google/wiki40b huggingface dataset:
Den solgte brud

Den solgte brud (tsjekkisk: Prodaná nevěsta) er en komisk opera i tre akter med musikk av Bedřich Smetana og libretto av Karel Sabina.
Handlingen er lagt til en liten landsby i Böhmen på 1800-tallet.

Historie

Smetana skrev musikken i årene 1863–1866. En to akters versjon med talte dialoger ble uroppført 30. mai 1866 på det provisoriske teatret Prozatimní divadlo i Praha, men slo ikke godt an, så de følgende fire årene reviderte og utvidet han operaen. Den endelige versjonen ble uroppført i 1870 og ble straks en verdenssuksess. Mange av de tidlige internasjonale oppføringene var en tyskspråklig versjon med tittelen Die verkaufte Braut, og også denne versjonen blir fortsatt oppført og innspilt.

Handling

I en liten bøhmisk landsby feires kirsebærblomstringen på tradisjonelt vis. Unge Mařenka er likevel trist fordi foreldrene vil gifte henne bort til Vašek, sønn av den rike bonden Mícha. Mařenkas hjerte tilhører drengen Jeník og hun lover ham evig troskap. Han forteller at en ond stemor drev ham hjemmefra, men holder noen viktige detaljer for seg selv.
Jeník har fått 300 gulden av ekteskapsmegleren for å gi avkall på Mařenka, men den kvikke drengen har samtidig stilt betingelse om at at hun bare kan giftes bort til en sønn av Mícha. Mařenka føler seg naturligvis sveket av Jenik, og erklærer at hun like godt kan gifte seg med Vašek. Men Vašek har aldri sett Mařenka, så Jeník lykkes i å framstille henne i et så dårlig lys at den enfoldige frieren får kalde føtter og snart forelsker seg i den omreisende sirkusdanseren Esmeralda.
Jeníks godt bevarte hemmelighet er at han er Vašeks halvbror, og nå dukker Mícha opp på scenen for å erklære at Jeník er en sønn fra første ekteskap som han lenge trodde var forsvunnet. Dermed kan den overlykkelige Mařenka konstatere at med Vašek ute av bildet innebærer Jeníks snedige betingelse at det bare er ham hun kan gifte seg med.

Musikk

Fram til Smetanas tid fantes ingen egen nasjonal tsjekkisk opera, bortsett fra noen mindre og lite spilte verk. Den solgte brud er Smetanas andre opera og et ledd i hans bestrebelser på å skape en egen tsjekkisk operasjanger. Han bruker mye tradisjonelle bøhmiske danseformer som polka og furiant, selv om han stort sett unngår å sitere folkemelodier. Musikken har likevel et distinkt folkemusikalsk preg.
Den spilleteknisk krevende overtyren, som han uvanlig nok komponerte før han hadde startet hovedarbeidet med operaen, fører hurtig over i selve handlingen. Overtyren og satsen Furiant framføres ofte som uavhengige konsertstykker.
Arendal Boligbyggelag

Arendal Boligbyggelag ble startet 12. desember 1961 og er et boligbyggelag i Arendal i Aust-Agder.
Boligbyggelaget har ca. 4 400 medlemmer og forvalter 2 500 boliger i 95 borettslag, sameier og andre selskap.
Arendal Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Eventyr i landskap

Eventyr i landskap var en kunstnerisk forestilling med sang, dans, installasjoner, stedsspesifikk kunst, performance og en teateroppsetning utendørs. Forestillingen ble vist i  kulturlandskapet på Lundsneset på Hundvåg i Stavanger og var en del av kultursatsingen i kulturhovedstadsåret i 2008. Forestillingene bli vist fra 19. til den 26. august.
18 595 personer så forestillingen på Lundsneset, og den ble med det den best besøkte forestilligen til Rogaland Teater i 2008.

