google/wiki40b huggingface dataset:
Reanimation

Kritikk

Skulle det varierer svært sjanger aktig fra Hybrid Theory. Tittel av sangene er formgitt på Internet, som bruker symboler, antall. Reanimation var meget rap-formgitt, som motvirket til Hybrid Theoris nu-metallformat, med å synge og rapping stemmeutvekslinger mellom Chester Bennington og Mike Shinoda. Mange av sporene på Reanimation manglet denne balansen (stemmeBenningtons var, på mange spor, klort eller fjernet helt). Noen vifter hevet også påstander av «crass commercialism» over albumets natur ; da det ble bestådd mest av remixes av første albumet.
Forsvarere av albumet sa at Reanimation hjalp de mange undergrunds-hiphop-gruppene som det kjennetegnet rekkevidde en større publikum, i tillegg til forandringen. Stephen Thomas Erlewine (av All Music Guide) betraktet albumet «et forbanner sikt mer interessant enn [Linkin Parks] debut» og «et velkomment trinn i den riktige retningen.» Linkins Parks forrige stoff var mildt av det tallrike andre nu metallsammenbindinger liknende, og Reanimation for forsøke til å bryte ny grunn. Han ville senere bli skuffet med 2003 Meteora for å stoppe denne forandringen. Linkin Park har også angitt at dette albumet kunne vært betraktet begge en remix og studioalbum. Stillingen på Metacritic er 60%. 
Reanimation er et remix album med klippesammenbindingen fra Linkin Park, gitt ut etter og baserte på deres først album, Hybrid Theory. Opptakene er gjort i løpet av Hybrid Theory tour i 2001 og kjennetegnes med tungt og rap remixed sanger fra Hybrid Theory-albumet i tillegg til tidligere Linkin Park sanger.
Mike Shinoda gikk gjennom og hørte på alle remixene og håndplukket de beste.
Dansk mesterskap i troppsgymnastikk 2013

Dansk mesterskap i troppsgymnastikk 2013 i TeamGym for senior ble arrangert 18. - 19. mai 2013, i Odense i Danmark. 
Konkurranseformen TeamGym betyr at man konkurrerer sammenlagt i frittstående, tumbling og trampett.
Samtidig ble Dansk mesterskap i troppsgymnastikk for ynglinge 2013 (15-18 år) arrangert.
Microsoft Zune

Zune

Det var tidligere antatt at Zune var navnet på en enkelt av Microsofts mediaavspillere da prosjektet het «Argo», i likhet med iPod-familien. Det er påstått at Zune har høyere skjermkvalitet en den femte generasjonen iPod. Zune vil også komme med Wi-Fi-muligheter, som gir brukere mulighet for trådløs dataoverføring, samt deling mellom hverandre. Det er også rapportert at den har en 400MHz DPS prosessor, som er mer en hva som er nødvendig for å spille av musikk og film. Dermed åpnes det en mulighet for spill på Zune.
Pr. dags dato har produksjon av spillere blitt avsluttet i 2011, og tjenesten blitt lagt ned i 2012. Satsingen har blitt videreført på Xbox Music- og Xbox Video-tjenestene.
T. H. Allen kraftverk

T. H. Allen kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Tennessee i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 624 MW, fordelt på 16 like store blokker / turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 1971 og stod ferdig i 1972. Brenselkilden er naturgass og destillatolje. Operatør er selskapet Tennessee Valley Authority.
Kraftverket må ikke forveksles med T. H. Allen kullkraftverk samme sted, som er et kullfyrt anlegg.
Seutelvens Mekaniske verksted

Seutelvens Mekaniske verksted ble etablert i 1917 og var da eneste skipsbyggeri ved Seutelven vest i daværende Glemmen kommune, som etter kommunesammenslåingen 1. januar 1964 ble en del av Fredrikstad kommune.
Opprinnelig var verkstedet et allsidig verksted innen industri og anlegg, men spesialiserte seg som skipsverft etter den andre verdenskrig.
Rundt 1970 arbeidet det ca. 100 mann ved Seutelven og virksomheten var under ekspansjon. Blant annet ble en ny verksted- og kontorbygning satt opp. Med MT «Esso Valløy» i 1972 var det imidlertid slutt og verkstedet ble overtatt av Ing. F. Selmer for 6,8 mill kroner. Arbeidsstokken krympet til 15 mann.
The Last Sunset

