google/wiki40b huggingface dataset:
Vindmølle

En vindmølle er en mekanisk innretning som blir drevet ved hjelp av blader på roterende aksel som får bevegelsesenergi fra vinden. 
Opprinnelig ble vindmøller brukt for å male korn eller pumpe vann, men i dag brukes ordet også om vindturbiner for produksjon av elektrisitet og pumping av vann. Vi snakker da om vindkraft.

Historikk

De første vindmøllene vi kjenner til ble brukt i Kina for 4000 år siden, og ble brukt til å pumpe vann til kunstige vanningssystemer. I Hellas brukte man vindmøller for nesten 2000 år siden, i Persia (dagens Iran) ble de brukt 600 år e.kr., mens vindmøllene kom til resten av Europa med korsfarerne først på 1100-tallet.
I middelalderen begynte man å bruke vindkraft.  Vindmøller spilte også en stor rolle under tørrlegging og gjenvinning av land fra Nordsjøen i deler av Nederland, samt oppdyrking av prærien i USA og Australia, der de ble brukt til å pumpe opp vann. Til Sverige kom vindmøllene på begynnelsen av 1300-tallet, der de ble brukt til å male korn og pumpe vann. 
Mellom Nederland og Danmark er kysten og landet innafor flatt og godt egnet for vindmølledrift. Da var det ikke snakk om å utvinne elektrisk energi, vindmøller ble tatt i bruk for å drive innretninger, som ble brukt til handverk og landbruk. Vindmøllene ble brukt til å male korn, papirproduksjon, noen malte fargepigmenter til både hus- og kunstnermaling, mens atter andre malte kryddere eller drev et batteri av remskiver som drev sagblader, dreiebenker, driller osv. Ulike typer vindmøller utgjorde Nederlands første industriområde, nord for Amsterdam. Noen av møllene i dette området har blitt beholdt og er en del av friluftsmuseet Zaanse Schans. Den indre mekanikken med tannhjul og drev, var til å begynne med av tre, men jern og messing kom fort i bruk. Den mest sinnrike mekanismen var den som roterte hele møllehuset etter hvert som vinden dreide.
Norge hadde rikelig med vannkraft til å drive møller og kverner; derfor ble det bygget bare et fåtall vindmøller i landet vårt, og de fleste hadde kort levetid. I den senere tid har man i Norge begynt å bruke vindmøller til produksjon av elektrisk kraft. Det er blitt utbygget en del anlegg langs kysten, og flere prosjekter er under planlegging.
Vindkraft brukes ikke bare til vindmøller. Den har også blitt utnyttet i årtusener til å drive for eksempel seilbåter framover sjøen. Seilfly bruker oppadgående vinder til å holde seg oppe.
Daewoo KIFV

Daewoo KIFV er et sørkoreansk, amfibisk, pansret personellkjøretøy. Det ble utviklet av Daewoo Heavy Industries, og produksjonen ble startet i 1985.

Historie og utvikling

KIFV ble utviklet for den sørkoreanske hæren av Daewoo. Skroget er ganske likt FMC sitt AIFV. Produksjonen startet i 1985, og ble avsluttet i 1994.
I 1992 lanserte Daewoo en ny kjøretøysfamilie med kraftigere motorer. Disse kunne leveres som blant annet selvdrevet luftvern.

Teknisk

Vognføreren sitter foran i skroget.
Motoren er en MAN D-2848M V8 dieselmotor som yter 280 hk ved 2300 omdreininger i minuttet. Vogna kan bære 400 liter drivstoff. Girkassen er fra britiske Self-Changing Gears og er av modell T-300 automatgirkasse.
Söngvakeppni sjónvarpsins

Historie

Den første utgaven av Söngvakeppni sjónvarpsins ble arrangert 7. mars 1981 – fem år før Island debuterte i Eurovision Song Contest. Følgelig deltok ikke 1981-vinneren i Eurovision Song Contest. Island debuterte først i konkurransen i 1986, over 25 år etter resten av Norden. Årsaken til den sene debuten skyldtes i hovedsak begrensede økonomiske ressurser hos RÚV samt at en satellittforbindelse, som gjorde det mulig å direkteoverføre store tv-sendinger mellom Europa og Island, først ble etablert i begynnelsen av 1980-årene.
Utdypende artikkel: Island i Eurovision Song Contest
30. april 1983 arrangerte RÚV andre utgave av Söngvakeppni sjónvarpsins. Denne gang deltok bare sanger innen klassisk musikk, og heller ikke her representerte vinneren Island i Eurovision Song Contest. I stedet fikk vinneren Sigríður Gröndal representere landet i BBC-konkurransen Cardiff Singer of the World samme år.

