google/wiki40b huggingface dataset:
Arp 147

Arp 147 eller IC 298 er et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 440 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Hvalfisken. Galaksene utgjør til sammen noe som kan ligne på et titall. Man regner med at galaksen som utgjør nullen fikk formen etter at den andre galaksen passerte gjennom den. Denne passasjen satte i gang en intens stjernedannelse, da den fikk en tetthetsbølge til å forplante seg utover galaksen. Tetthetsbølgen komprimerte gassen på sin veg og startet på den måten stjernedannelsen.
Hubble Space Telescope tok et bilde av Arp 147 27.–28. oktober 2008 like etter at det hadde kommet ut av en periode der det var ute av drift.
07

07 er et musikkalbum med Fabel, utgitt i 2007.
Caproni Ca.79

Teknisk beskrivelse

Ca.79 flyet hadde samme oppbygning som Ca.73, men med en intern struktur av ulike metallegeringer som stålrør, ståltråd og duraluminium. Flykroppen bestod av en stålrørskonstruksjon trukket med duk, med den forreste seksjonen med cockpiten og neseenden bekledt med duraluminiumplater. Ca.73 hadde det typiske kjennetegnet på Caproni-flyene fra 1920-tallet ved å ha vingene arrangert i «omvendt sesquiplan», det vil si en og en halv - en «hel» vinge med størst vingespenn nederst, en «halv» vinge øverst opp. Vanligvis var det omvendt i mellomkrigstiden med den «halve» vingen nederst. Som Ca.73 var den nederste vingen i skulderpartiet på flykroppen i toplansvinkel mens den øverste vingen var flat. Men til forskjell fra Ca.73 hadde Ca.79 en mer normal halefinne med et sett horisontal balanseror.
Likedan hadde Ca.79 flyet også en motorgondol hvilende på støttestativer mellom vingene med et par motorer satt rygg mot rygg, en trekkpropellmotor og en skyvepropellmotor. Men det ble montert to ekstra trekkpropellmotorer av samme type som de andre, Isotta-Fraschini Asso 500, på individuelle motorgondoler festet i den nederste vingen. Deretter fikk flyet en samlet ytelseskraft på 2 000 hestekrefter med sine fire motorene.
Dobbelt ratt i cockpiten som var helt åpent, var blitt innført som allmenn praksis på flermotors Caproni-fly for piloten og annenpiloten. Forut i neseseksjonen satt skytteren med en scharff-ring man monterte maskingevær på, som også betjente bombeutløsningsmekanismen fra sin plasseringen. Som med Ca.73 fantes det en korridor fra den ene enden til den andre, og akterut hadde man en scharff-ring øverst, og et skyttertårn som kan senkes ned under flygning.

Spesialskvadronen

62ª Squadriglia S.B.P. (Sperimentale Bombardamento Pesante) «Bombardieri Giganti» del 9º Stormo Bombardamento Terrestre er tittelen på den italienske spesialskvadronen som var opprettet for å teste ulike flytyper, og Ca.79 i 1927 var en av de få flytypene som var blitt introdusert for testing. Det ble tre år senere overgått av sin større kusinen Ca.90 som var samtidens største fly den gang.
Norsk Hagetidend

Norsk Hagetidend er Norges største og eldste hagemagasin. Det utkommer med ti utgaver i året og inneholder hagereportasjer, planteportrett, tips om hagebruk, nye produkter og kalender over det som skjer i hagenorge.
Bladet ble første gang utgitt i 1885, da under navnet Norsk Havetidende. Det utgis av Det norske hageselskap og sendes til alle medlemmer. Bladet fås også kjøpt i løssalg i kiosker, enkelte dagligvarebutikker og bensinstasjoner. Bladets første redaktør var gartneren Peter Nøvik. Dagens redaktør er Tonje Waktaar Gamst.
NM i bandy for damer 1999

Det 16. Norgesmesterskapet i bandy for damer ble vunnet av Bergen Bandyklubb etter finaleseier 7-6 over Stabæk. Bergen vant også seriespillet. Turneringen ble arrangert som rinkbandy.