The Last Sunset er et musikkalbum med Conception, utgitt i 1991. Albumet ble utgitt på nytt i 1994. Dette er bandets debutalbum.
Stamnes kunstgressbane

Stamnes Kunstgressbane er en  kunstgressbane som ligger i Sandnessjøen i Alstahaug kommune. Banen ble anlagt sommeren 2002. Størrelsen på banen er 64 x 100 meter hvor det også er merket to baner på tvers for 7-er fotball. Eier er Sandnessjøen idrettslag.
Lanternefesten

Lanterne-- (forenklet kinesisk: 灯节; tradisjonell kinesisk: 燈節; pinyin: Dēngjié) eller Yuanxiao-festen (forenklet kinesisk: 元宵节; tradisjonell kinesisk: 元宵節; pinyin: Yuánxiāojié) er en tradisjonell kinesisk fest. Den avslutter den flere dager lange nyttårsfesten. Den kan spores tilbake i historien til Handynastiets tid (206 f. Kr. – 220 e. Kr.).
Festen er også kjent som Shangyuanfesten; Chap Goh Meh-festen i Indonesia, Malaysia og Singapore; Yuen Siu-festen i Hongkong, Tết Thượng Nguyên eller Tết Nguyên Tiêu i Vietnam; og Koshōgatsu i Japan.
Det som i Singapore eller Malaysia gjerne kalles lanternefesten er ikke samme fest som den her omtalte - det er den stedlige betegnelsen på midthøstfesten, en annen kinesisk fest.

Feiringen av lanternefesten

Under Lanternefesten (15. dag av den kinesiske kalenders den første lunarmåned, altså 14 dager etter kinesisk nyttår) arrangeres lanterneutstillinger i Kina og på Taiwan, med lanterner som er nye av året. Det kan dreie seg om tildels kjempestore lanterner i mange farver og fantasifulle fasonger. Populære motiver er figurer fra dyrekretsen, dyr, planter og fabelvesener, kampscener, scener fra klassiske kinesiske romaner, legender og fortellinger. I tillegg til papir og pergament kan det benyttes for eksempel lakkert tre, perlemor og horn.
En viktig del av festivitetene er også å gjette svaret på de gåter som er avbildet på eller festet til lanternene. Dersom den besøkende gjetter rett, vanker det en liten gave.
Det er også vanlig å spise tanggyuan (forenklet kinesisk: 汤圆; tradisjonell kinesisk: 湯圓; pinyin: tāngyuán), den dessertrett av risboller med søtt fyll, under lanternefesten. én er grunnene er den lydlige assosiasjon fra tangyuan til tuanyuan (forenklet kinesisk: 团圆; tradisjonell kinesisk: 團圓; pinyin: tuányuán); sistnevnte ord betyr «familiesammenkomst».
Festivalen egner seg også godt for presentasjon av forloveder, og for bryllup.
Ariya Jutanugarn

Karriere

I 2007, som elleveåring, kvalifiserte Jutanugarn seg til Honda LPGA Thailand, en turnering på LPGA-touren. Hun ble profesjonell i 2012, og debuterte i 2013 på Ladies European Tour (LET), der hun allerede i debutsesongen vant Lalla Meryem Cup.
I mai 2016 vant hun sin første seier på LPGA-touren, Yokohama Tire LPGA Classic. Hun vant også de to påfølgende turneringene på touren, Kingsmill Championship og LPGA Volvik Championship. Sesongens fjerde seier kom da hun vant Women's British Open i juli. Jutanugarn ble dermed den første thailandske golfer til å vinne en majorturnering.
Søsteren Moriya (født 1994) spiller også på LPGA-touren, og ble Rookie of the Year (Årets nykommer) på touren i 2013.
Imsdal

Imsdal er et registrert varemerke for kildevann tappet på flaske av Ringnes Bryggeri. Kilden ligger i Imsdalen, en sidedal til Østerdalen. Produktet ble introdusert i Norge før Vinter-OL på Lillehammer i 1994.
Imsdal tilhører kategorien kildevann som er en av tre vannkvaliteter på det norske markedet. De to andre er naturlig mineralvann og drikkevann (springvann).

