google/wiki40b huggingface dataset:
Kampugle

Beskrivelse

Kampuglen er en temmelig stor ugle, mellom 28 og 38 cm lang, og med et vingespenn på 70 til 75 cm. Den har store, gule øyne, og lyst grått ansiktsspeil med hvit innerkant og tydelige, hvite øyenbryn. Kroppen er okerfarget med mørk brune flekker.

Habitat og utbredelse

Kampuglen forekommer kun på øyene Bougainville som tilhører Papua Ny-Guinea, samt øyene Choiseul og Santa Isabel i Salomonøyene. Der lever den i høyereliggende skogområder, opp til ca. 800 moh. På grunn av det svært begrensede utbredelsesområdet er den en av verdens sjeldneste ugler, og den er sterkt truet, spesielt på grunn av hogst.

Levevis

Den jager små pungdyr og andre små byttedyr, som den river i musestore stykker med det kraftige nebbet, og deretter sluker.
Gaochun

Gaochun (kinesisk: 高淳县; pinyin: Gāochún Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i den subprovinsielle by Nanjing.
Befolkningen var på 427 537 innbyggere i 1999.
1. desember

Navnedag

Arnold, Arnt, Arnljot
Navnedagen er etter fransiskanermunken Arnold som dro ut i 1303 som misjonær til Kina.
«Viking» (skip)

«Viking» er en nær kopi av Gokstadskipet, som ble funnet ved Sandefjord i 1880. «Viking» ble vist fram på Verdensutstillingen i 1893. Per 2017 eies det av stiftelsen «Friends of the Viking Ship».

Historikk

Skipet ble bygget i skipsverftet Rødsverven i Sandefjord. Det ble konstruert av skipsreder Christen Christensen og Ole Wegger i Sandefjord.
Skipet ble døpt «Viking» og ble seilt av kaptein og larviksmann Magnus Andersen samt et mannskap på 11. Ferden startet i Bergen og gikk via Newfoundland til New York City og videre opp langs Hudsonelva, gjennom Eriekanalen og inn i De store sjøer. Turen endte i Chicago, hvor Verdensutstillingen ble arrangert i 1893 for å feire Christofer Columbus' oppdagelse av Amerika. Carter Harrison, Sr., som var borgermester i Chicago i fire valgperioder, kom om bord og tok kommandoen under den siste etappen av turen. Skipet ankom Jackson Park onsdag 12. juli 1893, til stor fanfare.
Etter å ha ligget i Chicago mens utstillingen pågikk, seilte Viking ned Mississippi-elven til New Orleans. Selve turen ned ble dekket av flere lokale aviser.
Året etter seilte «Viking» nordover igjen. Da skipet kom fram til Chicago, ble det først lagt til kai ved siden av Field Columbian Museum (i dag Museum of Science and Industry). I 1919 ble skipet restaurert, og fra 1920 ble hun anbragt i Lincoln Park under et inngjerdet overbygg av tre. I 1993 uttalte Chicago Park District at «Viking» ville bli flyttet fra sitt oppbevaringssted for å gjøre plass til utvidelsen av Lincoln Park Zoo. I det skandinavisk-amerikanske miljøet (the Federation of Norwegian Women's Societies) ble det satt i gang en innsamlingskampanje, og i 1994 ble skipet flyttet til en lagerbygning i Vest-Chicago. Etterpå ble det flyttet til Good Templar Park i Geneva, Illinois. Fronten og enden på «Viking» lagres (per 2017) i Museum of Science and Industry i Chicago.
I 2008 ble stabilisering av skipet påbegynt med midler skjenket av American Express i partnerskap med National Trust for Historic Preservation. Det andre trinnet i stabiliseringsarbeidet gikk t på å rengjøre, behandle og forsegle de mange tusen naglene på «Viking».
Friskis&Svettis