Finale

Bergen – Stabæk 7 – 6
Steinhuder Meer

Steinhuder Meer er en innsjø i den tyske delstaten Niedersachsen. Den er med et flateinnhold på 29,1 km² den niende største i Tyskland, medregnet Bodensee som også ligger i Østerrike og Sveits. Den har en største dybde på 2,9 meter. I Steinhuder Meer finnes to kunstige øyer, Wilhelmstein bygget i perioden 1761 til 1767 av Graf Wilhelm zu Schaumburg-Lippe, og en badeøy ved Steinhude, bygget i 1975. Steinhuder Meer ligger i elven Wesers nedslagsfelt og er omfattet av Naturpark Steinhuder Meer.
Herluf Nygaard

Militærtjeneste

Han startet sin utdannelse på befalskolen i Harstad i 1938. I 1940 deltok han i kampene mot de tyske invasjonsstyrkene i Trøndelag. Høsten samme år kom han med i motstandsbevegelsen i Trøndelag. I mars 1942 ble han sendt til Storbritannia via Stockholm for å skaffe telegrafist til Milorg-gruppen Lark i Trondheim. I Storbritannia ble han tilknyttet Kompani Linge.
Etter bare en måned var Nygaard tilbake i Trondheim sammen med radiotelegrafisten Evald Hansen fra Kompani Linge. Han hadde sørget for en dekkhistorie og en lang sykmelding før avreise, og kunne gjenoppta stillingen sin i Trondhjem Jernindustri uten at noen fattet mistanke. Under dette dekket drev han sammen med fire lingekarer tilknyttet Lark organisering og trening av motstandsgrupper og kartlegging av sabotasjemål.
Fra september 1942 var Nygaard leder av Lark. Han var blant annet involvert i forberedelsene til et planlagt angrep på «Tirpitz» med miniubåter i november, Operasjon Title. Tirpitz lå på dette tidspunktet i Åsenfjorden. Angrepet måtte imidlertid avlyses da skøyta, MK Arthur ført av «Shetlands-Larsen», som tauet miniubåtene over fra Shetland kom ut i uvær og tauene røk. 
I desember samme år ble Nygaard arrestert. Han ble tatt da han kontaktet gruppens telegrafist Evald Hansen, uten å være klar over at Gestapo rett før hadde stormet Hansens leilighet. Nygaard ble torturert på Gestapo-hovedkvarteret i Trondheim, Misjonshotellet, men klarte å rømme under overføring til Vollan kretsfengsel og ta seg over grensen til Sverige.
Nygaard kom seg tilbake til England, hvor han fortsatte sin militære utdannelse. Deretter dro han igjen til Norge for å organisere og trene hjemmestyrker i Notoddendistriktet i Operasjon Sunshine.
Etter krigen tok Herluf Nygaard utdannelse på krigsskolen og Hærens stabsskole. Han har tjenestegjort bl.a. i forsvarsstaben, Tysklandsbrigaden, Hærens stabsskole, vært sjef for distriktskommando Østlandet og Nord-Hålogaland landforsvar, og han har vært ved de alliertes hovedkvarter i Paris. I 1967 ble han utnevnt til generalmajor og Generalinspektør for Heimevernet (GIHV). I 1978 sluttet han i Forsvaret og ble administrerende direktør for Industrivernet.

Utmerkelser

For sin innsats er Herluf Nygaard hedret med mange utmerkelser. Han var kommandør av St. Olavs Orden og ble for sin krigsinnsats to ganger tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.
I 2001 ble et bronserelieff av Nygaard avduket på Skodje kommunes tusenårssted. Han var selv til stede ved avdukingen, men døde kort tid senere.
Eberhard-Karls-Universität Tübingen

Eberhard-Karls-Universität i Tübingen ble grunnlagt i 1477 av hertug Eberhard av Württemberg. Universitetet i dag (2007) har 22 000 studenter, 10 000 ansatte, 450 professorer og 2 000 vitenskapelige ansatte.

