google/wiki40b huggingface dataset:
Andreas II av Ungarn

Bakgrunn

Han var sønn av  kong Béla III av Ungarn. 
Etter Béla IIIs død ble strid mellom den gamle kongens sønner, Imre og Andreas. Dette ble utnyttet av høyadelen til å underlegge seg mer land, hvorved de kongelige landområdene minsket. Først da Andreas' sønn Béla ble konge, begynte land å gjenvinnes til kronen.

Konge

Andreas ble konge i 1205. I en kortere tid var han også fyrste av Galicia. Han var den første ungarske konge som ble avkrevd en kongelig ed da han ble kronet. Han førte deretter en så generøs forleningspolitikk mot høyadelen at den vokste seg så sterk at hans etterfølger Bela IV ikke kunne styre landet som han ville. Bela kunne gjenvinne makten fra høyadelen først etter at han i år 1241 hadde slått tilbake en tatarsk invasjon.
I begynnelsen av Andreas' regjeringstid stod det klart at det kongelige lenssystemet ikke lengre fungerte godt og at reformer var nødvendige. Lenssystemet ble oppløst og dermed tapte kongen sin lensmilitær. For å erstatte troppene, måtte han be om høyadelens hjelp, særskilt fordi Andreas deltok i et korstog og førte mange kriger mot Galicia. Disse felttogene var mislykkede og avstedkom bare at landets penger og makt ble sløst med.
Under hans regjering ble høyadelen større og sterkere. Dette førte til at Andreas måtte gi den gyldne bulle (Aranybulla) 1222 i Fehérvár, der kongen måtte garantere adelens rettigheter og privilegier. Hovedsakelig tok denne sikte på å beskytte lavadelen og kirken, men ettersom den kongelige makt var svak, kunne den ikke helt gjennomføres.
Han innbød tyske og italienske innvandrere til Ungarn. De etablerte seg i Transilvania.

Økonomi

Ettersom skattkammerets penger forsvant som følge av Andreas' mange kriger, måtte kongen øke inntektene på noe vis. Hans økonomi var basert på de såkalte regalier, som var innkomster fra de kongelige rettigheter, det vil si monopol (salt, toll, etc.). Han tok også opp nye skatter.

Familie

Hans gemal Gertrud ble myrdet i 1213, mens Andreas lå i krig mot Galicia. Denne hendelse utgjorde bakgrunn til József Katonas Bánk Bán, som er et populært ungarsk kongedrama.
NOU 2003:13, Holden-II-utvalget

NOU 2003:13 «Konkurranseevne, lønnsdannelse og kronekurs» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 15. november 2002 og som avla sin innstilling for Finansdepartementet 9. april 2003. Utvalget ble ledet av Steinar Holden, og det blir gjerne referert til som «Holden-II-utvalget».
Emballasjeavgift

Emballasjeavgift (avgift på drikkevareemballasje) er en særavgift til statskassen.
Avgiften på drikkevareemballasje ble innført i 1974. Dagens avgiftssystem består av en miljøavgift og en grunnavgift. Avgiftsplikten oppstår ved produksjon og ved innførsel.

Grunnavgiften på engangsemballasje for drikkevarer

Grunnavgiften på engangsemballasje ilegges drikkevareemballasje som ikke kan brukes om igjen i sin opprinnelige form (engangsemballasje). Avgiften skal stimulere til en overgang fra engangsemballasje til gjenbruksemballasje og dermed bidra til å redusere avfallsmengden.
I 2010 er avgiftssatsen 1,02 kroner per stykk.
I 2008 var statens inntekter fra grunnavgiften på engangsemballasje 730 mill. kroner.

Miljøavgift på drikkevareemballasje

Miljøavgiften på drikkevareemballasje skal prise kostnadene ved at drikkevareemballasje havner som søppel i naturen. Avgiften er utformet slik at emballasje av henholdsvis glass, metall og plast/kartong har ulike avgiftssatser. Differensieringen er begrunnet med at ulik type emballasje gir ulik miljøskade i naturen. Miljøavgiften er også gradert etter returandel, slik at emballasje som inngår i godkjente retursystemer får redusert miljøavgiftssats etter returandelen. Ved returandel på 95 pst. eller høyere faller avgiften bort. Det er Miljødirektoratet som godkjenner retursystemer og fastsetter returandel.
I 2010 er avgiftssatsene 4,97 kroner per stykk for glass og metall, 3,00 kroner per stykk for plast og 1,24 kroner per stykk for kartong og papp.
I 2008 var statens inntekter fra miljøavgiften på drikkevareemballasje 496 mill. kroner.
Porte Molitor (Paris Metro)

