google/wiki40b huggingface dataset:
Dolerittneset

Dolerittneset er et nes på nordvestsiden av Edgeøya på Svalbard. Det ligger sør for Kapp Lee, på sørsiden av Stretehamna i Søraust-Svalbard naturreservat. Neset har fått sitt navn etter bergarten doleritt.
På Dolerittneset finnes en rekke spor etter ekspedisjons- og fangstlokaliteter som er vernet etter lov om kulturminner.
Experimental Aircraft Association

Experimental Aircraft Association er en internasjonal organisasjon av privatpersoner som bygger fly selv med omkring 160 000 medlemmer. Organisasjonen har hovedkontor i Oshkosh, Wisconsin i USA og har omkring 1000 lokalforeninger i et stort antall land. Det kan dannes lokalforening om det er 10 eller flere medlemmer i et geografisk område. Paul Poberenzy har vært president i organisasjonen de fleste årene siden den ble dannet i 1953.
Foreningen gir ut et eget tidsskrift «Sport Aviation». Den arrangerer to svære flystevner i året. Det ene i Oshkosh i august og det andre «Sun and Fun» i Lakeland i Florida i april. De lokale og nasjonale foreningene arrangerer medlemsmøter og «Fly in» som er samlinger av mange selvbyggere og interesserte, gjerne på en idyllisk liten flyplass dit de fleste kommer i eget selvbygget fly.

Selvbyggerfly

Flyene kan enten bygges fra egne tegninger, fra kjøpte tegninger, eller flyet kjøpes som byggesett med mange grader av ferdigstilling fra fabrikk. Alle som bygger selvbyggerfly i Norge må være medlem av EAA for å få de offisielle godkjenninger som er nødvendig for å bruke flyet.
Flyene godkjennes etter regelverk for «experimental» fly. Luftfartstilsynet utsteder prøveflygingstillatelse, luftdyktighetsbevis og registreringsdokumenter. Under byggingen følges et fastsatt inspeksjonsprogram og det oppnevnes en godkjent kontrollant før byggingen begynner. Inspektøren er medlem av organisasjonen og gjør inspeksjonen som frivillig oppdrag. Inspeksjon og dokumentasjon skjer i et samarbeide mellom luftfartstilsynet og EAA med endel delegasjoner fra luftfartstilsynet til EAA. Ett av mange krav i regelverket er at det skal være skrevet «EXPERIMENTAL» i flyet, på en slik måte at det er umulig å overse når en setter seg inn i flyet. Eieren skal ha utført halvparten av byggearbeidet på flyet for å få prosjektet godkjent.
For små fly som kommer inn under regelverket for mikrofly er det et annet regelverk som følges i et samarbeide mellom luftfartstilsynet og mikroflyseksjonen i Norsk Luftsportsforbund.
Det er ekstremt uvanlig å tegne flyet selv og bygge det. Det har skjedd at flyingeniører eller aerodynamikere har bygget slike fly privat. For enkelte eldre flymodeller er det mulig å kjøpe tegningene og bygge etter disse. Det finnes mange leverandører av moderne flybyggesett. De leverer det aller meste av materialene og deler som halvfabrikata, eventuelt unntatt lakk, lim, tepper, radioutstyr, flyinstrumenter, motor, propell etc.
Ved bygging av selvbyggerfly kan store deler av investeringen utsettes til flyet er nesten ferdigbygget, siden de dyreste enhetene er motor og propell. Flyinstrumenter og flyradioutstyr er også dyre enheter som kan kjøpes og monteres på slutten av prosjektet.
Selvbyggere som har annen fulltidsjobb og bygger flyet i tilknytning til hjemmet, bruker ofte omkring ett år dersom det meste av tilgjengelig fritid benyttes. Mange selvbyggerprosjekter har tatt et stort antall år før det ferdigstilles, og det er mange selvbyggerprosjekter som står mer eller mindre halvferdige.
Helga Stene

