google/wiki40b huggingface dataset:
EM i fotball for kvinner 2001 kvalifisering klasse B

Kvalifiseringen til klasse A ble arrangert mellom 24. juli 1999 og 19. november 2000. Vinneren av gruppespillet kvalifiserte seg direkte, mens andre- og tredjeplasserte gikk til kvalifiseringskamper.
Middle River

Middle River er en sideelv til Des Moines River i det sentrale Iowa i USA. Den er 198 km lang. og har et nedbørsområde på 1 269 km². Via Des Moines River er den en del av nedbørsområdet til Mississippi-floden.
Middle River har sitt utspring i Guthrie County og først flyter den i sydøstlig retning gjennom Adair County, så i østlig retning gjennom Madison County,
videre øst-nordøst gjennom Warren County, forbi byene Casey, Winterset, hvor den flyter under Roseman Covered Bridge, videre til Patterson, Bevington, Martensdale, Spring Hill og Charlise. En betydelig del av Middle Rivers løp gjennom Warren County er blitt rettet ut og lagt om til kanaler. Den flyter sammen med Des Moines River i Warren County nær Carlisle, 21 km sydøst for Des Moines.
South Fork Middle River, en kort sideelv til elven er kjent som South Fork Middle River. som har sitt utspring nær den vestlige kant av Guthrie County, om lag åtte km nord for Adair og renner stort sett øst-sydøst for om lag 8 km flyter forbi like syd for Casey før den dreier nordøst og renner ut i Middle River like øst for Casey på en høyde av 437 m
Arna Karateklubb

Arna Karateklubb (AKK) er en norsk karateklubb som ble opprettet i 1992. Karateklubben driver med shotokan karate. Arna Karateklubb har egen dojo i Espelandshallen på Espeland. Hovedinstruktøren i karateklubben er Kenneth Johnson, 2. dan JKA.

Historie

Karateklubben hadde en treg oppstart, men etter en stund fikk den større oppslutning, omtrent hundre medlemmer. Den fikk også god dekning av lokalavisen Bygdanytt.
Våren 1997 fikk Arna Karateklubb sin første Shodan-graderte kvinnelige utøver.

Organisasjon

Arna Karateklubb er medlem av JKA Norway, som er med i en av de største karate-organisasjonene i verden, JKA, med medlemmer i over hundre land.
Procerus gigas

Utbredelse

Proceus gigas finnes i helt i sørøst Europa og Midtøsten. Finnes ikke i Norge.

Utseende

Proceus gigas er den største av løpebillene i Europa, opptil 70 mm lang. Fargen er mørk brunlig svart, den er ikke metallisk, men mer matt.  Den ligner på de andre jordløperne, men er bredere og tyngre bygd.  Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Bakkroppen er bredest på midten og ganske smal fremme. Dekkvingene har lengdestrimler på grunn av rekker av små knudrete forhøyninger i variable størrelser.

Levevis

Proceus gigas  lever som predator på andre dyr, kanskje særlig landlevende snegler. De voksne (imago) kan leve flere år.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Bladkompaniet

Bladkompaniet AS var et norsk forlag som utga billigbokserier, tegneserier, ukeblader og generell populærlitteratur. Forlaget ble etablert den 2. september 1915. Bladkompaniets første utgivelse var Tidsfordriv, bladet hadde allerede kommet ut med 21 nummer da forlaget ble stiftet. Nummer 1-20 hadde ingen opplysninger om utgiver, men i nummer 21 som utkom ca. en måned før stiftelsen sto det: «Utgitt av Bladkompaniet A/S»
Bladkompaniet ble oppkjøpt av Schibsted AS i 1999 og ble fra 2004 en del av Schibsted Forlagene. Av Bladkompaniets publikasjoner var Detektiv-Magasinet den mest kjente.
Forlagssjef gjennom mange år var Finn Arnesen. Blant forlagets mest profilerte forfattere kan nevnes Rudolf Muus, Kjell Hallbing, Margit Sandemo, Bente Pedersen og Synnøve Eriksen.
I 2015 kjøpte Forlagshuset Vigmostad & Bjørke opp Schibsted forlag, og vekket da til live Bladkompaniet som navn på avdelingen for serie- og underholdningslitteratur.
MF «Høgsfjord» (1992)