Porte Molitor (noen ganger kalt Murat etter den nærliggende rue Murat) er en ubenyttet stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen er bygget på et eget spor mellom linje 9 og linje 10 for å betjene fotballstadionet Parc des Princes. Selv om stasjonsområdet og plattformer er ferdigbygget ble prosjektet kansellert.
Det ble aldri bygget noen innganger, så stasjonen har aldri vært tilgjengelig for publikum.
Norway Place

Norway Place (tidligere Norbatt plass) er en plass i den libanesiske småbyen Ebel es-Saqi som er opprettet av de lokale myndighetene til ære for Norge og den norske FN-bataljonen som sørget for fred og stabilitet i det krigsherjede området. Midt på plassen er det mellom to bueganger en liten park med en fontene.
Isobel Barnett

Bakgrunn

Hun var legedatter, og fulgte i farens fotspor og studerte medisin ved Glasgow University. Hun kvalifiserte seg som lege i 1940, og giftet seg den følgende år med Geoffrey Barnett. Lady Barnett oppgav sin medisinske karriere i 1948 og var en Justice of the Peace de neste tyve år.

Radio og fjernsyn

I 1953 begynte hun i BBC fjernsyn i panelet i et underholdningsprogram, What's My Line, og fikk med dette et gjennombrudd. Hun ble også kjent gjennom tilsvarende arbeid i radioprogrammer. 
Hun var elegant og vittig og legemliggjorde det britiske aristokrati (som hun selv ikke stammet fra). På sine eldre dager ble hun temmelig eksentrisk.
Prins Peter av Danmark og Hellas

Liv og gjerning

Han avtjente verneplikten i Den Kongelige  Livgarde fra 1932 og ble i 1934 utnevnt til sekondløjtnant. Under andre verdenskrig deltok han som offiser i den greske hær i kampene omkring Middelhavet. Han ble i 1952 utnevnt til oberstløytnant i den greske hær og i 1964 til samme grad i den danske hæren.

Ekspedisjoner til Asia

Prins Peter var aktiv i ekspedisjoner til Asia og deltok i årene 1947-1952 i den 3. danske sentralasiatiske ekspedisjon. Han ledet den efterfølgende Haslund-Christensen-minneekspedisjon i 1953 - 1955. Sammen med sin hustru tilbragte han syv år (januar 1950 - februar 1957) i den nordøst-indiske by Kalimpong i Himalaya, hvor han samlet inn en enorm mengde tibetanske gjenstander og etnografiske og antropometriske data og skrev en rekke vitenskapelige og populærvidenskapelige artikler og bøker. Han besøkte også graven til en landsmann Polycarpus Lindqvist I 1963 utgav han boken A Study of Polyandry om polyandri (flermanneri). Han var antropolog med  tibetanske seder og skikker som sitt spesielle område og skrev flere artikler om emnet som ble publisert i akademiske tidsskrift.

Engasjement for Tibet

Det var især prins Peters syv år lange besøk i den vestbengalske by Kalimpong (januar 1950-februar 1957) som kom til å påvirke hans personlige og profesjonelle engasjement i det tibetanske samfunn, dets politikk og fremtid. Etter sitt lange arbeide med tibetanerne som oppholdt seg i India, fortsatte han sitt engasjement i Danmark: Prins Peter arbeidet også for den tibetanske sak som president for Nordisk Råd til Tibetanerhjelp, som i årene mellom 1960 - 1971 arrangerte utdannelsstipend for hundrede tibetanere i Danmark, Norge og Sverige. Han henvendte seg til mediene og internasjonale kontakter og  talte tibetanernes sak og kritiserte det kinesiske styre i Tibet og Nehrus manglende håndsrekning til tibetanere.
Prins Peter og hans gemalinne, Irene Ovtchinnikova (Irina) (født 1900, død 1990), bodde i en årrekke på Lille Bernstorff i Gentofte. Hans grav ligger i parken.

Forholdet til det greske kongehus

Gjennom hele livet hadde han et problematisk forhold til det greske kongehus som han var en del av. Hans ekteskap med Irene tilspisset situasjonen ytterligere. Derfor ble han ikke gravlagt sammen med kongefamilien fra Hellas. I stedet ble han gravlagt i Danmark, i Gentofte. Han døde i 1980 i London av en hjerneblødning. Fra sin fødsel til grunnlovsendringen i 1953 hadde prins Peter arverett til den danske trone. Han og prinsesse Irene fikk ingen efterkommere.