Liv og virke

Stene tok artium ved Trondheim katedralskole i 1923, og studerte deretter ved Universitetet i Oslo. I 1932 tok hun språklig-historisk embetseksamen. Hun vikarierte ved Ålesund offentlige høiere almenskole i årene 1932 til 1933 før hun ble dosent i norsk språk og litteratur ved universitetet i Berlin. Etter to år i Tyskland arbeidet hun et par år som universitetslektor i Sverige.
Da hun returnerte til Norge var hun i 30 år i arbeid ved høyskoler i Oslo, fra 1937 til 1966. Hun jobbet som lektor, inspektør og midlertidig rektor. Under krigen var hun engasjert i arbeidet for å hindre tyskernes nazifisering av skolen. Årene 1944 til 1945 tilbrakte hun som flyktning i Sverige, og jobbet for norske myndigheter i Stockholm. Fra 1966 til 1974 var hun inspektør ved Pedagogisk seminar i Oslo.
Stene er spesielt kjent for sitt engasjement for likestilling innen utdanningsvesenet. I 1956 presenterte hun materiale om kjønnsdiskriminering i lærebøkene, og fra 1972 var hun engasjert av Grunnskolerådet for å granske lærebøker fra likestillings- og kjønnsrollesynspunkt. 
I 1949 søkte hun Norges almenvitenskapelige forskningsråd om midler til å skrive om norske kvinners krigsinnsats. Hun søkte 17 år på rad og fikk like mange avslag.
Hun var også aktiv i kvinnebevegelsen, og ble æresmedlem både i Norske Kvinners Nasjonalråd og i Internasjonal Kvinneliga for fred og frihet. I perioden fra 1938 til 1945 var hun formann i Oslo krets av Kvinnelige Akademikeres landsforbund.
Hemmelighetene i B-by

Handling

Handlingen foregikk i den oppdiktede byen «B-by» (innspilt på Kampen i Oslo) og tok for seg problemer med narkotika og rusproblematikk blant ungdom. Serien var laget for barn og unge, og det alvorlige budskapet var pakket godt inn slik at det ble mer forståelig for målgruppen. Ord eller bilder av konvensjonell narkotika eller rusmidler ble derfor aldri nevnt eller vist. Ernst Bernt var imidlertid avhengig av stangselleri. Likevel var musikk, humor og intens spenning det som gjorde serien populær.
Hovedrolleinnehaverne i serien er Magne Bruteig (Ernst Bernt) og Anne Nyutstumo (Kameliadamen), som sammen kjemper sammen mot skurkene i B-by.

Om serien

Skuespillerne i Tramteatret hadde selv de fleste rollene (58), selv om dette innebar at flere av skuespillerne fikk mange roller. Tramteatret produserte også denne serien på tidlig video-/TV-utstyr (i stedet for film), men nettopp dette gav serien sitt helt spesielle uttrykk. Musikken var, som i de andre produksjonene til Tramteateret, en viktig del av serien, og hver episode hadde en ny sang fremført av «B-bylaget Horn og Pryl». Musikken var komponert av Anders Rogg og Arne Garvang og ble fremført av Tramteatret.
Okinawa Churaumi-akvariet

Okinawa Churaumi-akvariet (沖縄美ら海水族館, Okinawa Churaumi Suizokukan) i Okinawa i Japan er et av verdens største offentlige akvarier. Hovedkaret inneholder 7500 kubikkmeter med vann. Det har et 8,2 meter høyt akrylvindu som spenner 22,5 meter i bredden og er listet i Guinness rekordbok som verdens største akvarievindu. Hvalhai og djevelskate er to av de mange artene som huses i hovedakvariet.
Krigens hunder