Teaterforestillingen

Desse augo av Jon Fosse ble urfremført på Lundsneset i forbindelse med Eventyr i Landskap.
Teateroppsetningen var hoveddelen i prosjektet.  Teaterscenen var laget av scenograf Peter Lundquist og han tok i bruk både vann og land. Scenen besto av to store kuber ute i vannet med to tilhørende landganger som lå i vannskorpen, slik at det så ut som om skuespillerne gikk på vannet når de beveget seg fra kubene og inn mot land. Over scenen var det plassert en fullmåne.
Scenen var bygget på bakkenivå, mens publikum satt i et naturamfi med utsikt mot sjøen.
Koss PortaPro

Koss PortaPro er et portabelt og sammenfoldbart stereoheadsett som blir designet og produsert av Koss Corporation. Headsettet veier 65 gram og designet på Koss Porta Pro har ikke forandret seg siden 1984, da det først ble lansert. Settet ble solgt i en årrekke, før det fikk en renessanse etter årtusenskiftet på det eksplosivt voksende markedet for mp3-spillere og tilbehør.
Det versjoner av PortaPro som har mikrofon og som kan brukes som handsfree-enhet til mobiltelefon.
Vegar Eggen Hedenstad

Karriere

Han har blant annet drevet med håndball, langrenn samt friidrett, men valgte å satse på fotball tolv år gammel. Hedenstad var elev ved Norges Toppidrettsgymnas i Bærum. Han har tidligere spilt for Elverum Fotball, som han vant gull i KM smågutt med i 2005. 
Han debuterte på A-laget til Elverum i 3. divisjon som 14-åring. Hedenstad ble hentet til Stabæk Fotball i 2008-sesongen, som han ble seriemester med samme år. Han spilte også kamper på U-17 landslaget. Han ble norsk mester i fotball for juniorer (G-19) i 2008, og sølvvinner i 2009, begge ganger med Stabæks elite juniorlag.
17. juli 2012 signerte Hedenstad en fireårs kontrakt med Bundesligaklubben SC Freiburg, for en overgangssum i nærheten av 4,7 millioner kroner.
3. april 2016 skrev han en treårskontrakt til sommeren 2019 med den tyske klubben FC St. Pauli. Eggen Hedenstad var Bossmann-spiller og gikk dermed gratis til St. Pauli 1. juli 2016.

Rosenborg

Han var med som gjestespiller da Rosenborg vant JET-turneringen i 2007.
9. februar 2017 skrev han under en 4-årskontrakt med Rosenborg.
25. februar 2017 fikk han sin debut for Rosenborg i treningskampen mot svenske GIF Sundsvall.
29. mars 2017 var han med å vinne Mesterfinalen i fotball for menn 2017. Kampen var også hans offisielle debut for Rosenborg.
2. april 2017 fikk han sin Eliteserie-debut for Rosenborg mot Odd.
8. juli 2017 scoret han sine to første Eliteserie-mål for Rosenborg mot Sandefjord.
I sesongen 2017 var han med å vinne Eliteserien.
I sesongen 2018 var han med å vinne Eliteserien og Cupfinalen.

Landslaget

15. januar 2012 fikk han sin første landskamp for Norge mot Danmark.
Mangaia

Navn

Øya ble først kalt A'Ua'U. Navnet Mangaia fikk den i 1775 av Tamaeu fra Aitutaki.

