google/wiki40b huggingface dataset:
Internet Explorer 7

Internet Explorer 7, stundom kun forkortet IE7, er en versjon av Microsofts nettleser Internet Explorer.

Historie

Internet Explorer 7 ble utviklet samtidig med Windows Vista, men er tilpasset både Windows XP- og Windows Vista-plattformene. Internet Explorer 7 ble sluppet i engelsk utgave 18. oktober 2006. Brukergrensenittet har nå hatt den største endringen på mange år.

RSS

RSS-støtte er integrert, og det er et lite ikon øverst på menyen som blir aktivt når man er på en side som har RSS-feeds tilgjengelig. Man kan så trykke på denne for å få listet eller sett på feedene og velge hvem man vil abonnere på.
RSS-feeds vises nå i lesbart format også i IE, ikke bare som XML.

Anti-Phishing

Phishing eller andre typer angrep som benytter seg av sosial manipulering er blitt en større trussel med årene. Internet Explorer 7 inkluderer et phishing-filter som ser etter kjente tegn (omtrent som antivirus-signaturer), og advarer brukeren om nettstedet bærer preg av å være en phishing-site.
Om ønskelig kan også brukeren aktivere sjekking av adresser mot en online-database, slik at man får beskjed med en gang man forsøker å gå inn på et kjent phishing-sted.

Shrink-to-fit printing

Internet Explorer 7 forsøker å tilpasse layouten på utskriften slik at man ikke får et puslespill når man skriver ut fra et nettsted, men heller en utskrift som passer til valgt papir-størrelse.
VM i skiflyging 2000

Bakken

Vikersundbakken var blitt utbygd til VM og hadde K-punkt 185 meter og jurylengde (en forløper for bakkestørrelse) 207 meter. Før mesterskapet var bakkerekorden i verdenscup- eller mesterskapssammenheng 194 meter, satt av Takanobu Okabe (Japan) 1. mars 1998. Under treningen 11. februar ble bakkerekorden forbedret tre ganger, av Andreas Goldberger (Østerrike) til 196 meter, Sven Hannawald (Tyskland) 206,5 meter, og så Andreas Goldberger igjen til 207 meter.
Freeze Bomb

Handling

Professor Mason har oppfunnet en såkalt «frysebombe» for en gangster med tilnavnet "The Pig". Mason forandrer imidlertid mening og tar sitt eget liv for å forhindre at bomben kommer i hendene på The Pig. Professorens kvinnelige assistent flykter av sted med planene, men blir jaget at hans lakeier. Detektiven Ask kobles også inn i saken for å stoppe The Pig og beskytte kvinnen som har planen gjemt i en liten kapsel, innoperert i huden. Det oppstår en kamp på liv og død som blant annet kulminerer i en dødskamp mellom gangsterens beste karateekspert og Detektiven Ash.

Om filmen

En lavbudsjett actionfilm med B-preg som hadde en viss popularitet på video på 1980-tallet. Nettstedet "eatmybrain.com" beskriver den som en såkalt «Blaxploitation» med innslag av action, Kung fu og science-fiction som for det meste er kjedelig. 
Filmen ble ikke satt opp på norsk kino, men ble utgitt på video av Mayco i 1981.
Elpis

I Pandoras krukke

I Hesiods verk Arbeid og dager fortelles det at sammen med andre ånder ble Elpis holdt fanget i en krukke av Zevs og betrodd til den første kvinne Pandora. Da hun åpnet krukken (eller esken) klarte alle åndene å slippe ut, unntatt Elpis («håpet») som ble igjen for å trøste menneskeheten. Hesiod forteller ikke hvorfor håpet forble i krukken. Implikasjonen av at Elpis ble igjen var emne for debatt allerede i antikken. Mulige forklaringer er at håpet ble bevart for menneskeheten, eller holdt unna menneskeheten, enten for at det var et gode, eller det motsatte et onde. Hesiod avsluttet sin fortelling på kryptisk vis: «Således er det ikke mulig å unnslippe Zevs' sinn.»

