Hans Strøm

Bakgrunn

Foreldrene var Peder Strøm (1682–1741, prest i Borgund, dagens Ålesund) og Gunhild (Gunnela Susanne) Hagerup (1687–1764). Han hadde en eldre søster, Aarsille Cathrine, en tvillingbror, Ole (1726-1782) og en yngre bror, Jens Henrik (1729-1800). Ole var leksikograf i Danmark. Jens var borgermester i Christiania og i Bragernes. Strøm var farbror til forfatteren Hanna Winsnes og søskenbarn av Melchior Falchs andre kone. Onkelen Eiler Hagerup d.e. var biskop i Nidaros og, i likhet med faren Peder, medlem av det pietistiske selskapet «Syvstjernen». Fetrene Hans Hagerup de Gyldenpalm og Eiler Hagerup var amtmenn. Fetteren Christian Frederik Hagerup var også prest og vitenskapsmann. Kusinen Ingeborg Catharine Hagerup var gift med kjøpmannen Hans Holtermann.
I Volda gikk den femten år gamle Sivert Aarflot til konfirmasjon hos Strøms kapellan, Claus Frimann. Trolig var både Frimann og Strøm viktig inspirasjon for den unge Aarflot. 
Etter at moren ble enke, flyttet hun til gården Ratvika (nær selve prestegården), som fungerte som sete for presteenkene. Strøm bodde i Ratvika etter studiene og i den tiden han var kapellan i Borgund. Bygningene fra den tiden er nå borte.

Presten

Strøm var utdannet prest og avla i 1745 teologisk embetseksamen i København. Deretter virket han fra 1750 til 1764 som kapellan i Borgund. I 1764 ble han sogneprest, først i Volda der han var fram til 1779, og deretter fra 1779 i Eiker. 
I 1790 ble Strøm dr.theol. på en avhandling om urkristendommen. Ut over dette forfattet han også andre teologiske arbeider, der Prædikener over alle Søn- og Festdages Evangelier til Andagtsøvelser for Almuen fra 1792 er det mest kjente.
På 1750-tallet tok Strøm initiativ til restaurering av Giske kirke som hadde forfalt etter reformasjonen. Restaureringen ble gjennomført av den nye eieren Hans Henrik Holtermann i 1756. Holtermann var gift med Strøms søskenbarn. Til minne om restaureringen av kirkebygget forfattet Strøm en tekst, et epitafium, som nevnte Holtermann spesielt. Teksten henger i kirken.
Biskop Frederik Arentz noterte at Strøm ikke var en spesielt begavet taler. Ifølge Arentz forsømte han ikke embetet selv om han drev forskningsarbeid.

Topografen

Strøm er særlig kjent som topograf, og da særlig for mønsterverket Physisk og oeconomisk beskrivelse over Søndmørs fogderie (1762–69), også kalt Søndmørs Beskrivelse. Her forteller han at bølgeformasjoner og linjer i Sunnmøres fjell av lokalbefolkningen ble forklart som et resultat av Syndflodens vannmasser. Selv anser han det som mer sannsynlig at de skyldes regn, men anfører at bøndene har helt rett i at åsryggene konsekvent ligger parallelt fra nordøst til sydvest, og dermed ligner bølgene nordvestvinden skaper til havs. Han utga et tilsvarende verk om Eiker: Physisk-Oeconomisk Beskrivelse over Eger-præstegield (1784). I Sunnmøres beskrivelse ga han en tidlig redegjørelse for byggeteknikken i de sunnmørske stavkirkene. På Strøms tid sto det fortsatt vel hundre stavkirker i Norge, og mange forsvant før kartleggings- og bevaringsarbeidet begynte på 1800-tallet.
I 1773 ble Syndmøre practiske Landhuusholdningsselskab (det første «landhusholdningsselskap» i landet) stiftet, med sorenskriver Melchior Falch og Hans Strøm i spissen. Selskapet stagnerte en tid da Falch og Strøm forlot Sunnmøre i 1779.
Marcus Schnabel reiste fra Hardanger til Volda for å gå i lære hos Strøm, som etter Schnabels død utga Udkast til en Beskrivelse over Hardanger. Schnabel var, i likhet med Strøm, oppmerksom på slektskapet mellom gammelnorsk og de norske dialektene. Strøm hadde også kontakt med Gerhard Schøning, som trengte opplysninger om steder omtalt i Snorres kongesagaer. Kappellanen Jens Andreas Krog sette i gang beskrivelse av Sunnfjord og Nordfjord, den etterfølgende kapellanen, dikterpresten Claus Frimann, fikk også opplæring i topografisk beskrivelse hos Strøm. I Eiker hadde han kapellanen Hans Jacob Wille som gjorde innsamlinger og beskrivelser i Telemark slik Strøm hadde gjort på Sunnmøre. Kanselliet i København ga ordre om at beskrivelsene av de ulike dele av riket skulle bruke Strøms Søndmørs Beskrivelse som forbilde.

Naturforskeren

Som naturhistoriker utga Strøm flere zoologiske arbeider. Han representerte et skille mellom en gammel og ny forståelse innen zoologien. Bare få år tidligere hadde Erik Pontoppidan skrevet ganske fantasifullt i sitt verk Det første Forsøk på Norges Naturlige Historie. Her blandes folketro og vitenskap, blant annet står det om «ormer (insektlarver) som faller ned fra himmelen enten med tåke eller snø», at «veggelus har sin opprinnelse i furutrær», og at «bøndene kan se forskjell på friske og syke trær straks de begynner å hugge i dem».
Strøm var den første nordmann som ga artsbeskrivelser av norske dyr. Han var allsidig og interesserte seg særlig for de laverestående dyregruppene, som insekter, fisker og marine virvelløse dyr. Sommerfuglen Anania funebris ble beskrevet, som ny art for vitenskapen, av Strøm i 1768. Strøms insektsamling og selve sommerfuglen han beskrev er gått tapt, men denne arten kunne lett kjennes igjen fra publikasjonen fra 1768. Strøm var vel ansett som vitenskapsmann i sin samtid, og ble innvalgt som medlem i en rekke vitenskapsakademier og -selskaper i Norge, Danmark, Sverige og Tyskland.
Fra 1761 utførte han jevnlig meteorologiske observasjoner. Disse ble offentliggjort i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Skrifter. I 1798 diskuterte han der mulighetene for værvarsel.
Strøms anerkjennelse førte til at andre forskere oppsøkte ham personlig eller brevvekslet med ham. For eksempel besøkte botanikeren Martin Vahl ham i Volda. Strøm skal selv ha sendt brev til Carl von Linné.