Historie

I 1477 grunnla hertug Eberhard universitetet i Tübingen med pavelig tillatelse og kalte 15 professorer til de fire klassiske fakulteter (teologi, juss, medisin og filosofi).
Det første semesteret ble 308 studenter immatrikulert og berømte personligheter fra universitetets tidlige tider var: Johannes Vergenhans (eller Naukler), Johann Heynlin, Gabriel Biel, Konrad Summenhart, Heinrich Bebel, Martin Prenninger kalt Uranius, Johannes Reuchlin, Philipp Melanchthon og Johannes Stöffler.  
Etter to års byggetid, i 1480, sto det eldste nåværende universitetsbygg ferdig, Bursen. Det var et internat for studenter, men hadde også et stort auditorium. I 1509 hadde Martin Plantsch og Georg Hartsesser, begge geistlige, opprettet Martinianum. Martinianum var et studentstipend for de mindre velhavende.
I 1535 ble reformasjonen innført på universitetet etter massivt trykk fra fyrstene. Tübingen ble en høyborg for den lutherske ortodoksi. 
Det evangeliske stift ble grunnlagt i 1536 som et stipendutdannelse for prestestand av hertugen. Johannes Kepler studerte ved Det evangeliske stift i perioden 1589–1594. I perioden 1790–1793 studerte Hölderlin, Hegel og Friedrich von Schelling samtidig i Det evangeliske stift.
Joseph Ratzinger, den senere pave Benedikt XVI, var professor ved universitetet fra 1966 til 1969.
Gilead

Gilead (hebraisk hebraisk: גִּלְעָד‎, Gilʻad, i betydningen Vitnebyrdets røys) er et større fjellrikt område øst for Jordanelven i dagens Jordan. I utgangspunktet sikter det til landområdet nord og sør for Jabbok. I Bibelen blir imidlertid navnet brukt om hele det israelittiske området øst for Jordanelven, som omfattet Gad, Ruben og halve Manasse stamme. 
På arameisk er det også referert til som Yegar-Sahadutha, som har den samme meningen som på hebraisk grunnet dens bergrike karakter. I den norske oversettelsen i Første mosebok kalles det for «Gilead-fjellet».
Gilead befant seg mellom elvene Arnon og Jarmuk, og mellom områdene Basan og Moab. Dette var et skogkledd område som var velegnet for fehold. Den handelsveien som kalles Kongeveien gikk fra nord til sør i landområdet.
Ifølge Første mosebok 31:47-48 møttes Jakob og Laban der og inngikk en avtale. Det står at de kalte stedet Galed, som betyr «vitnesbyrdets røys».
Gilead er også navnet i det fremtidige kristenekstremistiske USA i serien «The Handmaid’s Tale».
Treungen Bruk

Treungen Bruk var et sagbruk og høvleri i Treungen startet omkring år 1900 som aksjeselskap av syv skogeiere fra Nissedal, Vrådal og Fyresdal som drev det frem til 1932.
I 1937 ble det kunngjort at A/S Treungen Bruk hadde vært avviklet etter konkurslovens regler og firmaet var strøket av handelsregisteret.
Bruket ble i 1935 solgt til Ivar Guriby som drev det som skur og høvlingsbruk for kasseproduksjon.
Bruket brant ned i 1938 og ble gjenoppbygd i 1939-1940.
Bruket ble da også moderniert og ble ett av de største og mest moderne bruk på Sørlandet.
Før andre verdenskrig eksporterte bruket påler, props, skipsplanker og vanlig høvla og uhøvla last.

Etter andre verdenskrig

I 1945 ble eieren disponent Guriby arrestert og tiltalt for landssvik og skatteundragelse for 1945 og 1946.
I 1949 hadde bruket moderne sagutstyr og høvleri samt automatisk kasseskjæreri og produserte snekkerlast og både høvlede og uhøvlede bygningsmaterialier samt spesialplank for skip og snekkermateriale og listverk.
Bruket var på 100 mål og hadde to sidespor fra Treungen stasjon inn til bruket.
Bruket omsatte skåren snekkerlast en gros og forsynte egne detaljutsalg i Arendal og Kristiansand samt leverte lys- og telegrafstolper og en del rundt tømmer som ble eksportert til Belgia, Holland og England.
Bruket handla og med trefiber plater og andre bygningsartikler.
Kapasiteten var ca. 30 000 m³ tømmer per år som i hovedsak ble fløtet fra Nisser, Vråvann og Skrevann.
Bedriften hadde også et sagbruk, Kjeddengodden Bruk i Fyresdal, bygd i 1934 med kapasitet på ca. 10 000 m³ tømmer per år ved enden av Fyresvann.
Bruket hadde flere underbruk blant annet Østerå Bruk i Tvedestrand (overtatt i 1937 av Ivar Guriby).
Østerå Bruk hadde en kapasitet på ca. 10 000 m³ tømmer per år og var fra 1870-1880 årene.
I tillegg drev Treungen Bruk omfattende sagbruksvirksomhet med transportable sager i Telemarksbygdene Flatdal (Håkedalen sag), Seljord, Heddal, Hjuksebø, Akkerhaugen, Gvarv, Bø og Øvre-Bø med flere.
I 1950 var det 35 ansatte med funksjonærer og arbeidere og treungen Bruk var største eksportør av trevirke til England Belgia og Nederland samt til Tyrkia samt hadde egne bredspora sidespor til Arendals- og Sørlandsbanen.
Bruket forventet i 1950 å gjenåpne trelastutsalgene i Arendal og Kristiansand.
Sagbruket har hatt flere eiere opp i gjennom tidene, men i 1995 ble sagbruksdrifta lagt ned for godt.
Auto Mercado

