google/wiki40b huggingface dataset:
Mikhail Glinka

Liv og virke

Glinka stammet fra en russisk aristokratfamilie. Han fikk en solid utdanning, men musikkopplæringen var noe tilfeldig. I følge ham selv ble musikkinteressen for alvor vekket da han i tiårsalderen hørte en klarinettkvartett av den finske komponisten Bernhard Crusell. Han fikk noen leksjoner i pianospill hos den irske komponisten John Field og studerte senere piano med Charles Mayer.
Fra 1830 var Glinka tre år i Italia, der han blant annet utvidet sin kunnskap om operasjangeren. Under et opphold i Milano ble han kjent med Vincenzo Bellini, Gaetano Donizetti og Felix Mendelssohn Bartholdy. I 1833 var han i Berlin og studerte musikkteori hos Siegfried Dehn.
Glinkas første opera, Livet for tsaren, ble uroppført på Bolsjojteateret i Petersburg 1836. Operaen er den første klassiske operaen sunget på russisk og forteller om heltedådene til Ivan Sussanin under den russiske urotida på begynnelsen av 1600-tallet. Hovedrolleinnehaverne er enkle bønder, noe som falt mange adelige tungt for brystet, så for ikke å vekke tsarens mishag valgte Glinka en mer flatterende verktittel enn tiltenkte Ivan Sussanin. Operaen ble en stor suksess som førte til at Glinka fikk tittel som kapellmester i St. Petersburg. I 1842 fulgte hans andre opera, den folkloristisk pregede Ruslan og Ludmila. Librettistene Valerian Sjirkov og Nestor Kukolnik baserte teksten på et dikt av Aleksandr Pusjkin.
Fra 1844 var Glinka på reise til Paris der han traff Hector Berlioz. Året etter var han i Spania og inspirert av tradisjonell spansk musikk skrev han sin første spanske overtyre, Jota aragonesa. Han reiste også til Polen, der han ble influert av Frédéric Chopin, og til Berlin for å studere kontrapunkt med Siegfried Dehn.
Dårlig helse førte til at Glinkas arbeidskapasitet falt de siste årene av livet. Han døde tre uker etter at han pådro seg en forkjølelse under en konsert med utsnitt fra Livet for tsaren, dirigert av Giacomo Meyerbeer.

Musikk

Glinka var en strålende pianist, og mye av hans relativt lille produksjon var for instrumentet. I tillegg til operaene skrev Glinka orkestersuiter, kammermusikk, korverk, samt en rekke sanger og romanser. Han trakk tradisjonell russisk musikk fram i lyset, f.eks. i stiliserte folkesanger, men det viktigste bidraget hans er likevel et helt personlig musikkspråk. Glinkas grep er at han erstattet den vestlige musikkens gjennomføringsdel, karakterisert av en oppdeling og rekombinering  av korte temaer, med variasjoner over lengre melodiske fraser.

Betydning

Mot slutten av livet påvirket Glinka flere unge komponister, som Aleksandr Serov, Aleksandr Dargomyzjskij og medlemmene i komponistgruppa «De Fem». De neste generasjonene bygde videre på Glinkas tanker om en nasjonal russisk musikk.
Med Livet for tsaren og Ruslan og Ludmila skapte Glinka en egen russiske operatradisjon, og med orkestermusikken la han grunnlaget for en nasjonal russisk symfonisk musikk.
Ernst Barlach

Bakgrunn

Ernst Barlach var eldste av die sønner til legen Georg (Gottlieb) Barlach (1839–1884) og hans hustru Johanna Louise (født Vollert). Han kom fra et luthersk hjem. Størsteparten av sin tidlige barndom tilbragte han i Schönberg i Mecklenburg, der faren hadde legepraksis fra 1872,, og fra høsten 1876 i Ratzeburg, og begynte der på folkeskolen. Det var mens de bodde her at faren døde, tidlig i 1884.

