google/wiki40b huggingface dataset:
Apeldoorn

Byen Apeldoorn

Apeldoorns historie begynner i cirka 792, da det ble omtalt som «villa ut marca Appoldro» i et gavebrev. Bosetningen ble etablert på stedet hvor den gamle veien fra Amersfoort til Deventer krysset den fra Arnhem til Zwolle. Et kart fra 1740 refererer til stedet som Appeldoorn.
Mot slutten av 1500-tallet kom papirproduksjon i gang og byen vokste fort. Ved bekken De Grift, som idag igjen sildrer gjennom byens sentrum, ble de første papirmøllene bygget. Denne industri hadde stor betydning for byen frem til 1800, hvor dette ble redusert til noen få store papirfabrikker. Noen møller ble omdisponert til vaskerier.
Det var viktig for byens utvikling at Oranjen-familien bosatte seg der. I 1684 kjøpte Stattholder Wilhelm III slottet Het Loo, fordi det lå sentralt i et stort jaktområde. I et forsøk på å etterligne andre palasser, blant andre Versailles, ønsket han også i Apeldoorn et palass av format, og bygget ut slottet. Fontenen ved palasset måtte sprute høyere enn den ved Versailles, og slik ble den også bygget. Også tidligere dronning Wilhelmina har bodd i palasset Het Loo.
I 1869 ble Apeldoorn-kanalen ferdigstilt, slik at byen fikk sin egen havn på lik linje med hansabyene Deventer og Zutphen. Kanalen er idag demmet opp og er i hovedsak til glede for befolkningen ved isrike dager vinterstid eller for fiske.
Apeldoorn ble i 1876 knyttet til landets jernbanenett. Stasjonsbygningen hadde et separat venterom for de kongelige.
Apeldoorn var en relativt ubetydelig by frem til de store byggeprosjektene på 1800-tallet og de som fulgte annen verdenskrig. I sekstiårene etablerte en del myndighetsbedrifter seg i byen. Innbyggertallet steg kraftig, og helt nye bydeler ble planlagt og bygget fra grunnen; slik kom bydelene De Maten (50 000 innbyggere) og Zevenhuizen til i 1960- og 1970-årene. Idag er Apeldoorn et viktig utdannelsessenter. Byen er den 14. største i Nederland.
Apeldoorn er kjent for sine praktfulle parker og dens grønne karakter. Et kjennetegn for byen er den spesielle hustypen med mange frittstående villaer og relativt få høyblokker. Byen er utvidet og nye bydeler som Zonnehoeve og Zuidbroek er kommet til.

Severdigheter

Apenheul er en dyrepark som huser mange forskjellige typer aper, hvorav noen kan bevege seg fritt blant besøkere.
Sydvest-hjørnet av kommunen er del av Hoge Veluwe, en nasjonalpark.
AGOVV Apeldoorn er et fotballag som har tilhørighet i byen. De spiller i nest øverste divisjon i Nederland og man kan se kampene på hjemmebanen Sportpark Berg & Bos, som ligger nettopp i Apeldoorn.
Neo Freerunner

Neo FreeRunner er en smarttelefon fra First International Computer (FIC), utviklet av OpenMoko prosjektet.
Forløperen het Neo 1973, og begge telefonene er utviklet for hackere, og tilbyr ekstreme konfigurasjonsmuligheter. De første FreeRunner telefonene ble sendt ut på markedet 24. juni 2008 og koster for øyeblikket US$ 399, eller US$ 369 ved bestilling av 10 stk. Et utviklingskort er tilgjengelig for US$ 99. FreeRunner inkluderer tjenester som ikke fantes på 1973, deriblant 802.11 b/g WiFi, Smedia 3362 grafikkakselerator, to 3D-akselerometere, Samsung 2442 SoC og 256 MB flashminne.
Hokuto Nakamura

Karriere

Hokuto Nakamura startet sin profesjonelle karriere i Avispa Fukuoka i 2004. Han har også spilt for FC Tokyo, Omiya Ardija og V-Varen Nagasaki.
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball U-20 2005.
Jutulstraumen