Debuten i Eurovision

Den første offisielle utgaven av showet ble holdt i 1986, der vinneren «Gleðibankinn» ble Islands første bidrag i Eurovision Song Contest i Bergen i Norge. Söngvakeppni sjónvarpsins ble arrangert hvert år frem til 1995, da RÚV droppet konkurransen til fordel for en intern utvelgelse av landets bidrag. Konkurransen ble dermed ikke arrangert i 1995–1999, samt 2004–2005.
Konkurransen arrangeres i februar eller mars, og består vanligvis av to semifinaler og en finale. Vinneren avgjøres av seernes stemmer, og får deretter representere Island i Eurovision Song Contest samme år.
Frem til 2015 måtte alle bidrag i konkurransen fremføres på islandsk, men fra 1999 ble som regel vinnerbidragene oversatt til engelsk foran Eurovision Song Contest. Fra 2015 ble språkreglene lettet noe; sangene måtte fremføres på islandsk i de islandske semifinalene og deretter fritt språkvalg i finalen. Vinnersangen må imidlertid fremføres på samme språk i Eurovision Song Contest som den ble sunget på i den islandske finalen.
Lars Chemnitz

Yrkeskarriere

Lars Chemnitz ble utdannet lærer fra Iliniarfissuaq (Grønlands Seminarium) i Nuuk i 1946, og fra Haslev Seminarium i 1956.
Han arbeidet som lærer på Haslev Borgerskole 1952–53, Hornbæk Kurbad 1953-55, Helsinge Kommuneskole 1955-57, Sønderborg Idrettshøyskole 1957-58, lærer i Nuuk 1958-60, viseskoleinspektør i Qaqortoq 1960-63, skoledistriktsleder i Qaanaaq 1964-66, skoleinspektør i Ilulissat 1966-68 og forstander for den grønlandske efterskolen «Lægården» i Holstebro 1968-69.
Senere fungerte han som konsulent for grønlandske anliggender i Udenrigsministeriet 1985–86 og personalutviklingskonsulent i Grønlandsbanken 1986-89.

Politisk karriere

Chemnitz var medlem av Grønlands Landsråd, valgt i «Bugtens valgkreds» ved Ilulissat 1967–75, og «Midtkredsen» ved Nuuk 1975-79. I perioden 1971-79 var han formann for Grønlands Landsråd og deltok blant annet i fiskeriforhandlingene med Færøyene og senere med EF; først om Grønlands medlemskap på bakgrunn av det danske «ja» ved folkeavstemningen i 1972, og senere om Grønlands utmeldelse av fellesskapet i 1985 etter en folkeavstemning, der det var et klart flertal for utmeldelse. 1988–1991 var han formann for Grønlands Landsting.
Lars Chemnitz var dessuten medlem av Hjemmestyrekommissionen, som utarbeidet grunnlaget for innføringen av hjemmestyre på Grønland. Da Dronning Margrethe II 1. mai 1979, på dagen for lovens ikrafttreden, overrakte loven om Grønlands hjemmestyre, var det nettopp Lars Chemnitz som på vegne av det grønlandske folk, mottok loven av dronningen.
Lars Chemnitz var tidligere valgt inn i det første Landstinget som skulle virkeliggjøre intensjonene i hjemmestyreloven. Han stilte for partiet Atassut, som første gang stilte opp til folketingsvalget i 1977. Atassut, som betyr «samhørighet», ble samlingssted for de mer moderate grønlandske politikerne, som motvekt til organiseringen av «den nye politikk» i bevegelsen Siumut. Lars Chemnitz ble partiets første formann, og var det frem til 1984, da han forlot Landstinget for å tiltre en stilling som konsulent for grønlandske anliggender i Udenrigsministeriet. Under sitt arbeide i Landstinget var Lars Chemnitz medlem av Landstingets økonomiske planleggingsutvalg, Fællesrådet vedrørende Mineralske Råstoffer i Grønland, Styrerådet for Den Kongelige Grønlandske Handel og «Sundhedsbestyrelsen».
Lars Chemnitz var sentral i prosessen rundt innføringen av hjemmestyre, og hans motto i tiden som formann var «mennesket i centrum».