Annet

Elpis ble avbildet som en ung kvinne, vanligvis med blomster eller et overflødighetshorn i sine hender. Hennes motsetning var Moros, ånden for håpløshet og undergang.
Hennes romerske sidestykke var Spes.
Asteroide 59 Elpis er oppkalt etter henne.
Lyehallen

Innebandy

Lye IL Innebandy har Lyehallen som hjemmearena og spilte sesongen 2011/2012 i eliteserien i innebandy. Laget rykket ned, men har ambisjoner om å rykke opp igjen raskest mulig.
Annegret Kramp-Karrenbauer

Bakgrunn

Fra 1969 til 1973 gikk Annegret Kramp på Viktoria-Grundschule i Püttlingen, fra 1973 på Marie-Luise-Kaschnitz-Gymnasium i Völklingen, der hun i 1982 tok sitt Abitur. Fra 1984 studerte hun politikk- og rettsvitenskaper ved universitetene i Trier og Saarbrücken. 
Etter studieavslutning i 1990 som Magistra Artium i fagene statsvitenskap og offentlig rett var hun fra 1991 til 1998 Grundsatz- und Planungsreferentin for CDU Saar og fra 1999 personlig assistent for Peter Müller, formann for CDUs landdagsfraksjon og senere Ministerpräsident for Saarland.
Kramp-Karrenbauer er katolikk og ble i 1984 gift med gruveingeniøren Helmut Karrenbauer. Hun har tre barn.

Ministerpresident i Jamaica-koalisjonen

Kramp-Karrenbauer ble 10. august 2011 valgt som delstatens ministerpresident, forøvrig som den første kvinne i stillingen. Hun overtok dermed ledelsen av den første såkalte Jamaica-koalisjon på delstatsnivå i Tyskland, i forbindelse med at forgjengeren Peter Müller fratrådte embetet for å bli dommer i den tyske forfatningsdomstolen.
Den 6. januar 2012, etter knappe 5 måneder som leder for koalisjonsregjeringen, kunngjorde Kramp-Karrenbauer at Jamaica-koalisjonen vil bli oppløst. Avgjørelsen ble begrunnet med interne partistridigheter hos koalisjonspartneren FDP. Etter innledende samtaler med lederen for SPD i Saarland, Heiko Maas, ble det forhandlet om en storkoalisjon.

Ministerpresident i storkoalisjon

Partiene CDU og SPD ble 24. april 2012 enige om en koalisjonsavtale og sammensetningen av en fremtidig delstatsregjering. Hvert parti beholdt tre ministre og Kramp-Karrenbauer overtok selv vitenskapsdepartementet. Delstatsmøtene i CDU og SPD hadde tidligere godtatt regjeringsavtalen. Storkoalisjonen støtter seg på 37 av 51 representanter i Saarlands landdag. Kramp-Karrenbauer ble i hemmelig valg gjenvalgt som ministerpresident av 37 medlemmer av landdagen og hennes regjering ble oppnevnt med det samme stemmetallet. Ved begge avstemninger ble det avgitt 12 stemmer mot, mens to stemmer var blanke.
Etter valget i Saarland 2017 dannet CDU og SPD en ny storkoalisjon. Kramp-Karrenbauer avla 17. mai 2017 embetsed som leder for sin tredje regjering.

Generalsekretær i CDU

Kramp-Karrenbauer ble 26. februar 2018 utnevnt som ny generalsekretær i CDU. Hun gikk av da hun 7. desember samme år tiltrådte som leder av partiet.

Leder i CDU

Kramp-Karrenbauer ble 7. desember 2018 valgt som ny, nasjonal leder av CDU med 517 av 999 stemmer, på partiets landsmøte i Hamburg. Hennes motkandidat i andre valgomgang Friedrich Merz, oppnådde 482 stemmer. I første valgomgang fikk Kramp-Karrenbauer 45 %, Merz 39,2 % og Jens Spahn 15,7 % av stemmene.
Koszalin

Vennskapsbyer

Berlin, Bourges, Gladsaxe, Kristianstad, Lida, Neubrandenburg, Neumünster, Roermond, Seinäjoki
Tvisteloven

Lov om mekling og rettergang i sivile tvister (tvisteloven) av 17. juni 2005 gir regler om rettergangsmåten i sivile saker (tvistemål). Loven erstattet tvistemålsloven fra 1915 og trådte i kraft 1. januar 2008.
Loven vektlegger en mer effektiv rettsprosess i domstolene og den har blant annet egne bestemmelser om saksbehandlingen av krav under kr. 125 000, såkalt småkravsprosess. Målet er at omfanget av og kostnadene med prosessen skal tilpasses verdien av tvistegjenstanden. Andre viktige hensyn er at prosessen skal være effektiv slik at partene raskt kan få en avgjørelse av saken og at dommeren i større grad enn før skal ha en aktiv styring i saksforberedelsene.
Loven bygger på en utredning fra Tvistelovutvalget (NOU 2001:32) som ble ledet av høyesterettsjustitiarius Tore Schei.
Springfrøvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 15-16 millimeter), brunspraglete vikler. Forvingens grunnfarge er mørkbrun, vingen har hvite og okerfargede partier og også en del små, smale, sølvfargede flekker. Bakvingen er gråbrun.