Handling

Jamie Shannon (Walken) er en kynisk leiesoldat som får ordre om å iverksette et regjeringsskifte i en afrikansk stat og innsette en marionett for et mektig britisk selskap som president. Dette for at vestlig industri skal kunne oppnå gunstigere avtaler for utnyttelse av landets naturresursser. Under forberedelsene trener Shannon opp sine leiesoldater og utstyrer dem med de siste og mest destuktive taktikkene og våpensystemene. Men idet det ekspolisve angrepet begynner, oppdrager Shannon at han står midt i en egen indre konflikt. Oppdagelsen av at oppdragsgiverne spiller et dobbeltspill fører til at han gjør forandringer i planene.
Stortingets forretningsorden

Stortingets forretningsorden er et reglement for Stortingets arbeid. Forretningsordenen har sitt grunnlag i Grunnloven § 66 som fastetter at «Etter den der vedtatte orden er enhver pliktig til å rette seg».
Den fastsetter blant annet hvilke saker som skal behandles i hvilke komitéer.
Energi- og miljøkomitéen skal for eksempel behandle saker som omhandler olje, energi, vassdrag, miljøvern og regional planlegging. Finanskomitén skal blant annet behandle saker om økonomisk politikk, penge- og kredittpolitikk, finans- og kredittvesen og skatter og avgifter til statskassen.
Behandlingen av statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet følger særskilte regler i forretningsordenen og Stortingets bevilgningsreglement.
Solskjelsvatnet

Fiske

I Solskjelsvatnet finnes det bra med aure. Fisk opp til 600-700 gram er ikkje uvanlig. Det er to varianter av auren, en er nesten helt blank, den andre varianten er brunlig med røde prikker. Fisken gyter i en bekk ved sørsiden av vannet om høsten. Sjøauren kan gå helt opp i vannet om høsten ved stor vannføring.
Det finnes også ål i vannet. For å fiske i vannet må en ha tillatelse fra grunneieren.
Rumpeldunk

Rumpeldunk er et ballspill oppdiktet av forfatter J.K. Rowling basert på den irske idretten hurling. Rumpeldunk spilles i fantasiverdenen i Harry Potter-bøkene og -filmene. 
Rumpeldunk er den mest populære sporten i magiverdenen. Det er flere profesjonelle lag, og Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom har et lag for hvert hus ved skolen. I Harry Potter og Ildbegeret får Harry være med familien Wiltersen på VM i rumpeldunk. Rumpeldunk har hatt en viktig rolle i de første 6 bøkene om Harry Potter, men Rowling har avslørt i et intervju at hun skrev om sin siste rumpeldunkkamp noensinne i den 6. boken.

Harry Potter som rumpeldunkspiller

Harry Potter var den første førsteårsstudenten som fikk være med på et Galtvort lag i rumpeldunk på over 100 år. Som speider på Griffing-laget har han vunnet samtlige kamper der han har spilt, foruten de kampene der han ble skadet eller kampudyktig. I Harrys fjerde år ble rumpeldunkcupen avlyst til fordel for Tretrollmannsturneringen. Etter en slåsskamp mot Draco Malfang etter en kamp i Harrys femte år, ble han utestengt fra rumpeldunkkamper på livstid av Venke Dolorosa Uffert, men denne utestengelsen ble fjernet etter at Uffert fikk sparken fra Galtvort. I Harrys sjette år fikk han bare spilt en kamp (i kamp nr. 2 ble fikk han brudd i hodeskallen, og den tredje kampen hadde han gjensitting), men Griffinghuset vant cupen likevel.