Friskis&Svettis er en svensk idrettsforening som ble grunnlagt av Johan Holmsäter i 1978. Den første foreningen ble startet i Stockholm som en gren av Johan Holmsäters virksomhet som idrettsleder innen studentidretten i Stockholm. Friskis&Svettis i Sverige, er en av de desidert største idrettsbevegelsene. 5 % av Sveriges befolkning trener med Friskis&Svettis. 
Friskis&Svettis Norge er underlagt Friskis&Svettis Riks (Sverige), men er tilsluttet Norges Idrettsforbund som en egen seksjon i Norges Fleridrettsforbund og har i dag 41 foreninger. Friskis&Svettis' idé engasjerer hver uke 1500 ideelt arbeidende funksjonærer i Norge – treningsledere, instruktører, verter og styremedlemmer.
Grunnidéen i Friskis&Svettis å tilby lystfylt og lettilgjengelig trening av høy kvalitet till alle. 
I Norge finnes det 3 foreninger med egne sentre, de resterende 38 holder treninger i idrettshaller, skoler ol. 
Friskis&Svettis kan tilbyr saltrening og spinning,utetrening, styrkerom – avhengig av forening.
Friskis&Svettis har utviklet egne bevegelses program til bruk i barnehage: Mini-Røris, til bruk i skolen: Røris og for funksjonshemmede: Åpne Dører.
Sølvberget (Stavanger)

Sølvberget er et område i Stavanger mellom Kirkegata og Sølvberggata, og mellom Arneageren og Steinkargata. Navnet er også knyttet til en gate som starter i Østervåg og ender på Arneageren. 
Sølvberget domineres i dag av Kulturhuset. Men det er også mange butikker blant annet flere sølvsmeder, og flere restauranter.

Navnet Sølvberget

Navnet kommer mest trolig av mannsnavnet Sølve. 
Etter et sagn skulle det på Christian IVs tid vært noen franskmenn som lette etter sølv her. På 1820-tallet ble professor Jens Esmark fra Universitetet i Oslo hentet for å sjekke om det kunne være sølv i berget. Men han fant ikke noe!

Historikk

Anders Bærheim har vist til at det på Sølvberget ble funnet gropesteiner før Kulturhuset ble bygget. Gropene var under noen hus som ble revet, og de ble ødelagt under sprengningsarbeidene. Gropesteiner er vanskelige å datere dersom de ikke kan kobles mot noe annet. De blir ofte datert tilbake til bronsealderen.
Fra ulike kilder kan vi se at det fra 1700-tallet og framover var tett bebyggelse på Sølvberget. Navnet Sølvberggaten ble tatt i bruk på 1770-tallet.
Filmteatret ble reist som et kommunalt kinobygg i 1927 i det som dengang ble regnet som et saneringsmodent strøk. I sitt nyklassisistiske formspråk hadde det en monumental karakter der det var plassert midt i den eldre trebebyggelsen. I 1930-årene vedtok bystyret å sanere nabotomtene på Sølvberget og reise et nietasjes kino- og administrasjonshus, men okkupasjonsårene satte en stopper for planene. 
Flere bygninger ved Sølberget ble revet på 1950- og 1960-tallet og arealet ble brukt som parkeringsplass fram til Kulturhuset ble bygget.
Poecilochroa variana

Utseende

Poecilochroa variana er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

Levevis

Poecilochroa variana er nattaktiv og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Alexander J. Dallas