Levevis

Larvene utvikler seg i stengelen på springfrø (Impatiens noli-tangere).

Utbredelse

Den er utbredt over det meste av Europa, men ikke de vestligste, nordøstligste og nordligste delene. Den forekommer også i det nordlige Asia. I Norge er den funnet på det sørlige Østlandet, der den er sjelden og truet. Den blir vurdert som Direkte truet (EN) på den norske rødlisten fra 2010.
X (album)

Albuminformasjon

Den 3. desember 2007 nådde X førsteplass på den australske albumlistene, noe som gir Minogue hennes tredje førsteplass-album i hjemlandet Australia. Albumet forble på Topp 50 i fjorten uker, til slutt tjene en platina sertifisering fra Australian Recording Industry Association for salg i overkant av 70.000 eksemplarer. X nådde nummer fire på UK Albums Chart og tilbrakte tjueåtte sammenhengende uker i de 100 beste album. British Phonographic Industry sertifisert albumet platinum den 30. november 2007 og har solgt 462.000 eksemplarer i Storbritannia. I USA nådde albumet nummer 139 på Billboard 200 og solgte 6.000 eksemplarer i sin første uke og 38.000 til sammen.
Sentrum (Oslo)

Geografi

Dagens grenseopptrekking for Sentrum går fra havnebassenget ved Brynjulf Bulls plass (foran den tidligere Vestbanestasjonen), Dronning Mauds gate, Munkedamsveien, Cort Adelers gate, Ruseløkkveien, Løkkeveien, Arbins gate, Henrik Ibsens gate (tidligere Drammensveien), Parkveien, Wergelandsveien, Holbergs gate, Pilestredet, Grensen, Stortorget, Kirkeristen, Storgata, Brugata, og Nylandsveien til Bjørvikautstikkeren.
Fra desentraliseringen av Oslo kommune 1. juli 1988 og fram til den siste bydelsreformen i 2004 gikk grensen langs sjøsiden fra Kongen, langs Frognerstranda, Munkedamsveien, Cort Adelers gate, Ruseløkkveien, Løkkeveien, Arbins gate, Drammensveien, Parkveien, Wergelandsveien, Holbergs gate, Pilestredet, St. Olavs gate, Ullevålsveien, Schandorffs gate, Kristparken, Bernt Ankers gate, Brugata, og Nylandsveien til Bjørvikutstikkeren. Sentrum inkluderte før som nå også indre havnebasseng.
Årsaken til at Sentrum ikke ble organisert som en bydel var at bystyret selv ønsket å ha ansvaret for arealdisponeringen. Innbyggerne i Sentrum (1237 i 1999) fikk etter den første bydelsreformen (25 bydeler) dekket sine helse- og sosialtjenester av bydelene Bydel Bygdøy-Frogner (1988-2003) og Bydel Gamle Oslo (1988-2003), mens de etter bydelsreformen i 2004 (15 bydeler) får dem dekket av Bydel St. Hanshaugen. Innbyggertallet 1. januar 2009 var 905 og arealet 1,8 km².

Navneendring til Kristiania

I februar 2009 ble det meddelt at det var politisk flertall i Oslo bystyre for et forslag fra representanten Kjell Veivåg (Venstre) om at området formelt skulle skifte navn til Kristiania Forslaget møtte motstand fra Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og Rødt, og ble aldri vedtatt. Staveformen Kristiania ble imidlertid brukt på byen fra 1897 til 1924 ved siden av skrivemåten Christiania, som var byens navn fra 1624. Det var en kort periode på slutten av 1800-tallet populært både i Danmark og Norge å gå over til å skrive navn som før ble skrevet med Ch med K; det ble likevel aldri tatt noen formell beslutning om å kalle byen Kristiania, ulikt den kongelige beslutningen om å innføre navnet Christiania i 1624). I 1925 skiftet byen navn til Oslo.
Jon Fosse

