TMD

Temporomandibulær dysfunksjon, TMD er en samlebetegnelse på akutt eller kronisk inflammasjon idet temporomandibulære ledd som forbinder underkjeven til hodeskallen. Dysfunksjonen med sine symptomer kan føre til kraftig smerte og bevegelseshemming. Pga. at tilstanden beveger seg inn i flere profesjonsområder, derav tannlege, nevrolog, fysioterapeut og psykolog, finnes det flere ulike måter å angripe problemet på.
TMJ, eller kjeveleddet, kan inneha mange av de tilstander som man ellers finner i andre ledd i kroppen. Det være seg ankylose, artritt, artrose, traume, dislokalisering og neoplasi.

Symptomer på TMD

Symptomer på TMD kan variere kraftig og være svært komplekse. Ofte vil vi finne et klinisk bilde med kombinasjon av flere symptomer fra flere TMJ-komponenter: Muskler, nerver, ligamenter, bein, bindevev og tenner. Øresmerter assosiert med hevelse i omliggende vev er også et tegn på TMD.

Muskler

Muskulære symptomer er de vanligste tegn på tilstanden. De to vanligste observasjoner er smerte og dysfunksjon. Dysfunksjon kan manifestere seg som trismus, begrenset gapeevne, og graderes fra mild til alvorlig. I milde former kan dette beskrives som lyder fra leddet ved åpne- og lukkebevegelse. Dette kan skyldes overbelastning av muskulatur ved overdreven tygging (tyggegummi, neglebiting) eller gnissing (bruxisme).
Enhver dysfunksjon i muskulatur kan føre til endring i tennenes okklusjon. Dette kan føre til økt belastning på enkelttenner og manifestere seg som slitasje eller til og med tannverk. Dette demonstrerer en av mange sammenhenger mellom TMJ, muskler og okklusjon.

Kjeveledd, TMJ

Kjeveleddet er et av kroppens mest komplekse ledd. Ulikt fra de fleste andre ledd i kroppen har kjeveleddet, i tillegg til rotasjonskomponenten, også en annen komponent, nemlig translasjon langs tuberculum articulare. Slitasje på både bein og brusk er vanlig å observere ved TMD. Klikking og krepitasjon fra kjeven, sammen med devierende åpne- og lukkebevegelse er en naturlig følge dersom leddhodet har feil posisjon. Dette fører til at bruskskiven som ligger mellom leddhodet og kraniet blir forskjøvet, enten anteriort eller medialt.
I et friskt ledd vil ikke noen av kontaktflatene (bein og brusk) ha aktive smertereseptorer. Smerter vil derfor komme fra omliggende vev. Dersom smerten kommer fra selve leddet vil reseptorer automatisk begrense kjevens bevegelse. Videre kan kronisk inflammasjon gi konstante smerte, også når kjeven ikke er i bevegelse.
Pga kjeveleddets nærhet til øret, kan TMJ-smerte ofte bli blandet med smerter fra øret. Disse smertene er rapportert i svært mange tilfeller, og vanligste klage er øreverk. Alvorlig TMD kan i enkelte tilfeller føre til sekundær øreverk. Adekvat behandling kan i disse tilfellene lindre symptomer fra øret, eksempelvis smerter/øresus. På tross av slike kliniske funn, er det mange klinikere som betviler at TMD-behandling kan lindre symptomer fra øret.

Tenner

Feil med tenner og okklusjon kan bidra til å utvikle/forverre TMD. Tannmobilitet og tanntap kan komme grunnet økt muskulær aktivitet og vice versa. Slike endringer i okklusjon kan føre til at sammenhengen mellom tenner, muskler og ledd endres. Inflammasjon i tannens pulpa, pulpitt, kan også komme dersom tannslitasjen er ekstrem.

Restaurering av tannsettets okklusjon

Dersom okklusjonen er kompromittert grunnet uteblivende tannbehandling, periodontal sykdom eller traume, må adekvat okklusjon gjenvinnes gjennom restorativ behandling.

Smertelindring

En initiell behandling med tilpasset, hard bittskinne vil i mange tilfeller gi smertelindring, samt gjenvinne tapt funksjon i kjeveleddet. Noen ganger er situasjonen så akutt at det ikke lar seg fremstille en slik skinne. Da vil muskelavslappende og/eller smertestillende medikamenter benyttes for å komme i gang med bittskinnebehandling. Såkalt varm/kald behandling kan også myke opp muskulatur og gi økt blodtilstrømming til leddet, og derfor gi lindring av smerte.