google/wiki40b huggingface dataset:
Huleboerne i Finnmark

Huleboerne er betegnelsen på de av befolkningen i Finnmark og Nord-Troms som etter tvangsevakueringen og nedbrenningen høsten 1944 trosset den tyske okkupasjonsmaktens ordre og gjemte seg bort i utmarka mot slutten av andre verdenskrig i Norge. Huleboerne bodde under veltete båter, i gammer og i små huler i fjellet og i steinrøyser mens de ventet på frigjøringen.

Hvordan klarte huleboerne seg så bra?

Huleboerne klarte seg forbausende bra under de dårlige forholdene. Noen klarte attpåtil å berge kyr og hester gjennom vinteren. At det var en mild vinter med lite snø berget nok mange. Men huleboerne hadde dessuten en bakgrunn som forklarer hvorfor de klarte seg så bra og hvorfor de i det hele tatt tok sjansen på å bli værende igjen: De fleste av dem var vant til å holde til i utmarka på grunn av fiske, slåttearbeid, jakt eller reindrift og de var vant til kulde og hardt arbeid.

Hvorfor stoppet fremrykningen opp?

Den røde armé nådde frem til Tana 8. november 1944. Befolkningen lenger vest håpet at fremrykningen skulle fortsette så de også snart skulle bli befridd. At så ikke skjedde skyldtes nok flere forhold. En ting var vinteren som nærmet seg og ville gjort en fremrykning vanskelig. For Den røde armé hadde Finnmark liten militærstrategisk betydning, det som betydde noe var å innta Tyskland og Berlin og dermed få slutt på krigen. Avgjørende var det nok også at en eventuell fremrykning ville ført til at tyskerne hadde tvangsevakuert og svidd av landet helt ned til Trøndelag.
Michael Ventris

Liv og virke

På begynnelsen av 1900-tallet begynte arkeologen Arthur Evans utgravningene i Knossos, en minoisk by på Kreta. Under utgravningen oppdaget han mange leirtavler med ukjente skrifttegn. Enkelte var eldre og ble kalt linear A. Den største mengden var imidlertid av nyere dato, og ble kalt linear B. Evans brukte de neste 10 år med å prøve å tyde begge typene, men uten å oppnå noe gjennombrudd.
Deler av problemet kom fra Evans selv - han hadde sterke meninger om den kretiske sivilisasjonens opprinnelse, og var overbevist om at linear B var brukt til å skrive et hypotetisk språk som han kalte «minoisk». Evans, som var en ruvende skikkelse i den akademiske verden, lyktes i å hindre ethvert forsøk på å undersøke muligheten av at språket på tavlene kunne være gresk, til tross for flere indikasjoner på det kunne være tilfelle.
Kort etter Evans død, bemerket Alice Kober at enkelte ord i linear B-inskripsjonene hadde varierende endelser på ordene - muligens bøyninger på samme måte som i latin eller gresk. Ved hjelp av denne nøkkelen konstruerte Michael Ventris en serie tabeller som knyttet symbolene på tavlene med konsonanter og vokaler. Men hvilke konsonanter og vokaler forble et mysterium. Dog lærte Ventris nok om strukturen til det underliggende språket til å begynne med kvalifisert gjetting.
Enkelte linear B-tavler hadde blitt oppdaget på det greske fastlandet, og det var grunn til å tro at enkelte symbolrekker han hadde støtt på, på de kretiske tavlene, var navn. Han merket seg at enkelte navn forekom bare i de kretiske tekstene og antok at det var navn på byer på øya. Dette viste seg å være korrekt. Bevæpnet med symbolene han kunne tyde på dette grunnlag, kunne Ventris snart tyde mer av teksten, og fastslo at det underliggende språket for linear B var i realiteten gresk. Dette veltet Evans' teorier om minoisk historie, og fastslo at kretisk sivilisasjon, i det minste i de senere perioder, de assosiert med linear B-tavlene, hadde vært en del av den mykenske kulturen.
Noen få år etter tydingen av linear B (1951–1953), døde Ventris i en bilulykke, bare 34 år gammel.
Taktisk våpen

Et taktisk våpen er et våpen med kort rekkevidde som brukes av stridsvogner, fly etc. i strid. Slike våpen er de mest brukte i en faktisk krigssituasjon (under et slag).
Bahar Pars

Tidlig liv

Bahar ble født i Shiraz i Iran, og kom til Trelleborg i Sverige i 1989 med sin familie etter krigen mellom Iran og Irak. Mellom 2003 og 2007 studerte hun til skuespiller på Teaterhögskolan i Stockholm (i dag Stockholms dramatiska högskola).