Biografi

Dallas ble født på Jamaica, men flyttet sammen med foreldrene til Skottlands hovedstad Edinburgh da han var fem år gammel. Derifra flyttet han videre med familien til London og forsøkte å studere rettsvitenskap, men med begrensede midler måtte han gi opp. Dallas giftet seg i 1780 med Arabella Maria Smith fra Pennsylvania, og året etter flyttet de tilbake til Jamaica hvor han lyktes å bli advokat takket være farens kontakter. På grunn av helsetilstanden til Arabella Maria flyttet de nordover til USA og Philadelphia i 1783.
Dallas fikk oppdraget med å rapportere De forente staters høyesteretts domsavgjørelser i perioden 1790 til 1800. Han hadde ingen forgjengere som rapportør ettersom høyesteretten var i samling for aller første gang i 1790. Oppdraget var derfor ikke sett på som offisielt, og Dallas måtte selv bekoste rapportene, som i ettertid har blitt kritisert for manglende nøyaktighet. Som sekretær i delstaten Pennsylvania i perioden 1791 til 1801 fikk han utøve seg i guvernørstillingen i den senere delen av 1790-tallet på grunn av guvernør Thomas Mifflins alkoholisme. Dallas var med på å grunnlegge det demokratisk-republikanske partiet i Pennsylvanias, og han arbeidet som distriktsaktor i perioden 1801 til 1814.
Da finansminister Albert Gallatin hadde problemer med å finansiere USAs forsvar under den britisk-amerikanske krigen hjalp Dallas finansministeren ved å skaffe til veie penger til krigføringen mot Storbritannia. Da Dallas selv ble utnevnt til finansminister i 1814 var USA på randen av konkurs, men han lyktes i å få overskudd på statsbudsjettet og kjempet hardt for å kunne grunnlegge en ny nasjonalbank under navnet Second Bank of the United States. Etter at hans tid i James Madisons kabinet var ute i 1816 dro han tilbake til Philadelphia hvor han døde 16. januar 1817. 
Hans sønn George M. Dallas ble James K. Polks visepresident i perioden 1845 til 1849. Dallas County i Alabama har for øvrig fått sitt navn etter Alexander James Dallas.
Tomm Moore

Bakgrunn

Moore, den eldste av fire søsken, ble født i Newry i Nord-Irland. Mens han var ung, flyttet familien hans til Kilkenny i Irland, der hans far jobbet som ingeniør. Etter å ha gått på St Kieran's College, studerte han animasjon på Ballyfermot College i Dublin. Det var i sisteåret av studiene at han grunnla Cartoon Saloon sammen med Paul Young, Ross Murray og Nora Twomey. Studioet produserte TV-serien Skunk Fu.
Moore er nevøen til sanger og låtskriver Kieran Goss.

Filmer

Moores første animerte langfilm, som han medregisserte med Nora Twomey, er The Secret of Kells, skrevet av Fabrice Ziolkowski basert på Moores historie. Filmen er en samproduksjon mellom Cartoon Saloon, Les Armateurs, Vivi Film og France 2 Cinéma. Handlingen er lagt til det 9. århundre i Irland, og følger Brendan, den 12 år gamle nevøen til abbeden i Kells Abbey, som blir inspirert av en mesterillustratør til å fullføre Book of Kells, alt mens Irland blir invadert av vikinger. Men først må han reise gjennom en magisk skog for å vise sin tapperhet. Filmen hadde premiere 8. februar 2009 under Filmfestivalen i Berlin. 2. februar 2010 ble filmen Oscarnominert.
Moore jobber på en ny langfilm med tittelen The Song of the Sea.

Tegneserier

Moore har tegnet to irskspråklige tegneserieromaner, «An Sclábhaí» («slaven») i 2001 og «An Teachtaire» («budbrigeren») i 2003, som forteller historien om St. Patrick. Begge var skrevet av Colmán Ó Raghallaigh Han har også skapt en to binds tegneserieroman av The Secret of Kells, utgitt i Frankrike under tittelen «Brendan et le secret de Kalls».
Hardanger prosti

Hardanger prosti er et tidligere prosti i Bjørgvin bispedømme.
Prostiet inngikk X i Hardanger og Voss prosti
Skjeggbærere

Levevis

Skjeggbærerne har blitt funnet på så grunt vann som 25 meter, og på mer enn 10 000 meters dyp, men spesielt på kontinentalsokler og i dyphavet. De lever av næringstoffene som deres symbionte bakterier syntetiserer for dem. Bakteriene lever av næringen de får ut av vann ved hydrotermale skorsteiner eller fra knoklene av hvalfall.