Jutulstraumen er en stor isstrøm i Dronning Maud Land i Antarktis. Den er om lag 200 kilometer lang og fører med seg is fra Maudheimvidda og Fimbulheimen, som gir næring til isbremmen Fimbulisen. Den siger med en hastighet på opptil fire meter per døgn. Ytterst på Fimbulisen danner isstrømmen Trolltunga, som brytes av med noen tiårs mellomrom og danner store, flate isfjell.
Jutulstraumen ble kartlagt av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering fra Maudheimekspedisjonen 1949–1952 og Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Forsknings- og kompetansenettverk for IT i utdanning

Forsknings- og kompetansenettverk for IT i utdanning (ITU) var en nasjonal FoU-enhet innen feltet IKT og utdanning. Fra 1. januar 2010 inngikk ITU som en del av det Nasjonalt senter for IKT i utdanningen, sammen med Uninett ABC og Utdanning.no. ITU bedrev forskning og utredning om utdanningspolitikk og IKT. ITU fokuserte på den kunnskapsbygging om digital dannelse og digital kompetanse.

Bakgrunn

ITU ble opprettet i 1997, som et sentralt prosjekt i handlingsplanen IT i norsk utdanning 1996-1999. Universitetet i Oslo vant en konkurranse utlyst av Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet om å opprette et nasjonalt forskningsnettverk.  I 2000 ble ITU videreført i en ny fireårsperiode under handlingsplanen IKT i norsk utdanning. Plan for 2000-2003. 1. januar 2004 ble ITU etablert som en permanent nasjonal fagenhet ved Det utdanningsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo, og fikk et nytt mandat for fire år, knyttet til Program for digital kompetanse 2004–2008.
Thuleulykken

Thuleulykken er betegnelsen for en flystyrt som fant sted 21. januar 1968 i nærheten av Thule Air Base i Grønland. Flyet som styrtet var en amerikansk B-52 Stratofortress bombefly med fire kjernefysiske våpen ombord.
Flyet var på flyvning over Baffin Bay, som en del av programmet Operation Chrome Dome, da det utbrøt brann i flyets kabin. Flyet søkte mot Thule Air Base for å foreta en nødlanding, men besetningen måtte oppgi nødplanen. Brannen førte til at flyets besetning måtte forlate flyet før det kunne foretas en nødlanding. Seks besetningsmedlemmer hadde katapultseter og kom ut av flyet, men det syvende besetningsmedlemmet var ikke utstyrt med et slikt sete, og omkom i forbindelse med forsøket på å komme ut av det nedstyrtende flyet. Etter at besetningen hadde forlatt flyet, fortsatte flyet å falle ned inntil det traff havisen ved North Star Bay.
Ved styrtet eksploderte hydrogenbombenes innhold av konvensjonelt sprengstoff, noe som førte til spredning av flyvrakets deler over et større område. Hydrogenbombenes innhold av radioaktivt materiale ble også spredt på samme måte, men uten å utløse en kjernefysisk eksplosjon. Den kraftige varmeutviklingen ved eksplosjonen og forbrenningen av flyets brennstofs førte til at havisen smeltet, og større mengder vrakdeler sank ned på havets bunn eller ble dratt utover i ishavet.

Project Crested Ice

Umiddelbart etter ulykken ble det fra amerikansk og dansk side iverksatt et større opprydningsarbeid, benevnt ”Project Crested Ice”. På tross av den mørke arktiske vinteren med temperaturer ned mot minus 40 °C (og midlertidig -60 °C) var det et vesentlig behov for å gjennomføre opprydningen raskt før isen smeltet den kommende våren, ettersom vrakdeler og radioaktivt materiale ville ha forsvunnet i havet. Det ble opprettet en base ved navn Camp Hunziker i nærheten av ulykkesområdet.
Dansk og amerikansk personell arbeidet heretter med å innsamle vrakdeler og radioaktivt forurenset is.