Geografi

Mangaia er den nest største av Cookøyene. Øya har et areal på 51,8 km². Mangaia er den sørligste av Cookøyene og ligger øst-sørøst for Rarotonga. Avstanden til Rarotonga er 110 nautiske mil.
Mangaia er en hevet atoll. Høyeste punkt er Rangimotia på 169 moh.
Øyas vulkanske indre er omgitt av makatea, de forsteinete restene av et hevet korallrev. Den vulkanske kjernen har en alder på mellom 20 og 17 millioner år. 
Øya består av to konsentriske geologiske soner med en indre vulkansk basaltkjerne som danner øyas høyeste punkt. Omkring kjernen ligger det et kalksteinsplatå (makatea) med klipper både mot den indre kjernen og ut mot sjøsiden av øya. Kalksteinsplatået er 0,7 til 2 km bredt. Klippene er 60–90 meter høye. Det er dannet store grotter i makateaen,  med stalagmitter og stalaktitter og mange synkehull ned fra overflaten.
Det finnes manganforekomster. Deler av øya er fruktbar. I sumpområdene dyrkes taro. Det har vært dyrket ananas, sitrusfrukt, kopra, tomat og kaffe.
Innsjøen Tiriara har en populasjon av ferskvannsål. Storflaggermusarten Pteropus tonganus lever på øya. Mangaiaisfugl er endemisk.

Klima

Øya har en tørr årstid fra mai til oktober og en nedbørsrik årstid fra november til april.

Historie

Det eldste funnet av menneskelig bosetting er datert til 1020–1070. Basert på analyser av pollen og trekull fra innsjøen Tiriara er det hevdet at det finnes tegn på menneskelig avskoging på øya fra 2500 år før nåtid, senere justert til 1600 år før nåtid. Disse analysene er imidlertid usikre og ikke allment akseptert som tegn på mennesker.
Mangaia ble befolket av polynesiere.
Grottene har vært bebodd og har vært brukt som gravsteder.
Første europeiske kontakt kom i 1777. På Cooks tredje stillehavsferd kom HMS «Discovery» og HMS «Resolution» til Mangaia den 29. mars 1777. Menn fra øya gikk om bord og samtalte med Omai. I årene som fulgte ble øya sporadisk besøkt, blant annet av hvalfangere.
I 1823 fikk London Missionary Society (LMS) satt i land to menn fra Tahaa. 
Ved misjonærenes ankomst ble øyas befolkning anslått til mellom to og tre tusen. Mangaia hadde et hierarkisk styrt samfunn, med en høvdingklasse, ariki, på toppen. Øya var inndelt i seks distrikter. 
Misjonærenes betydning økte og Mangaia kom gradvis under britisk innflytelse. Fem menn fra Mangaia ble i 1863 bortført på et peruansk slaveskip og høvdingene appellerte til guvernøren på New Zealand for hjelp. For å komme Frankrike i kjøpet, tok britene kontroll over Cookøyene. Storbritannia gjorde Mangaia til protektorat i 1888. Høvdingene beholdt likevel en rolle i styringen av øya. I motsetning til på andre øyer, ble lokal kontroll over land beholdt.
Øya ble en del av føderasjonen Cookøyene. I 1901 ble Mangaia, sammen med de øvrige Cookøyene, overført til New Zealand.
Burmaveien (Asia)

Burmaveien (engelsk: Burma Road, kinesisk: 滇缅公路) er en bilvei som forbinder Burma (også kalt Myanmar) med Kina. Den forbinder Kunming i Yunnan med Lashio i Burma. Da den ble bygget var Burma en britisk kronkoloni.
Veien er 1 154 km lang, følger en karanevei og går i gjennom barske fjellområder. Største høyde er 4 700 moh.
Strekningen fra Kunming til den burmesiske grensen ble bygget av 200 000 kinesiske arbeidere under andre kinesisk-japanske krig i 1937 og ble ferdig i 1938. Veien spilte en stor strategisk rolle i andre verdenskrig, hvor britene benyttet Burmaveien til å sende krigsmateriell til Kina før Japan kom i krig med Storbritannia. Denne transporten fant sted som følge av at japanerne hadde tatt kontroll over de kinesiske havnebyene. Forsyninger ble losset i Rangoon (nå Yangon) og sendt med jernbane til Lashio, hvor veien startet i Burma. Etter at japanerne hadde løpt Burma over ende i 1942, måtte de allierte forsyne Chiang Kai-shek og nasjonalistkineserne via luftveien. Disse forsyningene ble fløyet fra flyplasser i Assam i India over den østlige delen av Himalaya. I 1942 fant slaget om Yunnan-Burma-veien sted på denne veien. 
Etter krav fra USA og til Winston Churchills store skuffelse, fikk britiske styrker tildelt den primære oppgaven i Stillehavskrigen ved å gjenerobre Burma og gjenåpne forbindelsen over land til Kina. Under britisk kommando beseiret indiske, britiske, kinesiske og amerikanske tropper, sistnevnte under kommando av Vinegar Joe Stilwell et japansk forsøk på å erobre Assam og gjenerobret i stedet det nordlige Burma. Etter at japanerne hadde erobret Lashio i april 1942, måtte de allierte bygge en ny vei, Ledoveien (også kalt Stilwell-veien), som forløp fra Ledo i Assam, gjennom Myitkina hvor den møtte den gamle Burmaveien ved Wandingzhen, i Yunnan i Kina. Den var 770 km lang, og de første lastebilene kom frem til den kinesiske grensen via denne veien den 28. januar 1945. (Winston Churchill, Andre verdenskrig, bd. VI, kap. 11.)
Kontakt Radio