Karriere

Pars har hatt flere teaterroller og også spilt i flere filmer. Hun fikk sin filmdebut i 2006 med filmen När mörkret fallet. I 2008 fremførte hun rollen som Nina i Farnaz Arbabis Måsen på Backateatern. På Uppsala stadsteater spilte Pars tittelrollen i Anna Karenina i 2010, og teaterversjonen av Låt den rätta komma in i 2011, og Hedda Gabler i 2013.
Widerøe

Historie

Selskapet ble startet av seks flyentusiaster i 1934. En av dem var Viggo Widerøe. De øvrige var hans bror Arild, John Strandrud, Helge Skappel, Halvor Bjørnebye og Leiv Brun. Den gang holdt selskapet til på Ingierstrand utenfor Oslo. I vinterhalvåret hadde selskapet base på Bogstadvannet, nord for Oslo.
I de aller første årene var virksomheten knyttet til taxi-, ambulanse-, skole- og fotoflyvning. Det første flyet til selskapet var et Waco sjøfly. Flyet ble levert grønnlakkert fra fabrikken, og denne fargen har siden vært selskapets hovedfarge.
Widerøe opererte sin første ruteflyvning sommeren 1934 Oslo–Kristiansand–Stavanger–Haugesund med den nye Waco. Til denne ruten fikk selskapet statsstøtte på 5 000 kroner. Konsesjonen ble ikke forlenget påfølgende år da Det Norske Luftfartselskap (DNL) ble dannet.
I 1954 fikk selskapet en kontrakt på å utføre ruteflygninger med sjøfly for SAS i Nord-Norge. Disse flygningene ble utført med enmotors DHC-3 Otter-fly. Sommeren 1968 var selskapet med på starte flygninger på det nye regionale flyplassnettet, bedre kjent som kortbanenettet som ble etablert først på Helgeland og senere også i Lofoten, Vesterålen, i Nord-Troms og Finnmark og på Vestlandet. Disse flygningene ble utført med Twin Otter og etter hvert også Dash 7 fly. Disse flyene var spesialbygd for å ta av fra svært korte rullebaner. I løpet av 1990-tallet ble disse to flytypene byttet ut med Dash 8 turbopropfly.
På slutten av 1980-tallet kjøpte Widerøe opp flyselskapet Norsk Air, som hadde hovedbase på Torp ved Sandefjord. Dette markerte begynnelsen på de kommersielle flygningene til selskapet.
SAS meldte 3. mai 2013 at de hadde inngått avtale om salg av 80 % av aksjene i Widerøe. Kjøperne, WF Holding, er en investorgruppe bestående av Torghatten ASA, Fjord1 AS og Nordland fylkeskommune. I juni 2016 solgte SAS de resterende 20 % til WF Holding.

Fremtidige fly

Widerøe inngikk i januar 2017 kontrakt om levering av tre Embraer E-Jet E190-E2 med 114 seter i løpet av 2018. Selskapet har i tillegg sikret seg opsjon på levering av ytterligere 12 fly. Widerøe mottar sitt første Embraer-fly i mars 2018, og vil ta i bruk flyet kommersielt som det første flyselskapet i verden. De nye flyene kommer til å ha base på Bergen lufthavn, Flesland og Sandefjord lufthavn, Torp.

Destinasjoner

Widerøes rutenett er Norges mest omfattende med over 40 destinasjoner. Rutenettet er konsentrert rundt kortere flyvninger til og fra lokale og regionale lufthavner langs kysten fra Oslo til Kirkenes.
Selskapet flyr også lengre direkteruter innenlands, som Bergen-Tromsø og Bergen-Bodø med selskapets største fly.
I tillegg til dette flyr Widerøe en del utenriksruter mellom Norge og Storbritannia, Sverige, Danmark og Tyskland. Flere av utenriksrutene flys som codeshare med SAS.