Kunstner

Ernst Barlach studerte ved kunstakademiet i Dresden og i Hamburg, Paris og Firenze. Deretter var han en tid selvstendig kunstner i sin fødeby. I sitt verk beskrev han menneskenes daglige liv og i særdeleshet motiver fra første verdenskrig.
I 1906 reiste han og broren Nikolaus på et åtte ukers besøk til broren Hans i Russland. Denne reisten hadde en av de sterkeste innflytelser på ham og hans kunstneriske stil.
I 1910 flyttet han til Güstrow, der han fikk et arbeidssrum etter personlige preferanser. Kunstakademiet i München opptok Barlach i 1925 som æresmedlem.
Eksempler på hans verk er Tiggersken (1907), Den ensomme (1911), et krigsminnesmerke i ved universitetskirken i Kiel fra 1928 og skulpturen Syngende mann i bronse fra 1930.
Barlachs kunst ble bannlyst av nazistene som Entartete Kunst. 663 av hans arbeider ble beslaglagt. Mange er forsvunnet, men er listeført.  er. År 1937 var han representert på kunstutstilningen Entartete Kunst i München.
Etter andre verdenskrig ble hans konfiskerte verk samlet hovedsakelig i Güstrow, i et særskilt Barlachmuseum. Andre skulpturer finnes idag i flere kirker i det nordøstre Tyskland.

Priser

Han fikk Kleistprisen for dramaet Syndfloden i 1930.
Britisk–baltisk trelasthandel

Britisk–baltisk trelasthandel (på engelsk gjerne bare kalt British timber trade) var importen av tømmer fra landene rundt Østersjøen til Storbritannia. I middelalderen og tidlig moderne tid hadde Storbritannia store egne skoger, særlig med britisk eik. Dette tømmeret var grunnlaget ikke minst for skipsbygging. På 1700-tallet måtte Storbritannia begynne å importere skipstømmer til erstatning for den stadig minkende eikebestanden i Storbritannia, og den britiske skipsbyggingsindustrien brukte i økende grad baltisk tømmer. På den ene siden var Storbritannia kommersielt og militært avhengig av import av baltisk tømmer, på den andre siden skapte den et handelsunderskudd med de baltiske landene i Storbritannias disfavør som bekymret merkantilistiske økonomer på den tiden og var utsatt fordi den måtte krysse det trange Øresund. Den britisk–baltiske tømmerhandelen hadde sin storhetstid på 1700-tallet og på 1800-tallet, særlig før man begynte erstatte tre med metall i skipsbygging mot slutten av århundret. Konkurrerende markeder til Østersjøregionen var særlig Norge og Nord-Amerika.
Figulus marginalis

Utseende

En ganske liten (8-11 millimeter) og slank, blank, svart hjortebille. Kroppen er langstrakt og nokså flat. Som vanlig for gruppen har hannene forstørrede kjever (mandibler), men disse blir ikke svært store, litt kortere enn hodet, som er kort og bredt, kraftig punktert, men stor, U-formet grop i pannen. Pronotum er firkantet, bare litt bredere enn langt, med en kraftig punktert midtfure, også tett og kraftig punktert på sidene. Beina er korte, leggene (tibiae) utvidete med tenner på utsiden.
Dekkvingene har kraftige punktstriper.

Levevis

I alle fall noen av artene ser ut til å ha et selskapelig levevis, ved at larvene vokser opp sammen i kull, ofte med en av foreldrene til stede. Det skjer en betydelig kannibalisme mellom larvene i slike reir, og foreldrene spiser også noen larver, men reir med foreldrene til stede har likevel flere overlevende larver enn dem uten.