Kontakt Radio er den eldste nærradioen i Sandefjord. Den hadde sin første sending 15. februar 1985. Stasjonen eies av Pinsemenigheten Salem. Den har sendinger fredager, lørdager, søndager og mandager. Kontakt Radio sendes på FM 98,6 MHZ eller på kabel 92,0 MHZ. Den deler der sendetid med Misjonsradioen og Radio Sandefjord.
Kontakt Radio har 45 medarbeidere. Alle jobber på dugnad. Stasjonens motto er «Radioen som gir deg no' mer!»
Kontakt Radios økonomi baserer seg i stor grad på pengegaver fra lytterne. Radioen fokusere på dette syv ganger i løpet av året med en gavebrevaksjon som går over én uke, og som avsluttes påfølgende søndag formiddag.
Kontakt Radio er beredskapsradio for Sandefjord kommune. Det vil si at om det skulle være behov av å nå innbyggerne i kommunen, vil stasjonen fungere som meldingsbærer.
Altarduken

Altarduken er en liten isbre beliggende mellom Altaret og Altartavla i Humboldtfjella lengst øst i Fimbulheimen i Dronning Maud Land.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Fylkesvei 4390

Fylkesvei 4390 går mellom Søyland bru og Njærheim i Hå kommune. Veien er 1,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 174.
Waldemar Thranes gate (Oslo)

Beliggenhet og historie

Gatenr. 1-70, vest for Uelands gate, ligger i Bydel St. Hanshaugen. Øst for Uelands gate er Waldemar Thranes gate grense mellom bydelene Grünerløkka (syd) og Sagene (nord).
Gaten er ca. 1,2 km lang. Den går fra Dalsbergstien på St. Hanshaugen til Sannerbrua (over Akerselva) på Ila. 
Fra 1880-tallet ble gaten bebygget fra Ullevålsveien og vestover, nærmere Alexander Kiellands plass kom det meste av bebyggelsen først i mellomkrigstiden. Waldemar Thranes gate har tett kvartalsbebyggelse med blandet bolig og næring, med firmaer, butikker og spisesteder på gateplan. Tyngdepunktene for næring er ved krysset med Ullevålsveien, St. Hanshaugen senter (Falck Ytters plass) og Alexander Kiellands plass, blant annet med den nye gården Kiellands Hus (boliger og kjøpesenter, ferdig 2005-2007).