Drømmeflyet

Siden 2008 har ansatte i Widerøes Flyveselskap arrangert opplevelser for kreftsyke barn. Prosjektet er basert på frivillighet.
Bindi

Bindi er en dekorasjon i pannen – oftest en rød prikk, men det kan også være et smykke – som kvinner i India, Bangladesh og andre områder i Syd-Asia utsmykker seg med.
Opprinnelig var den en markering for gifte hindu-kvinner, men i dag brukes bindi også av ugifte piker/kvinner, og av kvinner/piker som ikke er hinduer. Hinduer mener at gifte skal ha rød bindi og ugifte piker skal ha sort bindi.
Noen ganger brukes bindi av internasjonale berømtheter – for eksempel er Gwen Stefani, Shakira, Madonna, Nina Hagen, Nelly Furtado og Shania Twain blitt sett med en bindi.
Littorio-klassen

Kilder

Robert Gardiner, red. (2006). All the World's Fighting Ships 1922–1946. London: Conway Maritime Press. s. 289–290. ISBN 0-85177-146-7.
Vinäs

Vinäs er et tettsted i Mora kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 329 innbyggere.
Altglienicke

Historie

Arkeologiske funn har vist spor av bosettinger i området helt fra bronsealderen til 2000 f.Kr. Slaviske vendere ble fra ca år 500 etterfulgt i området av germanske semnoner. På 1100-tallet oppsto ved siden av den vendiske landsbyen også en askansk landsby som antakelig besto av innflyttere fra Altmark.
Landsbyen Glinik nevnes første gang i 1375 i Karl IV's landbok. Glien er gammeltysk ord for leire. I 1523 ble Glienicke innlemmet i Amt Cöpenick. Glienicke gikk på tvangsauksjon i 1628 og skiftet også senere eiere en rekke ganger. I 1740 oppsto under generalløytnant von Schlabrendorf Gutshof Falkenberg. Falkenberg gjenfinnes i området Gartenstadt Falkenberg i den tilgrensende orsteil Bohnsdorf.
Innflyttere fra Pfalz etablerte seg i området i 1764 og etablerte kommunen Neu-Glienicke. Kommunene Neu-Glienicke og Alt-Glienicke ble 17. april 1893 slått sammen til Altglienicke. Den evangeliske kirken var ferdig oppført i 1895, på tomten til den tidligere barokkirken. Vanntårnet var ferdig i 1906 og det samme var vannverket. På samme tid var også Teltowkanalen ferdig. Gagfah-Siedlung (GAGFAH, en forkortelse for Gemeinnützige Aktien-Gesellschaft für Angestellten-Heimstätten) ble oppført i 1920-årene og er i fremdeles i behold.
Altglienicke ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og tilhørte fra 1945 til 1990 Øst-Berlin.
En spionhistorie fra den kalde krigen som vakte stor oppmerksomhet i samtiden, var Operasjon Gull. Den ble drevet i et samarbeid mellom CIA og Secret Service og innebar bl.a. en underjordisk tunnel fra Rudow i amerikansk sektor til Altglienicke i sovjetisk sektor. Som følge av spionens Georg Blakes avsløringer kjente russerne til tunnelen helt fra begynnelsen, men den ble først «avslørt» i 1956 og presentert bl.a. for vestlig presse.
Joseph Needham

Liv og virke

Needham var eneste barn av et skotsk ektepar i London. Faren var lege, moren var komponist og musikklærer. Joseph Needham fikk sin høyere utdannelse ved Cambridge University, der han etter doktorgraden (1925) spesialiserte seg innen embryologi og morfogenese. Han var en vel etablert biokjemiker da hans karriere tok en uventet vending under annen verdenskrig. 
Hans interesse for Kinas tekniske og vitenskapelige historie oppstod i forbindelse med at tre kinesiske vitenskapsfolk, Lu Gui-zhen (鲁桂珍), Wang Ying-lai (王應睞) og Chen Shi-zhang (沈詩章), kom til England for å samarbeide med ham i 1936. Lu (1904–91), datter av en apoteker fra Nanjing, lærte Needham klassisk kinesisk. Hun ble langt senere hans annen hustru.
Han tilbragte årene fra 1942 til 1946 som vitenskapsmann i Chongqing i Sichuan (den gang) og reiste rundt i Kina.
Joseph Needham var en pionér når det gjaldt å oppdage og formidle kinesisk vitenskapshistorie. Hans hovedverk er sammenstillingen av det monumentale Science and Civilisation in China, en serie som er kommet ut siden 1954, så langt (2008) med 27 bind. Verket har mange bidragsytere, og Needham skrev også flere viktige deler av det. Needham tok i dette verket i bruk et romaniseringssystem for kinesisk som han hadde utviklet på egen hånd. Det var en modifikasjon av Wade-Giles, der han unngikk dette systemets sterke bruk av apostrofer før visse aspirerte lyder ved å erstatte apostrioffen med bokstaven h.
Før dette verket var kinesisk vitenskap og teknologi oftest kun kjent for de "fire store oppdagelser": Krutt, kompass, papir og trykkekunst. Men etter utgivelse av dette verket ble det anerkjent at kinesisk sivilisasjon i årtusener hadde ligget foran Vesten på flere felt. Oppdagelsen av Kinas intellektuelle arv ledet fram mot spørsmålet som i historiografi nå omtales som Needham-spørsmålet: Hvorfor sakket Kina akterut for Europa etter å ha vært mer avansert i århundrer?