Etterspill

Hendelsen utløste etterfølgende debatt om de risikoene som Grønland var utsatt for i forbindelse med landets plassering og Thule Basens betydning for de amerikanske flyvningene under Operation Chrome Dome. Likeledes fikk hendelsen stor betydning for dansk innenrikspolitikk, ettersom den danske regjeringen offisielt ikke tillot amerikanske atomvåpen på dansk territorium. I tillegg ble det av de danske Thule-arbeiderne under den såkalte Thule-saken senere reist krav om erstatning, siden Thule-arbeiderne gjorde det gjeldende at de ikke var blitt tilstrekkelig informert om farene ved arbeidet, og at mange hadde utviklet sykdommer som følge av radioaktiv bestråling.
I 1990-årene oppstod det en teori om at det var en ”manglende 4. bombe” som aldri ble funnet. Imidlertid har denne teorien i 2009 blitt avvist av Dansk Institut for Internationale Studier (DIIS) i en rapport om spørsmålet
Nyctimenini

Utseende

Nokså små, slanke, grå-brunaktige trebukker. Hannens antenner er betydelig lengre enn kroppen. Kroppsformen er forholdsvis langstrakt, beina korte.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Von Otterøya

Von Otterøya er en 20 km² stor øy beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wilhelmøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard. 
Den tilhører øygruppen Vaigattøyane som ligger ligger helt øst i Ny-Friesland. Øya er den nest største i øygruppen; og den tredje største i Hinlopenstretet.
Det høyeste punktet når 76 moh.
Øya er oppkalt etter den svenske admiralen, baronen og politikeren Fredrik Wilhelm von Otter.
Cabindaenklavens frigjøringsfront

Cabindaenklavens frigjøringsfront (portugisisk: Frente para a Libertação do Enclave de Cabinda, FLEC) er en geriljastyrke og en politisk bevegelse som kjempet for selvstendighet for den angolanske provinsen Cabinda. Enklaven, som tidligere var en portugisisk koloni, ble en del av Angola da landet ble uavhengig i 1975 uten at befolkningen ble konsultert rundt spørsmålet. FLEC har siden 1975 utkjempet en geriljakrig mot angolanske regjeringsstyrker, i den såkalte Cabinda-konflikten.

Historie

Den 1. februar 1885 ble Simulambuco-traktaten undertegnet, og Cabinda ble et portugisisk protektorat.
I 1963 slo tre organisasjoner (MLEC, CAUNC og ALLIAMA) seg sammen til FLEC. Lederen for bevegelsen, Luiz Ranque Franque, nektet å slutte seg til de angolanske uavhengighetsbevegelsene. FLEC adopterte senere et flagg med tre horisontale striper; rødt, gult og blått - én farge for hver av de tre gruppene. Det nye emblemet, en hvit stjerne og et grønt triangel inne i en ring, ble lagt til i midten av flagget.
Under den portugisiske kolonikrigen, som varte mellom 1961 og 1974, kjempet bevegelsen mot portugisiske styrker. Etter nellikrevolusjonen, et militærkupp i Lisboa, oppgav Portugal kontrollen over de tidligere koloniene, inkludert Angola. Den 1. august 1975 ble Cabindas uavhengighet proklamert av en provisorisk regjering med Luiz Ranque som president.
Mellom november 1975 og den 4. januar 1976 ble enklaven invadert av angolanske MPLA, som var den dominerende uavhengighetsbevegelsen i Angola. MPLA var støttet av cubanske ekspedisjonsstyrker, og tok raskt kontroll over urbane områder. Landsbygda forble under FLECs kontroll.
FLEC delte seg inn i tre fraksjoner; FLEC-Ranque Franque, FLEC-N'Zita, og FLEC-Lubota. I november 1977 ble enda en fraksjon, militærkommandoen for frigjøringen av Cabinda, opprettet. I juni 1979 opprettet denne fraksjonen Folkefronten for Cabindas frigjøring (MPLC, Movimento Popular de Libertação de Cabinda). På 80-tallet mottok FLEC hjelp fra den angolanske opposisjonelle geriljaen UNITA, som kjempet mot den MPLA-kontrollerte regjeringen, og fra Sør-Afrika. I 1988 forlot kommunistene FLEC og dannet en egen fraksjon, ledet av Kaya Mohamed Yay. På 90-tallet ble enda en fraksjon, Nasjonalunionen for Cabindas frigjøring  (União Nacional de Libertação de Cabinda), ledet av Lumingu Luis Gimby, opprettet.
I 2006 inngikk FLEC-Renovada en våpenhvile med den angolanske regjeringen, en avtale som senere viste seg å være ugyldig. I oktober det samme året bad FLEC Den afrikanske union om å intervenere humanitært, en henvendelse som ble ignorert.
FLEC mottok en periode støtte fra Frankrike, som en del av den såkalte Françafrique-politikken.
I Am Number Four