Historikk

Da fergene MF «Høgsfjord» og MF «Hjelmeland» ble bygget, var de blant de første bilfergene av typen SKS 75 (Standardferge Kort Samband 75 personbilenheter (PBE). Prislappen var 65 millioner per stykk. De ble skreddersydd for forholdene med kort overfartstid, hyppige avganger og kort terminaltid (av- og pålossing av biler og personer). Fergene ble bygget med fire motorer, noe som gjør at fergene slipper driftsstans ved vedlikehold på en eller flere motorer. De har sidedekk over oppholdsrom for passasjerer og mannskap. Hengedekk ville økt terminaltiden så opphøyde sidedekk ble valgt.
Fergen har en kaptein, en maskinist, en styrmann, en matros, og en billettør (som også fungerer som matros)
Da fergen trafikkerte Høgsfjordsambandet brukte den ca. ti minutter på å krysse Høgsfjorden og lå rundt fem minutter ved hver av kaiene. Avgangene skjedde ved to ganger i timen fra hver av kaiene. Tidligere gikk fergen også innom kaien på Forsand, men dette ble unødvendig da Lysefjordbrua ble åpnet i 1999.
Av- og ombordkjøring av biler blir ofte utført i tre felt samtidig for å øke effektiviteten. Ved høy trafikk (fredager, søndager, utfartsdager i ferier samt hele sommerferien) i sambandet blir billettering utført på land. Ellers blir billettering foretatt under overfarten. De fleste bilførere og deres passasjerer sitter i bilene under overfarten, men det er også mulig å sitte i oppholdsrommene under sidedekkene.
Fra og med 2010 ble MF «Høgsfjord» erstattet med MF «Finnøy» i Høgsfjordsambandet,  dette på grunn av økende trafikk.
Toyota Starlet

Historie

Starlet ble først lansert på det japanske markedet i 1973 som en såkalt Supermini, en liten kompakt bil med liten motor. Den hadde samme utstyrsnivå som Corolla, men ikke like sterke motorer. Starlet hadde flere ansiktsløftninger opp igjennom, blant annet en i 1978, en i 1985, en i 1990, og en i 1994, som holdt løpet ut til 1999. Den hadde bakhjulsdrift fra sin begynnelse og helt frem til 1985, da Toyota endret hjuldriften på de aller fleste av sine modeller til fremhjulsdrift.
Etter modellen fikk fremhjulsdrift i 1985 ble den med en gang utstyrt med en 5-trinns girkasse og et generelt høyere utstyrsnivå. Bilen har hatt stort sett samme utstyrsnivå som Corolla.
Starlet har alltid vært en populær bil i Norge, og den solgte bra i Europa. Toyota på sin side følte at markedet var modent for noe annet, og lanserte arvtageren Toyota Yaris i 2000 for å ta over etter Starlet.
Rektor

Rektor (latin rector, «hersker» (fra regere), som på latin også fikk betydningen «lærer») er en tittel med flere forskjellige betydninger, som har det til felles at de indikerer en akademisk, religiøs eller politisk lederfunksjon. En rektors embede og funksjonstid kalles et rektorat.