Utbredelse

De fleste av de 150 kjente nålevened artene finnes i den vestre delen av Stillehavet, noe som kan komme av at det er her de har blitt studert mest.
De lever i dyphavsgroper, på nordøstkysten av Amerika, fra Novia Scotia til Florida, Mexicogolfen, Karibia, Brasil, fra Grønland og Nordøst-Atlanteren mellom Norge og Biscayabukta, i Indiahavet og New Zealand.
Elden

Elden eller Det brinner en Eld er et norsk, historisk musikkspill som har blitt oppført utendørs på Røros i Trøndelag hvert år siden 1994. 
Elden har rockemusikk og tekst av Bertil Reithaug og Arnfinn Strømmevold. Spelet handler om årene 1718–1719 da 10 000 svenske soldater under ledelse av Carl Gustaf Armfeldt gikk mot Trondheim for å ta over Norge etter ordre fra Karl XII. Halvparten ble sendt til Røros under ledelse av Reinhold Johan De la Barre hvor mye av handlingen finner sted. Spelet viser også tilbaketoget (også kalt dødsmarsjen) da 3000 soldater og hester døde i snøstorm på vei over grensefjella mot Sverige. Spelet framføres av profesjonelle aktører samt frivillige amatører og lokale skuespillerkrefter på slagghaugene i bergstaden Røros og vises en drøy uke i slutten av juli/starten av august.
Irakere i Norge

Irakere i Norge, det vil si personer født i Irak, er en av de største gruppene innvandrere i Norge, og omfatter 28 935 personer pr. 1. januar 2012.
De fleste irakerne har kommet til Norge som flyktninger, eller gjennom familiegjenforening. Ca 3100 har kommet til Norge som kvoteflyktninger via FN, 6700 har søkt asyl direkte og 6055 har kommet via familiegjenforening.
Irakerne har relativt kort botid i Norge, de fleste har kommet etter 1998. 85% av irakerne har mindre enn 10 års botid i Norge. 40% har mindre enn 5 års botid. Det er en overvekt av menn blant norsk-irakerne: ca. 59% menn til 41% kvinner, og irakere er den innvandrergruppen med størst manneoverskudd. Relativt mange har giftet seg med en norsk statsborger. Menn fra Irak har inngått 1109 ekteskap i Norge, og i alt 194 av disse ble inngått med en kvinne uten innvandrerbakgrunn.
Irakerne bor forholdsvis spredt i Norge. Bare 27% bor i Oslo. Det bodde pr 1.1.2006 irakere i 268 av i alt 431 norske kommuner. Det bor relativt flest irakere i Hå, Fredrikstad, Askim, Drammen, Kristiansund, Nøtterøy, Sarpsborg, Oslo, Skedsmo, Skien, Tønsberg, Gjøvik, Sandefjord, Larvik, Ski, Kristiansand og Bergen
Irakerne deltar i stor grad i videregående utdanning, men kommer på grunn av kort botid i Norge dårlig ut i forhold til en rekke andre integreringsindikatorer: jobb, eie bolig, inntekt, høyere utdanning og valgdeltagelse. Av kvinnene er omtrent 33 % i arbeid (2012).
Heitobreen

Heitobreen er en liten isbre i den østre delen av Dronning Maud Land. Den strømmer vestover langs sørsiden av Heitofjellet i den søndre delen av fjellområdet Langhovde vest for Lützow-Holmbukta.
Breen ble undersøkt og kartlagt av japanske forskningsekspedisjoner (JARE) mellom 1957 og 1962 og navngitt Heito-hyoga av JARE i 1973 etter det nærliggende Heitofjellet (Heitô Zan, det flattoppede fjellet). Navnet er ikke blant de offisielle norske stedsnavn i Antarktis som godkjennes av Norsk Polarinstitutt.
Demonstrasjonene i Tyrkia i 2013