Handling

John Smith (Alex Pettyfer) er en tilsynelatende vanlig gutt, men han har store hemmeligheter. Han er fra planeten Lorien, men var en av ni utvalgte barn som ble sendt til jorden for å unnslippe mogadorierne, som ødela hjemplaneten deres. Før de dro la en av de eldste fra planeten Lorien magi på dem, noe som gjør at de kun kan bli drept nummer rekkefølge. Nå lever han og vokteren hans(Cepaen), Henri (Timothy Olyphant), på konstant flukt fra mogadorierne, som allerede har drept tre av barna – og John er nummer fire.
De er aldri lenge på samme sted, og John liker sjelden hverken stedene eller navnet han får tildelt, fordi han aldri får tid til å knytte seg til de nye situasjonene. Dette endrer seg da de kommer til Paradise, en liten landsby i Ohio. John blir venner med den sympatiske nerden Sam (Callan McAuliffe), som er glad i romhistorier og alltid har en konspirasjonsteori på lur, samt hunden Bernie Kosar (som kanskje er mer enn den ser ut for). Dessuten forelsker han seg i skolens mest populære jente, Sarah (Dianna Agron), som er glad i å ta bilder. Sarah har imidlertid skolens største bølle, Mark (Jake Abel), som sjalu eks-kjæreste, og han liker å plukke på John og Sam. Alt i alt føler John seg likevel komfortabel med denne nye situasjonen, særlig siden Sarah liker ham tilbake.
Men når John mister kontrollen og kommer til å sette fyr på huset til Mark med en av arvekreftene sine, forandrer alt seg. Henri tror at de har pådratt seg for mye oppmerksomhet og vil helst dra videre, men John overtaler ham til å bli, under påskudd av at de må ligge lavt inntil de finner ut om de er i fare. Imens kommer mogadorierne stadig nærmere – men uventet hjelp kan komme fra en av de andre utvalgte, nummer seks (Teresa Palmer), som er på jakt etter allierte i kampen mot mogadorierne.
Løken tunnel

Løken tunnel var en jernbanetunnel på Hovedbanen like sør for Bøn stasjon, og vest for gården Løken i Eidsvoll kommune.
Tunnelen ble anlagt som del av Norges første jernbane, og var da også sammen med Eidsvollstunnelen en av Norges to første jernbanetunneler. Tunnelen går gjennom løsmasser på østsiden av Andelva, under der Hagavegen går i dag. Under den andre verdenskrig ble jernbanelinjen flyttet til krysning av Andelva 500 meter lengre sør. Løkentunnelen ble nedlagt i 1944, men det har siden 2006 blitt arbeidet med å rehabilitere tunnelen og anlegge gang-/sykkelvei gjennom tunnelen. Parsellen er foreslått vernet sammen med Bøn stasjon.
OLW

OLW er et varemerke tilhørende Orkla Brands Nordic, en forretningsenhet i Orkla Brands. Under OLW-merket markedsføres snacks, potetgull, nøtter og dipp. OLW ble grunnlagt i 1967, men det tidligere moderselskapet Wasabröd ble grunnlagt i 1919.
Produksjonen foregår i Filipstad i Värmland, der jobber det 110 personer. Hovedkontoret ligger i Solna i Stockholm.
Navnet OLW er et akronym for Old London Wasa, navnet som oppsto da Wasabröd gikk sammen med Borden Foods i 1967 (Bordens fabrikk i New York het Old London). I 1973 ble navnet endret til kun OLW.
Pressure Bay

Pressure Bay er en arm av Robertsonbukta som ligger mellom Cape Wood og Birthday Point langs nordkysten av Victoria Land i Antarktis. Den ble kartlagt og navngitt i 1911 av Northern Party, ledet av Victor Campbell, under Terra Nova-ekspedisjonen 1910-13. Nord-laget hadde store vanskligheter med å krysse isen som lå rundt Robertsonbukta med hundesleder.
Erik Madsen