Innen akademia

Rektor er den norske tittelen på det høyeste akademiske vervet ved mange universiteter og andre institusjoner innen høyere utdannelse. Rektor er ved de fleste universiteter et akademisk verv, som man blir valgt til for en begrenset periode. I de fleste tilfeller er bare universitetets professorer valgbare. En rektors stedfortreder blir ofte kalt prorektor. I Norge kan institusjonens styre fastsette om rektor skal velges eller ansettes.
I Norge i dag, samt i store deler av Europa og Latin-Amerika, brukes tittelen rektor eller tilsvarende på andre språk. I Storbritannia og mange andre samveldestater er det vanlig å ha en kansler (Chancellor) som universitetets nominelle og seremonielle overhode, og en visekansler (Vice-Chancellor) som universitetets reelle øverste leder, tilsvarende en norsk rektor. Kansler-vervet er da et rent æresverv som kan innehas av en politiker, medlem av kongefamilien eller annen person som ikke har sitt daglige virke ved universitetet. En prorektor kan da ha tittelen pro-visekansler (Pro Vice-Chancellor) eller lignende. Kanslertittelen har også vært brukt på det europeiske kontinentet, og ble på 1800-tallet brukt i Norge på en måte som lignet på det britiske systemet, der kansler var en ren ærestittel. I USA kalles lederen for et universitet vanligvis president (President).

Innen skolevesenet

Rektortittelen brukes i mange land om lederen for både grunnskoler og gymnasier. Det er vanlig at rektorer innen skolevesenet er ansatt. Til 1970-tallet ble rektortittelen i Norge anvendt på lederen for et gymnas. Lederen for en barneskole ble kalt overlærer og lederen for en ungdomsskole ble kalt bestyrer.
Skisser 4

Skisser 4 er et musikkalbum med Oral Bee, utgitt sommeren 2009.
Fylkesvei 5092

Fylkesveg 5092 går mellom Hovland og Sandstå i Ullensvang kommune. Veien er 3,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv101.
Spill (lek)

Et spill er en strukturert form for lek, vanligvis avholdt for hygge, og noen ganger brukt som et undervisningsverktøy. Spill skiller seg fra arbeid, som vanligvis foretas for betaling, og fra kunst, som oftere er et uttrykk for estetiske eller ideologiske elementer. Skillet er imidlertid ikke veldefinert, og mange spill betraktes også som arbeid (slik som profesjonelle spillere i tilskuersport) eller kunst (slik som puslespill eller spill som involverer en kunstnerisk utforming, slik som Mahjong, kabal, eller noen videospill).
Spill spilles noen ganger bare for underholdning, noen ganger for prestasjon eller også belønning. De kan spilles alene, i lag eller online; av amatører eller profesjonelle. Spillerne kan ha tilskuere som ikke deltar, slik som når folk underholdes ved å se på sjakkmesterskap.
Nøkkelkomponenter i spill er mål, regler, utfordring og vekselvirkning. Spill involverer generelt mental eller fysisk stimulasjon, og ofte begge. Mange spill bidrar til å utvikle praktiske ferdigheter, tjener som en form for trening, eller har på annen måte en rolle innen utdanning, simulasjon eller psykologi.
Forekomsten av spill er bekreftet som så tidlig som 2600 f.Kr., og spill er en universell del av menneskelig opplevelse og til stede i alle kulturer. Kongespillet fra Ur, Senet og Mancala er noen av de eldste kjente spill.
Døla-Is

Døla-Is var en norsk iskremprodusent fra Lillehammer. Døla-is ble etablert etter at Lillehammer fryseri startet iskremproduksjon i 1946. Firmaet ble solgt til Unilever på 1990-tallet. Fra 1968 lå fabrikken i Løkkegata. De hadde et omfattende produktsortiment og inneholdt ekspertise på vann-basert iskrem. Døla-is ble nedlagt i 1993.
Den tidligere fabrikken på Busmoen ble i 2006/2007 omgjort til leiligheter og er nå Løkkeparken borettslag.
Dawit Isaak

Fengsling i Eritrea

I Eritrea i september 2001 ble Isaak, sammen med en rekke andre eritreiske journalister arrestert fordi han skrev om en politisk gruppe som krevde demokratiske reformer i landet.
I april 2002 rapporterte CPJ (Committee to Protect Journalists) at han var innlagt på sykehus for behandling av torturskader. Den eritreiske regjeringen benekter at han har blitt torturert men tillater ikke at han får besøk. Dawit Isaak har ikke fått noen tiltale og sitter fengslet uten dom.