Langs gaten

Blant kjente gårder i Waldemar Thranes gate er nr. 40 (jugendgård, 1903) og nr. 70, Ila pensjonat med serveringsstedet Tranen (nordisk nybarokk, 1921).
Mellom nr. 82 og 84 står Syverkiosken, en av de siste tradisjonelle pølsekioskene i byen.
Laurent Robert

Klubblag

Laurent Robert startet sin profesjonelle fotballkarriere i franske Montpellier i 1994. Etter å ha spilt for denne klubben i fem år gikk han til Paris Saint-Germain, og her spilte han fram til august 2001 da han ble solgt til Newcastle United for £9 500 000. Robert debuterte for Newcastle den 19. august 2001 i en ligakamp mot Chelsea, og den 8. september 2001 scoret han sitt første mål for the Magpies da Newcastle vant 4-1 over Middlesbrough i en ligakamp på Riverside Stadium. Da 2001/02-sesongen var over hadde Robert scoret 8 mål på 36 ligakamper for Newcastle, og i de påfølgende sesongene fikk han bokført 5 mål på 27 ligakamper i 2002/03-sesongen og 6 mål på 35 ligakamper i 2003/04-sesongen. I 2004/05-sesongen ble det 3 mål på 31 ligakamper, men det som han fikk mest oppmerksomhet for i denne sesongen var hans rettmessige offentlige kritikk av klubbens manager, Graeme Souness, og som et resultat av dette ble han sommeren 2005 lånt ut til Portsmouth.
Robert spilte sin første kamp for Portsmouth den 13. august 2005 i en ligakamp mot Tottenham, og en uke senere noterte han seg for sitt første mål for Pompey i en kamp mot West Bromwich Albion. I januar 2006 vendte han tilbake til Newcastle etter å ha ha scoret 1 mål på 17 ligakamper for Portsmouth, men kort tid etter gikk han gratis til den portugisiske klubben Benfica der han skrev under på en 3 og et halvt år lang kontrakt. Robert ble værende et halvt år i Benfica der han scoret 2 mål på 13 ligakamper før han den 13. juli 2006 gikk gratis til Levante. I denne klubben spilte han 13 ligakamper før han den 8. januar 2008 signerte på en kortidskontrakt ut 2007/08-sesongen for Derby County. Han debuterte for Derby den 12. januar 2008 i en ligakamp mot Wigan Athletic.
Potters Bar

Etymologi

Opprinnelsen til navneleddet Potters er usikker, men det er en utbredt oppfatning at det var enten et romersk pottemakeri i nærheten, eller at det kommer fra familieslekten Pottere som bodde i South Mimms ikke langt unna. Bar refererer antagelig til portene mellom sognet South Mimms og sognet Enfield Chase, eller muligens til en form for tollgrense på Great North Road, denne kan ha vært lokalisert der hvor Green Man pub er i dag, eller ved den nåværende inngangen til Morven House. Et lignende navneksempel er Temple Bar som er en port ved St. Pauls katedral i London.

Historie

Great North Road («Den store veien nordover»), den eldste hovedveien mellom London og Nord-England og derfra videre til Edinburgh i Skottland var hovedgaten (High Street) i Potters Bar. Den het tidligere A1, og fikk så navnet A1000 da A1 ble lagt utenom byen. Potters Bar kan også nås fra kryss 24 på M25.
I 1934 ble byen et eget distrikt i Middlesex. Da Stor-London ble en egen region i 1965 ble det meste av Middlesex en del av den, mens distriktet Potters Bar ble overført til Hertfordshire. I 1974 ble distriktene omorganisert, og byen ble en del av Hertsmere. Tilknytningen til Stor-London er allikevel tilstede, da Londons undergrunnsbane har en stasjon der.
Potters Bar jernbanestasjon er den høyest beliggende på linjen mellom Londons King's Cross stasjon og York. 10. mai 2002 inntraff en alvorlig togulykke der, hvor syv omkom og 76 ble skadet.
Choi Ye-jin

Karriere

I 2011 kom hun på 2.-plass i klassen BC3 ved CPISRA Boccia World Cup 2011, der Ho-Won Jeong vant denne klassen. Ved utgangen av 2011 var hun rangert som nummer 12 i verden i sin klasse. 
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk hun én gullmedalje; hun vant gull individuelt i klassen BC3. Hun vant 8-0 over Han-Soo Kim i semifinalen, og 4-3 over Ho-Won Jeong i finalen. Hun deltok også i parkonkurransen, der Sør-Korea ble slått av Belgia i bronsefinalen, og endte på 4.-plass.
Numedal Skikrets

