SWAT

Historie

SWAT ble stiftet i 1967 etter at Los Angeles-politiet (LAPD, Los Angeles Police Department) forsto at visse situasjoner de ble satt ovenfor krevde mer presisjon for å bli avviklet. Opprørsgrupper som Black Panther, Weather Underground Organization og Symbionese Liberation Army brukte ofte voldelige metoder for å bli hørt. Dette førte til at Los Angeles-politiet ikke lenger hadde kontroll over byen. Samtidig begynte individuelle å utføre kriminelle handlinger som USA aldri hadde opplevd tidligere. 1. august 1966 klatret 23 år gamle Charles Whitman opp i University of Texas i Austin, hvor han skjøt på tilfeldige. 15 mennesker ble drept og 31 skadet. Denne hendelsen var kjent som den dødeligste massakren i USAs historie (før Cho Seung-Hui drepte 32 elever og lærere på Virginia Polytechnic Institute and State University den 16. april 2007). Hele politiavdelingen i Austin ble satt inn for å prøve å stanse mannen. Slike hendelser førte til at det amerikanske politiet følte noe måtte gjøres med disse nye og dødelige situasjonene som dagens politi ikke hadde opplæring eller kontroll på.

Oppstarten av SWAT

Hos Los Angeles-politiet foregikk det i diskusjoner om hvordan farlige og krevende situasjoner skulle bekjempes, og i 1967 fikk Daryl Gates inn et forslag om å starte en spesialavdeling innenfor politiet som skulle spesialtrenes på ekstrem kriminalitet. Den nye avdelingen under utvikling foreslo navnet SWAT, Special Weapons Attack Teams, men ble avslått av lederne. Senere la de fram et nytt navn, Special Weapons And Tactics. Dette navnet ble akseptert og Los Angeles-politiet lagde 15 grupper med 4 mann i hver som skulle utgjøre den nye SWAT-enheten til Los Angeles-politiet. Disse bestod av tidligere soldater fra Vietnamkrigen og Koreakrigen som hadde kjempet i spesialavdelinger under krigene.

SWATs første oppdrag

I desember 1969 måtte SWAT vise hva avdelingen kunne da en gruppe fra Black Panther sperret av en bygning i Los Angeles hvor de utførte ulovlige handlinger. En politiinspektør fra Los Angeles-politiet besøkte bygningen for å snakke med dem, men ble møtt av en .45 Magnum i ansiktet da han åpnet døren og tvang ham til å dra. Det ble så bestemt at SWAT skulle ta seg av situasjonen, som bestemte seg for å prøve å overvelde dem med et raskt og effektiv innbrudd. De feilet, og i løpet av et halvt minutt var 3 politimenn skutt og ble dratt ut av resten. I fem og en halv time skjøt Black Panther-medlemmene før SWAT-lederen søkte om å få bruke tyngre artilleri fra militæret. Ordføreren i Los Angeles og Det hvite hus aksepterte, og tyngre artilleri ble bragt til stedet. Våpenet ble aldri tatt i bruk, da Black Panther-gruppen overga seg til politiet da de forsto konsekvensene som kom til å skje.
Etter Black Panther-episoden ble SWAT endret fra å være små grupper på hver politistasjon til å bli én stor organisasjon som skulle trenes opp sammen til å bli den beste og mest effektive politi-avdelingen i Los Angeles.

SWAT i Palm Springs

SWAT i Palm Springs ble opprettet i 1978 og består av spesialtrente konstabler som er forberedt på å overta ansvaret for operasjoner som krever ekspertise innen spesialtaktikk og laginnsats. I praksis er enheten organisert som en kriseberedskapsavdeling med kompetanse både innen megling og angrep.
Når enheten anvender megling som metode, blir det tatt i bruk moderne psykologiske teknikker. Stress, logisk slutning, tid, kontroll og andre konsepter og verktøy blir tatt i bruk for å redusere krisen. Angrepstaktikker som brukes av SWAT gjenspeiler politistrategi for håndtering av situasjoner med konfrontasjon av potensielt farlige personer. Konseptet for «pågripelse av mistenkte» gjennomføres med den grunnleggende disiplinen der enhver situasjon anses som et «livreddende oppdrag». Målet for enheten er å fullføre ethvert oppdrag uten skade eller dødsfall som resultat av enhetens inngripen. Fremst i tankene til enhetens medlemmer skal være å bevare liv og trygghet i samfunnet.
Palm Springs-politiets SWAT-enhet har 30 spesialtrente konstabler, 4 fulltids meglere og 2 leger. Enheten er delt i to ansvarslinjer: Taktisk element, som består av konstabler som gjennomfører storming og gisselredning, og Teknisk element, som består av et firemanns skarpskytterlag, to krisemeglere, to gasspesialister og enhetens lege. Alle medlemmer bærer kamuflasjeuniform i beige, brun og sort, som passer i ørkenterrenget i Palm Springs. Konstablene har skuddsikre vester og hjelmer, og er bevæpnet med Heckler & Koch MP5 maskinpistoler og Benelli halvautomatiske hagler som primære stormvåpen, og tjenestepistoler som sekundære våpen. Den grunnleggende transportformen for enheten er en kombinasjon av kassevogner og kommandobiler som er spesiallaget for transport av konstabler og utstyr, samt som kommandopost. Enheten har også et pansret kjøretøy for farlige situasjoner.
For enhetens medlemmer er SWAT-oppdrag en sekundær tjeneste, og helt frivillig. Alle medlemmer har primærtjeneste som patruljebetjenter eller kriminalbetjenter. Det gjennomsnittlige erfaringsnivået i enheten er 15 år.

Kritikk mot SWAT

Siden SWAT ble introdusert har antall taktiske politienheter i det amerikanske samfunnet, inkludert småbyer og distrikter, økt drastisk. Gjennom logistikksamarbeid med det amerikanske militæret og føderal finansiering, bla. gjennom Department of Homeland Security, har enhetene stadig større tilgang til våpen, kjøretøyer og utstyr ment for militær krigføring. Med stadig større fullmakter, i forbindelse med den amerikanske "krigen mot narkotika" og "krigen mot terror", har antall aksjoner økt dramatisk; svært ofte mot ubevæpnede mistenkte i forbindelse med ikke-voldelige forbrytelser og mindre alvorlige forseelser. Dødsfall og skader på mistenkte, politifolk, sivile og kjæledyr har forekommet mange ganger. Dette har forekommet flere ganger når SWAT-teamene har utført forkludrede aksjoner eller ganske enkelt har aksjonert mot feil hus. Kritikken retter seg mot en gradvis militarisering av sivile myndigheter der politiet blir stadig mindre kompetente innen sin tradisjonelt samfunnsnyttige rolle og stadig mer avhengige av voldsom maktbruk. Blant kritikerne er journalist og politisk analytiker ved Cato Institute; Radley Balko, som har skrevet flere bøker og artikler om emnet.