Tillitsverv

Lars Chemnitz har vært medlem av styret for Den Kongelige Grønlandsfond, medlem av Executive Council av Inuit Circumpolar Conference (ICC) 1980-86, og formann for Det grønlandske Selskab 1985-87.
Spaceworld Norge

Spaceworld var en av Norges store elektronikkjeder. Kjeden fokuserte på varegrupper som data, multimedia, programvare, videospill, DVD, telematikk,foto samt andre produkter.

Historikk

Spaceworld-kjeden ble dannet i 1985 som et samarbeid mellom Scanpartner-gruppen og Kodak Norge. Kodak Norge hadde støtte fra Kodak internasjonalt for å prøve ut et konsept som kunne bli en mulig fremtidig distribusjonskanal for deres produkter.
Allerede den gang så begge parter den sammensmelting av produktgruppene foto, data, telematikk, lyd, bilde og diverse elektronikk som er så innlysende i våre dager. Man så for seg en kjede av forretninger som skulle selge alt av underholdningselektronikk over disk til mentalt unge elektronikkinteresserte forbrukere.
Kai Hukkelberg og Geir Eriksen tok over konseptet, samt to forretninger i 1987 og 1988. I 1989 bestemte de to for å starte en ny kjede på grunnlag av et endret konsept, hvor alle kjedemedlemmene skulle sammenknyttes på basis av en franchiseavtale. På bakgrunn av dette ble Spaceworld Norge AS stiftet mai 1990. Intensjonen var at man skulle knytte til seg stadig flere franchisetakere, samtidig som administrasjonen og aktivitetene skulle utvides i takt med inntektene.
Spaceworld Norge AS besluttet deretter at driften skulle konsentreres rundt kjedeutvikling, og alle egeneide butikker ble solgt. Nettbutikken MySpaceworld ble skilt ut i et eget selskap.
I 2005 ble kjeden kjøpt opp av Reitan Convenience Norge AS, som står bak blant annet Narvesen og 7-Eleven i Norge. I 2009 flyttet Spaceworld Norge AS inn i nytt Reitan-bygg sammen med resten av Reitan på Gladengveien 2.
I 2015 ble Spaceworld fusjonert med Soundgarden til Spaceworld Soundgarden.

Beliggenhet

Spaceworld-kjeden baserte seg på å etablere seg i eller ved store sentre.
Hovedkontoret lå på Gladengveien 2, Ensjø i Oslo.
Fylkesting

Fylkestinget er det øverste, folkevalgte organ i fylkeskommunen. Det er fylkestinget som angir rammene for den fylkeskommunale virksomheten. Dette skjer gjennom vedtak om fylkesplan, økonomiplan og årsbudsjett.

Historikk

Fylkestinget har røtter tilbake til Amtsformandskabet (senere Amtstinget) som ble etablert i henhold til formannskapslovene i 1837. Amtstinget var sammensatt av ordførerne i amtets herreds- eller landkommuner. Stortinget vedtok Lov om kommuner og fylkeskommuner i 1961, og fra 1964 valgte samtlige kommunestyrer inn representanter til fylkestingene tilnærmet proporsjonalt etter innbyggertall. Fylkesmannsembetet var også fylkeskommunens administrasjon. 
Fra 1. januar 1976 er representantene valgt ved direkte valg hvert fjerde år, samtidig med kommunestyrevalget. Fylkeskommunen fikk sin egen administrasjon ledet av en fylkesrådmann, og fikk ansvar for videregående utdanning og eierskap og ansvar for drift av sykehusene. 
Driften av sykehusene ble overført til statlige helseregioner i 2002. Tittelen fylkerådmann ble fjernet i 2003.

Fylkesutvalg

Fylkesutvalget er et arbeidsutvalg som forbereder saker for fylkestinget. Medlemmene velges av og blant fylkestingets medlemmer og består av minimum fem medlemmer. Utvalget ledes av fylkesordføreren. Medlemmer og varamedlemmer velges for fire år av gangen. Utvalget behandler forslag til økonomiplan, årsbudsjett og skattevedtak. Utover dette fastsetter fylkestinget selv området for fylkesutvalgets virksomhet. 
«Fylkesutvalget kan tildeles avgjørelsesmyndighet i alle saker hvor ikke annet følger av lov.»
Det tilsvarende organ på kommunenivå, formannskapet, består av medlemmer fra kommunestyret og ledes av ordføreren.
Avskrivning