Personlig

Needham var først gift med Dorothy Moyle (1896–1987). I 1989, to år etter at hun døde, giftet han seg med Lu Gui-zhen. 
Han led av Parkinsons sykdom fra 1982.
Han døde i sitt hjem i Cambridge i en alder av 94 år.
Roberto Soldado

Biografi

Roberto Soldado kom fra Valencia til Real Madrid da han var 13 år gammel. Soldado fikk elleve kamper og scoret to mål i 2005/2006, deriblant et viktig utligningsmål på Santiago Bernabéu Stadion mot Osasuna. Etter å ha scoret 42 mål på 56 kamper for Castilla, deriblant 19 mål i 2005/2006, bestemte Soldado seg for å bli utlånt i ett år for å få mer spilletid på høyeste nivå i Spania. 
Det var flere klubber som meldte sin interesse, men 22 åringen valgte Osasuna og Pamplona. I Osasuna scoret han elleve mål i La Liga (14 totalt), og kronet en flott sesong med to landskamper for Spania – hans to første i karrieren. 
Den 11. juli 2007 valgte Soldado å skrive under en ny 5-årsavtale med Real Madrid for å ta opp kampen med de største stjernene på a-laget. Men etter en sesong med svært lite spilletid, ble han i juli 2008 solgt til Getafe for ca. 4 millioner Euro.
I juni 2010 ble de offentliggjort at Soldado hadde skrevet under en kontrakt for Valencia CF.
Den 6. august 2013 meldte han overgang fra Valencia CF til Tottenham Hotspur FC, hvor han skrev under på en fireårskontrakt.
Soldado klarte ikke å finne tilbake til storformen han hadde i Valencia, og sommeren 2015 ble han solgt til Villareal CF.
SW26010

SW26010 er en 260-kjerners mikroprosessor som er konstruert av National High Performance Integrated Circuit Design Center i Shanghai. Den er en implementasjon av datamaskinarkitekturen Sunway, en 64-biter RISC-arkitektur som er utviklet i Kina. SW26010 har fire dataklynger med 64 Compute-Processing Elements (CPE) som er arrangert i en 8x8 tabell. Disse kjernene støttet SIMD-instruksjoner som kan utføre åtte enkeltpresisjon flyttallsoperasjoner per syklus. Hver dataklynge er ledsaget av en mer konvensjonell kjerne kalt Management Processing Element (MPE) som sørger for overvåkende funskjoner. Hver dataklynge har sin egen DDR3 SDRAM minnekontroller og en minnebank med sitt eget adresseområde. Mikroprosessoren kjører i en klokkefrekvens på 1.45 GHz.
Darth Sidious

Historie

Han er en ond, grusom Sith som lenge har planlagt å få full makt over hele galaksen. Dette gjør han ved å late som at han er en ambisiøs og vennlig Senator i Det galaktiske senatet. Han var opprinnelig fra planeten Naboo. Han greier å få seg selv valgt som kansler for Den galaktiske republikken. Han går under navnet Palpatine, som muligens var hans opprinnelige navn før han ble trent av Darth Plagueis til å bli en Sith og fikk sitt sithnavn. I Star Wars Episode III: Sithene tar hevn fikk han til slutt lokket Anakin Skywalker til den mørke siden av Kraften. Sidious kjempet mot Yoda og Mace Windu, de to sterkeste jediene. Han drepte Mace Windu med hjelp av Anakin (uten hjelpen ville Mace drept Sidious), men Yoda kom seg unna. Han fikk tittelen keiser.
I Star Wars IV ble ikke Sidious sett, men i Star Wars Episode V: Imperiet slår tilbake ses Sidious som et hologram mens han snakker med Darth Vader. Sidios forteller at de har en ny fiende, Luke Skywalker, Vaders sønn. Planen deres er å lure Luke over til den mørke siden. Sidious ses ikke flere ganger i den filmen, men i den siste filmen, Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake kommer han til den nye Dødsstjernen. Sidious og Vader fanger Luke, men da han ikke vil gå over til den mørke siden bruker Sidious kraftlyn på ham. Darth Vader kan ikke se på at hans sønn blir drept, og forlater endelig den mørke siden. Han redder Luke og kaster Sidious ned i en generator. Sidious dør i en intens eksplosjon. 
Merk at i den opprinnelige Star Wars-trilogien (episode IV til VI fra sent syttitall og tidlig åttitall) ble karakteren utelukkende omtalt som «keiseren». Navnene «Palpatine» og «Darth Sidious» ble ikke hørt før i den bakhistorien som ble brettet ut i forløperfilmene, Episode I, II og III, produsert rundt årtusenskiftet.
Haugsdalen Skisenter