Anetavle

Prins Peter og hans søster Eugénie var oldebarn av Napoleon Bonapartes nevø Pierre Napoleon Bonaparte.
Bornsjön

Vannforsyningsreserve

Bornsjön med omgivelser ble kjøpt opp av Stockholm by allerede ved århundreskiftet 1900 med tanke på sikring av byens vanntilførsel som vannforsyningsreserve. Norsborgs vattenverk ble bygget kort tid etter i Norsborg, og råvannet ble i begynnelsen hentet fra Bornsjön, men senere Mälaren.
Bornsjön med omgivelser er for tiden et vannvernsområde, noe som innebærer at innsjøen ikke får benyttes til andre formål. Man kan for eksempel ikke bade eller fiske i innsjøen, og heller ikke gå på isen på vinteren. Bornsjöns rene vann vil bli benyttet som vannforsyning for Stockholm dersom hovedkilden til byens vanntilførsel, Mälaren skulle bli forurenset.
Siden 1993 har eiendommene rundt innsjøen vært i eie, og blitt driftet, av Stockholm Vatten. Målet er en langsiktig sikring av Bornsjön som kilde til vannforsyning. Skogbruk i området drives med forsiktighet og uten bruk av kjemikalier, og jordbruksdriften er underlagt restriksjoner. For å følge med tilstanden i innsjøen tas det stadig prøver av både vannet i innsjøen og dens tilløpselver.

Dyreliv

På grunn av fraværet av båttrafikk på innsjøen, hekker sjeldne fuglearter som storlom og fiskeørn her.
I 2004 ble Bornsjön rammet av krepsepest som følge av ulovlig utsetting av signalkreps. Stockholm vatten har siden da forsøkt gjeninnføring av den sterkt truede edelkrepsen.

Bornsjöns naturreservat

Bornsjöns naturreservat er et naturreservat i Stockholms län, som strekker seg inn i tre kommuner: Salem, Botkyrka og Södertälje. Naturreservatet er ca 4600 hektar, og ble etablert i 1995. Hovedvannføringen i naturreservatet er Bornsjön.
Ploging

Teori

Ploging inngår sammen med å sitte i hocke og den enda mer sammenkrøpne «eggestillingen» i kategorien utforteknikker innen langrennssporten, men skiller seg fra øvrige ved at den er ment å redusere farten istedenfor å optimalisere eller øke fremdrift. Derfor omtales ploging gjerne av teoretikere som en «destruktiv» teknikk, i motsetning til teknikker som skaper fremdrift, som omtales som «konstruktive» teknikker.

Undersøkelser

Adferdsforskere har foretatt to undersøkelser om hvorfor skiløpere ploger: en studie ble utført ved å granske TV-bilder fra 50 og 30 km fellesstart i OL i Vancouver; den andre studien ble utført av observatører utplasset på toppen av «Slaktern» ved Blankvann i Nordmarka. Den første studien viste at eliteutøverne, selv om de opererte i til dels svært tette felt i høy fart, kun ploget hvor det var hensiktsmessig (taktisk) å redusere farten, og heller valgte å styre unna hindringer gjennom raskere konstruktive teknikker. Studien viste videre at plogingstakten var noe høyere hos dameløperne, men bare blant de bakerst i feltet.
«Nordmarksstudien» viste en langt høyere grad av ploging, selv blant skiløpere med uhindret ferdsel. På bakgrunn av disse studiene konkluderte forskerne med at inntil 60 % av all ploging skyldes manglende skiferdigheter (ettersom ploging nesten ikke forekom blant eliteløperne), at 35 % av all ploging skyldes forsiktighet (basert på at enkelte av de dårligste dameløperne, også blant eliteløperne, valgte å ploge unødig), at 4 % av ploging skyldes taktiske eller familiære hensyn, og at kun 1 % av all ploging er nødvendig.
Nord-Amerikanske psykologer, som har hatt mulighet til å sammenligne vinnerinstinkt og skiferdigheter blant studenter, har basert på en undersøkelse utført i lett terreng, lansert en teori om at ploging kan være et tegn på manglende vinnervilje.

