Cornelius Cruys

Bakgrunn

Han vokste opp i Steinkargata 6 i Stavanger og var sønn av Ole Gudfastesen og Abelone Nilsdatter Kock. Som ung, ca. i 1668-69, hyret han seg på et skip fra Stavanger til Nederland. Han skiftet navn til Cornelius Cruys [Kornelius Krøys] (egentlig Cornelis Cruijs, som det er skrevet i lysningsregisteret i Amsterdam). Her slo han seg opp som skipsbygger, kaper, bergingsmann, karttegner og skipsfører.
I 1681 ble Cruys borger av Amsterdam, han var da skipper og gift med Catharina Claas Vooght. Da Peter den store besøkte Amsterdam, ble Cruys hyret som viseadmiral for å bygge opp den russiske flåte, og han forlot Nederland for alltid i 1697.

I russisk tjeneste

Peter den stores besøk i Holland, som strakk seg ut over mange måneder, markerte slutten av Cruys' hollandske historie. Peter den store kom til Zaandam (forstad av Amsterdam, ca. 1 mil nordvest for byen) den 18. august 1697. Han bosatte seg der inkognito i det som idag heter 'Tsaar Peterhuisje'. Senere kom han til Amsterdam, og det endte med at han engasjerte Cornelius Cruys. Med Peter den stores ankomst i Amsterdam begynte en ny episode i Cornelius Cruys' liv. Han ble med til Russland, hvor han hadde en avgjørende rolle som bygger av den russiske flåten og en viktig stemme ved bygging av St. Petersburg. Resten av sitt liv var han i russisk tjeneste og ble den første russiske admiralen.
I årene 1709-1711 var Cornelius Cruys øverstkommanderende for Østersjøflåten med rang av viseadmiral, dette i tillegg til alle sine andre oppgaver. Han la seg ut med de mest korrupte personene. Cornelus Cruys bodde der som Vinterpalasset ligger i dag. 
I marinearkivet finnes en lang rekke dokumenter som viser at Cornelius Cruys lå i strid med mange mennesker. Dette hadde for det meste saklig grunn, men det fantes unntak.
Cornelius Cruys var i konflikt med kontreadmiral Botsis, som var av italiensk greveslekt. Botsis likte ikke Cruys, som var av noe lavere byrd enn han selv var, og Botsis bidro sannsynligvis til krigsrettssaken mot Cornelius Cruys. 
Cornelius Cruys fikk etablert seilduksfabrikker, reperbaner, tjæremiler, han tegnet kart, vervet utenlandske sjøfolk til marinen, bygde festningsverkene på øya Kotlin (i dag Kronstadt) utenfor St. Petersburg, kjempet mot svensker i Østersjøen og mot tyrkere i Svartehavet. Han var den første «russiske» borgermester i byen Taganrog i 1698 - 1702 og i 1711.
Han var videre en ivrig lutheraner, og primus motor i den lutherske menigheten i St. Petersburg. Den første kirken var en korskirke i tre av norsk type. Tsar Peter den store ga ham store hedersbevisninger og eiendommer. Cornelius Cruys hadde en del gårder blant annet i Viborg og Kronstadt. Han spedde på inntekten med handelsvirksomhet og egne handelsskip.
Han ligger gravlagt i Amsterdam. I Stavanger er han også blitt hedret med en statue på Bispebryggen, laget av Per Ung. Han har også fått en gate på Storhaug i Stavanger oppkalt etter seg.

Admiral Cornelius Cruys Laug

Admiral Cornelius Cruys Laug (etablert 2004), eller bare Cornelius Cruys Laug med kortformen ACCL har sitt hovedsete i Stavanger,  og ble grunnlagt for å ære og levendegjøre historien om Niels Olsen og hans meritter i internasjonal tjeneste. Stavanger Borger Corps (etablert 2011), eller Borgervæbningen, er en forgreining av ACCL som beskjeftiger seg med lokalhistorisk skuespill for deltakerne med en blanding av nostalgi, lek og historie-interesse. Borgervæbningen har anskaffet replika-kanoner, tidsriktige drakter og utstyr for 17- og 1800-tallet. Stavanger Borger Corps har blitt hyret for fremvisning ved en rekke arrangementer. Nevneverdig i forbindelse med Blinkfestivalen, Tour des Fjords og Landsskytterstevnet. ACCL har knyttet internasjonale bånd med vennskapslaug i andre deler av verden, som Christian Den Fjerdes Laug fra Aalborg i Danmark. Torgrim Titlestad (professor, dr.philos ved Universitetet i Stavanger) ble 16. september 2006 utnevnt som æresmedlem av Admiral Cornelius Cruys Laug, ved en høytidelig seremoni i Victoriasalen i Stavanger. På 1990-tallet var han en av drivkreftene for den europeiske forskningen på Cornelius Cruys. Senere utga han også boken Tsarens admiral: Cornelius Cruys i Peter den stores tjeneste (1999).