Auto Mercado er en supermarkedkjede i Costa Rica. Den første butikken ble åpna i 1917 av den spanske innvandreren Guillermo Alonso Rodríguez. Den hadde navnet La Vieja Lyra og befant seg i San José sentrum. Per 2017 har kjeden 20 lokaler rundt om i landet.
Tripartite Commission Invitation

Tripartite Commission Invitation er en måte man kan kvalifisere seg på til de olympiske leker. Invitasjonene er ment for nasjoner som ellers ikke har anledning til å kvalifisere seg. Invitasjonene blir sendt ut av tre ulike forbund (derav navnet «Tripartite»); en Nasjonal olympisk komité (NOK), Den olympiske komite (IOC) og de ulike internasjonale idrettsforbundene (IF). Antall invitasjoner varierer fra sport til sport.
Systemet ble opprettet for å øke universaliteten i de olympiske leker, noe som er en viktig del av det olympiske charteret. Målet er å ha samtlige nasjonale olympiske komitéer til å delta i hvert sommer-OL og så mange som mulig under vinter-OL.
Magnus Gullerud

Klubb

Gullerud begynte å spille håndball for Skarnes Håndball, men signerte senere for Elverum Håndball. Strekspilleren var i utgangspunktet amatør i Elverum, og signerte først proffkontrakt i 2009. Med Elverum vant han Norgesmesterskapet i 2013. Med utviklingen Gullerud hadde i Elverum ble flere europeiske klubber oppmerksom på strekspilleren. Til tross for råd fra sin klubbtrener Christian Berge, om å flytte til den tyske Bundesligaen, undertegnet Gullerud i 2013 en kontrakt med den danske klubben SønderjyskE i danske Herre Håndbold Ligaen der han spilte til 2016.

Landslag

7. desember 2010 fikk Gullerud fikk sin debut for det norske landslaget mot Danmark. Han var en del av Norges tropp til EM i 2014. Han spilte på Norges lag som tok sølv i VM 2017 og i VM 2019.
Gesunda

Gesunda er et tettsted i Mora kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 229 innbyggere.
Ganj Dareh

Ganj Dareh er et arkeologisk funnsted og bosetting i det vestlige Iran, ved foten av Zagros nær byen Kermanshah. Her er det funnet noen av verdens aller tidligste tegn på temming og domestisering av geit, med aldersangivelser far 8000-7000 f.Kr. Det er påvist hvordan kjønns- og aldersfordelingen av fortærte byttedyr endret seg raskt og tydelig fra tidligere praksis ved jakt, hvilket tyder på utvelgelse av mindre dyr etter temming fordi større dyr ble utvalgt for avl.
Perkolator

En perkolator består av et stativ med en flaskeholder til en glassbeholder med svakt konisk form og avtappingskran til droge og uttrekningsmiddel og en flaske til oppsamling av perkolatet.
Perkolasjon er en mye brukt metode til å trekke ut virksomme stoffer fra medisinske planter eller plantedeler.
Den nordiske farmakopé fra 1963 sier at «ved perkolasjon forstås behandling av en findelt droge med et uttrekningsmiddel, slik at dette stadig tilsettes og uttrekket (perkolatet) stadig fraskilles».
Drogen fuktes omhyggelig med så mye uttrekningsmiddel at den blir godt gjennomfuktet og settes så bort i lukket beholder til neste dag. Deretter overføres det siktede materialet til perkolatoren. Drogen pakkes tett og jevnt. Utrekningsmiddel helles på så drogen er dekket med væske, og står i ro i to døgn. Deretter åpnes avløpsrøret så meget at det for hvert kg droge drypper ca 1 ml/minutt. Utrekningsmiddel tilsettes hele tiden slik at drogen er dekket med væske. 
Når ikke annet er forskrevet, skal 1 del droge gi ca 1 del perkolat.