Kampanje for frigivelse

Isaak er adoptert som samvittighetsfange av Amnesty International.
I april 2009 underskrev sjefredaktørene i fire svenske avishus, Aftonbladet, Dagens Nyheter, Expressen og Svenska Dagbladet, et opprop om frigivelse av Isaak. Dette ble overlevert til den eritreiske ambassaden.
Kampanjen for frigivelse av Isaak har fått over 200 000 underskrifter, deriblant Benny Andersson, Bruce Springsteen og Clarence Clemons. Madonna viste på en konsert i London at hun også støtter kampanjen.
Örgryte IS' fans viste et banner om frigivelse av Isaak på Örgrytes hjemmekamper i 2009. Örgryte IS fikk en bot på 10 000 svenske kroner fra Sveriges fotballforbund for å gjort dette i en kamp mellom Örgryte og Hammarby IF fordi det i henhold til forbundets regler er forbudt med politiske ytringer fra tribunen.
Slittungene

Slittungene var en norsk opprørsflokk, stiftet 1217 i Marker av presten Benedikt, kalt Bene skinnkniv (d. 1222), som utga seg for å være sønn av Magnus Erlingsson. Mennene som fulgte Bene, var fattigfolk med dårlige klær. Dette var ifølge Sturla Tordsson, forfatteren av Håkon Håkonssons saga, grunnen til at flokken ble kalt slittunger.
Slittungene ble slått på Gunnarsbø ved Tønsberg våren 1218 av baglerne, ledet av lendmannen Arnbjørn Jonsson, men lederen Bene kom seg unna. Like etter kom slittungene til Oslo, og ranet byen og gjorde hærverk. Siden dro de til Halland i Danmark (nå en del av Sverige) og herjet der. I 1219 ble slittungene slått av baglerne og birkebeinerne i fellesskap. Bene ble drept av birkebeinerne ved Øyeren i 1222.
Navnet slittunger kan muligens stamme fra gårdsnavnet Slitu i Eidsberg.
Holden hovedgård

Bebyggelsen

Hovedbygningen ligger i en inngjerdet park i sentrum av Ulefoss. Hovedhuset var opprinnelig en lang, lav bygning fra ca. 1730 oppført i slaggsten. Hovedbygningen ble ombygd og utvidet i 1850-årene. Det var jernverkseier Severin Diderik Cappelen som da fikk iverksatt en stor ombygging, etter planer utarbeidet av byarkitekt Hother Bøttger, Skien. Hovedbygningen har nå tre fløyer med innkjørsel i vestfløyen og den er åpen mot øst og parken. Gårdsplassen er flankert av hovedfløyen på nordsiden i to etasjer og stallfløyen på sørsiden. Taklinjen mot gården er sammenhengende og ligger 9 meter over grunnen i alle tre fløyer. Mot nord har hovedbygningen en stor terrasse ut mot parken.

Eierne

Holden har vært eid av familien Cappelen etter at eiendommene ble kjøpt i 1835 av Diderik von Cappelen (1795–1866) fra Skien. Eiendommene kjøpte han sammen med Nicolai Benjamin Møller som imidlertid ble utløst igjen i 1836. Fra da av er Holden brukt som navn på herregården, mens Ulefos Jernværk er navnet på industrivirksomheten. 
Diderik Cappelen flyttet til Holden med sin ektefelle E.S.M. Henriette født Løvenskiold (1796–1876). Hun var søster til Margrethe Frederikke født Løvenskiold, som var gift med Holdens tidligere eier, den danskfødte baron Eggert («Aga») C.F. Løvenskiold (1788–1861), som var hennes tremenning. Han måtte i 1833 selge verket med hovedgården på auksjon der Staten var kjøper og sto som eier inntil 1835. Margrethe Frederikke og Henriette var begge døtre av kammerherre Severin Løvenskiold (1734–1818), gift med Benedicte Henrica født Aall (1756–1813), og eier av jernverkene Fossum og Bolvik i Telemark. 
Eiere i familien Cappelen har deretter vært: jernverkseier Severin Diderik Cappelen, kammerherre Diderik Cappelen, godseier H.S.D. Cappelen, sivilingeniør Diderik Cappelen og siviløkonom Carl Diderik Cappelen som er nåværende eier.
Eiere av Holden og Ulefos Jernværk, før 1833, var: riksadmiral Ove Gjedde (død 1660) som sammen med lensherren Preben von Ahnen (d. 1675) opprettet jernverket i 1657, og bl.a. assessor og borgermester Anders Madsen (d. 1670), Tønsberg, kammerherre F. G. Adeler på Gjemsø kloster, bergrettsassessor og kommerseråd Halvor Borse (d. 1701) og sønnen kanselliråd Joachim Borse, svigersønnen Herman Løvenskiold (død 1759) (tidligere Leopoldus) og dennes etterkommere i slekten Løvenskiolds danske linje som også hadde baroniet Løvenborg på Sjælland.
Caulospongia reticulata