Haugsdalen Skisenter er et norsk skisenter som ligger i Skaugdalen i Indre Fosen kommune utenfor Trondheim

Historie

Anleggsarbeidet ved Haugsdalen Skisenter AS ble påbegynt i 1985, og det var naturlig at deler av ryddearbeidet i traseene ble utført ved dugnadstimer. Sommeren 1986 gikk med til bringing av materialer, blant annet forskalingsmaterialer til heismastsokkelene. Jernbinding av forskaling hørte også med. For at soklene skulle få godt feste mot fjellgrunnen ble det boret dype hull i fjellet og satt ned jernstenger (24mm), som igjen ble bundet sammen med skruene som holder heismastene og armeringen inne i selve sokkelen. Mørtel ble tildels flyet opp med helikopter. Heismastene ble fløyet opp av et firma fra Møre, prisen for leie av helikopteret, var kr. 92 000 pr. time. Spleisingen av (den 24 mm tykke) heisvarieren ble 12 meter lang i henhold til datidens forskrifter. 
Heisen er kjøpt og importert fra Sveits, og ble montert med fagfolk tilknyttet et svensk firma. Heisen stod ferdig for ta imot besøkende november/desember 1986, og det ble endelig nok snø mot slutten av januar 1987. Kundene som kom til skisentret godtok å stå i heiskø i opptil 25 minutter, for deretter ta heisen opp på 6 minutter. Tiden ned varierte fra 3 minutter til opptil 30 min. (Ved 30 minutter nedfart var det tid til bære skiene ned til utgangspunktet).

Beliggenhet

Skisenteret ligger i Indre Fosen kommune fem mil fra Rørvik ferjeleie, og 45 kilometer fra Ørland.
Vesa Leppänen

Karriere

Leppänen kom på 2.-plass i det finske mesterskapet i 2010 og 2011, med hhv. Sari Räsänen og Markku Karjalainen som skip. Ved det finske mesterskapet i 2012 kom Lappi Kurlinki på 3.-plass, og han spilte også laget PT Curling Rovaniemi som kom på 8.-plass i Reindeer Cup Spring 2012. 
I 2013 vant Lappi Kurlinki Ry det finske mesterskapet, med Leppänen som skip. Han kom også på 5.-plass ved Reindeer Cup Spring 2013, sammen med laget PT Curling Lappi.
Foyn Harbour

Foyn Harbour er en naturlig havn mellom Nansen Island og Enterprise Island i Wilhelmina Bay, utenfor vestkysten av Antarktishalvøya. Foyn Harbour ble i perioden 1912 til 1930 aktivt benyttet som ankringsplass for flytende hvalkokerier.
Foyn Harbour ble kartlagt av britene Thomas W. Bagshawe og Maxime C. Lester i 1921–22, og ble navngitt av hvalfangere i området etter det flytende hvalkokeriet «Svend Foyn» som benyttet havna som base samme sesong. Vraket av hvalkokeriet «Guvernøren» , som brant i Foyn Harbour i 1915, er fremdeles synlig.
Heckler & Koch G3