Biografi

Erik Madsen, eller Jan Erik som han egentlig heter til fornavn er født og oppvokst i Ålesund. I 1997 ble han ble uteksaminert fra teaterskolen Arts Ed i London, og har siden han bodd og jobbet internasjonalt. Han har spilt i filmer både i Norge, USA, Storbritannia og Tyskland. I Norge er han mest kjent for sine roller i NRKs «Lilyhammer», BBCs «The Last Kingdom» og HBOs «Vikings». Utenfor Norge er han kjent som Erik Madsen.
Åpen og inkluderende

Prosjektet Åpen og inkluderende er et av to profilområder som Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) har i perioden 2005–2008. Prosjektet tar mål av seg om å sørge for at barne- og ungdomsorganisasjonene i Norge skal ha kompetanse på hvordan man kan bli en inkluderende arena. Dette er et område som de fleste organisasjonene tradisjonelt har liten kunnskap om, og representantskapet til LNU mente det var viktig med et felles løft.

Startpakke for Åpne og inkluderende organisasjoner

Erfaringene fra arbeidet i pilotorganisasjonene og tilsvarende arbeid gjort i andre land er samlet i en bok som heter Startpakke for åpne og inkluderende organisasjoner. Startpakken inneholder artikler, metoder, fakta og inspirasjon for organisasjoner som vil arbeide med dette feltet.

EtNorden

Sammen med Nordisk ministerråd driver LNU prosjektet EtNorden, som har som mål å skape bedre inkludering i Norden. EtNorden er et delprosjekt av Åpen og inkluderende.
Arbeidermesterskapet i fotball 1937

Arbeidermesterskapet i fotball 1937 var en norsk fotballturnering som ble arrangert av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF). Sparta (Sarpsborg) vant turneringen etter å ha slått Jeløy IF (Moss) i finalen etter omkamp.
Spartas vinnerlag: Reidar Karlsen, Erling Johansen, Gunnar Brevik, Odd Larsen, Anker Johansen, Finn Pettersen, Jacob Johansen, Henry Wikstrøm, Håkon Mathisen og Otto Skauge.
Bankhuset Metzler

B. Metzler seel. Sohn & Co. KGaA, i dagligtale kalt Bankhuset Metzler (Bankhaus Metzler), er en tysk privatbank med sete i Frankfurt am Main. Siden 1971 er Friedrich von Metzler den 11. sjefen for banken.
Metzler ble grunnlagt 1674 av Benjamin Metzler som handelsforetak, og 1742 ble banken medlem av Frankfurtbørsen. Siden 1760 konsentrerer foretaket seg utelukkende om bankforretninger.
Banken er en for en vesentlig del en investeringsbank som bistår og gir råd til inn- og utenlandske selskaper ved oppkjøp og fusjoner (M&A). Den er en av de 15 største slike rådgivere i Tyskland.
Dessuten omfatter dens virksomhet formuerådgivning og -forvaltning for formuende privatkunder og institusjonskunder. Den utfører også valuta- og aksjehandel, og engasjerer seg i finansieringsrådgivning.
Bankhuset Metzler har filialer eller datterselskaper i München, Stuttgart, Los Angeles (USA), Seattle (USA), Tokyo (Japan) og Dublin (Irland).
Banken tilhører familien Metzler like siden grunnleggelsen – intet annet europeisk selskap er så lenge sammenhengende i familiebesittelse.
Friedrich von Metzlers sønn Jakob von Metzler ble drept i 2002 av en mann som ville presse familien Metzler for penger.
Suzzy Roche

The Roches

Maggie og Terre Roche begynte å opptre profesjonelt mens de var i tenårene, og de sang med Paul Simon på hans There Goes Rhymin' Simon og de spilte inn et album som duo, Seductive Reasoning, i 1975. De dannet vokalgruppa the Roches sammen med søsteren Suzzy en gang i 1976 og innspilte gruppas debutalbum, The Roches, i 1979. Til sammen har de tre søstrene gjort et titalls album, men har også fulgt selvstendige karrierer hver for seg.