Bryggeprosessen

En perkolator som ikke blir drevet av trykk består av en kanne med et lite rom på bunnen som skal plasseres nærmest til varmekilden. Et vertikalt rør går fra dette kammeret opp til toppen av perkolatoren. Like under toppen av dette røret er et perforert rom. 
Den ønskede mengden vann helles i kannens kammer og den ønskede mengde relativt grovmalt kaffe blir plassert i toppkammerset.  Det er viktig at vannmengden ikke må stå høyere enn til bunnen av kaffekammeret. Etter at perkolatoren har blitt plassert på varmekilden (vanligvis komfyr eller ovn), bringes vannet i bunnkammeret til kokepunktet. Noen modeller har en enveis ventil på bunnen av røret, som tvinger det kokende vannet opp røret, mens mesteparten bruker prinsippet der boblene fra det kokende vannet tvinger noe av vesken oppover. Det varme vannet blir så fordelt utover det perforerte lokket til kaffekammeret på toppen av røret. Vannet siver gjennom kaffepulveret og faller ned i den nedre delen av kanna. Resten av det kalde vannet på bunnen blir i mellomtiden også tvunget opp røret og får prosessen til å gjenta seg kontinuerlig. 
Når all væsken i kanna når kokepunktet stopper perkoleringsprosessen og kaffen er klar til å drikkes. I manuelle perkolatorer er det viktig å fjerne kanna fra varmekilden når væsken er nådd kokepunktet, på engelsk er det et ordtak som sier ”Coffee boiled is coffee spoiled”. Brygget kaffe som står på varmen for lenge, får en bitter smak.
Nye perkolatorer har som regel et integrert varmeelement, og disse må selvfølgelig ikke plasseres på en varmeplate eller en annen varmekilde. Flere av de automatiske kannene reduserer varmen fra elementet mot slutten slik at kaffen holder seg i drikketemperatur.

Bruksområder

Perkolatorer er ofte populære blant friluftsfolk på grunn av muligheten til å lage kaffe uten elektrisitet. Perkolatorer som ikke bruker trykk kan også brukes med papirfilter.
Nanortalik

Nanortalik er den største byen, og administrativt sentrum, i Nanortalik kommune på Grønland. Navnet betyr «bjørnenes samlingssted».

Geografi

Nanortalik er Grønlands sydligste by, og er øyas 10. største by med 1.450 innbyggere pr 2007. De andre innbyggerne i kommunen bor i Narsamijit (Frederiksdal), Alluitsup Paa (Sydprøven), Tasiusaq, Aappilattoq, Ammassivik og de mindre bosettingene (med opptil 20 innbyggere) Saputit, Nalasut, Nuugaarsuk, Akuliaruseq, Qallimiut, Qorlortorsuaq, Alluitsoq, og værstasjonen Ikerasassuaq.
Byen ligger på en øy med samme navn som byen, ca. 100 km fra Grønlands sydligste punkt, Kapp Farvel.

Øya Nanortalik

Øya Nanortalik ligger ved utløpet av den 70 km lange Tasermiutfjorden. Øya er ca. 10 km bred, og har to mindre fjell; Quaqqarsuasik ('Storfjellet') og Quassik ('Ravnefjellet'). Quaqqarsuasik er 559 meter høyt, og Quassik 308 meter.

Historie

På grunn av sin plassering er dette et av de første områdene av Grønland som ble befolket, både av inuittene og vikingene. Nanortali ble etablert som en handelsplass i 1797, den gang ved Sissarissoq, men ble i 1830 flyttet dit den ligger i dag, på grunn av for dårlig havn. Fortsatt finnes ruiner fra kolonitiden i gamlebyen her. Nanortalik ble skilt ut fra kolonien Julianehåb (Qaqortoq) først i 1950, og ble da selvstendig kommune.

