google/wiki40b huggingface dataset:
Joan Franka

2010-2011: The Voice of Holland

I september 2010 deltok Joan Franka i talentshowet The Voice of Holland i den første sesongen. På auditionen opptrådte hun med Nickelbacks «How You Remind Me». Begge to dommerne, Roel van Velzen og Jeroen van der Boom, trykket på sine "Jeg vil ha deg" knapper. Men hun valgte tilslutt å være på van Velzens team. 
I konkurransen duellerte hun mot Yvette de Bie. Begge to fremførte Joan Osborne låten «One of Us» etter tur. Men Franka var den som trakk det lengste strået og hun gikk derfor videre til live konkurransen, mens de Bie røk ut. I den første live konkurransene sang hun Jewels «Foolish Games» og i den tredje live konkurransen Marc Cohns «Walking in Memphis». Det gikk bra helt til den femte live konkurransen da hun sang Beverley Cravens «Promise Me» og ble eliminert.
To av sangene hun fremførte under konkurransen hadde noe suksess på de nederlandske salgslistene. «Foolish Games» nådde 42.-plass og «Promise Me» 45.-plass, basert på digitale nedlastinger.

Eurovision Song Contest 2012

Den 26. februar 2012 konkurrerte Franka mot Raffaëla Paton, en tidligere konkurrent fra The Voice of Holland i den første runden av Nederlands nasjonale Eurovision konkurranse og klarte etterhvert å kvalifisere seg for finalerunden, hvor hun tilslutt ble valgt til å representere Nederland i Eurovision Song Contest som ble arrangert i Baku i Aserbajdsjan i 2012. Fordi hun fremførte låten sin med en gedigen fjærpryd på hodet, fikk hun dermed tilnavnet «Indianer Joan». Det var også en liten kontrovers i forbindelse med dette. Nederlenderne var litt usikre på om hun prøvde å gjøre narr av amerikas urbefolkning, eller ikke.
Til tross for at hun etter juryens stemmer lå sist, så ledet hun telefonavstemningen med 26,1 poeng og dermed vant hun. Sangen hennes «You and Me», ble lansert i Nederland, den 27. februar 2012 iform av digital nedlasting på  iTunes.
Og suksessen lot ikke vente på seg. Singelen «You and Me» nådde i løpet av en ukes tid toppen på de nederlandske salgslistene.
Franka var i ilden i den andre semifinalen i Eurovision Song Contest 2012 men mislyktes i å kvalifisere seg til finalen, følgelig har Nederland – hele åtte ganger på rad – mislyktes i å komme seg til Eurovision finalen.
James Jesse Strang

Bakgrunn

Strang var født og oppvokst som baptist. Han var advokat og arbeidet også som journalist og var tilknyttet Smithsonian University. Han hadde begynt å helle over til filosofisk skeptisisme da han ble kjent med Joseph Smiths forkynnelse og ble medlem i hans kirke. I kirken fylte han flere verv.

Mormonleder

Da Joseph Smith ble myrdet i 1844 hevdet Strang at han hadde fått et brev hvor Smith hadde utpekt ham til sin etterfølger. Han hevdet også å ha mottatt åpenbaringer som bekreftet utvelgelsen. Flere slektninger av Smith skal en tid ha støttet hans påstander.
Strang ble snart utestengt fra kirken av Brigham Young, men han samlet seg en tilhengerskare som etterhvert kom til å telle flere tusen. Mange av hans tilhengere ble med ham til området rundt Lake Michigan. Her slo de seg ned, og på Beaver Island grunnla de et senter. 
Strang hevdet å motta egne åpenbaringer og han hevdet også å ha funnet noen metallplater med innskrifter på som han klarte å tyde ved mirakuløs hjelp. Han dannet et samfunn som han hevdet var den sanne fortsettelsen av kirken som Smith hadde grunnlagt. Dette samfunnets tilhengere praktiserte polygami. Strang fikk seg fem koner.