Historie

Det er foreslått at det engelske navnet «Quidditch» kommer fra de engelske navnene på ballene: Quaffle (sluff), Bludger (klabb) og Snitch (gullsnopp). I historien er det derimot «Queerditch Marsh», stedet der de første rumpeldunkkampene ble spilt i det ellevte århundre, som er opphavet til navnet.
Ifølge boken «Rumpeldunk gjennom tidene» begynte rumpeldunk som et enkelt sopelimbasert spill, der spillerne brukte en lærball som sluff (det er fortsatt en lærball i dag), og de forsøkte å score mål med denne. Den Gangen var målstengene bare trær som de skulle presse ballen inn i. Senere ble det tønner, deretter kurver, og til slutt ringer. Litt senere ble klabbene lagt til som forheksede steiner, muligens påvirket av den skotske høyrisikospirten «Creaothceann», der spillerne forsøkte å fange fallende steiner i en gryte de hadde på hodet.
Gullsnoppen ble lagt til som en følge av en annen tidlig magikersport, der magikere forsøkte å fange en gullsnupp, en rask magisk fugl. I 1269 slapp Barberous Bragge, sjefen for formansskapet for magikere, ut en gullsnupp, og lovde 150 galleoner (som tilsvarer over en million galleoner i dag) til den som kunne fange fuglen. Om mr. Bragge mente å dele ut prisen får vi nok aldri vite siden madam Modesty Rabnott fanget fuglen ved å bruke en kalle formel, etter å ha løpt alt hun kunne slapp hun snuppen fri. En verdi på 100 poeng ble senere lagt til for å fange fuglen som en hyllest til denne hendelsen, og etter som tiden gikk ble gullsnuppen byttet ut med en forhekset gullball, siden fuglen ble en truet dyreart. Deretter var det en som lagde en ball, så lik gullsnuppen, at han ble belønnet, og den var like rask, at fra den dag brukte de baller, så ikke gullsnuppen skulle bli utryddet.(som det var en stor sjanse for.)
Governor General's Foot Guards

Governor General's Foot Guards (GGFG) er et reserveregiment i den canadiske hæren, og en del av De kongelige husholdtropper. Regimentets motto er Civitas et Princeps Cura Nostra.  GGFG er det eldste regimentet i den canadiske militsen, opprettet i 1861.  Regimentet har oppgaver som en regulær infanteriavdeling når det gjelder å beskytte canadisk territorium og støtte canadiske styrker i utlandet, men ha også en paradefunksjon ved Parliament Hill og Rideu Hall i Ottawa.  Denne siste oppgaven deler de med The Canadian Grenadier Guards.
Regimentet har sett kamp i flere konflikter, inkludert første og andre verdenskrig, og har hatt tre mottakere av Viktoriakorset i sine rekker.
GGFG er formelt alliert med det britiske regimentet Coldstream Guards.
George Gerbner

Liv og virke

Gerbner var født i Budapest i Ungarn, og emigrerte som poet til USA i slutten av 1939. Han tok bachelorgrad i journalistikk ved University of California, Berkeley i 1942. Han jobbet i en kort periode som journalist, kommentator og redaktør i avisen San Francisco Chronicle før han vervet seg til tjeneste hos US Army i 1943.
Etter krigen arbeidet han som freelancer og underviste i journalistikk ved  El Camino College samtidig som han tok mastergrad (1951). Under arbeidet med sin doktorgradsavhandling i kommunikasjon ved University of Southern California publiserte han artikkel «Toward a General Theory of Communication», som senere dannet grunnlaget for kultivasjonsteorien. Hans avhandling (1955) vant USC's award for «best dissertation». 
Gerbner arbeidet som dekan ved Annenberg School for Communication at the University of Pennsylvania (1964–1989), og var sterkt delaktig i skolens studier i kommunikasjonsteori. I 1968 grunnla han Cultural Indicators Research Project som katalogiserte innhold i amerikansk fjernsynsprogrammer (3000 programmer) og overvåket seeres reaksjoner på disse programmene.
Gerbners hovedinteresse var hvordan mediene former vår oppfatning av og holdning til vold. Hans begrep «mean world syndrome» peker på at seere som ser store mengder fjernsynsvold har en tilbøyelighet til å tro at verden er mer grusom og voldelig enn hva den faktisk er.
Fra 1997 arbeidet han som professor i telekommunikasjon ved Temple University. I slutten av november 2005 ble Gerbner rammet av kreft og han døde julaften samme år hjemme i Philadelphia.
Granite City kraftverk