Historie

På begynnelsen av 70-tallet åpnet det et tapperi ved kilden Imsdal. Selskapet Norsk kildevann tappet vann der under merkenavnet Norwater. Dette vannet ble i stor grad eksportert og blant annet benyttet på fly.
I 1987 kjøpte Ringnes Norwater og rettighetene til kilden, og i 1990 overtok Ringnes Norsk kildevann. Dagen før åpningsseremonien for OL på Lillehammer 10. februar 1994 ble vannet lansert på flaske under navnet Imsdal. Vannet tappes og distribueres i hele Norge, i tillegg til eksport til flere land i Europa.
Karismatisk kristendom

Karismatisk kristendom, av gresk karisma «nådegave», det vil si «Åndens gaver» som tungetale, profetier og helbredelse, er en form for kristendom. Pinsebevegelsen og litt senere Trosbevegelsen har typiske karismatiske trekk, men karismatiske vekkelser opptrer også i de etablerte kirkesamfunnene.
Man pleier å skille mellom pinsebevegelsen, trosbevegelsen og den karismatiske bevegelsen. Alle tre er karismatiske rørelser fordi de betoner åndsdåp eller «åndsfylde» og «nådegaver».

Historie

Allerede på 200-tallet mente monastene å ha fått den karismatiske gaven å eie direkte inspirasjon gjennom Den hellige ånd. Kirkefaderen Tertullian sluttet seg til bevegelsen på slutten av sitt liv. I middelalderen representerte de profetiske mystikerne en form for karismatikk. 
Moderne karismatisk kristendom er regnet å ha sin start omkring 1900 med vekkelsen i Azusa street i Los Angeles som startpunkt. Den deles videre i ulike faser: Pinsebevegelsen splittet i begynnelsen mange frikirker av borgerlig karakter, mens de etablerte kirkesamfunnene ble berørt i mindre grad. Bevegelsen utviklet seg etterhvert til å få stort sett samme læregrunnlag. Trosbevegelsen ble senere en utbrytning fra Pinsebevegelsen. På 1960-tallet startet prester i USA å rapportere at de hadde blitt døpt i Den hellige ånd. Den bevegelsen som dermed startet blant de etablerte kirkene er det som kalles karismatisk vekkelse. I løpet av ganske kort tid fikk bevegelsen stor oppslutning på verdensbasis og Den katolske kirke ble berørt fra 1967.
Det finnes over en halv milliard karismatikere i hele verden, som er ca. 9 prosent av jordens befolkning. Pinsebevegelsen utgjør ca. 95 millioner av disse.

Karismatisk kristendom i Norge

Den karismatiske kristendomme  slo rot i Norge på begynnelsen av 1970-tallet. En viktig begivenhet var utgivelsen av Gud har mer å gi, den norske utgaven av Nine o'clock in the morning, en bok som blant annet inspirerte mange norske prester til å virke inn i sine etablerte kirkesamfunn med Den hellige ånd. Den episkopale pastoren Dennis Bennett (1917–1991) fra Los Angeles hadde gitt ut boka og Indremisjonens tidligere generalsekretær Torvald Øberg skrev forord. Et seminar med Full Gospel Business Men's Fellowship International i 1970 var en viktig begivenhet, sammen med flere såkalte helligåndsseminarer. Sammen med blant annet presten Hans Jacob Frøen og Hans Christian Lier var Øberg med å bane veien for karismatikken i norsk kirkeliv.  Organisasjonen Ungdom i Oppdrag ble til i denne tiden, og i februar 1977 ble det avholdt et «helligåndsseminar» i Storsalen i Oslo som samlet 1200 mennesker, deriblant mange prester i Den norske kirke. Dette kulminerte i opprettelsen av OASE-bevegelsen som har hatt sommerfestivaler fra 1980.
Uthaug