Kongekroning

I 1847 lot Strang seg utrope til konge og kalte seg James I. Han ble innsatt med en kroningsseremoni. Dette førte til at han ble anklaget for forræderi. Imidlertid klarte han å forsvare seg mot anklagene og ble medlem i den lovgivende forsamlingen i Michigan.
Imidlertid oppstod det opptøyer og Strang ble på et tidspunkt angrepet fysisk og truffet av flere skudd. Det har vært flere påstander om de nøyaktige omstendighetene rundt angrepet. Han ble dødelig såret, men levde i flere dager etter angrepet. Han utropte ikke noen etterfølger, da han trodde det måtte en åpenbaring til det. Etter hans død ble flere av tilhengerne drevet bort fra området. Mange av tilhengerne ble senere medlemmer av Den Reorganiserte Jesu Kristi Kirke av Siste Dagers Hellige. Men noen holdt fast ved forkynnelsen til Strang, og de fortsetter å være et samfunn den dag i dag.
Andebumål

Andebumål er dialekten som blir snakka i Andebu kommune. Andebumålet er en vikværsk dialekt, med typiske trekk som kløyvd infinitiv og -ær, -æne-bøying av hankjønnsord i flertall.
I dag er andebumålet under sterkt press fra de større østlandsmåla rundt Oslo (via kystbyene i Vestfold), som de fleste andre dialektene på Østlandet.
I perioden fra 1900 til 1945 blei landsmål brukt av noen personer fra kommunen, fordi landsmålet var nærere den gamle dialekten i området. Det var også et vedtak i kommunestyret på dette.
Det er til dels store lokale variasjoner i andebumålet, men det avhenger som oftest av hvor mye dialekten er påvirka av bymåla rundt (da særlig av dialektene i Tønsberg og Sandefjord).

Moderne andebumål

Det typiske i dag er bøyinga av hankjønnsord i flertall (-ær, -æne), men den er også på vikende front. Men dette er ei aktiv form blant dem som bruker den, og nyord av hankjønn får denne bøyinga, (CD-ær, bloggær). Mange faste uttrykk med bevarte gamle former fins: «de' går så de' gviner» (når noe går veldig fort). Diftongen 'ei' er au til en stor del bevart, mens diftongen 'au' som oftest har gått over til 'ævv'. Tjukk l er bevart, og tjukk l for tidligere 'rð' er til dels bevart. Tre kjønn er bevart.
Frida Hansdotter

Karriere

Hun kjørte sitt første renn i verdenscupen 23. desember 2004 i Sölden. 11. november 2006 tok hun sine første verdenscuppoeng ved å komme på 13.-plass i slalåm i Levi.
I 2004 ble Hansdotter svensk juniormester i super-G, året etter i slalåm. I 2007 gikk hun til topps i det svenske seniormesterskapet i slalåm. Hennes første pallplassering i verdenscupen kom med en andreplass i slalåm i Ofterschwang 7. mars 2009. Hansdotter deltok for Sverige under Vinter-OL 2010 i slalåm og oppnådde en 15.-plass. I VM i alpint 2013 tok hun bronse i slalåm.
Hansdotter tok sin første  av i alt fire seire verdenscupen da hun vant slalåm i Kranjska Gora 2. februar 2014.
Hun tok gull i slalåm under vinter-OL 2018.
Hun kjørte sine siste renn i verdenscupen under verdenscupfinalen i Soldeu i mars 2019.
Laurie Metcalf