Granite City kraftverk er et varmekraftverk i Benton County i Minnesota, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på inntil 72 MW, fordelt på 4 turbiner. Operatør er energiselskapet Northern States Power Co LLC. 
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1969. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Mimotropidema

Utseende

Middelsstore, avlange, lyst fargede trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det fjerde og femte leddet har bremmer av lange hår på innersiden. Pronotum er firkantet, omtrent så langt som bredt, med en liten tann noe bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten lever på Madagaskar.
Phacosomoides

Utbredelse

Arten er utbredt på Madagaskar.
Tronpretendent

Tronpretendent er en person som gjør krav på en trone. Det kan dreie seg om troner som innehas av andre personer, eller om avskaffede troner.
Nongda-universitetet

Nongda-universitetet (kinesisk: 农大, pinyin: Nóng dà, eller Kinas jordbruksuniversitet, offisielt engelsk navn: China Agricultural University , fullt navn på kinesisk: 中国农业大学, pinyin: Zhōngguó nóngyè dàxué) er et universitet i Beijing i Folkerepublikken Kina. Dets hovedorientering er høyere studier innom agronomi, men universitetet gir også utdannelse innen flere natur- og samfunnsvitenskapelige emner.

Historie

En skole for høyere studier innen jordbruk (College of Agriculture) ble grunnlagt i  1905 på daværende Jing Shi Da Xue Tang, de et universitet lå under Qing-dynastiet og det nåværende Pekinguniversitetet ligger. I september 1949 ble Beijings jordbruksuniversitet åpnet (engelsk navn: Beijing Agricultural University); det var sammenslått av nevnte skole med institusjonene for agronomi hos Pekinguniversitetet, Tsinghua-universitetet og Nordkinas Universitet.
Under 1952 og 1953 ble dets mekaniske institusjon slått sammen med et par skoler for høyere studier innen mekanisert jordbruk, og dannet Beijings mekaniserte jordbruksinstitutt (engelsk: Beijing Agricultural Mechanization Institute, fra 1985 Beijing Agricultural Engineering University). Nongda-universitetet ble til da dette og Beijings jordbruksuniversitet ble sammenslått i 1995.
Stjeling (basketball)

En stjeling, oftest omtalt som en steal, er et basketballuttrykk som brukes når en forsvarsspiller får tak i ballen på en lovlig måte fra angrepsspilleren uten at et skudd har inntruffet. Dette kan gjøres ved å endre ballens bane og ta kontroll over den, ta ballen imot eller ved å tippe ballen videre, eventuelt til en lagkamerat, ved en pasning eller dribling. Forsvarsspilleren må ikke være nær motstanderens hånd da dette blir dømt som en feil.
Å stjele ballen krever hurtighet og gode reflekser, noe som også er viktig for å være en generelt god forsvarsspiller. Likevel, i motsetning til en blokkering, er ikke en stjeling en perfekt egenskap som gjenkjenner en god forsvarsspiller. En mislykket stjeling kan føre til at forsvarsspilleren kommer ut av posisjon uten å ha mulighet for å komme tilbake i sin posisjon, derfor er en stjeling et sjansespill. De beste spillerne til å stjele ballen er smarte når det gjelder plassering av bena og tidspunkt for å prøve på stjelingen, slik at de lett kan komme seg tilbake i posisjon igjen. En vellykket stjeling er dermed nokså bra da dette kan føre til et raskt angrep for det forsvarende laget.
Dersom en spiller mister ballen på grunn av en stjeling blir det oppført som en turnover.
Det er ingen spesiell posisjon som er en favør å spille i når noen skal få til en stjeling. Selv om det som oftest er små og raske guarder som får stjelinger finnes det mange unntak. Deriblant kan Rick Barry, forwarden som ledet NBA i stjelinger i 1975-75-sesongen, og Hakeem Olajuwon nevnes.
NBA startet å føre opp stjelinger i 1973-74-sesongen da deres konkurrent, ABA, hadde startet å føre opp dette i 1972-73-sesongen. Kendall Gill og Larry Kenon ligger likt med mest stjelinger i en sesongkamp i NBA med elleve hver. Kenons rekord satte han den 26. desember 1976, mens Gill satte sin den 3. april 1999.
Han som har flest stjelinger i NBA gjennom tidene er John Stockton med 3 265 i hans karriere, mens den beste gjennom tidene med flest stjelinger per kamp er Alvin Robertson med et gjennomsnitt på 2,71 stjelinger per kamp.
Élysée-avtalen