Ploging i Marka

Skiforeningen har siden sent på 1990-tallet unnlatt å sette spor i enkelte utforbakker i Marka. Formålet har ganske sikkert vært å øke sikkerheten ved å gjøre det lettere å ploge. Hensikten er god, men enkelte vil hevde at foreningen dessverre bruker dette virkemiddelet for ofte; ettersom mange opplever en bakke uten spor nærmest som et påbud om å senke farten, ploger mange ofte i bakker hvor det ville vært tilstrekkelig å unnlate å sette seg i hocke. Løypenettet blir derfor opp-ploget i altfor stor grad, noe som medfører økt faregrad, og ikke mindre.
Ploging har også den uheldige effekt på løypene at snøen skyfles til side og, ved gjentatt ploging, etterlater snøfonner som er vanskelige å styre i i utkanten av sporet, og et svært tynt til ikke-eksisterende snø- eller is-lag i midten av sporet. Selv om ploging kan oppleves trygt for den indviduelle ploger, vil plogeren kunne skape farligere situasjoner for den som kommer etter seg; er først sporet ploget opp til det ugjenkjennelige, vil det også være vanskelig å foreta en bråstopp i form av full skrens. Plogeren bør derfor forsøke å ploge i utkanten av sporet, og ikke i midten, slik at snøen skyfles inn i og ikke ut av løypen.
Det må imidlertid ikke være tvil om at enhver skiløper står fritt til å ploge når den måtte ønske.
1170-årene

-- 1170 -- 1171 -- 1172 -- 1173 -- 1174 -- 1175 -- 1176 -- 1177 -- 1178 -- 1179
Tiårsoversikt
Judo under Panamerikanske leker 1987

Judo under Panamerikanske leker 1987. Judo var en av flere sporter i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA i perioden 8. til 23. august 1987. Det var sjette gangen som judo var med i de panamerikanske leker. Det var ble konkurrert i åtte klasser for menn og åtte for kvinner. Brasil ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran USA og Cuba med fire hver.
Ferjesambandet Bognes–Lødingen

Bognes–Lødingen er et ferjesamband i Ofoten langs riksvei 85. Det krysser Vestfjorden rett vest for Ofotfjordens munning, mellom Bognes ferjekai i Tysfjord og Lødingen ferjekai i Lødingen kommune i Nordland. Strekningen drives av Torghatten Nord. 
Overfartstiden er 60 minutter, den blir betjent av MF «Lødingen», MF «Barøy» og MF «Hamarøy», med 11 avganger daglig i hver retning på hverdager, 21 om sommeren. I 2014 var årsdøgnstrafikken 418 kjøretøyer.

Historikk

Begynnelsen på ferjeforbindelsen mellom Lødingen og Bognes kom da prøvedrift av ferjestrekningen mellom Lilleng i daværende Sandtorg kommune (nå Harstad), Lødingen og Bognes startet 19. juni 1950. Ferjeruta var i drift sommerstid til og med 1959, med unntak av årene 1952, 1953 og 1954. Disse årene hadde ikke Lødingen egen ferjekai, og ferja la til ved ekspedisjonskaia i Lødingen.
Veien og ferjekaia i Lødingen ble offisielt åpnet 31. juli 1959. Ferjeanløpet på Lilleng ble sløyfet fra 21. juli samme år. Helårs ferjedrift mellom Lødingen og Bognes startet 15. mai 1960 med den nybygde bilferja MF «Hinnøy».
Fra 20. juni 1960 til 12. desember 1976 hadde ferja også enkelte turer mellom Lødingen og Rinøyvåg i Lødingen Vestbygd. Den ferjestrekningen ble nedlagt da Kanstadstraumen bru ble åpnet 12. desember 1976. På 1980-tallet ble det bygd ny ferjekai med biloppstillingsplass utenfor Lødingen sentrum.
Koffardi

Koffardi (av mellomtysk: kopfardie, handelsreise) er et begrep fra skipsfarten. 
Et skip i koffardi er et handelsfartøy, i motsetning til krigsskip. Uttrykket ble mest brukt i seilskutetiden, og gjerne som koffardifart om handelsrutene mellom Europa og de daværende kolonilandene.
Fylkesvei 7828

Fylkesvei 7828 går mellom Reitarsæter og Rossvoll i Målselv kommune. Veien er 5,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 177.
Goldisthal vannkraftverk

Goldisthal vannkraftverk er et vannkraftverk i elva Saale i Thüringen i det sentral-østlige Tyskland. Dette er et såkalt pumpekraftverk som nytter tt oppdemmede reservoarer, og har installert vannkraftkapasitet på 1 060 MW, fordelt på fire turbiner. Øvre reservoar er Oberbecken på 13,5 millioner m³, mens nedre reservoar er Oberes Schwarzatal på inntil 18,9 millioner m³.
Oberbecken-demningen er 29 meter høy og 3 370 meter lang, og ble fullført i 2002. Den nedre Goldisthal-demningen er 67 meter høy og 220 meter lang, og sto ferdig i 2001.
The Savior with Me

«The Savior with Me» er ei amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Fan­ny Cros­by i 1890. Noen salmebøker angir opphavspersonens navn som Lizzie Edvards (Crosbys psevdonym). Melodien ble skrevet av John R. Sweeney.