Karriere

I begynnelsen av karrieren deltok hun aktivt i Steppenwolf Theater Company og gjorde mye teaterarbeid i Chicago, blant annet en oppsetning av Balm in Gilead i 1983.
Fra 1988 til 1997 spilte hun Jackie Harris i komedieserien Roseanne, og hun vant tre Primetime Emmy Awards for arbeidet. For denne rollen ble hun også nominert til to Golden Globe-priser. Metcalf har også blitt nominert til Emmy-priser for rollene i 3rd Rock from the Sun, The Norm Show, Frustrerte fruer og The Big Bang Theory. Fra 2013 til 2015 spilte hun hovedrollen som Dr. Jenna James i HBOs komedieserie Getting On.
Metcalf har blitt nominert til fire Tony Awards for arbeidet på Broadway, og hun vant en Tony i 2017 for rolleskildringen i skuespillet A Doll's House, Part 2. I 2012 spilte hun også Mary Tyrone i en britisk oppsetning av Eugene O'Neills skuespill Lang dags ferd mot natt ved Apollo Theatre. Hun har også vunnet en Theatre World Award og to Obie Awards for arbeidet off-Broadway.
Metcalf har også spilt i flere filmer, blant annet Jakten på Susan (1985), Uncle Buck (1989), Internt oppgjør (1990), En fremmed banker på (1990), J.F.K. – saken fortsetter (1991), En farlig kvinne (1993), Adjø Las Vegas (1995), Dear God (1996), Skrik 2 (1997) og Familien Robinson (2007). Hun har også hatt stemmen til fru Davis i Toy Story (1995), Toy Story 2 (1999) og Toy Story 3 (2010). Metcalf fikk mye god kritikk i 2017 for rollen som Marion McPherson i Greta Gerwigs dramakomedie Lady Bird. Hun ble nominert til flere bransjepriser for arbeidet, blant annet Oscar for beste kvinnelige birolle.
Valget i Tyskland juli 1932

Bakgrunnen for valget

Siden 1929 var Tyskland hardt rammet av Den store depresjonen med et arbeidsløshet som steg fra 8,5% til nesten 30% i årene 1929 til 1932. Samtidig sank industriproduksjonen i Tyskland med rundt 42%.
I 1930 brøt storkoalisjonen mellom de to republikk-orienterte partiene Sosialdemokratene, Sentrumspartiet, og de to liberale partiene sammen. Det ble dannet en ny minoritetsregjering under ledelse av Sentrumspartiets leder Heinrich Brüning og denne styrte under hjemmel av presidentens unntaksfullmakter, da valgene i 1930 hadde medført at de partiene som støttet Weimar-republikken hadde mistet flertallet, og i tillegg hadde disse valgene gitt Adolf Hitlers nasjonalsosialistiske parti et nasjonalt gjennombrudd. Brünings politikk, som ble gjennomført gjennom dekreter fra presidenten, lyktes imidlertid ikke å løse de økonomiske problemene, samtidig som det parlamentariske styresette ytterligere ble undergravet.
Ved presidentvalget i mars 1932 vant den uavhengige Paul von Hindenburg, med støtte fra de demokratiske partiene, mot Hitler og kommunisten Ernst Thälmann. Etter denne valgseieren, orienterte imidlertid Hindenburg seg mer i retning av den politiske høyreside og i slutten av mars 1932 ble han overtalt til å avsette Brüning, og erstatte ham med Franz von Papen. Papen dannet regjering hovedsakelig med medlemmer utenfor den politiske verden og denne hadde ingen støtte i Riksdagen. bare tre dager etter at regjeringen var utnevnt, måtte Hindenburg oppløse Riksdagen og skrive ut nyvalg.
Valgkampen ble holdt under voldelige forhold, da Papen hevet forbudet mot SA, som Brüning hadde forbudt tidligere. Dette førte til en rekke voldelige sammenstøt med kommunistiske paramilitære grupper.
Valget førte til en stor framgang for nasjonalsosialistene, som for første gang ble Riksdagens største parti.
Torup

Torup er et tettsted i Hylte kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 183 innbyggere.
Killswitch Engage

Tidligere år

Etter bruddet i hans gamle band, Overcast, begynte bassisten Mike D'Antonie og gitaristen fra tidligere Aftershock, Adam Dutkiewicz å jamme. Dette var i 1998. Siden begge bandene hadde blitt oppløst, rekrutterte de gitarist Joel Stroetzel fra Aftershock og vokalist Jesse Leach fra Nothing Stays Gold. Tidligere vokalist i Overcast Brian Fair ble vurdert som vokalist, men kunne ikke bli med fordi han var med i Shadows Fall. D'Antonio sa at til å begynne med var bandet bare «en ting å holde på med på siden».

