V-tegn

V-tegnet er et håndtegn der peke- og langfingeren danner bokstaven V ved at de to fingrene er utstrakt og spredt, mens de øvrige bøyes inn mot håndflaten. I Norge og store deler av verden symboliserer tegnet både fred og seier. Det kan vises med håndflaten vendt vekk fra en selv eller motsatt vei. Tegnet kan likevel tolkes litt forskjellig ulike steder. Betegnelsen «V-tegn» kan også brukes om bokstaven V brukt som et grafisk symbol.
Under andre verdenskrig ble V-tegnet symbol for de alliertes, særlig britenes, seiersvilje, som forkortelse for victory (engelsk for 'seier'). Også tyskerne tok i bruk V-tegnet, da blant annet som symbol for seiersgudinnen Viktoria. Også under ungdomsopprøret og i fredsbevegelsen på 1960-tallet ble tegnet utbredt symbol for fred og kjærlighet . I dag brukes det ofte som seiersymbol hos utøvere som vinner idrettskonkurranser og liknende. Det kan også brukes som en uhøytidelig bekreftelse på at «alt er OK».

Opprinnelse

Ifølge en vandrehistorie påstås tegnet å stamme fra slaget ved Agincourt i 1415, der engelske langbueskyttere skal ha brukt det som signal til hverandre.
Under hundreårskrigen mellom England og Frankrike både fryktet og hatet de franske ridderne engelske langbueskyttere. Om en langbueskytter ble tatt til fange, kunne en vente dødsstraff. Franskmennene hogde først av de to fingrene (V-tegnet) som skytterne brukte til å spenne buen med. Deretter ble engelskmennene torturert til døde. Ifølge en myte oppsto engelskmennenes fornærmende «omvendt V-håndtegn» – tilsvarende det å vise fingeren – nettopp som følge av at franskmennene hogde fingrene av bueskytterne. Engelske bueskyttere hånte ofte franskmennene før et slag ved å holde opp to fingre og rope «Come and get them».

Seierstegn for de allierte fra 1941

I begynnelsen av andre verdenskrig viste mange belgiere sin støtte til kampen mot Tyskland gjennom grafitti der bokstavene RAF, en forkortelse for Royal Air Force, ble skrevet med kritt overalt. Victor de Laveleye, tidligere belgisk minister og franskspråklig radioreporter i den britiske allmennkringkasteren BBC, foreslo i januar 1941 at de skulle tilføye en V for «frihet» på nederlandsk (vrijheid) og «seier» på engelsk (victory) og fransk (victoire). Ideen ble videreført av BBC som 20. juli 1941 lanserte en kampanje med et budskap fra den britiske statsministeren Winston Churchill til det okkuperte Europa.
Churchill benyttet heretter V-gesten som en synlig hilsen for å markere håpet om seier i verdenskrigen. I begynnelsen benyttet han tegnet med håndflaten mot seg selv (av og til også med den karakteristiske sigaren mellom fingrene). Noen hevder at den aristokratiske  Churchill ganske snart snudde håndflaten utover da han ble oppmerksom på at håndgesten vist med håndflaten vendt innover, i lavere samfunnslag kunne uttrykke en fornærmelse på linje med å «vise figeren».
BBC tok opp V-tegnet i sine nyhets- og propagandasendinger i form av tre korte og en lang tone, et lydsignal som tilsvarte prikkene og strekene for bokstaven V i morsealfabetet (∙∙∙ −). Da innledningstakten til Beethovens 5. symfoni inneholder denne rytmen, ble også denne ofte benyttet som innledning til radioseningene. 
I den norske motstandskampen ble V-en også tolket som en forkortelse for slagordet «Vi vil vinne». Dette var blant navnet navnet på en illegal avis som ble utgitt på Lillehammer 1940–1941.