Utbredelse

Arten er kjent fra Sumatra, Borneo og Java.
Dabhol kraftverk

Dabhol kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Maharashtra i India. Dette er landets største kraftverk målt i installert effekt. Det har en installert produksjonskapasitet på 2150 MW fordelt på tre omtrent like store blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet Ratnagiri Gas and Power, men det ble opprinnelig planlagt og oppført av Enron.
Anlegget ble utbygd i årene 1999–2007. Brenselstypen er naturgass, nafta og destillatolje.
Alden Ehrenreich

Karriere

Alden Ehrenreich ble oppdaget av Steven Spielberg på et bat mitsva for en venninne av datteren til Spielberg. Han startet skuespillerkarrieren med gjesteroller i Supernatural og CSI: Crime Scene Investigation. I 2013 fikk han sitt gjennombrudd da han spilte hovedrollen i fantasyfilmen Beautiful Creatures. Han hadde også en birolle i Chan-wook Parks thriller Stoker samme år.
NGC 1435

NGC 1435, også kalt Merope-tåken og Tempels tåke, er den ene av to kjente stjernetåker som omgir stjernen Merope i stjernehopen pleiadene. Stjernetåken er muligens restene av en supernova-eksplosjon, og omgir stjernen Merope som en tåke med et diffust gjenskinn. Tåken er bare opplyst av Merope, og har en lysstyrke med en tilsynelatende størrelsesklasse på 13.
Stjernetåken ble oppdaget den 19. oktober 1859 av den tyske astronomen Ernst Wilhelm Leberecht Tempel. I NGC-katalogen beskrev John Herschel den som en svært svak tåke omkring Merope på størrelse med full-månen.
Tåken er blå på normale fotografier, og inneholder et fint karbon-støv. Selv om det tidligere ble antatt at Pleiadene ble dannet av denne og andre omgivende stjernetåker, vet vi idag at denne tåken er en støvrik del av galaksen som pleiadene passerer gjennom, og som de ikke har gitt opphav til.
En annen og mindre stjernetåke, kalt IC 349, befinner seg 0.06 lysår fra Merope.
Philippe Leclerc de Hauteclocque

Bakgrunn

Leclerc var sønn av Adrien, greve av Hauteclocque (1864–1945) og Marie-Thérèse van der Cruisse de Waziers (1870–1956). Fornavnet Philippe var en oppkalling etter en av hans forfedre som var blitt drept av kroater i 1635. Han studerte ved École spéciale militaire de Saint-Cyr og ble uteksaminert i 1924.

Karriere

Han ble utnevnt til kaptein i 1937, brigader i 1941 og generalmajor i 1943.
Under andre verdenskrig sluttet han seg til de frie franske styrkene etter Frankrikes fall. Han ble utnevnt til major og beordret til Fransk Ekvatorial-Afrika som guvernør av Fransk Kamerun fra 29. august 1940 til 12. november 1940. Han kjempet mot Vichy-franske styrker i Tsjad og deltok i felttoget i Nord-Afrika.
Da D-dagen kom ledet han den 2. frie franske panserdivisjon, som befridde Paris. Han tok imot Dietrich von Choltitzs overgivelse av byen. 2. frie franske panserdivisjon befridde deretter Strasbourg og da krigen i Europa sluttet sto de i Berchtesgaden, også kjent som Hitlers Ørnerede. Han ble deretter utnevnt til øverstkommanderende over de franske styrkene i stillehavsområdet og var Frankrikes representant under den japanske kapitulasjonen. I mai 1945 ble han tildelt Æreslegionen. Han ble også utnevnt til Frigjøringsordenen.
Som fransk øverstkommanderende i Indokina ledet han de franske styrkene i Det franske ekspedisjonskorps i Det fjerne østen under begynnelsen av første indokinesiske krig og mente man skulle forhandle med Viet Minh, da forhandlingene mislyktes ble han erstattet med Jean-Etienne Valluy.
Han døde i et flykrasj ved Colomb-Béchar i Algerie.
Santa Maria presso San Satiro

Santa Maria presso San Satiro er en kirke i Milano.