Bakgrunn

Jon Fosse ble født i Haugesund og vokste opp i Strandebarm i Kvam herad i Hardanger. Senere flyttet han til Bergen. Han ble cand.philol. ved Universitetet i Bergen i 1987 med grunnfag i sosiologi og filosofi, og hovedfag i allmenn litteraturvitenskap. I 2015 ble Fosse untnevnt til æresdoktor ved Universitet i Bergen.
Fosse arbeidet periodevis som journalist i Gula Tidend mellom 1979 og 1983. I 1985 var han redaktør for Militærnekteren. Han underviste ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland i perioden 1987–1993. Han var også i mange år hovedkonsulent for Det Norske Samlaget. Han var i noen år redaktør for tidsskriftet Bøk, sammen med Jan Kjærstad. 
Fosse har også vært medlem i Det litterære råd i Den norske Forfatterforening, styremedlem i Det Norske Samlaget og i Nynorsk kultursentrum, og har også vært med i Norsk kulturråds essayutvalg.
Fosse debuterte i 1983 med romanen Raudt, svart. Det første skuespillet, Og aldri skal vi skiljast, hadde urpremiere i 1994. Siden debuten i 1983 som romanforfatter og som dramatiker i 1994, har Jon Fosse hatt en stor produksjon av romaner, fortellingar, dikt, barnelitteratur, essay og skuespill. Spesielt hans romaner Morgon og kveld og Trilogien har vakt stor begeistring hos både publikum og kritikere. 
I 1994 debuterte han som dramatiker med Og aldri skal vi skiljast. Skuespillene ble først oppført på Den Nationale Scene i Bergen. Siden har Fosse skrevet over tretti skuespill, som alle er oppført og utgitt som bøker både på norsk og engelsk, mange av stykkene er også utgitt på andre språk. Fosses mest sentrale romaner er også utgitt på flere språk, som engelsk, tysk, fransk, svensk og dansk. 
Han har også oversatt eller skrevet versjoner av en rekke teaterstykker. Fosses skuespill har blitt fremført på rundt tusen scener, og han er den mest spilte norske dramatikeren etter Henrik Ibsen.
I Fosses dramatikk har dramaet i tradisjonell forstand liten betydning, det er som oftest mindre konflikter og spenninger som driver stykkene, mer enn den ytre handlingen. Stykkene nærmer seg poesi, og  kan beskrives som postdramatisk teater.
I 2011 flyttet Fosse inn i Statens æresbolig for fortjente kunstnere, Grotten, hvor han bor sammen med sin kone Anna og deres to barn. Anna Fosse er en slovakisk oversetter,  litteraturviter og germanist. Hun tok doktorgrad på det tragiske i nordisk samtidsdramatikk ved Slovak Academy of Sciences i 2017 og har i løpet av de senere år oversatt flere sentrale teaterstykker fra norsk, svensk og dansk til slovakisk. I 2013 konverterte Fosse til den katolske kirke.
Kvinesdal kirke

Planlegging og bygging

Da det i 1831 var klart at den gamle kirken trengte avløsning forlangte departementet tegning for å godkjenne nytt bygg. Ingeniørløytnant Georg Johnson i Kristiansand tegnet et utkast som departementet la frem for Linstow som først etter to år kom med nytt utkast. Linstows forslag avvek lite fra Johnsons. Linstows tegninger er forsvunnet. Menigheten fikk en åttekantet kirke som de ønsket blant annet fordi de mente den formen ikke krevde så grove stokker. Tømmer til ny kirke ble hugget i Narvestad-skogen. Kostnaden ved ny kirke skulle fordeles på bøndene i sognet etter matrikkelskyld, bidraget til nybygget var dels i form av pliktarbeid. Arbeidsfolket fulgte ikke helt tegningene og bygget etter eget hode til tross for at sogneprest Saxe inspiserte arbeidet daglig. Den ble innviet 2. desember 1837 selv om den ikke var helt ferdig. Utgiftene kom til sammen på 3096 specidaler. Til byggingen fikk menigheten 100 specidaler i tilskudd fra Opplysningsvesenets fond og 500 specidaler i lån. I 1841 ble det notert bygget var forsynt med hvit oljemaling.