De to første albumene

Mens bandet spilte noen show og solgte demoer, laget Mike D reklamer for Ferret, og kontaktet plateselskapet angående prosjektet hans, Killswitch. Det var slik bandet fikk sin første avtale. Bandet gav ut sitt første album, Killswitch Engage, og selv om albumet ikke solgte så mye og ikke fikk så stor oppmerksomhet, fanget det interessen til Carl Sevenson, grunnleggeren av Ferret Music. Severson jobbet på Roadrunner Records da, og gav en kopi av albumet til en representant fra Roadrunner. Det var Mike Gitter som skaffet bandet en kontrakt med Roadrunner. Bandet avslo mange kontrakter fra mindre selskaper, fordi de trodde at de kunne tjene mer på det store selskapet.
Bandet begynte på sitt andre album i november 2001, og med et større budsjett fikk de bruke et bedre studio, Zing Studios, hvor de fikk bedre tid på seg til å fikse på sangene. Albumet ble mikset i januar på Backstage Studios av Andy Sneap, og fikk navnet Alive or Just Breathing, fra sangtekstene til sporet «Just Barely Breathing». En musikkvideo for singlene «My Last Serenade» økte bandets eksponering til det offentlige, og albumet endte på 37.-plass på Top Heatseekers. Etter utgivelsen, bestemte bandet seg for å utvide og ta inn et medlem til, mens Dutkiewicz byttet til gitar, og tidligere trommis i Aftershock, Tom Gomes, begynte i bandet.
João Gilberto

Karriere

Hans første utgivelse var EP-en Quando Você Recordar/Amar é Bom fra 1950 med vokalkvintetten Garotos da Lua (Måneguttene) i Rio de Janeiro, men Gilberto kom ofte for sent og ble kastet ut av gruppen. Gilberto brukte mye marihuana og ble deprimert. I 1955 flyttet han til Porto Alegre der han jobbet som hotellmusikant i omtrent et år. Han bodde deretter en tid hos sin søster og hennes mann, hvor han utviklet sin egen måte å synge på. Søsteren var bekymret for hans mentale helse og sendte ham tilbake til foreldrene i Rio de Janeiro. Der skrev han «Bim-Bom» før foreldrene sendte ham på avrusning.
Etter et kort opphold ble han rusfri og traff en bekjent, Antonio Carlos Jobim (Tom Jobim), som arbeidet som komponist og musiker hos plateselskapet Odeon. Jobim utgav i 1958 en singel med sin egen «Chega de Saudade» («No more blues») sunget av Gilberto, og Gilbertos «Bim-Bom» var på b-siden. Singelen var ingen hit, men ble gradvis mer populær, og stilen ble kalt en «ny hump» – «bossa nova».  Året efter giftet han seg med Astrud Gilberto.
Gitaristen Charlie Byrd oppdaget Gilbertos musikk, og sammen med Stan Getz laget han platen Jazz Samba som ble en suksess. Ekteparet Gilberto flyttet til USA i 1962 og startet et samarbeid med Getz. I 1964 utga de «Jenta fra Ipanema», skrevet av Tom Jobim, sammen med Stan Getz. João sang på portugisisk mens Astrud sang på engelsk. Den ble en stor hit og de vant Grammy foran Beatles' «A Hard Days' Night». Året etter ble det skilsmisse og Astrud ble sammen med Getz en tid.  
Gilberto utga et titall plater. I 2017 ble han utnevnt til æresdoktor ved Columbia University i New York City.