Demonstrantenes politiske ståsted

Demonstrantene hevder at demonstrasjonsbevegelsen er bred og inkluderer personer både fra høyre- og venstresiden, mens motstanderne og mange analytikere har fremholdt at demonstrantene hovedsakelig består av Istanbuls mange venstre-orienterte radikale grupper samt tilhengere av opposisjonspartiet CHP, som også har vært mest fremtredende i media. Hele 74 prosent av demonstrantene oppga at de hadde stemt på opposisjonspartiet CHP ved forrige valg mens resten hadde oppgitt ulike sosialistiske eller kommunistiske partier. Dette kommer også frem av at lederen for Tyrkias nasjonalistiske høyreparti, MHP, som også er landets nest største opposisjonsparti, har erklært at de ikke støtter demonstrasjonene og at deres stemmegivere stort sett har vært fraværende , mens det sosialistiske opposisjonspartiet CHP, som også er landets største opposisjonsparti med ca. 20 % av stemmene, har gitt tydelig støtte ved flere anledninger.
Undersøkelser viser også at kun 3,4 prosent av demonstrantene oppgir hogging av trær som årsaken til demonstrasjonene, mens resterende av demonstrantene hovedsakelig angir misnøye med regjeringspartiet eller statsministeren som årsak.
På spørsmål om hvem demonstrantene elsker mest nest etter familien svarte 54 prosent Mustafa Kemal Atatürk, mens 9 prosent oppga Abdullah Öcalan.

Oppslutning og meningsmålinger

Trass i at demonstrantenes ytringer får stor oppslag i mediene viser en meningsmåling utført av Andy Ar, publisert omtrent to uker etter Taksim Gezi-opprøret startet, at kun 7,5 prosent av innbyggerne i Tyrkia ønsker at Taksim Gezi-demonstrasjonene skal fortsette. Ifølge den samme meningsmålingen vil 49,6 prosent av tyrkerne fortsatt stemme på statsminister Erdogans parti, AKP, som fikk ca. 50 % av stemmene ved valget i 2011.
En annen meningsmåling, utført av Genar, viser at 74 % av demonstrantene på Taksim-plassen hadde stemt på opposisjonspartiet CHP ved forrige valg, 16 prosent hadde stemt på det prokurdiske partiet BDP, 2,1 prosent hadde stemt på det kommunistiske partiet TKP og 2,1 % hadde stemt på det sosialistiske arbeiderpartiet IP og resterende hadde oppgitt adnre partier. Ingen av demonstrantene hadde oppgitt at de ville stemme AKP ved neste valg.
Southeastern Louisiana University

Southeastern Louisiana University er et delstateid universitet i Hammond i delstaten Louisiana i USA. Det ble grunnlagt i 1925.
Ved lærestedet var det 15 118 studenter og 683 vitenskapelig ansatte i 2006, og dette året var skolepengene US$ 3 423 for studenter folkeregistrert i delstaten. Undervisningen gis opp til mastergradsnivå.
Abakan kullkraftverk

Abakan kullkraftverk (russisk: Abakanskaja TETs) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 270 MW, beliggende utenfor Abakan i Khakasia, i asiatisk Russland.  Anlegget leverer også fjernvarme. 
Brenselskildene er brunkull fra Borodino. Anlegget ble påbegynt i 1977, og stod ferdig i 1982 (første byggetrinn). Anlegget eies av TGK-13.
44. serierunde i GET-ligaen 2015/16