Historie

Uthaug en av landets best bevarte fiskevær og bryggene i Uthaug havn er vel bevart, skjønt mange bryggene har jevnlig blitt revet siden 1990-tallet for å gi plass til industri. I sentrum av Uthaug lå den tidligere husmannsplassen Kirkebakke, men samme område rommer også tuftene av en middelalderkirke med gravplass. Sammen med den tidligere kirken og Nøkkelhaugen, en stor gravrøys fra bronsealderen, vitner om at Uthaug var et knutepunkt i førkristen tid og inn i middelalderen. Navnet på Nøkkelhaugen er en omskriving av den eldre formen «Miklahaugen» som hadde betydningen «den store haugen». Den er den største i sitt slag i Trøndelag.
Hans Holtermann, den største klippfiskeksportør i Ålesund, kjøpte Austråttgodset i 1760, men ti år etter begynte han å stykke ut mindre gods som arveutbetaling. Uthaug ble stykket ut med en rekke leilendingsbruk til Hans Holtermanns sønn Anton Ulrik Holtermann i 1774. Senere ble sentrum for det lille godset flyttet til den nåværende Uthaugsgården og eiendommen ble utviklet til et regulært fiskevær etter mønster fra hva som er kjent fra Nord-Norge. Uthaugsgården ble siden utvidet til en herskapelig væreiergård og tomter ble lagt ut for salg. Disse utgjør det som i dag er Sjøgata og bukta utenfor denne var fram til 1920-tallet stedets havn. Mellom 1912 og 1924 ble den nåværende Uthaug havn bygget av væreierfamilien. Dette ble da en av Trøndelags beste fiskerihavner.
Uthaug Handelssamlag, etablert 1906, var et av få frittstående «en-butikks-lag» i Coop Norge fram til avviklingen i februar 2012. Poståpneriet ble opprettet i 1897, med handelsmannen på «Uthaugsgården» som poståpner.
Uthaug som fiskevær utviklet seg til et konsentrert landsby fram til den andre verdenskrig da havna, strandsitterhusene, butikken, postkontoret, fiskemottaket og de øvrige tomtene på stedet ble solgt fra væreiergården. Siden har Uthaug utviklet seg som et regulært tettsted i Ørland.
Heterogomphus eteocles

Utseende

En stor (ca. 40-45 millimeter), kraftig, svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet langt og kraftig, litt kløvet i spissen og uthulingen stor, med et høyt, i spissen to-delt framspring over. Hunnen har ikke horn. Pronotum hos hannen har kraftig, grovmasket mikroskulptur på sidene, blankt i midten. Hos hunnen er pronotum rundet, jevnt og ganske kraftig punktert. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er ganske lite punkterte, blanke, punktene danner rader bare i den fremre delen. Undersiden har gulaktige hår.

Levevis

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse

Arten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.
Mannbjørn

Mannbjørn, sjeldnere også kalt hambjørn og varbjørn (verr betød «mann» på norrønt), var ifølge gammel norsk og nordeuropeisk folketro en person, nesten alltid en mann, som var, eller kunne bli, omskapt til en bjørn. En mannbjørn var en såkalt hamløper, det vil si et menneske som frivillig eller ufrivillig skiftet til dyreham, på samme måte som en varulv. Flere naturmystiske sagn forteller om hvordan mannbjørner overtok rovdyrets naturlige villskap og blodtørst, men også dets mot og list, for å skade mennesker og husdyr, ofte med stor råskap.

Forestillinger i folketroen

Forestillingene og fortellingene om mannbjørner har variert gjennom historien og på ulike steder. I noen jakttradisjoner var dette de verste slagbjørnene som bare kunne drepes med kuler av arvesølv. I Telemark kunne slike bjørner kalles «illgjerd-bjørnar».
Selv om det også er noen få beretninger om kvinnelige varbjørner, ble mannbjørnene regnet som spesielt farlige for kvinner; flere historier handler om bjørner som tok livet av gravide, gjerne gifte kvinner og rev fostrene ut av mødrenes liv. Hvis barna var gutter kunne bjørnen ale dem opp slik at de selv kunne bli varbjørner. I enkelte av disse fortellingene er det mannbjørner som bare kan bli fri fra forbannelsen dersom de fostrer opp nettopp et guttebarn. Store, kraftige karer, i Telemark kalt «bjørnefantar», ble sagt å ha vokst opp hos slike bjørner. 
Mannbjørner kunne også være trollkyndige som selv kunne forvandle seg og innta en annen skikkelse, altså ikke bare forheksede ofre. Varbjørner kunne dessuten være menneskesjeler, for eksempel tilbakevendte døde personer, som manglet en egen kropp og måtte velge en fra et dyr.

