfléd. Elfleda er en latinsk form og Albofleda en frankisk form.
Fibula (spenne)

Fibula er en type draktsmykker fra førhistorisk tid. Betegnelsen skriver seg fra latin, figo, det vil si noe som fester eller føyer noe sammen. De tidligste fibulaene er da også ganske enkle nåler og hekter, som utvikler seg til låsbare nåler etter samme prinsipp som ved vår tids sikkerhetsnåler. Som ved disse er den klassiske fibulaen satt sammen av en fast bøyle med nåleholder (også benevnt fot), og en fjærende nål som kan holdes fast i nåleholderen.

I Europa

I gresk draktskikk hører fibulaene sammen med kvinnedrakten peplos, en løsthengende kjole holdt oppe med stropper over hver skulder. Disse stroppene ble holdt sammen med hver sin fibula. Peplos ble beholdt som kvinnedrakt gjennom lange tider, og prinsippet ble overtatt av romerne som laget sine egne versjoner av fibulaene. Herfra gikk de videre over til germanerne, slik at varianter av fibulaer finnes over størstedelen av Europa over lange perioder av forhistorien. Gjennom disse tidene har moten svinget, og utformingen av fibulaene har variert svært opp gjennom de arkeologiske periodene. På det viset er fibulaen en av de arkeologiske gjenstandsgruppene som har egnet seg best for typologisk datering.

I Skandinavia

I Skandinavia finnes de første ganske enkle fibulaene så langt tilbake som i eldre bronsealder, dvs. omtrent 1000 f.Kr. Fra førromersk jernalder har vi fibulaer av både bronse og jern, med fjærende nål. Romertiden kan oppvise et meget rikt og mangfoldig materiale med flere hovedtyper.
I Danmark ble det laget en spesiell type fibula, kalt rosettfibula, i romertiden. Denne typen spenner ble antakelig kun laget ved Him­ling­øje på Øst-Sjælland. Derfra ble de distribuert rundt i resten av Skandinavia, trolig som gaver blant eliten. I Norge er rosettfibulaer funnet både i Levanger, på Karmøy og i Rygge.
I folkevandringstiden ble den korsformede fibulaen vanlig, både for menn og kvinner; dette er en direkte etterlikning av senromerske former.
Fibulaene kunne ha ornamenter på bøyle og fot, men etter hvert ble det i tillegg lagt plater med dekor oppå bøylen, og vi får bl.a. rosettfibulaene. Senere kom de overdimensjonerte relieffspennene, de største og mest prangende i denne funnkategorien.
Yngre jernalders fibulaer finnes i flere varianter som de treflikede og tosidige spennene. De vanligste er imidlertid de skålformede spennene, også kjent som ovale spenner, som er selve kjennemerket på vikingtidens kvinnedrakt i Norden. Her sitter bøyle og nål under et ovalt halvrundt skall, som regel av bronse, men de fineste er av sølv.
Harald Brede

Betjent Harald Brede er en fiktiv person fra serien om Oslodetektiven Knut Gribb. Sammen med overkonstabel Finn Jerven er han Gribbs faste medarbeider, og opptrer ved detektivens side i brorparten av fortellingene. Brede er noen år eldre enn Gribb, og i de tidlige historiene var han noe av en kvinnebedårer, men ettersom serien og personene utviklet seg tok Brede etter hvert rollen som matglad, lett overvektig familiefar, mens rollen som kvinnebedårer ble overtatt av Jerven.
Brede er født og oppvokst på Toten, og i nyere hørespill fremstilles han med Hedmarksdialekt.
Brede beskrives slik av tidligere Gribb-produsent og Radioteater-sjef Nils Nordberg:
I hørespillene og de nyere Gribb-bøkene er Brede født 1890, på Toten. Hans eldre bror arvet gården, og Harald tok underoffisersskolen og søkte seg deretter til politiet – slik mange bondegutter gjorde på hans tid.
Han er den eneste av de tre som er gift, kona heter Marie og er født Evenrud, og å den tid vi møter ham, bor ekteparet Brede i en treværelses leilighet i Myklegårdsgate, like ved Harald Hårdrådes plass, og har tre mer eller mindre voksne barn, sønnen Lille-Harald og døtrene Tordis og Randi. 
Brede har lyse krøller og blå, blide øyne, og måler 190 cm på strømpelesten. Han er en habil tungvekstbokser og vant i sine yngre år fire NM i brytning. Han er bomsterk og kan bøye jernstenger med nevene, men er ellers en godmodig og hjemmekjær mann som røyker snadde med Tiedemanns Blå Mix.
Marianne Muri

Bakgrunn

Muri ble utsatt for en alvorlig bilulykke den 1. august 2001 som få trodde hun skulle overleve. Forutfor ulykken var hun aktiv i hestemiljøet og det var hennes mål i opptreningen også å komme tilbake på hesteryggen til tross for omfattende skader på halve kroppen. Fra 2008 ble hun tatt opp på landslaget for funksjonshemmede hvor hun rir i grad IV.
Hvitbryngressmett