Personlig

João Gilberto giftet seg med Astrud Evangelina Weinert i 1959. De fikk en sønn João Marcelo Gilberto (1960–) som ble bossabassist og musikkprodusent sammen med moren. 
Gilberto giftet seg med bossasangeren Miúcha (1937–2018), søster av bossasanger Chico Buarque (1944–) i 1965. Sammen fikk de Bebel Gilberto som ble Grammy-nominert bossasanger  (1966–).
Gilberto flyttet tilbake til Brasil i 1980, og fortsatte å spille og gi ut plater hele livet.
Gilberto døde hjemme, etter en tid med sykdom, 6. juli 2019.
Lusong

Lusong (kinesisk: 芦淞区; pinyin: Lúsōng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Distriktet har et areal på 67 km² og teller ca. 190.000 innbyggere (2003).
Vandykea

Utseende

En middelsstor, ganske lang og smal, brun trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er lengre enn bredt, noe ujevnt sylindrisk med en utvidelse litt foran midten og en kraftig, butt tann litt bak midten av hver sidekant, dekkvingene er lange, smale og jevnbrede. Beina er mørke, middels lange, lårene ikke påfallende fortykkede.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra California.
Trinidad og Tobagos herrelandslag i fotball

Historie

Landet deltok i fotball-VM for første gang i 2006 etter at laget slo ut Bahrain i omspill. Landslagets store stjerner er Dwight Yorke, Russell Lapaty, Shaka Hislop og Stern John.
Hexarthrius melchioritis

Utseende

En stor (hannen 35-71 millimeter), blank, brunsvart hjortebille. Hannens kjever er lange, nokså rette, med en innoverrettet tann like utenfor midten, med spredte, små tenner langs innerkanten, løvet i spissen. Denne arten er slankere av bygning en del fleste andre Hexarthrius-artene. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever.

Levevis

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse

Arten er kjent fra Myanmar.
Reform Muli

Reform Muli er en traktor og/eller traktorlastebil, noen ganger kalt alpetraktor, med lavt tyngdepunkt beregnet på bratt terreng. Reform Muli er en av de få transportere med portalakslinger. Reform er produsert i Østerrike. Per 31. april 2013 er det i Norge registrert 139 traktorer og 54 avregistrerte. Nye koster fra ca. NOK 500 000. Produksjonen av Reform Muli startet i 1968.

Modeller

I 1968 kom den første Reform Muli og den hadde betegnelsen Reform Muli 25. I 1970 kom Reform Muli 40, 140, 45, 145. 140 var en lang 40 og 145 var en lang 45. Reform Muli 40 og 140 hadde 40 hestekrefter og 145 og 45 hadde 46,2 hestekrefter. I 1977 kom Reform Muli 50, 150 og 33.
Mozarteum

Mozarteum eller Universität Mozarteum Salzburg, opprinnelig Dommusikverein und Mozarteum er et universitet i Salzburg innen musikkfag dedikert landets og byens store musikalske sønn Wolfgang Amadeus Mozart. Institusjonen inneholder også samling av dokumenter relatert til Mozart.
I dag er virksomheten delt i tre deler:

Universität Mozarteum

Dette het opprinnelig Öffentliche Musikschule Mozarteum, og ble i 1914 anerkjent som musikkonservatorium og slik ble en institusjon på universitetsnivå. Etter å ha hatt flere offisielle navn, fikk den dagens navn Universität Mozarteum Salzburg i 1998. Det gir undervisning innenfor instrumentgrupper som strykeinstrumenter, blåseinstrumenter, strengeinstrumenter og slagverkinstrumenter, i konsertfag og musikkpedagogikk. I tillegg er det utdannelse for skuespillere.

Internationale Stiftung Mozarteum

I tilknytning til musikkskolen, ble det i 1880 dannet en internasjonal forskningsstiftelse. Denne skal i tillegg til musikkvitenskaplig forskning også sørge for en forbindelse mellom arven fra Mozart og til samtidsmusikken. 
Stiftelsen har tre kjerneområder: arrangere konserter, museumsvirksomhet (knyttet til Mozarts fødested og bolig) og vitenskapelig forskning (knyttet til alle Mozarts rundt 300 etterlatte håndskrifter).