Tidligere kirker

Likens har trolig vært kirkested siden middelalderen og kirken ble da kalt Liknes. Den første kirken i Kvinesdal skal etter tradisjonen ha stått på Egeland. Feda kirke er nevnt i 1302 og Liknes i 1322. Navnet Liknes, opprinnelig Leiknes, et sted der folk samlet seg til hesteskeid og andre konkurranser, og Liknes er trolig et gammelt samlingssted i bygda. I 1623 reiste sogneprest Jørgen Thomassen ny kirke på Liknes, inventarlisten for kirken er bevart. Dette bygget skal ha vært av tømmer med panelkledning og takstein, og innvendig skal den tildels ha vært rosemalt. Den hadde trolig fasong som langkirke. I 1695 ble bygget omtalt som «meget brøstfeldig», sprekker mellom kor og skip førte til snøfokk på de fremste stolene. Kirken hadde trolig «pulpitur», innebygde gallerier med stoler. I 1710 fikk den nytt tårn der det var to klokker. I 1726 ble glassrutene i vinduene reparert. Kor og tårn var tilbygg til bygningskroppen. I 1723 solgte kongen kirken til almuen i Kvinesdal for 1600 riksdaler, inkludert Eiken kirke som siden ble solgt videre til Eikedølene for 100 riksdaler. Med på kjøpet fulgte også kirkens jordegods og tiende mot at kjøperen holdt bygget ved like. Kjøperne solgte i 1727 jordegodset til leiglendingene for å finansiere kjøpet. På 1700-tallet omtales den stadig mer forfallen, og dessuten for liten for den voksende menigheten. I 1827 ble søknad om å bygge på kirken avslått. Den gamle kirken ble revet 24. april 1837. Et nordtysk krusifiks fra omkring 1500 ble solgt til private da kirken ble revet.
Etter svartedauden og befolkningsnedgangen ble Feda, Hægebostad og Eiken lagt til Liknes sogn under navnet Kvinesdal prestegjeld. Reisene rundt i prestegjeldet var besværlig. Dette ble bedre fra 1742 da det ble fastboende kapellan i Hægebostad. Prestegjeldet ble delt i 1760. I 1841 ble Fjotland igjen slått sammen med Nedre Kvinesdal, i 1858 ble Fjotland skilt ut som egen kommune og prestegjeld. I 1963 ble igjen Feda, Kvinesdal og Fjotland slått sammen til en kommune.
LPGA-touren

Nordmenn på LPGA-touren

Suzann Pettersen var den første norske kvinnen som spilte på LPGA-touren. Hun kvalifiserte seg første gang for spill på 2001-touren, og har siden beholdt plassen hvert år. I 2010 var også Marianne Skarpnord kvalifisert for touren takket være en tredjeplass på LPGAs kvalifiseringsskole (Qualifying school). Marianne spilte en sesong på LPGA-touren uten noen store resultater. Høsten 2012 ble Marita Engzelius fra Oslo Golfklubb den tredje nordmannen som kvalifiserte seg til spillerettigheter på LPGA-touren i 2013.
NM i hopp uten tilløp 1968

NM i hopp uten tilløp 1968 var en del av NM i friidrett 1968.
Mesterskapet ble arrangert i Bergen 3. mars. Arrangør var Laksevåg TIL.
Papilio

Utseende

Papilio er store sommerfugler, mange har én lang stjert på hver bakvingene. Antennene er nokså lange og kraftige, kroppen slank og lite hårete. Vingene er store. Mange arter er gule med svarte tegninger, eller mørkfargede. En del arter har et noe avvikende utseende fordi de etterligner giftige arter i andre sommerfuglefamilier, særlig monarksommerfugler (Danainae). Svalestjert-artene etterligner også hverandre, slike at ikke-giftige arter kan ligne mye på giftige, dette kan vanskeliggjøre bestemmelsen av artene.
Larvene er nakne og ofte ganske fargerike. De kan skyte ut pølselignende vedheng (osmeterier) fra "nakken", disse sprer sterkt luktende stoffer som advarer om at larvene er giftige og/eller usmakelige.
Den største arten er den afrikanske Papilio antimachus, som er ganske slankvinget, oransje og svart. Vingespennet kan nå opp til 23 centimeter. Denne arten ser ut som en kjempstor utgave av de giftige sommerfuglene i gruppen Acraeini, og det er trolig at den etterligner disse til tross for at den er mange ganger så stor som dem. Sommerfuglen er også selv meget giftig.

Levevis

Larvene kan utvikle seg på mange ulike plantegrupper, men har en viss forkjærlighet for planter som inneholder sterke giftstoffer, som larvene utnytter til å beskytte seg.
De voksne sommerfuglene besøker gjerne blomster for å drikke nektar. Et særtrekk ved mange svalestjerter er at de fortsetter å bevege vingene etter at de har slått seg ned på en blomst, og de blir bare noen få sekunder på hver blomst, slik at man får inntrykk av at disse sommerfuglene alltid har hastverk.