Utbredelse

Slekten er utbredt i Indiahavet ved Australia.
Nittedal

Bosetting

Nittedal kommune har ikke ett stort befolkningssentrum, men mange mindre lokalsamfunn. Det meste av utbygging blir imidlertid nå konsentrert til nye Nittedal sentrum og kommunen har utarbeidet et forslag til en ambisiøs plan for utviking av dette tettstedet. Kulturhus, kirke, Familiens hus, kollektivterminal og et større butikksenter er noen av målsettingene.
Tettstedet Rotnes (6 630 innbyggere) ligger i den midtre del av kommunen. I dette administrasjonssenteret finnes rådhuset, biblioteket, banker, legevakt, brannstasjon, sentralidrettsanlegg, butikksenter, Bjertnes videregående skole og Nittedal stasjon. 
I den nordre del, som også kalles Hakadal, ligger tettstedene Åneby (1 414 innbyggere) og Løvstad (3 349 innbyggere). 
Ca 75 % av befolkningen bor i den sydlige halvdelen av kommunen. 10 548 av innbyggerne tilhører Oslo tettsted. Hagan med Gjelleråsen, Skillebekk og Holumskog  ligger i sør like ved bygrensen til Oslo. Denne delen av kommunen er ikke dekket av Gjøvikbanen.
Lokalavisa heter Varingen, grunnlagt i 1946 og oppkalt etter fjellet Varingskollen (546 moh.).
Kommunen har gitt navn til Norges mestselgende fyrstikkmerke, Nitedals hjelpestikker.

Geografi

Nittedal er et dalføre mellom Romeriksåsene i nord og øst og Nordmarka og Lillomarka i vest. Nitelva renner gjennom dalen. Nittedal kommune grenser til Lunner i nord, Nannestad og Gjerdrum i øst, Skedsmo i sør og Oslo i vest. Varingskollen er den mest kjente toppen på 546 moh. og huser bygdas skisenter. Høyeste punkt er Blekketjernshøgda på 613 moh.

Geologi

Nittedal tilhører Oslofeltet. Spesielt kjent er Nittedalskalderaen som er restene etter vulkansk aktivitet i slutten av permtiden.
I tidligpermtiden sprakk jordskorpa opp og lava strømmet ut over området. Krokskogen-Kolsås-Nittedal lavaprovins ble dannet i riftstadie seks. Dette utgjorde slutten på riftstadiet som startet i sør og endte lengst mot nord. Den innledende riftingen kulminerte med strømmer av rombeporfyrlava som dekket to tredjedeler av Oslofeltet.

Samferdsel

Gjøvikbanen har hatt stor innflytelse på Nittedal, og har flere stoppesteder her, bl.a. Nittedal stasjon og på Åneby, Varingskollen og Hakadal. Folk som reiser til/fra Nittedal er blant dem som bruker Gjøvikbanen mest.
I tillegg går riksvei 4 som er hovedåre mellom Oslo og Gjøvik rett gjennom kommunen (se bilde til venstre).