Beskrivelse

Hvitbryngressmetten har ei blek kryptisk utfarget fjærdrakt og er tilpasset en livsstil på bakken. Den måler cirka 18–21 cm og veier omkring 15–22 g. Ansiktet har hvite og sorte markeringer og sort nebb. Kinnene er hvite og har sort øyestripe fra nebbroten og bakover mot nakken. Den sorte øyestripen forsterker inntrykket av den hvite stripen rett over danner øyenbryn, noe som trolig er opphavet til det norske navnet på arten. Øredekkerne er hvite med en sort skråstilt V. Oversiden er hvit, olivengrønn og sort i et spettet mønster. Stjerten er lang, løs og fra grå til sort. Undersiden er lys. Hunnen ligner hannen, men er litt mindre og dusere. Underaten diamantina er noe større enn nominatformen.
Arten er endemisk for et begrenset område i Sentral-Australia, i grensestrøkene mellom det ekstremt nordvestre New South Wales, det sørvestre Queensland og nordøstre Sør-Australia. Den trives på svampet flommark som domineres av lignum (Muehlenbeckia cunninghamii) og sumpgrønt (Eragrostis australasica) i et ellers svært tørt område av Australia. Fuglene eter frø og insekter som de jakter på bakken. Hekketiden er i juli–august.
Oreogenoplia

Utseende

En liten, avlang, brunrød oldenborre. Hodet er avrundet trapesformet og litt flatt. Pronotum har rundede sider. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Bakbeina er store og kraftige som vanlig for Hopliinae.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Bodø og Omegn Idrettsforening

Bodø og Omegn Idrettsforening (B.&O.I. eller B&OI) er en idrettsforening og allianseidrettslag fra Bodø, Nordland. Klubben driver men idrettene orientering, turn, cheerleading og friidrett, i tillegg til en inaktiv langrennsgruppe. Klubben skal arrangere NM i orientering i 2016.

Historie

Klubben ble stiftet 14. desember 1894 og er en av Bodøs eldste idrettslag, og drev da kun med langrenn. Fra gammelt av, da Bodø var en liten handelsby omkranset av små landsbyer, holdt B&OI til i byen. Andre skiklubber da var FK Bodø/Glimt, som også holdt til i sentrum, IK Junkeren, fra Rønvika, og Innstrandens IL, som holdt til i området Mørkved, Hunstad, Bertnes og Støver.
Etter hvert kom nye idretter med i klubben, og i 1993 ble det bestemt av B&OI skulle bli et allianseidrettslag. Denne alliansen består av orienteringsgruppa, turngruppa, friidrettsgruppa, skigruppa, og allianseidrettslaget. Disse fem blir tilsammen B&OI-alliansen. De egne idrettene har egne lover og økonomi, men allianseidrettslaget er eier og forvalter av eiendommene klubbhuset, Skihytta og Hammarlibua, medeier i Mørkvedhallen BA og AL Bodømarkas venner. Allianselaget var tidligere også medeier i Bestemorstua BA. Allianseidrettslaget eier også logo, klubbfarger, den gamle premiesamlingen, samt retten til utdeling av hedersmedalje og æresmedlemskap.
Osława

Historie

Oslawadalen har vært en viktig handelsrute fra 800- eller 900-tallet. Regionen ble etter hvert en del av staten Stormähren og rundt år 900 kom det inn under ungarerne. Området ble stadig kjempet om mellom Polen, Kievriket og Ungarn.
Osława ble først nevnt i skriftlige kilder i 1400.

Sideelver

Czarny, Gleboki, Wloszaczycza, Duszatynski, Rzepedz, Czaszynski, Bannicza, Koniow, Ustmikowa, Tarnawka, Osławica og Kalniczka.
C/1980 E1

C/1980 E1 er en ikke-periodisk komet som ble oppdaget 11. februar 1980 av den amerikanske astronomen Edward L. G. Bowell.
Før kometen gikk inn i det indre solsystemet for å oppnå sin perihelion den 17. februar 1982 i en avstand av 3,3639 AU, hadde den en barysentrisk bane med en apoapsis på 74,600 AU eller 1,17 lysår, og en omløpstid på omkring 1,7 millioner år.
Kometen er ikke ventet å komme tilbake til solsystemet.
Truls Ørpen