Bygningen

Kirken ligger på stedet til et primitivt tilbedelsessted oppreist av erkebiskopen Anspertus i 879, dedisert til sankt Satyrus, bror til helgenene Ambrosius og Marcellina. Den nåværende kirken ble bygget fra 1472 til 1482 under oppdrag fra hertug Galeazzo Maria Sforza. Ifølge noen kilder, var arkitekten Bramante, som nylig hadde flyttet fra Marche. Imidlertid viser dokumenter som er funnet senere at Bramante bare spilte en mindre rolle. Mesteparten av arbeidet tilskrives Giovanni Antonio Amadeo, som tegnet fasaden. Man regner det derimot som sikkert
at perspektivet av sakristiet er malt av Bramante.
Kirken er treskipet med (hovedskip og to sideskip) og tønnehvelv. Krysset mellom hovedskip og tverrskip er overdekket med en halvkuleformet kuppel. 
På grunn av hovedveien ble koret redusert. Bramante malte et perspektiv som erstatning og skapte dermed et av de første eksemplene på  trompe l'oeil i kunsthistorien.

Interiøret

Opprinnelig var interiøret dekorert med hvitt og gull. Veggene hadde fresker av Borgognone, men de er nå overført til Pinacoteca di Brera. Det gamle sacellum (relikvieskrin) i San Satiro var også dekket med cotto-dekorasjoner og smykket med et terrakotta-portrett av «Den døde Kristus», utført av Agostino de Fondulis. I sakristiet er det også flere terrakottabyster av samme kunstner, inspirert av Portinari-kapellet i Sant'Eustorgio eller av Colleoni-kapellet.
Klokketårnet er enda en del av den romanske bygningen som gikk forut for rekonstruksjonen i 1480-årene. Baptisteriet som ble  tilbygget kirken er også fra 1400-tallet.
Datterselskap

Et datterselskap er innen selskapsretten et selskap som er stiftet, eid og/eller kontrollert av et annet selskap («morselskapet»). Morselskapet, eller holdingselskapet, eier en del av aksjekapitalen, normalt over 50 %, så holdingselskapet kan sikre en bestemmende innflytelse over datterselskapet. Selskapene kan, men trenger ikke, inngå i et konsern. Når et morselskap har flere datterselskaper, omtales disse innbyrdes som «søsterselskaper».
Et eksempel er det kjente morselskapet Tryg Forsikring. Under Tryg Forsikring finner man datterselskapet Enter Forsikring. Til tross for at de begge er innenfor forsikringsbransjen, har Enter Forsikring hovedsakelig fokus på, og har spesialisert seg på, bilforsikring. På denne måten kan man gjennom et datterselskap utvide sitt sortiment, men samtidig bevare sine gamle kunder.

Norge

I 2006 var 4 278 norske foretak med 248 453 ansatte kontrollert fra utlandet. De fleste hadde eierskap fra Sverige og Danmark. Kleskjeden Wagner Savoy er et eksempel på et utenlandskeid datterselskap. Med base i Danmark, går kleskjeden under PWT Group, som også eier den danske kleskjeden Tøjeksperten - altså et søsterselskap til Wagner Savoy.
Innvandrerpartiet

Innvandrerpartiet er et norsk, politisk parti, som blei stifta 3. september 2006 av Mohan Singh Varma og Moussa El-Hage. 
Partiet, som ikke var registrert i Partiregisteret, stilte liste i Oslo ved kommunestyrevalget 2007 og fikk da 329 stemmer (0,1 prosent).
Fossveien (Oslo)

Fossveien 7

Fossveien 7 var barndomshjemmet til Edvard Munch. Det er i leiligheten på denne adressen hvor hans søster, Johanne Sophie, dør av tuberkulose.