Numedal Skikrets (stiftet 8. november 1925) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Drammen og Omegn Skikrets, Hallingdal Skikrets, Modum og Omegn Skikrets, Numedal Skikrets og Ringerike Skikrets ble slått sammen til Buskerud Skikrets i 1987.
Petsjorahavet

Petsjorahavet (russisk: Печо́рское мо́ре – Petsjorskoje More) er et havområde nord for den europeiske delen av Russland, og det utgjør den sørøstlige delen av Barentshavet.

Geografi

Havet avgrenses i vest av Kolgujevøya, i øst av kysten av Vajgatsjøya og Jugorskijhalvøya, og i nord av sørkysten på Novaja Semlja. Petsjorahavets utstrekning er rundt 400 km øst-vest og 180 km nord-sør, og det dekker et areal på rundt 80 000 km².
Petsjorahavet er relativt grunt, med en gjennomsnittlig dybde på bare 6 m. Den største dybden er 210 m. I den sørlige delen av havet går Kolgujevstrømmen mot øst. Det finnes noen få øyer nær kysten, hvorav den største er Dolgijøya.
Petsjorahavet er blokkert av flytende is fra november til juni. Den store elva Petsjora munner ut i Petsjorabukta, omtrent midt på sørkysten av Petsjorahavet.

Historie

Historisk sett var Petsjorahavets navn etablert lenge før Barentshavet fikk sitt nåværende navn. Resten av dagens Barentshav ble da kalt «Murmanskhavet» (Murmanskoje More).
Petsjorahavet ble brukt som utgangspunkt for utforskningen av de til da ukjente ishavsområdene lenger øst. Den første nedskrevne beretning om en reise over Petsjorahavet og gjennom Jugorskijstredet var om den tidlige russiske utforskeren Uleb fra Nizjnij Novgorod. Ulebs reise inn i Karahavet ble skrevet ned i 1032.
Russiske «Pomorer», kystbeboerne ved Kvitsjøen, utforsket Petsjorahavet og kysten av Novaja Semlja fra 1000-tallet av. Den første arktiske skipsruta, kalt «Den store Mangazearuta», fra Kvitsjøen til elva Ob og Jenisejbukta, kom i drift på siste del av 1500-tallet. Denne ruta åpnet veien til rikdommene i Sibir og var i drift til 1619, da den ble nedlagt av militære og politiske årsaker, i frykt for at europeerne skulle kunne trenge inn i Sibir.

Økologi

Fiskeriene i Barentshavet, spesielt torskefisket, er av stor viktighet for både Norge og Russland. Det finnes en stor artsrikdom av bentisk fauna på bunnen av Petsjorahavet. Det finnes også en genetisk distinkt bestand av isbjørn med tilknytning til Barentshavet.
Det foregår for tiden boring etter olje i Petsjorahavet ved oljefeltene Dolginskoje og Prirazlomnoje. Den negative økologiske virkningen av denne virksomheten ved kysten av Petsjorahavet er betydelig.
Marcelo H. del Pilar

Bakgrunn

Han var kinesisk-filippinsk, sønn av Julian H. del Pilar og Blasa Gatmaitan, et begavet barn som raskt lærte seg å spille piano, fiolin og fløyte. Han var også en dyktig fekter og hadde en god sangstemme. 
Hans første skolegang var i et kollegium eid av Sra. Herminigilda Flores, deretter gikk han på Colegio de San Jose, og så på Santo Tomás-universitetet i Manila der han tok juridisk eksamen i 1880. Han giftet seg med sin kusine Marciana del Pilar og fikk syv barn.
Biuro Ochrony Rządu