Skattemessige avskrivninger

Varige og betydelige driftsmidler som verdiforringes på grunn av slit og elde gjennom bruk i inntektsgivende arbeid, skal avskrives etter saldometoden. I Norge fastsetter Stortinget årlig maksimale avskrivningssatser som avgjør hvor mye man kan avskrive varige og betydelige driftsmidler med. Definisjonen av dette er regulert i skatteloven § 14-40 (1) a som sier at driftsmiddel regnes som varig når det ved ervervet antas å ha en brukstid på minst tre år. Det regnes som betydelig når kostpris er 15 000 kroner eller høyere. Dersom begge disse vilkårene er oppfylt, skal kostnadsføringen skje gjennom saldoavskrivninger. Grunnlaget for saldoavskrivninger er driftsmidlets saldo ved årets slutt.

Regnskapsmessige avskrivninger

I bedriftens formelle finansregnskap (og i prisrapporten for børsnoterte selskaper) baseres avskrivningene normalt på historisk kostnad (anskaffelseskostnad) og må gjøres etter en fornuftig avskrivningsplan. Normal avskrivningstid for inventar, datamaskiner osv, er normalt fra 3-10 år. Mer varige driftsmidler som kjøretøyer, maskiner, bygg mv. avskrives ofte over 10-40 år. Avskrivningstiden skal i størst mulig grad gjenspeile driftsmidlets faktiske økonomiske levetid. Bedriften må estimere levetiden ut fra fornuftige forutsetninger og er gjenstand for stor grad av skjønn. I internregnskaper står man derimot helt fritt da man ikke er underlagt regnskapsmessige- og skattemessige bestemmelser i den interne rapporteringen.
Ingebjørg Finnsdatter

Liv og virke

Hun ble først gift i 1038 med Torfinn, jarl av Orknøyene (1009–1064?) siden med den skotske kongen Malcolm III (1031–1093). 
Ingebjørg ble først gift med Torfinn, jarl av Orknøyene. Orknøyingenes saga hevder at Kalv Arnesson, Ingebjørgs onkel, var i landsforvisning på Orknøyene etter at hun ble gift med Torfinn. Det var under styret til kong Magnus den gode, sønn av Olav den hellige, som styrte fra 1035 til 1047, og som antagelig død før danske Hardeknut døde i 1042. Torfinn og Ingebjørg fikk sønnene Pål og Erlend, som begge ble jarler under morens formynderskap. Erlend fikk sønnen Magnus, som er Orknøyenes nasjonalhelgen. Begge sønnene hennes deltok i Harald Hardrådes mislykte invasjon av kongeriket England i 1066.
Snorre Sturluson i Heimskringla (sagaene om de norske kongene), og den anonyme sammenstilleren av Orknøyingenes saga skrev at Torfinn var den mektigste av alle jarlene på Orknøyene og han styrte over betydelige områder utover de nordlige øyene, inkluderte på det skotske fastlandet. Han døde en gang rundt 1065, og Ingebjørg valgte å gifte seg på nytt med den gæliske kongen av Alba (dagens Skottland), Máel Coluim mac Donnchada, eller Malcolm III av Skottland som han nå er mest kjent som. Når ekteskapet ble inngått er ikke kjent, bortsett fra at det må ha skjedd en gang etter 1065. Hun fødte ham minst en sønn, kanskje to. Orknøyingenes saga forteller at Donnchad mac Mail Coluim, mer kjent som Duncan II av Skottland, var deres sønn. Det er en mulighet at en Domnall, sønn av Máel Coluim, også ble født av henne, og som Ulster-annalene rapporterte som død i 1085. Det siste er ikke sikkert at Máel Coluim, eller Malcolm III, faktisk var far til denne Domnall (anglifisert som Donald). Den skotske historikeren Alan Orr Anderson mener det er like sannsynlig at Domnall var en sønn av Máel Coluim mac Maíl Brigti, mormaer av Moray, som også ble omtalt som en «konge» av Skottland i 1029. Ingebjørgs sønn Duncan oppnådde å bli skotsk konge etter sin fars død, men han ble aldri preget av sin mors kulturelle røtter. Han ble utlevert som gissel til den engelske kongen, og tilbrakte store deler av livet oppfostret i anglo-normannisk kultur. Duncan fikk kun en sønn, William fitz Duncan.
Ingebjørg er antatt å ha dødd en gang før 1069 da Malcolm III giftet seg med den angelsaksiske prinsessen Margaret, søster av Edgar Ætheling, en gang rundt 1070. Det er også en mulighet for at hun døde før Malcolm ble konge i 1058 da en Ingeborg comitissa opptrer i Liber Vitae Ecclesiae Dunelmensis, en liste over de som munker leste bønner for ved Durham, sammen med de personer som er kjent å ha dødd en gang rundt 1058. Om Ingebjørg aldri ble dronning kan det forklare den åpenbare uvitenhet om hennes eksistens hos en del skotske kronikører.
Hanaskogdalen