Mozarteum Orchester Salzburg

Mozarteum Orchester Salzburg er byens og delstaten Salzburgs symfoniorkester. Forgjengeren til dette var opprinnelig Dommusikverein und Mozarteum som ble grunnlagt i 1841 blant annet med sterk medvirkning av Mozarts enke Constanze Weber Mozart. Dette var et orkester for studentene ved musikkskolen, og fikk i 1908 dagens navn. 
I 1939 ble den sterke tilknytningen til skolevirksomheten myket opp, og orkesteret ble et profesjonelt orkester. Den norske fløytisten Alf Andersen var i en perioden på 1950-tallet ansatt i orkesteret. Siden høsten 2004 har briten Ivor Bolton var orkesterets dirigent, og blant andre har Trevor Pinnock vært gjestedirigent.
Kongens brev

Kongens brev er en roman av Margit Sandemo fra 1984. Originalens titler var Kungabrevet og Tras-Lisa. Den gikk først som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet Hjemmet, før den kom som bok nummer 29 i serien Margit Sandemos beste føljetonger. 
Romanen har handlingen lagt til København og 1600-tallet. Cathrine, eller Fille-Line som hun blir kalt, jobber som bøkker på havnen i København, og en dag redder hun unge Berent fra to voldsmenn. Som takk skaffer Berent henne jobb som tjenestepike på godset hvor hans tante Lydia, og hennes unge brorsønn Ulrik, regjerer. Dette godset eier de på bakgrunn av et Kongebrev, gitt av Kong Christian. Men tidene er harde i Danmark og fjerne slektninger vil gjerne ha tak i kongebrevet og ødelegge det. I denne situasjonen blir Fille-Line involvert og spiller en stor rolle, og får også oppleve kjærligheten med unge Berent.
100 proof

100 proof var et gammelt mål på alkoholinnhold i destillert alkohol (brennevin). 
Metoden for å måle var at en laget en liten haug med svartkrutt. Denne ble dynket med sprit til den ikke kunne holde mer uten at det rant utover. Når en satte fyr på blandingen og den brant med klar blå flamme, var spriten «100 proof». Var den sterkere eller svakere enn 57,15 volumprosent, ble forbrenningen merkbart forskjellig. Målemåten er kanskje mest kjent fra «det ville vesten», hvor den fungerte fordi den var ukomplisert og bare behøvde ingredienser en hadde adgang til.
I USA brukes enheten i dag slik at 1 proof er 1/2 vol.%, mens «100 Brit.Proof» fortsatt er 57 %.
En del brennevinsprodusenter setter fortsatt på etiketter der alkoholstyrken oppgis til eksempelvis «80 proof», for å antyde at produktet holder på tradisjonene.
Phantom Thread

Handling

Handlingen utspiller seg i London i 1950-årene. Reynolds Woodcock (Daniel Day-Lewis) er en fasjonabel moteskaper som kler opp byens sosietetskvinner. Han følger strenge selvpålagte rutiner, og selv om han er en kvinnebedårer, slipper han ingen innpå seg. Hans siste flamme er den unge servitrisen Alma Elson (Vicky Krieps), som han forvandler til en blomstrende kvinne. Som vanlig, mister Reynolds etter hvert interessen i prosjektet, og han forbereder seg på å gå videre. Men Alma lar seg ikke kue, og Reynolds forstår snart at det bor langt sterkere krefter i henne enn han først hadde trodd.
Aksel Andreassens Bilruter

Aksel Andreassens Bilruter var et rutebilselskap på Andenes, Andøya i Nordland. Grunnleggeren Aksel Andreassen (1900-1983) begynte transport med hest og vogn, men i fikk første bil i 1924. Aksel Andreassen var leder for selskapet helt til det i 1971 gikk inn i Andøy Trafikklag AS i 1971. Selskapets hovedrute var i alle år ruta Andenes - Risøyhamn (52 km). Det var det korrespondanse med Hurtigruten og kystgodsrutene.