Økonomi

Nanortalik har verken fabrikker eller fiskeanlegg i stor skala. Befolkningen lever primært av fiske, krabbefangst og jakt på sel og sjøfugl. Turisme er en annen næring som en del livnærer seg på, her som i mange andre deler av Grønland. Naturen her gir et godt grunnlag for opplevelsesturer og fotturer.
40 km nordøst for byen ligger Nalunaq Guldmine, som ble startet i 2003. Denne sysselsetter også en del lokale ressurser. Også tidligere har det vært gruvevirksomhet i området, da en grafittgruve var i drift 20 km fra byen.
Byens skole heter Nanortalik skole, denne dekker 1. til 11. klassetrinn.
Turistkontoret heter «Nanortalik Tourism Service», og hjelper turister med booking av både overnatting og turer.
Balletdanserinden (stumfilm)

Handling

Asta Nielsen spiller her ballettdanserinnen Camille Flavier som er fanget mellom to menns kjærlighet. Camille er forelsket i forfatteren Jean (Johannes Poulsen), men denne har allerede en affære med en annen manns kone; Yvette (Karen Lund) fabrikanten Simons (Valdemar Møller) kone – som ikke går av veien for å bruke pisken på henne da han oppdager utroskapen. Men maleren Poul Rich (Valdemar Psilander) er dessuten forelsket i Camille og så er det lagt opp til en konflikt mellom Jean og Poul.

Restaurasjon

Balletdanserinden er blitt restaurert i en ny digitalisert utgave og gjenutgitt av Det Danske Filminstitut. Den kommer i DVD samling med alle fire av Asta Nielsens danske stumfilmer: Afgrunden (1910), Balletdanserinden (1911), Den sorte drøm (1911), Mod Lyset (1919).
Sverre M. Fjelstad

Mediemannen

Sverre M. Fjelstad er oppvokst på Bekkelagshøgda i Oslo. Faren var eiendomsmegler og kom fra plassen Kattisa ved Nøklevann i Østmarka,. Moren var amerikansk og utdannet lege. Alt som guttunge skrev han om naturen i en lokalavis for de sørlige og østlige distriktene i Oslo, Nordstrands blad, og utvidet gradvis sin aksjonsradius. Fjelstad ble oppdaget av fotografen og zoologen Per Høst, og kom med som en av fotografene bak dennes prisbelønte film Same-Jakki fra 1956/57. Fjelstad hadde særlig ansvar for å filme landskap og ville dyr. Gjennom dette la han et solid grunnlag for sitt arbeid i norsk fjernsyns barndom der han skapte sitt eget TV-program Naturmagasinet. Det er siden blitt avløst av Ut i naturen
Fjelstad har laget over hundre naturfilmer på riksdekkende NRK fjernsyn. Mange av hans fjernsynsfilmer er også vist i utlandet, blant annet i USA, der selskapet SBS i 1983 kjøpte 15 episoder om norsk natur.  Høsten 1989 startet han et engasjement med egen TV-serie hos TV3.
I en lang periode anmeldte Fjelstad naturbøker i Aftenposten. Han var med å gjenopprette Aftenpostens A-magasin for perioden 1963-93 der han i over 20 år hadde en fast spalte, Naturen rundt oss. Han er også kjent som radiokåsør og foredragsholder. Fjelstad har gitt ut i alt 27 bøker, for en stor del basert på egne opplevelser i møte med natur og ville dyr i Norge, Asia, Afrika og Amerika. Alle bøkene er gjennomillustrerte med hans egne fotografier. Han har også tatt initiativet til å opprette en ny livskraftig beverstamme i Østmarka utenfor Oslo, der beveren tidligere hadde hatt naturlig tilhold.

Reiseleder

På 1990-tallet jobbet Fjelstad som guide/reiseleder for Bennett Reisebureau. Han hadde blant annet bjørnesafari i Trysil og turer til Afrika.

Medlem av Oslo Bystyre

Fjelstad satt i Oslo bystyre 1972–1976, som partiløst medlem. Det var i denne perioden han tok initiativet til å få satt ut bever i Østmarka. Beveren hadde da vært utryddet i Østmarka siden slutten av 1800-tallet, men i løpet av de siste 30 årene har den igjen spredd seg til det meste av området.
Missourisynoden

Utdannelsesinstitusjoner

Kirkesamfunnet driver to presteseminarer, Concordia Seminary i St. Louis, Missouri, og Concordia Theological Seminary i Fort Wayne, Indiana. Dessuten driver LCMS et universitetssystem, Concordia University, med college på flere plasser i USA.
Triaplidae

Utseende

Små til middelsstore (ca. 4-15 millimeter), avlange, gjerne litt dråpeformede biller. Dekkvingene er langt tilspissede.

Levevis

Etter alt å dømme var billene vannlevende.

Utbredelse i tid og rom

Gruppen er kjent mellom sen Perm og Kritt, mellom 254-112 millioner år før nåtid. Den er funnet på fossillokaliteter i Russland, Kirgisistan og Kina.