Historie

I 1949 ansatte den spanske, statseide institusjonen CETME (Centro de Estudios Técnicos de Materiales Especiales) den tyske ingeniøren Ludwig Vorgrimler, som hadde jobbet for det berømte tyske Mauserwerke før og under andre verdenskrig. Vorgrimler hadde jobbet med det eksperimentelle automatgeværet Sturmgewehr 45 (StG.45(M)). Dette våpenet tjente som utgangspunkt for forskjellige våpen hos CETME og senere hos Heckler & Koch.
Da Vest-Tyskland trengte et nytt enhetsvåpen tidlig på 1950-tallet valgte de opprinnelig belgiske FN FAL, approbert som G1. De ønsket å produsere geværet selv på lisens, men fikk ikke til en avtale med belgierne. En lisens for CETME-riflen var derimot mulig å få kjøpt, og den tyske staten kjøpte produksjonslisens og overførte den til Heckler & Koch. I 1959 ble G3 innført i det vesttyske forsvaret.
I 1960 startet utprøvingen av kandidater for ny enhetsrifle til det norske Forsvaret. Det var av økonomiske og politiske årsaker at G3 tilslutt ble approbert i 1966, da under navnet AG-3. Den viktigste konkurrenten FN FAL var dyr og produksjonsprosessen komplisert, samtidig som det var tvilsomt om våpenet kunne produseres på lisens i Norge. Hanevik mener at det allerede var blitt tatt for gitt at Norge skulle velge G3 da denne avtalen ble undertegnet.

Varianter

G3 har tjent som basis for en rekke andre våpen fra Heckler & Koch.
Fylkesvei 7296

Fylkesvei 7296 går mellom Sigerstad og Kleivan i Dønna kommune. Veien er 4,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 189.
Det Jyske Musikkonservatorium

Det Jyske Musikkonservatorium (utenfor Danmark: Royal academy of music) er en statlig dansk undervisningsinstitusjon med lokaler i Aarhus og Aalborg.
Institusjonen driver kunstnerisk og pedagogisk utviklingsarbeid og forskning med det formål å utdanne utøvende musikere og musikkpedagoger på høyeste nivå, samt å fremme dansk musikkultur. Det gis utdannelse blant annen innen klassisk, rytmisk og elektronisk musikk, og konservatoriet er sjangermessig det mest allsidige i Danmark. Med over 350 studenter er det landets nest største konservatorium.
Danish Institute of Electronic Music (DIEM), som er en del av Det Jyske Musikkonservatorium, produserer, underviser, utforsker og framfører elektronisk musikk og har to moderne studioer som er innredet for å tjene dette formålet.
Konservatoriet ble grunnlagt av fiolinisten Johan Nilsson i Aarhus 1927. Han drev det på privat basis fram til 1932, deretter ble skolen drevet av lærerstaben til det i 1944 ble en selveiende institusjon ledet av et styre.
Konservatoriet er underlagt det danske Kulturministeriet og står under beskyttelse av kronprins Frederik.
Anita Killi

Bakgrunn og arbeid

Anita Killi studerte grafisk design og illustrasjon ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo fra 1988 til 1990 og animasjon ved Høgskulen i Volda fra 1990 til 1992. Hun tok hovedoppgave i animasjon ved SHKS i 1996. Hun har også hatt studieopphold i Estland.
Anita Killi har laget en rekke prisbelønte animasjonsfilmer, bant annet Tornehekken fra 2001, som er den norske filmen som fikk flest utenlandske priser i 2002. I tillegg til animerte kunstneriske kortfilmer, har hun også laget animerte reklamefilmer og sekvenser i dokumentarfilmer og bedriftsfilmer. Hun har også arbeidet med Gorm, trollungen på Dovrefjell. I 2009 ble hun ferdig med tegnefilmen Sinna Mann. Den handler om familievold  og bygger på Gro Dahles og Svein Nyhus' bildebok med samme navn. Filmen hadde fram til 2011 blitt vist på nesten hundre filmfestivaler og vunnet over førti priser. Det gjorde Anita Killi til den mest prisbelønte filmskaperen i hele verden i 2010.
Anita Killi har siden 1995 drevet animasjonsstudioet Trollfilm AS på familiegården Megarden på Dovre. Teknikken i de største filmene er en kombinasjon av  cut-out- og objektanimasjon i multiplan-teknikk, det vil si tegnefilm filmet i flere plan.
Ecotwin

Ecotwin var et studentprosjekt for å bygge en bil som skulle delta i Shell Eco-marathon Europa 2010. Gruppen bestod av 11 sivilingeniørstudenter fra Institutt for Matematiske realfag og teknologi (IMT) ved Universitetet for miljø- og biovitenskap (UMB). Shell Eco-marathon er et miljøbilløp hvor hensikten er å kjøre lengst mulig på en energimengde tilsvarende en liter bensin og Ecotwin stiller i klassen UrbanConcept hvor de i tillegg til drivstoffeffektivitet konkurrerer innenfor blant annet design, sikkerhet og markedsføring.
Det var første gang UMB stilte eget med eget lag, og de ønsket å kjempe i toppen sammen med de andre norske deltagerne fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og Høgskolen i Østfold (HiØ).