Liv og virke

Ørpen begynte å spille fele da han var 7–8 år gammel, og fikk mye av spellet sitt fra eldre spellemenn i bygda. Han reiste tidlig ut, og lærte seg slåttespill fra andre bygder. De viktigste læremestrene hans i Telemark var Torkjell Haugerud og Gunnulf Borgen. Han skaffet seg også Arne Bjørndals notenedskrifter av spell fra Vestlandet. Noter hadde han lært seg mens han gikk lærerskolen. Der fikk han også en smule musikkteori. Gjennom å studere nedskriftene til Bjørndal fikk Ørpen en idé om hvordan han selv kunne skrive slåttene ned. Han tok også i bruk båndopptager som redskap i dette arbeidet, og han fikk etterhvert statsstipend for å samle nedskrifter.
Ørpen ble en svært slåttekyndig spellemann, og var flink til å legge fram historisk stoff knyttet til slåttene. Han traff Ola Mosafinn på Voss året før denne døde i 1912. Truls Ørpen skaffet seg også solid kjennskap til tradisjonen i Numedal gjennom Steingrim Haukjem, som kjørte tømmer til Krødsherad i mange år. Ørpen skrev ned 40 slåtter etter Haukjem. Han underviste også Odd Bakkerud fra Rukkedalen, som en tid var gårdsgutt på Ørpen.
Det var først etter at han fylte femti at Ørpen ble lagt merke til og anerkjent som storspellemann. Han vant Landskappleiken i 1929 og 1933. Fra da av deltok han i mange radiosendinger av folkemusikk, og ble etterspurt som kappleiksdommer. 
Han flyttet til Drolsum i Modum i 1940, og bodde der til sin død i 1958. På Drolsum virket han som skolelærer. Fra 1954 arbeidet han med sjubindsverket Norsk folkemusikk eller Hardingfeleverket, sammen med Arne Bjørndal og Eivind Groven. 300 av slåttene i verket er det Ørpen som har skrevet ned. Han fikk vært med på det første bindet og deler av det andre før han døde. På samme tid spilte han inn en rekke gamle kryllingslåtter for NRK, og gjorde en del opptak av muntlig tradisjon fra Krødsherad. Han sendte også opplysninger om kryllingdialekta til Norsk Målførearkiv. 
Selv om Ørpen gjorde en stor innsats for slåttespellet i Krødsherad, var det ingen i den kommunen som kom til å løfte arven etter ham. Han fikk til gjengjeld registrert og spilt inn mye av materialet sitt. I dag blir tradisjonen etter ham tatt vare på at Per Åsmund Omholt fra Veme,  Steinar Strøm fra Sigdal, Christian Borlaug, Eli Taugbøl og Ellen Persvold.
Det ble reist en statue av Truls Ørpen utenfor kommunehuset på Noresund i 1970.
Vestoppland

Vestoppland er betegnelsen på områdene i Oppland fylke som ligger vest for Mjøsa, og omfatter distriktene Toten, Hadeland og Land, samt Gjøvik kommune. Bakgrunnen for navnet er den historiske landsdelen Opplandene, og det senere Oplandenes amt, som omfattet både dagens Hedmark og Oppland fylker. I noen administrative sammenhenger inngår også Valdres i Vestoppland.
Distriktet omfatter åtte kommuner med til sammen 99 810 innbyggere (1. januar 2015) og et samlet areal på 4 441 km². Byen i området heter Gjøvik.

Kommuneinndelingshistorikk

I 1838 ble området inndelt i kommunene Jevnaker, Gran, Land, Vestre Toten, Østre Toten, Vardal og Biri. I 1847 ble Land delt i Nordre Land og Søndre Land kommuner. I 1861 ble Gjøvik skilt ut som bykommune av Vardal. I 1897 ble Brandbu skilt ut som egen kommune av Gran. I 1898 ble Lunner skilt ut som egen kommune av Jevnaker. I 1907 ble Eina og Kolbu skilt ut som egne kommuner av Vestre Toten. I 1909 ble Snertingdal skilt ut som egen kommune av Biri. I 1913 ble Fluberg skilt ut som egen kommune av Søndre Land, og Torpa skilt ut som egen kommune av Nordre Land. (Kilde: Brøgger, Waldemar: Norge. Geografisk leksikon. Cappelen, 1963).
I 1962 ble Brandbu gjeninnlemmet i Gran, og Furulund krets av Gran på vestsiden av Randsfjorden overført til Jevnaker. Samme år ble Fluberg gjeninnlemmet i Søndre Land, og Torpa i Nordre Land. I 1964 ble Vardal, Biri og Snertingdal innlemmet i Gjøvik kommune, Eina ble gjeninnlemmet i Vestre Toten, det meste av Kolbu ble innlemmet i Østre Toten og resterende deler av Kolbu ble gjeninnlemmet i Vestre Toten.

Byer

Gjøvik fikk bystatus som kjøpstad i 1860.

Historie

Området var opprinnelig en del av landsdelen Opplandene, som omfattet nåværende Hedmark, Oppland, Romerike og Ringerike. Opplandene var inndelt i fylkene Raumafylki (nåværende Romerike og Glåmdalen), Heinafylki (nåværende Hedmarken og Gjøvik), Eystridalir (Østerdalen), Gudbrandsdalir (Gudbrandsdalen) og Hadafylki (Hadeland, Land, Toten og Ringerike). Dagens Vestoppland omfatter dermed størstedelen av Hadafylki, med den forskjell at Hadafylki inkluderte Ringerike men ikke Gjøvik.
Homecoming – Live at Vallhall

Homecoming – Live at Vallhall er et musikkalbum med a-ha, utgitt i juli 2008. Albumet inneholder en CD og DVD.