Fossveien 20-24

Fossveien 20 ble den 23. november 2007 okkupert av boligaktivister.
Fossveien 24 var tidligere Christiania Seildugsfabrik. Nå holder Galleri Seilduken til i gården.
I Fossveien 20-24 har Oslo kommune har vedtatt tre byggetrinn for samling av Kunsthøgskolen i Oslo (KHIO), med ca. 500 studenter og 150 ansatte.
Akvakultur

Akvakultur eller havbruk er kultivering av organismer i vann, og omfatter dyrking av planter, alger og skjell og oppdrett av fisk. De tidligste eksempelene på akvakultur var oppdrett av karper i Kina, som man kjenner til har foregått fra ca. år 2500 f. kr. Akvakultur har hatt en stor vekst i moderne tid og står i dag for rundt en tredjedel av verdens uttak av sjømat. Kina er fremdeles verdens største oppdretter, med rundt 70 % av verdensproduksjonen.

Akvakultur i Norge

Norge er en liten oppdrettsnasjon i et global perspektiv, men oppdrett av fisk er en av våre største eksportnæringer. I 2009 utgjorde oppdrett av fisk og skalldyr omtrent 950 000 tonn rund fisk. Til sammenligning ble det fisket 2 537 134 tonn vill fisk av norske fartøy i 2009. Oppdrett av laksefisker er den dominerende form for akvakultur i Norge, og landet er verdens største produsent av atlantisk laks. Oppdrett av torsk og blåskjell er også etablerte næringer, men skjer ikke i så stor skala. Det er gjort forsøk med oppdrett av steinbit, kveite, berggylt og kråkeboller, men slik produksjon er enda på forsøksstadiet.
Cosmotoma

Utseende

Små til middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. Antennene er lengre enn kroppen og har en dusk av svarte hår. Pronotum har en kraftig tann midt på sidekanten. Dekkvingene har en skarp, opphøyd lengderibbe som løper langs sømmen og ender i en spiss.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Honduras i nord til det sørlige Brasil og Bolivia i sør.
Iben Hjejle

Biografi

Iben Hjejle ble i 1992 opptatt ved Statens Teaterskole i København og avsluttet utdannelsen i 1996. Hun fikk sitt gjennombrudd i Søren Kragh-Jacobsens Mifunes siste sang, som banet veien til en rolle i High Fidelity hvor hun spilte sammen med John Cusack og Jack Black. Siden har hun kun medvirket i danske produksjoner, og har siden 2005 medvirket i to TV-serier på samme tid: Klovn (TV-serie) (hvor hun spiller seg selv) og Anna Pihl (hvor hun spiller hovedpersonens kollega). 
Hun var tidligere samboer med den danske komiker Casper Christensen. Hun har sønnen William med trommeslageren Emil de Waal og er stemor til Caspers to barn, Cajsa og Marvin. Hun har også vært samboer med skuespilleren og teaterinstruktøren Lars Kaalund.
Dessuten har hun medvirket på et enkelt nummer på cd-en Flere Filmhits, hvor hun sang 'Den første gang jeg så dig' av Birger Sjöberg.
I 2012 spilte hun hovedpersonen Dicte Svendsen i TV2-serien Dicte. TV-serien hadde premiere i Norge våren 2013.
Agence spatiale canadienne

Agence spatiale canadienne (ASC) (fransk), også kjent som Canadian Space Agency  (CSA) (engelsk), er den offentlige canadiske etaten for verdensrommet. Etaten ble opprettet i mars 1989. Direktøren rapporterer til landets industriminister. Hovedkontoret er lokalisert til Centre spatial John H. Chapman i Saint-Hubert i Quebec.
Tasersuup atuarfia

Tasersuup atuarfia (tidligere Qaqortup atuarfia) er en folkeskole i Qaqortoq i Kujalleq kommune på sydkysten av Grønland. Før kommunesammenslåingen 1. januar 2009 lå skolen i Qaqortoq kommune.
Skolen er sydgrønlands største, med ca. 600 elever og 60 lærere.
Biomechanical