Élysée-avtalen er en samarbeidsavtale mellom Tyskland og Frankrike. Avtalen ble undertegnet 22. januar 1963 i Élyséepalasset av Tysklands forbundskansler Konrad Adenauer og Frankrikes president Charles de Gaulle. Dagen feires i begge land hvert år. Ved 50-årsjubileet i 2013 var hele statsledelsen i begge land, inkludert begge parlamenter, regjeringer og statsoverhoder, til stede til festakt i Riksdagsbygningen i Berlin.

Historie

Fra 1870 til 1945 hadde Tyskland og Frankrike utkjempet tre kriger med hverandre: Den fransk-tyske krig, første verdenskrig og andre verdenskrig. Konrad Adenauer ble i 1949 valgt som Tysklands første forbundskansler etter andre verdenskrig. Charles de Gaulle i 1958 valgt som Frankrikes president. Etter de to statsledernes første møte i de Gaulles landsted i  Colombey-les-deux-Églises i 1958, utviklet det seg en svært god forbindelse dem i mellom. Adenauer og de Gaulle skrev 40 brev til hverandre, traff hverandre mellom 1958 og 1962 femten ganger,  og snakket sammen mer enn 100 timer.
I juli foretok Konrad Adenauer sitt første statsbesøk i Frankrike. I september samme år avla Charles de Gaulle sitt første statsbesøk i Tyskland, i den daværende midlertidige hovedstad Bonn. de Gaulle opplevde begeistret mottakelse. 
Vennskapsavtalen ble deretter forhandlet og underskrevet 22. januar 1963 i Élyséepalasset. Avtalen innebar at landene skulle konsultere hverandre i utenriks-, europa- og forsvarspolitikk. Videre ble det avtalt et omfattende utdannings- og ungdomssamarbeid. En tysk-fransk ungdomsorganisasjon, (Deutsch-Französische Jugendwerk (DFJW)/Office franco-allemand pour la Jeuness (OFAJ)) ble opprettet.
Avtaledokumentet fikk et uvanlig ytre. Det tunge bøttepapiret fikk ingen blå ytre rand, slik det var vanlig for de internasjonale traktater som Tyskland lagde, men i stedet en rød linje. Grunnen var at man i 1963 på tysk side, ikke trodde det skulle bli mulig å treffe en avtale. Derfor ble det franske avtalepapiret benyttet. En passende mappe ble kjøpt i firmaet Hermès. Da man heller ikke hadde brakt med seg Adenauers personlige stempel ble det i all hast laget et segl i Paris, både for Adenauer og utenriksminister Schröder.
Ved 50-årsjubileet i 2013 møttes parlamenter, Forbundsdagen og den franske nasjonalforsamlingen, begge regjeringer og statsoverhoder til feiring i Riksdagsbygningen i Berlin.
56 år etter den opprinnelige avtale undertegnet Tyskland og Frankrike en ny vennskapsavtale, den såkalte Aachentraktaten (Vertrag von Aachen, henholdsvis Traité d'Aix-la-Chapelle). Undertegningen fant sted i rådhuset i Aachen, Karl den stores residensby.
NM i bandy for damer 2003

Det 20. Norgesmesterskapet i bandy for damer ble vunnet av Stabæk etter finaleseier 11-3 over Bergen. Bergen vant seriespillet.