Biuro Ochrony Rządu (BOR) (Statens beskyttelsebyrå) er en polsk sivil politietat ansvarlig for beskyttelse av enkeltpersoner, bygninger og andre gjenstander som tilhører den polske president, regjeringen og parlamentet, samt polske ambassader i utlandet.
Huttoninidae

Utbredelse

Gruppen er endemisk for New Zealand.
Santer-kommisjonen

Santerkommisjonen var europakommisjonen i tjeneste fra 1995 til 1999. Den besto av en president, Jacques Santer, og  ytterligere nitten kommissærer. Kommisjonen gikk av i 1999, før valgperioden var ute. Det var fremsatt anklager om favorisering og korrupsjon mot to av kommisjonens medlemmer. Prodi-kommisjonen under ledelse av italieneren Romano Prodi, overtok 18. september 1999.

Oppnevnelsen

Det europeiske råd foreslo for Europaparlamentet i juli 1994 at Jaques Santer ble oppnevnt som Europakommisjonens president. Den britiske statsminister John Major hadde nedlagt veto mot enhver politiker som fulgte linjen til Jaques Delors. Dermed var Jean-Luc Dehaene utelukket, da Major anså ham for å være en for sterk føderalist. Det er siden hevdet (Pierre Gerbet, CVCE) at Santer dermed fikk en dårlig start, som det «nest beste» valg til stillingen.

Krisen

I Europaparlamentet ble det i 1998 reist kritikk mot kommisjonens administrasjon, og i desember nektet parlamentet å godkjenne kommisjonens regnskap. Parlamentet ønsket å øke sin politiske makt over kommisjonen. Samtidig var parlamentet i søkelyset til enkelte medier i Tyskland og Skandinavia med grunnlag i utbetaling av for høye lønninger. Kritikken mot kommisjonen førte til at pressens oppmerksomhet ble flyttet til kommisjonen, og særlig mot Edith Cresson og Manuel Marin. Cresson var anklaget for favorisering og Marin for bedrageri i forbindelse med nødhjelp. I tillegg kom en generell kritikk mot kommisjonens administrative rutiner.   
I januar 1999 ble et mistillitsforslag mot kommisjonen forkastet med 293 mot 232 stemmer, og 27 avholdte. Aldri tidligere hadde et mistillitsforslag oppnådd så stort flertall. Parlamentet krevde nedsatt en undersøkelseskommisjon, noe kommisjonen aksepterte. Santer bidro til en ordning hvoretter de to kommissærene skulle gå av. I mars 1999 konkluderte undersøkelseskommisjonen med massiv kritikk mot kommisjonen som sådan. 
Sosialdemokratene ved Pauline Green trakk sin støtte til Santer. Jaques Santer besluttet deretter at hele kommisjonen skulle gå av. I sin avskjedserklæring konstaterte han at det ikke var funnet bevis for bedrageri til fordel for noen av kommissærene, men ett tilfelle av favorisering. Han oppfattet tonen i undersøkelseskommisjonens rapport som uriktig. Kommisjonen ville arbeide videre, frem til en ny kommisjon var oppnevnt. Edith Cresson ble av EU-domstolen kritisert for å ha favorisert kjente ved en stillingsutnevnelse, men beholdt sin pensjon. Det er vurdert som vanskelig å fastslå en bestemt grunn til at kommisjonen måtte gå av.  
Santerkommisjonen fungerte noen måneder, inntil Prodi-kommisjonen overtok. Santerkommisjonen etablerte i juni 1999 Europeiske kontor for bedrageribekjempelse (OLAF), til erstatning for Anti-Fraud Coordination Unit (UCLAF) fra 1998. Tysklands kansler Gerhard Schröder handlet raskt og utnevnte allerede i mars 1999 Romano Prodi som ny kommisjonspresident. I juli samme år var de øvrige kommisjonsmedlemmer klare. Ved en avstemning i Europaparlamentet 15. september 1999 ble kommisjonen valgt. Prodi-kommisjonen tiltrådte 18. september 1999 som fremdeles var innenfor Santer-kommisjonens valgperiode.