Norsk versjon

Den norske tittelen er «Jeg må ha Jesus med mig».
Kissin' Cousins (sang)

«Kissin' Cousins» er en rask amerikansk filmsang, skrevet av Fred Wise og Randy Starr. Den ble fremført av Elvis Presley i MGM-filmen Kissin' Cousins fra 1964. Fetterne Josh Morgan/Jodie Tatum (begge spilt av Presley) sang «Kissin' Cousins» på en gårdsplass, mens mange mennesker danset rundt.
Instrumentalsporet ble spilt inn 5. september 1963 i RCA Studio B, Nashville. Presley la på sang 10. oktober 1963. Den ble utgitt på LP-platen Kissin' Cousins (RCA Victor LSP 2894 (stereo) og RCA Victor LPM 2894 (mono)) samt på singlen RCA Victor 47-8307 i 1964. MGM-produsenter var Gene Nelson og Fred Karger.
Top Secret!

Handling

Rockesangeren Nick Rivers (Val Kilmer) reiser som USAs representant til en kulturfestival i Øst-Tyskland under den kalde krigen og havner midt i kampene mellom militærpolitiet og motstandsfolkene. Det blir en kamp mot klokka når Nick slår seg sammen med Hillary Flammond (Lucy Gutteridge) for å finne faren hennes før han får lagd det endelige supervåpenet – Polaris Mine. Han får imidlertid uventet hjelp av «den franske motstandsbevegelsen».

Om filmen

Top Secret er en vill parodi på agent- og krigsfilmer.
Val Kilmers hadde sin første filmrolle i denne filmen.
The Continuing Story of Bungalow Bill

«The Continuing Story of Bungalow Bill» er en britisk sang, skrevet av John Lennon, men kreditert Lennon/McCartney. Den ble utgitt på dobbeltalbumet The Beatles (også kjent som The White Album) 22. november 1968.

Komposisjon

Denne sangen gjør narr av handlingene til en ung amerikaner med navn Richard A. Cooke III, kjent som Ri, som besøkte sin mor, Nancy Cooke de Herrera, på ashramen til Maharishi Mahesh Yogi i Rishikesh på samme tid som The Beatles var der hos Maharishi. Ifølge hans mor opprettholdt hun og sønnen vennlige forbindelser med alle medlemmene av The Beatles, bortsett fra John Lennon, som ifølge Cooke de Herreras oppfatning var «et geni», men fjern og hånlig til den velstående amerikanerinnen Cooke de Herrera og hennes collegestuderende sønn, som var pen og smart i utseendet.
Ifølge Nancys selvbiografi, Beyond Gurus, oppstod sangens tilblivelse da hun, Rik, og flere andre, inklusive innfødte guider, dro avsted på elefanter for å jakte på en tiger (angivelig presentert av deres indiske guide som en tradisjonell handling). Flokken med elefanter ble angrepet av en tiger, som ble skutt av Rik. Rik var i begynnelsen stolt over sin raske reaksjon og poserte på et fotografi med sitt bytte. Riks reaksjon på drapet var blandet, og han har ikke jaktet siden. Nancy hevder at alle de nærværende erkjente nødvendigheten av Riks handling, men at Lennons reaksjon var foraktelig og sarkastisk. Han spurte Rik: «Men ville du ikke kalle det lett livsødeleggende?». Sangen ble skrevet av Lennon for å gjøre narr av det han så på som Riks skryting og uopplyste holdning.
Lennonn fortalte senere sin versjon i et intervju med Playboy og hevdet at: «Bungalow Bill ble skrevet om en fyr i Maharishis meditasjonsleir som tok en kort pause for å gå og skyte noen stakkars tigere og så kom tilbake for å kommunisere med Gud. Det pleide å være en figur kalt Jungle Jim, og jeg kombinerte ham med Buffalo Bill. Det er en slags tenårings-sosialkommenterende sang og [a bit of a joke]»
Mia Farrow, som også var på ashramen i den perioden støtter Lennons historie i sin selvbiografi. Hun skriver: «Så ankom en selvhøytidelig, middelaldrende amerikansk kvinne, bærende på et fjell av bagasje til sin splitter nye private bungalow like ved Maharishis sin sammen med sin sønn, en blid (bland) ung mann med navn Bill. Folk rømte fra denne nykommeren, og ingen var lei seg da hun forlot ashramen etter en kort tid for å jakte på tigere, uvitende om at deres nærvær hadde inspirert til en ny Beatles' sang – «Bungalow Bill»».