Navnet Nittedal

Navnet Nittedal kommer av norrønt Nitjudalr. Etterleddet dalr betyr 'dal', mens forleddet Nitju er genitiv singularis av Nitja, som er det gamle navnet på Nittelva. Det er uvisst hva Nitja betyr. Moderne skriftbasert uttale er [²nitedɑːɽ] eller [²nitedɑːɳ], mens tradisjonell uttale er [²nedɑɳ].

Skogtur

Sagtomta, som ligger i Nittedal og er et fint utgangspunkt nordfra inn i Lillomarka, dersom man er interessert i å gå på en herlig skogtur.
Derbidae

Utseende

Små til middelsstore, spinkle sikader med store vinger. På farge er de ofte brunspraglete, men de kan ha røde tegninger eller være dekket av et gråaktig vokslag. Mange arter er lette å kjenne på at de holder vingene utbredt i en V når de sitter i ro. Et kjennetegn på familien er at sugesnabelens ytterste ledd er ganske lite.

Levevis

De fleste av artene lever i tropisk regnskog og andre fuktige skogtyper. Nymfene til en del arter lever av sopp, men såvidt man vet lever alle de voksne av plantesaft. Mange synes være knyttet til palmer. Ellers er biologien til denne gruppen dårlig kjent.

Utbredelse

Familien finnes i varme områder over hele Jorda men det er forholdsvis få arter i Amerika. Fra Europa kjenner man bare fire arter fra den sørligste delen. Det største artsmangfoldet synes å finnes i Filippinene og Indonesia.
Zelliboria

Utseende

En middelsstor, avlang, rød trebukk med mørke dekkvinger. Oversiden er kraftig punktert, litt blank og fint hårete. Antennene er noe kortere enn halve kroppslengden, markert sagtakkede. Hodet har en bred, V-formet midtfure mellom antennefestene. Pronotum er sekskantet med en spiss knøl litt bak midten av hver side. Dekkvingene er jevnbrede, svarte med to par røde flekker. Beina er forholdsvis korte.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sør-Amerika (Guyana og Brasil).
Aziz Bouhaddouz

Landslaget

Han ble tatt ut i Marokkos tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Assisted Global Positioning System

Bruk i GSM-nettet

Ved hjelp av GSM-nettet, kan man finne ut av omtrent hvor enhver mobiltelefon befinner seg ved hjelp av å se hvilken basestasjon den sender og mottar signaler fra. Dette kan gi en god pekepinn på hvor telefonen befinner seg, men er langt fra nøyaktig nok til å tilfredsstille dagens krav. Derfor har det blitt mer og mer aktuelt å innføre GPS-teknologien også i mobiltelefoner. Utviklingen har blitt ledet av U. S Federal Communications Commission, og det primære formålet med utviklingen er å tilby nødtelefon-sentralene en mulighet til å se en mobiltelefons nøyaktige posisjon når de mottar en samtale.

Forskjeller fra vanlig GPS

Forskjellen mellom vanlig GPS og Assisted GPS (A-GPS), er at i enheter som bruker sistnevnte teknologi overlates mye av prosesseringsarbeidet til sentrale hjelpeservere, slik at posisjoneringen kan skje kjappere og mer nøyaktig. Disse hjelpeserverne har i tillegg kontakt med et referansenettverk, som ytterligere forbedrer posisjoneringsresultatene. Grunnen til at prosesseringen skjer kjappere og mer nøyaktig på hjelpeserverne enn på de som oftest håndholdte GPS-enhetene, er at disse serverne har en datakraft som er mye større enn kraften i konvensjonelle GPS-enheter. Teknologien kan ved bruk av hjelpeservere da lages så liten og nett at den kan inkluderes i mobiltelefoner og lignende små enheter.