Oppstartfasen

Andreassen fikk første bil, en T-Ford i 1924. Året etter fikk han en lastebil som han brukte til transport av fersk fisk til Risøyhamn for videretransport med Hurtigruten. I 1930 kjøpte han første personbuss, og det ble raskt flere busser og lastebiler. Veistrekningen Andenes - Risøyhamn kunne være problematisk vinterstid. i det lave terenget ble veien lett uframkommelig pga. mye vind og snø. Trafikken utviklet seg likevel, og alt før krigen hadde Andreassen en stab på 12 sjåfører

Utviklingen etter 2. verdenskrig

1. januar 1947 ble bedriften Aksel Andreassens Bilruter etablert, men fremdeles som personlig firma.
Aksel Andreassens Bilruter var første rutebilbedrift som fikk inngått avtale om samtrafikk med hurtigrutene og kystgodsrutene.
I 1964 ble det åpnet sivile flyruter på Andenes flyplass. Andenes ble dermed et viktig knutepunkt for regionen. Med dette ble det mye mer persontrafikk på bussene til Risøyhamn, og med korrespondanse videre til Sortland og Stokmarknes, med rutene til Vesterålens Trafikklag. Med dette ble det også korrespondanse videre sørover til Fauske og Bodø, men korrespondanse med nattogene på Nordlandsbanen.
På 1950- og 1960-tallet ble grunnskolen utbygd og sentralisert, og skolebarnkjøring ble etter hvert en stor aktivitet.
Utover 1960-tallet endret trafikkmønsteret seg en del. Trafikken til og fra hurtigrutene på Risøyhamn gikk tilbake. Mer av persontrafikken gikk på vei og med fly, og godstrafikken utviklet seg til langtransport med godsbiler og vogntog.
Aktiviteten i selskapet ble større, og med en arbeidsstokk på 50 personer var Aksel Andreassens Bilruter kommunens største arbeidsplass.

Sluttfasen

På 1960-tallet endret trafikken seg og det ble behov for mer samordning. Det gikk også mot større selskaper. I 1966 overtok Aksel Andreassens Bilruter rutene som Alferd Madsen hadde drevet på strekningen Bleik - Andenes fra 1920-tallet. Men overtakelsen fulgte også Madsens tre busser.
Det ble mye vekst i denne trafikken etter at Andøy Trafikklag ble etablert og tok over trafikken fra 1971.
Høyere aper

Beskrivelse

Hodeskallen hos høyere aper skiller seg fra halvapene med at øyehulen er en lukket struktur i bakkant. Dette trekket finnes også hos spøkelsesaper, men dette kan være et tilfelle av parallell evolusjon. Ingen høyere aper har mer enn 4 fortenner oppe og nede (en del havlaper har seks fortenner opp og nede). Kroppen er også mer kort og kompakt, og likner mindre på en generell pattedyrkropp slik man finner hos halvaper.
Nesen hos aper er ikke trukket ut i en snute slik som hos lemurene. Mens halvaper har en fuktig ytre nese slik man finner hos de fleste pattedyr, har de høyere apene en tørr nese.
Høyere aper har et utmerket fargesyn tilsvarende menneskets, mens halvaper stort sett er nattdyr og mangler rød-grønt fargesyn. Felles for de høyere apene er at synet har tatt over luktesansens betydning som viktigste sans. Høyere aper er derimot stort sett dagdyr og er de eneste morkakedyrene som har evnen til å skille rødt og grønt. Hos vestapene er det kun hunndyrene som har fargesyn, ettersom genet for fargesyn befinner seg på X-kromosomet. Hos østaper og menneskeaper har begge kjønn fargesyn. Rød-grønn fargeblindhet forekommer imidlertid i disse gruppene, også her vanligvis blant hannene.
Fellestrekk for de ekte apene er blant annet at livmoren er enkel (ikke lenger delt i to «armer») og at antallet patter ble redusert til to.