Saturnalia

Saturnalia var en romersk religiøs fest som ble holdt til ære for guden Saturn eller Saturnus. Opprinnelig var det en innhøstningsfest, etterhvert flyttet den seg innover i vintertiden og da skjedde den først kun på den 17. desember. Men den ble med tiden utviklet til i alt syv dager. Festen hadde karakter av karneval, og det ble forventet at den ble feiret med gaver og stor munterhet. 
Det har vært hevdet at kristne på 300-tallet i kristendommens barndom la feiringen av Jesu fødsel til den denne feiringen (og således også julefeiringen) til 25. desember ettersom dagen allerede var en hedensk høytid. Således kunne de gjøre folket kristent uten å fjerne en populær høytid. Saturnalia har uansett satt spor etter seg i både julefeiringen og i middelalderens tradisjon med narrefesten. Teorien om datosammenhengen har lite hold, ettersom det er andre grunner til dateringen av Kristi fødselsfest, og at Saturnalia både lå på et annet tidspunkt enn 25. desember og dessuten tilkom på et for sent tidspunkt (senere enn at den 25. desember var etablert som Kristi fødselsdag).
Imidlertid er det opplagt at elementer av feiringene av ikke-kristen art til en viss grad også ble med i julefeiringen, alt etter som hvilken kulturkrets det gjelder. Om vinteren er det en rekke andre hedenske fester, som med Midtvinterdagen (eller juleblot eller midtvinterblot) i de nordiske landene, og skikker fra disse, inkludert feiringene i Saturnalia, ble deretter selektivt inkorporert (uten for eksempel orgier, drikkegilder og menneskeoffer for eksempel) og overtatt i den kristne julefeiringen.

Feiring

Saturnalia ble en av de mest populære romerske festivalene. Den ble markert av fyllefester eller drikkeorgier, skøyerstreker og oppsnudde sosiale roller hvor slaver og herrer tilsynelatende skiftet posisjon, tilsvarende hva som er kjent som «Lord of Misrule» i Storbritannia i senere kristne feiringer, eller Jeppe på Bjerget i Ludvig Holbergs kjente skuespill om omsnudde sosiale roller.
Saturnalia ble introdusert en gang rundt 217 f.Kr. for å øke borgernes moral etter et knusende militært nederlag mot kartagoerne. I begynnelsen ble Saturnalia feiret i løpet av en enkelt dag, på den 17. desember, men dens popularitet vokste inntil feiringen varte en hel uke til omme, og ble avsluttet på den 23. desember. Det ble gjort forsøk på å forkorte feiringene, men uten hell. Keiser Augustus (død 14 e.Kr.) forsøkte å redusere den til tre dager, og keiser Caligula noe mindre ambisiøst til fem dager. Disse forsøkene førte til bestyrtelse og store opptøyer blant folkene i Roma.
Saturnalia involverte konvensjonelle ofringer, en sofa (lectisternium) ble plassert i front av Saturns tempel og tauene som bant Saturns statue for resten av året ble løsnet opp. En Saturnalicius princeps ble valgt som herre for seremoniene for de videre feiringene. Foruten de offentlige ritene var det en rekke høytider og feriedager som ble feiret privat. Feiringene innebar en fridag for de som gikk på skole, å lage og gi små presanger (saturnalia et sigillaricia), store og tallrike gruppeorgier, og et særskilt marked (sigillaria). Gambling ble tillatt for alle, selv for slaver.
Saturnalia var en tid hvor man spiste, drakk, rev av seg klærne og strippet, og var overstadig glade. Toga var ikke lenger en del av den allmenne klesdraktene, men isteden ble det benyttet en form for syntese, det vil si istedenfor hvite drakene kledde folk seg i fargerike, mer uformelle «middagsdrakter», og pileus, den spisse hatten eller luen som greske seilere benyttet, ble benyttet av alle. Slaver var unntatt fra straff, og behandlet sine herrer med mangel på respekt. Slavene feiret en bankett hvor det var deres herrer som tjente og serverte dem. Omgjøringen av den sosiale orden var hovedsakelig overfladisk. Banketten ble eksempelvis forberedt av slavene selv, og de måtte også forberede deres herres festmåltid i tillegg. Det var tillatelse innenfor bestemte grenser. De sosiale rangordningene ble lekt med, uten at de ble omstøtt.