Hanaskogdalen er en 8 km lang dal i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Den ligger rundt 7 kilometer nord for Longyearbyen og går fra Telgefjellet i øst til strandflata på østsida av Adventfjorden i vest. Gjennom dalen renner Hanaskogelva.
Hanaskogdalen munner ut på Revneset ved ytre Adventfjorden, og løper rett øst-vest. Dalen har navn etter Hanaskog, et gods i Skåne, eid av den svenske politikeren og statsministeren Gerard Louis De Geer, som var bror til professor Gerard Jacob De Geer.
Tankette

En tankette er en type lett bevæpnede og lett pansrede beltekjøretøyer som minner om en liten stridsvogn, noenlunde på størrelse med en bil, fortrinnsvis til lett infanteristøtte eller rekognosering. 
I dagligtale kan det også simpelthen bety en «titen tanks»". 
Tanketter ble designet og bygget av en rekke land mellom 1920- og 1940-årene og deltok i en rekke krigshandlinger (med begrenset suksess) under annen verdenskrig. Sårbarheten i deres lette pansring førte til at konseptet ble forlatt.

Historie

Tanketter fantes både i en- og tomannsmodeller, og noen modeller ble bygget så lave at føreren måtte ligge på magen. Noen modeller var ikke utstyrt med kanontårn (skjønt dette sammen med beltene ble sett som det som definerte typen), eller bare et meget enkelt et med en hånddreven dreiemekanisme. De tenderte mot å være bevepnet med ett eller to maskingeværer eller i sjeldne tilfeller med en 20 mm kanon eller en bombekaster. 
De britiske Carden Loyd tanketter ble ansett for at være de opprinnelige og mest vellykkede, og som mange andre modeller ble kopiert fra. Den franske pansrede rekognoseringstype fra 1930-årene (Automitrailleuses de Reconnaissance – 'maskingeværsbevepnede speiderkjøretøyer') var grunnleggende en tankett av utseende, men var i særlig grad tenkt for observering foran hovedstyrken. Japan ble i mellomtiden en av de største brukere av tanketter og bygde en rekke brukbare modeller til bruk i jungelkrig. Ved inngangen til annen verdenskrig var de imidlertid allerede foreldede eller viste sig uegnede i deres tiltenkte rolle, og mange tanketter endte med å bli brukt som traktorer for artilleriet eller i forsyningsenheter. 
Konseptet ble senere oppgitt på grunn av dets begrensede brukbarhet og dets sårbarhet overfor antitankvåpen (eller til og med alminnelige maskingeværer) og tankettens rolle ble i store trekk overtatt av stridsvogner for tyngre oppdrag og av panserbiler for annet. 
Senere forbedrede viderføringer:
Men i Vietnam benyttet US Marines seg av den lignende skjønt større M50 Ontos med noe fremgang. Og i 1990-prene så konseptet en renessanse i form av Wiesel 1, fra den tyske hær, som skulle gi luftbårne tropper en pansret rekognoseringskapasitet en funksjon som allerede var forsøkt med den russiske T-27 i annen verdenskrig. Betegnelsen 'tankett' brukes imidlertid ikke om disse våpen, som i stedet kalles luftlandefähiger Waffenträger i Bundeswehr).
Theodor Rose

Bakgrunn

Theodor Roses foreldre, Jacob Wilhelm Rose og Ingeborg født Lund, døde begge tidlig under en koleraepidemi. Theodor ble så satt i typograflære i Horsens.
St. Kyrill og St. Method-universitetet i Skopje

St. Kyrill og St. Method-universitetet i Skopje (makedonsk: Универзитет Св. Кирил и Методиј во Скопје) er et universitet i Nord-Makedonia. Det er landets eldste og største universitet, og det ble grunnlagt i 1949. Det har i dag over 60 000 studenter, en faglig stab på 3 100 og består av 23 fakulteter, ti institutter og andre tilknyttede institusjoner.
Nesvik