Innspilling

Sangen ble innspilt i Abbey Road Studios 8. oktober 1968 og ble fullført, inklusive alle overdubbingene, under denne ene sessionen.
Dette markerer det eneste tilfellet i en The Beatles-sang, hvor en kvinne synger ledevokal, da Yoko Ono synger: «Not when he looks so fierce» (selv om Yoko Onos stemme også kan høres, mens hun sier: «You become naked» på «Revolution 9» på samme album).

Norsk versjon

Jan Ø. Nielsen har skrevet en norsk tekst. Hans norske versjon heter «Hei ordfører vil...».
Sphinx praelongus

Utseende

En stor (vingespenn ca. 130 mm) og slank, brunspraglete svermer. Den ligner sterkt på Sphinx merops, men er noe slankere enn denne. Kroppen og forvingene er brune med svarte streker, bakvingene svarte med to lyse tverrbånd. Bakkroppen har en bred, klart avgrenset, grå midtstripe, på sidene er den tverrstripet svart og hvit.

Levevis

Lite ser ut til å være kjent om biologien til denne arten. De voksne svermerne besøker trolig blomster.

Utbredelse

Arten lever i Sør- og Mellom-Amerika. De er i alle fall funnet i Mexico og Honduras.
Historisk teologi

Historisk teologi er studiet av den kristne lærrs historiske utvikling. Uttrykket historisk teologi er ikke så utbredt ved dagens teologiske fakulteter internasjonalt, men brukes i noen land of fremst i mer konfesjonelle sammenhenger.Det er også brukt på den katolske høyskole Newmaninstitutet i Uppsala i Sverige. Emnene kirkehistorie, patristikk, systematisk teologi / dogmatikk og tros- og livssynsvitenskap er høyskoleemner som delvis overlapper inn i den historiske teologis områder.
Kistrand kirke

Historie

Dagens kirke avløste den gamle kirken på stedet som ble bygget i 1719. Denne skal i følge nedtegnelser ha bestått av våpenhus og skip, samt et kor eller sakristi. I 1763 ble det påbygget to sidefløyer etter forslag fra Johan Ernst Gunnerus som var biskop i Nidaros. En ytterligere oppgradering ble gjort i 1803 som følge av at Porsanger ble gjort til hovedsogn.
På midten av 1850 begynte man å diskutere bygging av ny kirke. I august 1855 returnerte sogneprest Peter Valeur fra reise og oppdaget til sin overraskelse av det var engasjert en tømrer fra Tromsø til å rive den gamle kirken uten at han var underrettet om dette. Ved å ta kontakt med Tromsø stiftsdireksjon fant han ut at rivingen heller ikke var avklart der. Sognepresten var imidlertid både tilgivende og løsningsorientert, og fikk biskopens velsignelse til å vigsle et rom i prestegården hvor han kunne gjennomføre de kirkelige ritualer frem til ny kirke var bygget. 7. september 1856 ble den nye kirken innviet.
I januar 1882 ble Finnmark rammet av en orkan som påførte kirken betydelige skader. Det ble derfor satt i gang en omfattende restaurering sommeren 1883. En ny oppussing ble satt i gang i 1928. Under andre verdenskrig ble kirkebygget rekvirert av tyske styrker, og det ble påført store ødeleggelser innvendig.  Kirken ble imidlertid ikke brent da tyskerne trakk seg tilbake. Sivile som hadde flyktet og som fant sine hus nedbrent da de vendte tilbake måtte for en kort periode ta inn i kirken inntil de fikk satt opp provisoriske overnattingssteder.
Det var trange tider i årene etter krigen, og det tok tid før man fikk reparert alle skadene kirken var blitt påført. 
Det første pipeorgelet ble tatt i bruk til kirkens 125-årsjubileum i 1981.