Krangelen

I juli 2007 startet en krangel mellom frontmannen John K. og de resterende medlemmene av bandet. John K. valgte å kansellere en turné for å fokusere på albumet i frykt for å bli for anstrengt. Da resten av bandet ønsket å spille konsertene, gjorde John K. det klart at det var «hans» band og at det var han som bestemte hva som skulle gjøres og skrive sanger i bandet - resten var der bare for å spille instrumentene og komme med innslag. Krangelen resulterte med at de øvrige medlemmene forlot Biomechanical og John K. var det eneste gjenværende medlemmet. Jonno Lodge kom raskt inn i bandet som en erstatter på trommene.
Tokyo Game Show

Tokyo Game Show (東京ゲームショウ Tōkyō Gēmu Shō, forkortet TGS) er en årlig videospillmesse som holdes i Tokyo i Japan. Messen holdes fra og med 20. september til og med 23. september. Den første TGS-messen ble holdt i 1996. Messen ble opprinnelig holdt to ganger i året, en om våren og en om høsten, men i 2002 ble det bestemt at den kun skulle holdes om høsten.
Yıldızpalasset

Yıldızpalasset ligger i Istanbul i Tyrkia. Palassbygningene ble bygd fra 1880-årene, og ble benyttet av sultanen. Det ble tegnet av den arkitekter fra den armenske Balyanfamilien.
Callabonica

Utseende

En liten (ca. 10,5 millimeter) oldenborre. Hode og pronotum er svarte, dekkvingene mørkbrune med lys, membranøs bakkant. Arten har reduserte vinger og kan ikke fly. Hodet er stort og rundet, "snuten" (clypeus) avrundet, antennene åtte-leddete.

Utbredelse

Arten lever i delstaten South Australia.
The Medallion

Handling

Eddie (Jackie Chan) er en politimann fra Hongkong som skal samarbeide med Interpol for å spore opp og arrestere den kriminelle Snakehead (Julian Sands) som kidnapper en ung gutt med spesielle evner og en medaljong som kan gi overmenneskelig kraft og udødelighet. Snakehead finner en eldgammel bok i en kinesisk bokhandel, som forteller historien om en gutt som blir valgt hvert tusen år å forene de to halvdelene av en legendarisk medaljong. I Hong Kong leder Eddie og Interpol-agent Arthur Watson (Lee Evans) et raid for å arrestere Snakehead og hans menn, som har kidnappet gutten Jai (Alex Bao). Politiet overmanner mennene til Snakehead, og de kommer seg inn i bygningen hvor Jai befinner seg. De redder gutten, men Snakehead kommer seg unna. To uker senere holder Snakehead Jai fanget i en lastebåt i Hong Kong. Eddie og politiet rykker inn og slåss mot Snakehead`s menn, men Snakehead stikker av sammen med Jai til Dublin, Irland.
I Irland får Eddie i oppgave å hjelpe Interpol med etterforskningen, til Watson`s store ergrelse. Eddie blir også gjenforent med sin tidligere kjæreste, en britisk agent som heter Nicole (Claire Forlani). Ved en tilfeldighet ser Eddie en av mennene til Snakehead som tilstår at Jai blir holdt fanget i en havn. Eddie, Watson og Nicole prøver å redde Jai, og de tar ut flere av Snakehead`s menn i prosessen. Eddie og Jai blir fanget i en container som havner i vannet. Jai overlever, men Eddie drukner. Etter å ha blitt reddet opp av vannet, bruker Jai en medaljong på Eddie`s livløse kropp. I likhuset sørger Watson over Eddie`s kropp, når Eddie plutselig dukker opp i lived ved siden av ham. Eddie innser at Jai brukte medaljongen å gjenopplive ham, og hans tidligere kropp forsvinner plutselig sporløst. Jai deler medaljongen i to halvdeler, og han gir den ene halvdelen til Eddie. Snakehead`s menn dukker opp på sykehuset for å kidnappe Jai, og en slåsskamp bryter ut. Eddie oppdager at medaljongen har gitt ham overmenneskelig styrke og udødelighet.
Jai blir igjen tatt til fange av Snakehead. I gjemmestedet sitt tvinger Snakehead Jai til å aktivere medaljongen slik at han kan bli udødelig og få større makt. Men Jai har ikke hele medaljongen, så Snakehead får overmenneskelig styrke menn han forblir dødelig. Snakehead og hans menn angriper Watson`s hjem for å få tak i den andre halvdelen av medaljongen. Eddie, Watson og familien hans slår tilbake angrepet, og de oppdager hvor Snakehead holder til. Snakehead dreper Nicole, og han får tak i hele medaljongen slik at han blir udødelig. Snakehead og Eddie havner i slåsskamp, og Eddie bruker medaljongen for å ta bort livet den ga, noe som fører til de to dragene som er avbildet på medaljongen tar Snakehead, og fanger ham inni medaljongen. Jai lar Eddie bruke medaljongen for å gjenopplive Nicole, som også får store krefter og blir udødelig. Eddie og Nicole løper sin vei i umenneskelig fart, og Jai forsvinner inn en annen dimensjon gjennom en portal, noe som skremmer Watson.
Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 2000

Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 2000 var det fjerde afrikamesterskap arrangert av CAF. Det ble arrangert mellom den 11. og 25. november 2000 i Sør-Afrika. Vertslandet kom til finalen for andre gang, og møtte igjen Nigeria. Nigeria ledet finalen med 1-0 da Stella Mbachu scoret for Nigeria i det 72. minutt. Fansen var overbevist om at det var offside, og startet bråk. Minuttet senere ble opptøyene så sterke at kampen ble avbrutt og Nigeria tildelt seieren.
Franjo Šeper

Bakgrunn

Franjo Šeper ble født i Osijek, men i 1910 flyttet familien til Zagreb. Faren Vjekoslav var skredder og hans mor Marija sydame. Šeper utdannet seg i filosofi og teologi i Zagreb og ved Gregoriana i Roma.

Prest

Han ble presteviet den 26. oktober 1930 sammen med sin senere forgjenger som erkebiskop av Zagreb, Alojzije Stepinac. Han virket som prest i erkebispedømmet Zagreb mellom 1930 og 1934, og deretter som rettsvikar (officialis) og personlig sekretær for erkebiskopen frem til 1941. Fra 1941 til 1954 var han så rektor for presteseminaret i Zagreb, mellom 1951 og 1954 virket han også som prest.

Biskop, erkebiskop

I 1954 utnevnte pave Pius XII ham til koadjutorerkebiskop i Zagreb, og da Stepinac døde i 1960 etterfulgte han ham i embedet. Han deltok på det annet Vatikankonsil mellom 1962 og 1965.

Kardinal

I 1965 ble han kreert til kardinalprest av pave Paul VI, med tittelkirken Santi Pietro e Paolo a Via Ostiense. Tre år senere ble han utnevnt til prefekt for Kongregasjonen for troslæren. Šeper stod bak dokumentet Mysterium Ecclesiae, som var avfattet for å reorientere ekklesiologien i den postkosiliære tid. Šeper var også president for den internasjonale teologiske kommisjon fra den ble opprettet til april 1969.
I 1974 publiserte Troskongregasjonen en «erklæring om provisert abort», som atter gjentok Kirkens motstand mot slik abort etter publikasjonen av Humanae Vitae. Senere fulgte dokumentet Persona Humana om seksualetikk.
I 1976 var han ansvarlig for dokumentet Inter Insigniores som avviste ordinasjon av kvinner i Den katolske kirke. I 1980 skrev han kongregasjonens erkjøring om eutanasi.
I hans embedstid falt også blant annet tiltaket som i 1979 tok det kirkelige læreoppdrag (Missio canonica) fra den sveitsiske teolog  Hans Küng.  
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Den 25. november 1981 gikk han av som prefekt, og døde kort tid etter, den 30. desember samme år, i Roma. Han ble begravet i katedralen i Zagreb.