Liknende bjørneskikkelser

Ifølge Snorre hadde Harald Hårfagre rasende berserker («bjørneskjorter») og ulfheðnar («menn med kapper eller trøyer av ulveskinn») som elitesoldater i hæren sin. Hvorvidt slike drakter skulle gi krigerne kamplyst og krefter som rovdyr i sin ekstatiske «berserkergang», eller skremme fienden, er ikke klart. Noen har også tolket ordet berserk som «bar serk», altså «i bare skjorta», det vil si lett kledt, uten tung krigerdrakt, og sagt at begrepene er blandet sammen. Berserkerne har derfor trolig ikke vært uttrykk for en tro på krigerske mannbjørner og varulver. 
Samtidig har det vært en bjørnekult hos samer og andre, uten belegg for påvirkning til norrøn mytologi. Forestillinger om bjørnens kraft og en viss «bjørnedyrkelse» har trolig likevel vært utbredt. Bruken av mannsnavnet Bjørn kan være uttrykk for det.
I eventyret  Snøhvit og Rosenrød (Schneeweisschen und Rosenrot), som de tyske brødrene Grimm publiserte første gang i 1827, er det en snill bjørn som blir venner med to unge søstre. Dyret viser seg til sist å være en prins som er blitt omskapt av en ond dverg som har stjålet gullet hans og også plaget søstrene.
I gresk mytologi ble den vakre kongsdatteren Kallisto lurt og voldtatt av gudekongen Zevs. Da det ble oppdaget at hun var med barn, omskapte gudinnen Hera, Zevs' make, henne til en bjørn som fødte sønnen Arcas. Seinere ble hun et stjernebilde.
DS «Lofoten» (1884)

Historie

Skipet ble sjøsatt 22. juli 1884 og overlevert senere samme år. DS «Lofoten» ble etter overleveringen satt inn på ruten Bergen – Vesterålen som kombinert passasjer- og lasteskip. 9. september 1885 grunnstøtte hun ved Haugsnes i Bø i Vesterålen. Skipet ble trukket av grunnen og reparert i Trondheim for 69 000 kroner.

I hurtigruten

I 1893 fikk Vesteraalens Dampskibsselskab kontrakt med staten på å drive hurtigrutetrafikk med ukentlige avganger mellom Trondheim og Hammerfest. For å oppfylle kontrakten ble DS «Lofoten» satt inn som reserveskip på ruten fra starten i 1893 til 1903. I 1896 grunnstøtte hun ved Agdenes og sank. Skipet ble hevet og slept til Trondheim hvor hun ble reparert og samtidig forlenget med 5,4 meter. Ved siden av rollen som reserveskip i hurtigruten og innsatsen i kystruten mellom Bergen og Vesterålen, gikk DS «Lofoten» i sommerrute til Svalbard fra 1886 til 1912. I 1903 ble oppgaven som reserveskip i hurtigruten overtatt av DS «Andenæs», og DS «Lofoten» fortsatte i kyst- og nordsjø-trafikk. I august 1912 brøt det ut brann ombord, og skipet ble så sterkt skadet at det senere ble kondemnert.

Skipet

I 1907 var DS «Lofoten»s tonnasje 425,94 bruttoregistertonn og 299,87 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en tosylindret compound dampmaskin med arbeidstrykk 80 psi, bygd ved Akers mekaniske verksted. Oppgitt ytelse var 250 ihk (indikerte hestekrefter), og 53 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 9 knop. Skroget var bygd i jern, og hun var sertifisert for 165 passasjerer i kystfart, 40 passasjerer i europeisk fart, og 285 passasjerer i lokalfart.
Burothettefly

Utseende

En middelsstort (vingespenn 41 – 45 mm), lysgrått nattfly. Kroppen er spoleformet. En tufs av lange hår på forkroppen strekker seg fram som en hette over hodet. Forvingen er nokså smal, lysgrå med to mørke, siksak-tverrbånd. Bakvingen er silkehvit ved roten, grå ytterst, med mørke årer. Larven naken bortsett fra noen korte børster, grønnaktig med rødbrune flekker. Den er markert innsnevret mellom kroppsleddene slik at den ser nærmest perlekjede-formet ut.

Levevis

Larvene lever på burot (Artemisia vulgaris) og malurt (Artemisia absinhtium), og arten finnes der disse vokser, gjerne på brakkmark, langs veier og åkerkanter. Det er ikke lett å finne de voksne sommerfuglene, derimot er larvene mye lettere å påvise. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august. Arten overvintrer som en puppe i en kokong i bakken.

