Nut

Navn

Uttalen av gammelegyptisk er usikker ettersom vokaler ble utelatt i egyptiske hieroglyfer, skjønt hennes navn omfattet ofte den ikke uttalte determinative hieroglyfen for «himmel». Hennes navn, Nwt, har også betydningen «himmel», Hun opptrer i de hieroglyfiske nedtegnelsene med en rekke titler, og ikke alle disse er forstått.

I kunsten

Hennes hodekledning var hieroglyfiske delen av hennes navn, en rund keramisk potte, som også symboliserte livmoren. Hun ble hovedsakelig avbildet som en naken kvinne, tidvis med blå hud som var dekket av stjerner. Hun holder himmelen opp mens hun står i en bue og hvor hennes armer og bein var himmelens søyler. Geb ble tidvis avbildet under henne, slik himmelen hvelver seg over jorden. Hun ble tidvis framstilt i formen av en stor ku som utgjorde himmelen, som et fikentre, eller som en enorm purke mens mange grisunger ammet henne (representasjon av stjernene).

Himmelgudinnen

Nut var i egyptisk mytologi datter av Shu, guden for luft og tørke, og Tefnut, gudinne for fuktighet, og var selv himmelens gudinne, søster og hustru til guden Geb, jorden, som hun hadde barna Osiris, Isis, Set og Nefthys med. Hun er betraktet som en av de eldste guddommer i den egyptiske gudeverden. Hennes opprinnelse er en del av skapelsemyten i Heliopolis («Solbyen»). Hun var opprinnelig en gudinne for natthimmelen, men ble til sist referert til som ganske enkelt himmelgudinnen. Et sagn forteller at solguden Ra går inn i hennes munn om aftenen og han gjenfødes av henne den neste morgen.

Skapelsesmyte

Et av de hellige symbolene til Nut var den stige som Osiris benyttet for å komme til hennes guddommelige himmel. Dette stige-symbolet ble kalt for maqet og ble plassert i gravene for å beskytte de avdøde, og påkalle støtte fra gudinnen for de døde. Nut og hennes bror Geb kan bli betraktet som en gåte i mytologiens verden. I direkte kontrast til de fleste andre mytologier som vanligvis utviklet en himmelfar tilknyttet en modergudinne (som befruktet henne slik en bonde sådde sin frø i jorden), er Nut himmelen og Geb jorden.
Nut opptrer i skapelsemyten til Heliopolis som involverer flere gudinner som har viktige roller: Tefnut som personifiserer fukten og er gemalinne av Shu, luften, og deretter fødte himmelen i form av gudinnen Nut, som deretter ble gemalinne til sin bror Geb, jorden. Fra unionen med Geb og Nut kom blant andre de mest populære egyptiske gudinnene, Isis, mor til Horus, og hans fortelling er sentral i Osiris-myten, med Isis’ bror-ektemann, den gjenfødte guden Osiris. Han ble drept av sin bror Set og hans lemlestede lik ble spredt over jorden i mange deler, som Isis samlet opp og satte sammen igjen. Osiris klatret deretter opp en himmelstige til sin mor Nut for trygghet og til sist bli hersker over de døde i underverden.
En stor kult utviklet seg rundt Osiris som varte godt inn i romersk tid. Isis var hennes ektemanns dronning i underverden og det teologiske grunnlaget for rollen som dronning av jorden. Hun fikk også aspektene til gudinnen Hathor, og som Hathor var hun ikke bare tilknyttet død og gjenfødsel, men var også en beskytter av barn og gudinne for barnfødsler.

Rolle

Himmelgudinnen Nut er støttet av Shu, luftens gud, mens jordguden Geb ligger under. Nut var herskerinne av himmelen og alle guddommelige legemer, et symbol på beskyttelsen av de døde da de ankom etterlivet. I henhold til egypternes forståelse, reiste alle guddommelige legemer, som solen og månen, over hennes kropp i løpet av dagen. Deretter, ved skumringen ville de bli svelget, reise gjennom hennes mave i løpet av natten, og født på nytt om morgenen.
Nut var også barrieren som skilte kaoset krefter fra det ordnete kosmos i verden. Hun ble avbildet som en kvinne som dannet bue ved å strekke seg fra tærne og til fingerspissene over jorden; hennes kropp var framstilt som en stjernefylt himmel. Nuts fingre og tær ble antatt å berøre de fire himmelretningene, nord, sør, øst og vest.
Grunnet hennes rolle i å redde Osiris ble Nut forstått som en venn og beskytter av de døde som anket til henne slik et barn påkaller sin mor: «Å, min mor Nut, strekk deg over meg, slik at jeg kan bli plassert blant de iforgjengelige stjerner som er i deg, og at jeg ikke skal dø.» Nut ble antatt å trekke de døde til sin stjernefylt himmel, og gi dem mat og vin: «Jeg er Nut, og jeg har kommet slik at jeg kan omfavne og beskytte deg fra alt som er ondt.»
Hun ble ofte malt på innsiden av lokket til sarkofager for å beskytte de døde. Taket på gravene var ofte malt i mørk blå farge med mange stjerner som en representasjon av Nut. Den egyptiske dødeboken fortalte «Være hilset, du fikentre til gudinnen Nut! Gi meg det vann og luft som er i deg, jeg omfavner tronen (...), og jeg holder vakt over egget til Nekek-ur. Det er blomstrer, og jeg blomstrer; det lever og jeg lever; det puster luften, og jeg puster luften, jeg er Osiris Ani, hvis ord er sannhet, i fred.»

Nuts bok

Nuts bok er en moderne tittel på det som i antikken var kjent som Det grunnleggende i stjernenes kurs. Det er en viktig samling av astronomiske tekster fra oldtidens Egypt, kanskje den eldste av flere tilsvarende tekster, og har opprinnelse tilbake til minst rundt 2 000 f.Kr. Nut, som himmelgudinnen, spiller en stor rolle i teksten. Teksten forteller også om ulike andre guddommer knyttet til himmelen og jorden, slik som stjerneguddommer og bakiu, sistnevnte er 36 grupper med stjerne (små stjernebilder) i egyptisk astronomi. Sjernene og planetenes syklus, og tidsovervåking er dekket i boken.