Kommunikasjon

Frem til slutten av 1970-årene hadde Nesvik dampskipskai med anløp av lokalrutebåt fra Stavanger. I 1980 ble Jøsneset forbundet med Ryfylkevegen ved en elleve kilometer lang vei fra Nesvik innover Jøsenfjorden til Vindsvik. Her var det fergesamband til Tøtlandsvik på sørsiden av Jøsenfjorden og vei til kommunesenteret i Hjelmelandsvågen. Ti år senere, 1. juni 1990, ble fergesambandet flyttet til munningen av Jøsenfjorden. Fergen går fra Nesvik til Sande litt sør for Hjelmelandsvågen og er en del av riksvei 13 – Ryfylkevegen. Det er også fergeforbindelse til Skipavik på øya Ombo. I dag er Nesvik anløpssted for hurtigbåt til og fra Stavanger; oftest med bytte av båt på Judaberg.
I desember 2009 ble det lansert planer om å erstatte fergen med en undersjøisk tunnel fra Nesvik til Hjelmeland med en sidegrein til Ombo. Prosjektet var en skisse som fikk navnet Jøsenfast.

Historie

I følge lokalkjente så skal Skotaneset ha vært Norges største eksporthavn av tømmer til Skottland. Det skal i følge historien trolig ligge nedsunke store verdier utenfor neset etter flere forlis.
Per Beskow

Bakgrunn

Per Beskow var sønn av postmester Erik Janzon og hans hustru Elsa Nygren. Han tilhørte slekten Beskow gjennom sin farmor Anna Beskow. Han studerte teologi ved Uppsala universitet og fikk der en stor interesse for patristikken, den tidlige kirkens litteratur og teologi.

Luthersk prest

Han ble presteviet i Svenska kyrkan i 1952 for Strängnäs stift, og fortsatte deretter sine lisensiat- og doktorgradsstudier i praktisk teologi og kirkehistorie.

Katolikk, akademisk virke

I år 1961 ble han opptatt i den katolske kirke.
Beskow avla doktorgrad i teologi i 1963. Fra 1963 til 1966 var han dosent ved Uppsala universitet. Etter noen år ved lærerhøgskolen i Gävle, ble han i 1974 dosent i religionshistorie ved Lunds universitet, en stilling han hadde til 1985. Deretter var han universitetslektor i kirkehistorie i Lund til 1992.
Hans Strange Tales (1985) er en samling av essays og etterforskninger av moderne apocrypha, som Beskow foretrakk å kalle «mystifikasjoner». Her inngikk etterforskninger vedrørende Edmund Bordeaux Szekelys «Essenerbrevet» (1937) og andre bløffmakerier. I Strange Tales trakk Beskow i tvil ektheten av Klemensbrevet med sitater fra Det hemmelige Markusevangeliet som Morton Smith oppdaget. Smith svarte med å true med å saksøke forlaget. Strange Tales inneholdt også engelske oversettelser av hans tidligere Jesus i Kashmir: Historien om en legend (1981) som tok seg av påstandene om Jesus' reiser til India. Beskow oppdaterte sin forskning om disse «mysterier» i The Blackwell Companion to Jesus (2011).
Fra 1989 var han medarbeider i Nationalencyklopedin og skrev omkring 1 000 artikler i emnet religion og fortsatte med oppdateringer av NEs nettutgave. Beskow var medlem av Nathan Söderblom-sällskapet og Vetenskapssocieteten i Lund.
I 2011 mottok han Anders Nygrenpriset av det teologiske fakultet ved Lunds universitet. Artos & Norma bokforlag stiftet 2014 Per Beskows pris for yngre akademikere/skribenter som virker innen møtet mellom teologi, samfunn og kultur.
Beskow publiserte en rekke skrifter og artikler.
Documenta 2

documenta II eller II. documenta ’59. 'Kunst nach 1945, Malerei – Skulptur – Druckgrafik' (norsk: Kunst etter 1945, maleri – skulptur – grafiske trykk) var den andre i rekken av documenta-utstillingene i den tyske byen Kassel. Utstillingens leder var Arnold Bode. 
Norsk deltaker var Anna-Eva Bergman.
Port

En port (fra latin porta «dør») er en åpning, inngang, innkjørsel, lukke for portåpning eller passasje.
I sport kan det bety to stenger som marke­rer hvor en slalåmløype går.