Serien

Mesterskapet ble arrangert som rinkbandy. Bergen ble seriemester med 16 poeng, Stabæk fikk 14 poeng. Nordre Sande 6 poeng og Sagene 0 poeng.
Phaedimus cumingi

Utseende

En middelsstor (20-23 millimeter), litt avlang, langbeint, grønnlig metallisk farget gullbasse. Hode, forkropp og bein er metallisk grønne, dekkvingene mer gulgrønne. Hannene har hornlignende utvekster både på hodet og pronotum, disse kan være ganske lange og går mot hverandre slik at de danner en klype. Pronotum er svært blankt. Beina, særlig hannenes forbein, er temmelig lange og slanke.

Utbredelse

Artene lever på Filippinene.
Gunnarstranda

Gunnarstranda er en romankarakter som opptrer i kriminallitteratur skrevet av forfatteren Kjell Ola Dahl. Gunnarstranda arbeider som drapsetterforsker ved Volds- og sedelighetsseksjonen i Oslo Politidistrikt. Han opptrer første gang i kriminalromanen Dødens investeringer. Gunnarstranda er 54 år gammel og enkemann. Han har et menneskesyn preget av en distansert kynisme som brått kan vike for tilstedeværende empati i møte med mennesker. Gunnarstrandas helse er sviktende på grunn av røyking gjennom mange år.
Gunnarstranda samarbeider i mange fortellinger med etterforskeren Frank Frølich.
Tafjord

Tafjord ligger i Norddal kommune innerst i Tafjorden, en arm av Storfjorden på Sunnmøre. Tafjord omfatter også dalføret som munner ut ved Tafjorden. I 2017 var det 100 fastboende i Tafjord. Bygda er kjent for sitt milde klima, for kraftproduksjon og for vill natur og farlige fjell. 
I 1934 omkom 34 mennesker i Tafjord-ulykka.
Tafjord er sentrum for Tafjord Krafts elektrisitetsproduksjon basert på nedbørsfeltene og fallhøydene i Tafjordvassdraget. Kraftstasjonene Tafjord 4 og Tafjord 1 (med museum) ligger nede i bygda, mens de fem øvrige stasjonene i Tafjord-systemet ligger oppover i dalene og i høyfjellet.
Høyfjellet rundt kalles Tafjordfjellene.
You Know So Well

You Know So Well er en musikk-EP med Sondre Lerche, utgitt i 2001.
Norsk Skipsfartshistorisk Selskap

Norsk Skipsfartshistorisk Selskap ble stiftet i 1975 og arbeider for å stimulere interessen for skip, skipsfart og sjøfartsmiljø, med særlig vekt på den immaterielle historien omkring både enkeltfartøyer og norsk skipsfart generelt.
Foreningen har rundt 1 500 medlemmer og er medlem av Norges kulturvernforbund.
Varhaug

Administrativ tilhørighet og innbyggertall

Fra 1837 var Varhaug del av Hå formannskapsdistrikt. 
Hå ble i 1894 delt i Varhaug og Nærbø kommune, og da var innbyggertallet på Varhaug 1 801.  
1. januar 1964 ble Varhaug slått sammen med Nærbø og Ogna kommuner til den nye Hå kommune, og ved sammenslåingen hadde Varhaug 3 454 innbyggere.

Stedsnavnets opprinnelse

Stedsnavnet er opprinnelig et gårdsnavn, der siste ledd sikter til en gravhaug på gården. Første ledd er trolig norrønt var, som betyr steinsatt grav eller steinsetting.

Samferdsel

Jærbanen, Varhaug stasjon, Nær fylkesvei 44.

Grunnkretser

Grunnkretsene er Lerbrekk,
Dysjalandsvegen,
Varhaug vest,
Varhaug øst,
Reiestad/Tjemsland,
Ånestad,
Ueland,
Auestad og
Husvegg/Odland.