44. serierunde i GET-ligaen 2015/16 startet lørdag 5. mars 2016 klokken 16 med Vålerenga mot Stavanger, Lørenskog mot Stjernen og Sparta Warriors mot Manglerud Star. Runden fortsatte med to kamper søndag 6. mars: Frisk Asker mot Lillehammer og Storhamar mot Kongsvinger Knights kl. 17:00.
Stavanger Oilers ble seriemestere med én runde igjen å spille etter at de slo Vålerenga med 4−1 på Jordal Amfi. Lørenskog, som sikret seg seriesølv, gikk på en smell hjemme for Stjernen. Resultatet i den siste serierunden mellom Stavanger og Lørenskog ville derfor ikke spille noen rolle, førstnevnte tok gullet og Lørenskog tok sølvet.
Etter serierunden var det stadig kamp om bronsen, da Sparta knuste Manglerud Star 7−3 og dermed lå likt med Frisk Asker på tredjeplassen. Samtidig sikret Lillehammer viktige poeng for å unngå kvalifiseringsspill da de slo Frisk Asker 4−3 på overtid.
Jorge Vercilo

Biografi

Jorge begynte sin karriere innen musikken etter å ha hørt en musikkassett med sangeren Djavan som han fikk av sin tante, Lêda Barbosa, når han var 17 år. På dette tidspunktet så hadde han begynt fotballtrening med Flamengo, men gikk da bort fra dette.
Krigskontrabande

Krigskontrabande er alle varer som tilføres én av to krigførende parter fra en nøytral part og som erklæres forbudt av den andre, fordi tilførselen har styrkende betydning for den ene parten under krigføringen.
TOSE

TOSE Co., Ltd. (Japansk: 株式会社トーセ, Kabushiki-gaisha Tōse) er en videospillutvikler som har hovedkvarter i Kyoto i Japan. Selskapet er mest kjent for å ha utviklet Nintendos spillserie Game & Watch Gallery så vel som andre Nintendo-relaterte spill. TOSE har utviklet over 1000 spill siden starten i 1979, men det er nesten umulig å identifisere alle siden TOSE er nesten aldri kreditert i spillene. Et nevneverdig unntak er Densetsu no Stafy-serien fordi TOSE eier rettighetene sammen med Nintendo. Visepresident for filialen i USA, Masa Agarida, har sagt at de ikke har en egen visjon, men at de følger kundens visjon. Som oftest nekter de også å sette selskapets navn eller stabens navn på spillene.
GBIC

GBIC er en standard for transeivere, vanligvis brukt med Gigabit Ethernet og fibre channel.  Navnet er en forkortelse for "gigabit interface converter".  GBIC er et standard elektrisk grensesnitt og en gigabit ethernet port kan støtte mange forskjellige fysiske overføringsmedier, fra kobber til langdistanse optisk fiber.
Fordelen med GBIC standarden i nettverksutstyr fremfor faste fysiske grensesnitt, er fleksibiliteten. Når flere forskjellige optiske teknologier er i bruk, kan en nettverksadministrator kjøpe GBIC'er ettersom behovet oppstår og ikke på forhånd samtidig med utstyret. Dette senker kostnaden og gir administratoren vesentlig bedre fleksibilitet. På den annen side, hvis man vet hvilke grensesnitt som skal tas i bruk (og spesielt hvis det er kobber) vil det kunne være rimeligere å kjøpe utstyr med den eller de spesielle grensesnittene bygget inn.
GBIC standarder er ikke-proprietær og er definert av SFF Committee i dokumentet # SFF-8053.
Berlinerpoplene (TV-serie)

Handling

Berlinerpoplene omhandler den oppløste familien Neshov. Bonden Tor (Nils Sletta) som bor med foreldrene på gården sin i Trøndelag, den andre broren Margido (Bjørn Sundquist) som er begravelsesagent og den yngste broren Erlend (Jon Øigarden), som bor i København. Brødrene har liten kontakt med hverandre, men da moren (Grete Nordrå) dør vender brødrene tilbake til gården. Tor kontakter også datteren Torunn (Andrine Sæther), som han har svært liten kontakt med, for å fortelle henne at bestemoren er død. Torunn bestemmer seg for å dra til gården og møte familien til faren.