Utbredelse

Mens de andre svalestjert-slektene stort sett har ganske begrensede utbredelser, finnes slekten Papilio over hele Jorda unntatt de kaldeste områdene. I Norge er svalestjerten funnet like nord til Finnmark, men det er usikkert om den har hatt faste bestander så langt nord. Det er mulig at den tilsynelatende vide utbredelsen skyldes at slekten Papilio ikke er noen naturlig gruppe, men en samling av svalestjerter som ikke passer inn i andre slekter.

Navnet

Det latinske navnet Papilio, betyr sommerfugl og var det navn Linné satte som slektsnavn på alle dagsommerfuglene. Senere er betydningen vesentlig snevret inn.
Nyfascisme

Nyfascisme er en etterkrigsideologi som innbefatter sentrale elementer av fascisme. Beskrivelsen nyfascistisk kan være dekkende for grupperinger som uttrykker en grad av tilhørighet til Benito Mussolini og italiensk fascisme eller andre fascistiske ledere/stater. Nyfascisme kan ha elementer av nasjonalisme, anti-kommunisme og motstand mot innvandring, og vil være mot det parlamentariske system og et liberalt demokrati.
Hvorvidt en gruppering er nyfascistisk eller ikke vil være grunnlag for diskusjon, særlig tatt i betraktning at uttrykket benyttes som et politisk skjellsord. Visse etterkrigsregimer har blitt beskrevet som nyfascistiske på bakgrunn av deres autokratiske system. Organisasjoner har blitt kalt nyfascistiske på bakgrunn av deres eksperimentering med fascistisk ideologi og fascistiske ritualer. Et eksempel på en slik organisasjon er det ungarske partiet MIEP (the Hungarian Justice and Life Party). Nyfascistiske bevegelser kan beskrives som mer rendyrkede høyreorienterte enn fascistiske bevegelser typisk var i førkrigstiden. Uttrykket har til en viss grad blitt synonymt med en radikal høyrevridning.
Fossile spøkelsesinsekter

Utseende

Store til svært store insekter som ligner sterkt på plantedeler - pinner (vandrende pinner) eller blad (vandrende blad). Hodet er lite og avrundet, med nokså små fasettøyne, antennene er sigd- til trådformede. Beina er vanligvis lange og tynne. Mange har reduserte vinger, andre har en smalt første vingepar og store, tynne bakvinger.

Levevis

Spøkelsesinsektene er planteetere.

Fossiler

Fossile spøkelsesinsekter i snever forstand er bare kjent tilbake til Eocen, men det er grunn til å tro at de er eldre enn dette. Arter som kanskje er å regne til denne gruppen er kjent i alle fall tilbake til Perm. Voksne spøkelsesinsekter er for store til å bli bevart i arv, mens ungdomsstadiene er vanskelige å skille fra flere andre grupper, blant andre Notoptera.
Too Late for Love

Melodifestivalen

Sangen ble sendt inn til Melodifestivalen 2019, og den var ett av 28 bidrag som ble plukket ut til å delta i den svenske konkurransen. «Too Late for Love» deltok i semifinale 4 i Sparbanken Lidköping Arena i Lidköping lørdag 23. februar 2019. Der kvalifiserte den seg til finalen i Friends Arena i Stockholm 9. mars 2019. I finalen fikk sangen toppoeng fra samtlige juryer og vant telefonavstemningen, og dermed konkurransen sammenlagt.

Eurovision Song Contest

Som vinner av Melodifestivalen ble «Too Late for Love» Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 2019. I januar 2019 ble Sverige trukket til å delta i semifinale 2 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel torsdag 16. mai, og Sverige hadde startnummer 8. I avstemningen ble «Too Late for Love» blant de ti beste i semifinalen, og kvalifiserte seg dermed til finalen lørdag 18. mai. I finalen kom sangen på femteplass etter å ha kommet på andreplass i juryavstemningen og niendeplass i telefonavstemningen. Lundviks andre bidrag i finalen, Storbritannias «Bigger than Us» endte på sisteplass.
Rød bru

Rød bru er en stålfagverksbro på fylkesvei 881 i Holmestrand kommune i Vestfold. Brua krysser Bergsvannet, er 45,8 meter lang, og lengste spenn er 45 meter.
Ditropidella

Utseende

Ditropidella er små (2-5 millimeter), brede, blanke bladbiller, brunrøde til svarte. De er korte og brede. Antennene er ganske tynne og middels lange. Pronotum er avrundet. Hodet er synlig ovenfra.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten og er særlig aktive i varme og solskinn.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.