Andre muligheter

I tillegg til å være «livsviktig» for nødtelefonsentraler, åpner denne nye teknologien for nye muligheter på mobiltelefonene. Ved å laste kartdatabaser inn i mobiltelefonen kan man til enhver tid finne nøyaktig posisjon oppgitt på et kart på skjermen – mobiltelefonen vil da virke omtrent som en vanlig GPS-enhet.
Ludwigshafen Mitte gasskraftverk

Ludwigshafen-Mitte gasskraftverk (tysk: GuD-anlage A 800 Ludwigshafen-Mitte) er et varmekraftverk utenfor Dormagen i Rheinland-Pfalz i Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 440 MW fordelt på en blokk med 2+1 gassturbiner fra Siemens, operert av BASF. Anlegget ble ferdig i 2005. Brenselstypen er naturgass. Det leveres også fjernvarme.
De totale CO2-utslippene i 2008 var 1.715.904 tonn, betraktelig under kvoten som var ca 2 mill tonn.
11. egyptiske dynasti

Dokumentasjon

Manethos utsagn at ellevete dynasti besto av 16 konger som styrte i 43 år er motsagt av samtidige inskripsjoner og av Turinopapyrusen. Deres felles vitnemål befester at dette kongedømmet besto av sju konger som styrte til sammen i 143 år. Imidlertid var Manethos vitnemål om at dette dynastiet var basert i Teben bekreftet av samtidige bevis. Det var i løpet av dette dynastiet hele oldtidens Egypt ble forent uner mellomriket.
Dette dynastiet sporet sin opprinnelse tilbake til en nomark («guvernør») av Teben, «Intef den store, sønn av Iku», som er nevnt i et antall samtidige inskripsjoner. Imidlertid er hans nærmeste etterfølger Mentuhotep I betraktet som den første konge (farao) av dette dynastiet.
En inskripsjon som ble innskåret i løpet av styret til Wahankh Intef II viser at han var den første i dette dynastiet som hevdet å styre over hele Egypt, en påstand som førte dynastiet i Teben i konflikt med herskerne i Herakleopolis Magna, det tiende dynasti. Intef drev flere krigstokt nordover og erobret den betydningsfulle nome Abydos.
Krigføring fortsatte periodisk mellom herskerne i Teben og Herakleopolis fram til det 14. regjeringsåret til Nebhetepra Mentuhotep II da Herakleopolis ble beseiret, og det ellevte dynastiet kunne begynne å befeste sitt styre. Herskerne i ellevte dynasti sikret på nytt Egypts innflytelse over sine naboer i Afrika og i Midtøsten. Mentuhotep II sendte nye ekspedisjoner til Fønikia for å sikre seg sedertømmer. Sankhkara Mentuhotep III sendte en ekspedisjon fra Keft (gresk: Koptos, dagens Qift) og sørover til landet Punt.

Dynastiets siste farao

Styret til dynastiets siste farao, og således slutten på dette dynastiet, er noe av et mysterium. Samtidige nedtegnelser viser til "sju tomme år" som fulgte døden til Mentuhotep III, hvilket samsvarer med regjeringstiden til Nebtawyra Mentuhotep IV. 
Moderne forskere identifiserer hans vesir Amenemhat med Amenemhat I, den første farao av det tolvte dynasti, som en del av en teori at Amenemhat ble konge ved et palasskupp. De eneste bestemte detaljer fra Mentuhoteps styre var at to bemerkelsesverdige varsler ble bevitnet ved Wadi Hammamat av visir Amenemhat.
Chenshu

Chenshu (tradisjonell kinesisk: 陳書, forenklet kinesisk: 陈书; pinyin: Chénshū, Wade-Giles: Ch'en-shu) var den offisielle kinesiske historiekrønike for Chendynastiet. Den regnes blant ett av de 24 historieverk i det keiserlige Kina, og ble kompilert under Tangdynastiet av historikeren Yao Silian, og var ferdigstilt i 636.
På samme måte som Liangshu er det Yao Silians fars Yao Chas originalmanuskript stor takk skyldig.
Verket er ett av de mest fullstendige verker om Chendynastiet som er blitt bevart for ettertiden. Det er imidlertid blitt kritisert for å glatte over kongefamiliens feilsteg.