Kritikk og seertall

«Med tv-versjonen av «Berlinerpoplene» har det berømte norske bygdedyret fått et skarpskåret monument», skrev VGs anmelder Astrid Sletmark om serien, og ga den terningkast fem.
«Flotte bilder og enestående karakterer gjør NRK til den seriøse seriemesteren denne høsten.», skrev Side2s anmelder, og ga serien terningkast fem.
«Anne B. Ragdes «Berlinerpoplene» gjer seg strålande som tv-serie.», var kommentaren fra ABC Nyheters anmelder Kari Mathilde Hestad.
«Balanserer på grensen av parodisk traurighet, men skaper helstøpte figurer av Ragdes univers.», skrev Dagbladets anmelder etter premieren den 8. oktober, og gav den terningkast fire. Han skrev videre: «Hvis man setter seg foran flatskjermen i feil humør, kan «Berlinerpoplene» framstå som en parodi på dramatisert traurighet.»
Bygde-Norges riksavis Nationen reagerte i en kommentar til TV-serien på at Ragde har satt den norske bondestanden i et dårlig lys. Sitat: «Ragde har ikke gjort den norske bondestanden noen stor tjeneste ved å plassere sin triste historie på en gård. For handlingen trenger ikke et gårdsbruk. Den kunne utspilt seg i et fiskevær, i en småby hvor som helst i landet eller på Oslos beste vestkant.».
Premieren på serien hadde svært gode seertall med 835 000 seere i gjennomsnitt, noe som gjorde den til det mest sette tv-programmet den dagen. Ifølge medieforsker Kristian Tolonen i NRK var tallene uvanlig høye til å være en dramaserie. Tredje episode av serien oppnådde 967 000 seere, noe som var rekord for en norskprodusert dramaserie etter år 2000. 
975 000 seere fulgte sjette og siste episode av seriens første sesong. Gjennomsnittlig har hele 930 000 seere sett hver episode.
Haruya Indo

Haruya Indo er en japansk volleyballtrener. Indo var i en årrekke på 2010-tallet trener for det norske juniorlandslaget på guttesiden, og sterkt delaktig i å videreutvikle toppspillere som Sigurd Festøy, Jonas Kvalen, Andreas Takvam, Anders Mol, Christian Sørum og Bjarne Huus.
Selsnepe

Giftstoffer

Selsnepe er en av de giftigste plantene i Norge, alt etter hvordan man definerer giftighet. Det som gjør selsnepe spesielt farlig, er at det ikke finnes motgift. På slutten av 70-tallet, hadde ca. halvparten av alle forgiftninger dødelig utgang. Stilken og jordstengelen inneholder en melkesaft som raskt blir guloransje ved kontakt med luft, den er noe oljeaktig og med lukt som kan minne om lukten av mus, gulrøtter eller pastinakk. Ettersom planten har hvite rotknoller som kan minne litt om pastinakkgrønnsaken, kan den forveksles med denne.
Den gule melkesaften og røttene inneholder giftstoffet cicutoxin, som kan stoppe signalgangen i sentralnervesystemet hos mennesker og dyr. Har man hatt kontakt med planten, bør man vaske hendene svært godt. Selv små mengder kan være farlige.
Filippinenes forsvar

Organisasjon

AFP er organisert under en øverstkommanderende for de væpnede styrker, som er presidenten. AFP er organisert i fire forsvarsgrener etter amerikansk mønster, Philippine Navy, Philippine Air Force, Philippine Army, Philippine Marine Corps og en kystvakt underlagt marinen. Forsvarsgrenene ledes av en firestjernes General eller Admiral.
Nye Atlantis

Nye Atlantis er en science fiction-antologi utgitt i Bokklubben Nova av Bok og Magasinforlaget i 1982. Tittelen er hentet fra en av novellene i samlingen.