Allsidig kunstner

I tillegg til å synge er hun også skuespiller og har deltatt blant annet i filmen Soup For One (1982) og komedien Crossing Delancey (1988). Roche har også spilt sammen med sine søsken (some spiller seg selv) i komedien A Weekend in the Country (1996). Hun har utgitt ulike litterære tekster, blant annet en novelle, «Love», i antologien Carved in Rock: Short Stories By Musicians (red. Greg Kihn), Thunder’s Mouth Press (2003). Hun har også skrevet filmmusikk for et antall filmer, og med en universitetsgrad som skuespiller fra State University of New York har hun også skrevet og deltatt i rekke teateroppsetninger.
Roche er også et aktivt assosiert medlem av teatergruppen The Wooster Group og har opptrådt i et antall av gruppens produksjoner foruten også komponert musikk for gruppens opptredener. Hun var kortvarig et medlem av Four Bitchin' Babes, en satirisk kvinnelig vokalgruppe med roterende deltagelser, og synger på deres album Some Assembly Required.
Hun har en datter, Lucy Wainwright Roche, med sangeren og låtskriveren Loudon Wainwright III. Lucys halvsøsken Rufus Wainwright og Martha Wainwright har også hevdet seg som musikere, noe også Lucy har begynt å gjøre.
Hugh Masekela

Liv og virke

Han begynte å høre på grammofonplater da han var bare to år gammel. Senere begynte han også å synge og spille trommer, men er mest kjent som utøver på trompet, kornett og flygelhorn.
I en alder av 14 år, etter å ha sett filmen Young Man With a Horn (der den amerikanske skuespilleren Kirk Douglas skildrer en amerikansk musiker som heter Bix Beiderbecke), begynte han å spille trompet også. Hans første trompet ble gitt til ham i gave av erkebiskop Trevor Huddleston, en anti-apartheid kapellan som jobbet ved St. Peter's Secondary School i Cape Town.
Masekela, hvis kjælenavn var «Bra Hugh», reflekterte over sin livserfaring gjennom musikken sin. Sorgen, de mange konfliktene og de hvites utnytting av Sør-Afrika under apartheid-systemet i 1950-årene og 1960-årene både inspirerte og påvirket Masekela til å lage musikk. Gjennom sin musikk protesterte han mot apartheidsystemet, slaveriet, de sørafrikanske myndighetene og de strabasene som befolkningen i landet måtte gjennomgå hver dag.
Den 21. mars 1960 fant Sharpeville-massakren sted, der ble flere titalls fredelige afrikanske demonstranter skutt og drept i byen Sharpeville og den sørafrikanske regjeringen forbød samlinger på ti eller flere afrikanske personer. Som følge av denne massakren forlot Masekela landet nesten umiddelbart. Han ble hjulpet ut av landet av venner og jazzmusikere som Trevor Huddleston, Yehudi Menuhin og John Dankworth, som også fikk ham inn på Guildhall School of Music som ligger i London. I løpet av sin tid ved denne skolen besøkte han USA opp til flere ganger og han ble god venn med blant andre Harry Belafonte. Han fikk også gå på Manhattan School of Music i New York mellom 1960 og 1964 der han studerte klassisk trompet.
Han ga ut flere populære sanger i USA, blant annet «Up, Up and Away» og «Grazin' in the Grass» (1968), som solgte hele fire millioner eksemplarer. Han har også opptrådt på Monterey Pop Festival i 1967 og han ble senere med i filmen "Monterey Pop» av D. A. Penebaker.
I 2003 ble han omtalt i dokumentarfilm Amandla!. I 2004 ga han ut sin selvbiografi som heter «The Musical Journey of Hugh Masekela» som ble skrevet sammen med den amerikanske journalisten D. Michael Cheers og som i all hovedsak handlet om hans kamp mot apartheid-systemet i hjemlandet, så vel som hans personlige kamp mot alkoholisme og kokainavhengighet som han pådro seg på slutten av 1970-årene og som varte frem til 1990-årene.
Fra oktober 2007 var han styremedlem i organisasjonen Woyome Foundation for Africa. 
Masekela var innehaver av Ikhamanga-ordenen i gull.
Mellom 1964 og 1966 var Masakela gift med sangeren og aktivisten Miriam Makeba, kjent som «Mama Africa».