Utbredelse

Arten forekommer i Europa, i Sentral-Asia og østover til det vestlige Kina og Irkutsk-området i Sibir. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Aust-Agder.
Carlo Francesco Pollarolo

Bakgrunn

Lite er kjent om Pollarolos oppvekst og musikkutdanning, men sannsynligvis fikk han undervisning av faren Orazio Pollarolo (død 1676), som var organist ved katedralen i Brescia. Domkapellmester Pietro Pelli kan også ha bidratt med undervisning.

Karriere

Fra 1676 kan Pollarolo spores som domorganist, og som organist ved flere av Brescias andre kirker. Den 26. november 1674 giftet han seg med Angela Maria Alliati i kirka SS. Nazaro e Celso. Den yngste sønnen, Antonio Pollarolo, ble som sin fra organist og operakomponist.
I 1689 flyttet Pollarolo og familien i Venezia. Året etter ble han utnevnt til organist ved Markusdomen og to år senere fikk han posten som visekapellmester. Fra 1691 ble Pollarolos operaer uroppført ved byens største operahus, San Giovanni Crisostomo (dagens Teatro Malibran), Sant'Angelo, Teatro San Cassiano og San Fantin. I 1694 søkte han stillingen som maestro di cappella ved Markuskirka, men tapte med én stemme for Antonio Biffi. Litt seinere overtok sønnen Antonio posten som visekapellmester, og Pollarolo konsentrerte seg mer om å skrive operaer. Fra 1696 til sin død i 1722 var han  maestro di coro  ved Ospedale degl'Incurabili, en av de fire velrenommerte musikkskolene i Venezia, og skrev tolv oratorier for dem.
Pollarolo skrev i alt 85 operaer. Dessuten mange oratorier, orgelsonater, fuger og kirkelige arier og kantater. I hans samtid ble operaene med stor suksess oppført i Italia, Tyskland og Østerrike.
Tjenestedesign

Tjenestedesign er en fagretning innen design med mål om å utvikle brukerrettede og helhetlige tjenester.
Tjenestedesign inneholder et tankesett, en prosess og flere metodikker. Tjenestedesign handler om å få organisasjoner til å sette brukeren i sentrum. Målet er å levere helhetlige og meningsfylte tjensteopplevelser til brukerne. En bruker er vidt definert, slik at en bruker kan være en ekstern (kunde) eller intern (ansatte i organisasjonen/bedriften). Det vil si at det er flere brukerreiser som må fungere på en gang, for at det skal bli gode og effektive opplevelser for alle. 
Tjenestedesignere finner ofte løsninger som ligger utenfor kontaktpunktene mellom brukerne, for det er i skjæringspunktet mellom det tekniske, business og brukerbehov at løsningene finnes. Det gjør at løsningene ofte påvirker flere deler av organisasjonen. Tjenestedesignere ser derfor helheten i tjenestene og hvordan brukernes behov passer til organisasjonen de designer for.
Når tjenestedesignere utformer nye tjenester og produkter, fokuseres det på å forstå problemet og teste hypoteser. De bruker ofte prototyper og visuelle midler underveis. Dette gir de mulighet til å få tilbakemeldinger fra brukere og andre aktører tidlig i prosessen, og deretter justere seg frem til de mest optimale løsningene.
Tjenestedesignere visualiserer innsikter, ideer og konkrete løsninger underveis med illustrasjoner, klare diagrammer, videoer, prototyper, etc. Det at alle kan forstå og bidra underveis i hele prosessen, gir en bred følelse av eierskap og sikrer at man hele veien får reelle svar på hva som kan og ikke kan utføres.
Ferdige designede tjenester kan ikke “overleveres” på samme måte som for eksempel design av produkter eller merkevarer. Vellykkede tjenester må utformes i ekstremt tett samarbeid med kunden, både for å skape en felles forståelse av hva som skal utformes, men også for å sikre forankring. Ofte må arbeidsprosesser også justeres for å forbedre brukeropplevelsen.
Heterorhyphidae

Fossiler

Gruppen er kjent fra fossiler fra Jura, ca. 182 millioner år før nåtid, fra Tyskland.
Idrettslaget Sandvin

Idrettslaget Sandvin (stiftet 16. januar 1964) er en friidrettsklubb fra Sande i Vestfold.
Klubben har markert seg med flere medaljer i NM i friidrett de siste årene, i bl.a. høyde,stav, kule for menn og kvinner og spyd for kvinner.