google/wiki40b huggingface dataset:
Æthelbald av Wessex

Liv og virke

Han sto som vitne på sin fars chartere på 840-tallet som kongens sønn, og i 850 fikk han tittelen som ealdorman. I 855 ble han regent av Wessex mens hans far Æthelwulf reiste til Roma. Hans eldre bror Æthelstan døde i 851 eller kort tid etter. Hans yngre bror Æthelberht ble konge av Kent.
Æthelwulf kom tilbake et år senere etter å ha skaffet seg en ny hustru, den karolingske kong Karl den skalletes tretten år gamle datter Judith. I henhold til Asser, Alfred den stores biograf, hadde det i løpet av Æthelwulfs fravær vært en sammensvergelse for å hindre kongen å komme tilbake, enten av Æthelbald, eller av Ælhstan, biskop av Sherborne og Ænwulf, ealdorman av Somerset, eller av alle tre. Det er ikke usannsynlig at Æthelbald var involvert i en slik sammensvergelse grunnet at hans fars ekteskap med den unge Judith. Ekteskapet til en frankisk prinsesse som hadde sin egen kongelige slekt vil kunne frambringe en arving som var mer verdig til kongekronen enn Æthelbald selv.
For å unngå innbyrdeskrig lot Æthelwulf sin sønn Æthelbald å fortsette å styre over Wessex (eller kun den vestlige delen av Wessex)) mens han selv tok styringen av Kent og andre østlige deler av kongeriket. Historikeren Ann Williams har datert begynnelsen på Æthelbalds styre til 855, og anser far og sønn som samkonger fra Æthelwulf kom tilbake fra Roma i 856 og til hans død i 858. Fraværet av noen mynter preget i Æthelbalds navn i denne perioden antyder at myntutgivelsen fortsatte i Æthelwulfs navn fram til hans død. Æthelbald ble deretter konge av Wessex mens Æthelberht på nytt ble konge av Kent.
Judiths prestisje som en frankisk prinsesse var så stor at framfor å tape den og den kongelige forbindelsen til Frankerriket, giftet Æthelbald med sin fars enke, til tross for kirkens motstand. Et ekteskap med stemor var å betrakte som blodskam. Lite er kjent om Æthelbalds styre, og kun ett charter er blitt bevart. Det var bevitnet av kong Æthelbald, kong Æthelbert, og dronning Judith, noe som antyder at hans forhold til sin bror må ha vært godt.
Æthelbald døde ved Sherborne i Dorset den 20. desember 860. Asser, som var fiendtlig innstilt til Æthelbald grunnet hans opprør mot faren og på grunn av hans urimelige ekteskap, beskrev ham som «skjendig og grisk», og hans tid som konge som «to og et halvt lovløse år.»  Han ble gravlagt i klosteret Sherborne Abbey.
Judith, to ganger dronning, ble barnløs i begge sine ekteskap med kongene i Wessex, men i sitt tredje ekteskap med Balduin I av Flandern, som ble inngått i desember 863, ble hun først grevinne av Flandern og stammor til de senere grevene av Flandern. En av hennes sønner med Balduin giftet seg med Ælfthryth, en datter av Æthelbalds bror, Alfred den store. Hun ble også stammor til Matilda av Flandern, ektefelle av Vilhelm av Normadie som erobret England i 1066.
Vang prestegård (Hedmark)

Vang prestegård ligger vis-à-vis Vang kirke på sørsiden av riksvei 25 på Ridabu, men er litt skjult av nyere bebyggelse. Den inngår i dag i området til Toneheim folkehøgskole.
Både kirken og prestegården har aner tilbake til middelalderen, og bygda Vang har navn etter gården. Den var i sin tid den største gården i Vang, og en rekke gårder og husmannsplasser er i årenes løp fradelt og solgt.

Bygninger

Hovedbygningens alder er ikke kjent med sikkerhet, men det antas at den er fra rundt 1780. Bygningen hadde opprinnelig to innganger med bislag fra gårdsplassen. Det ene bislaget er imidlertid fjernet, slik at resultatet er noe asymmetrisk. På hagesiden er det verandautbygg midt på langsiden.
Nordøst for hovedbygningen står et stabbur med årstallet 1732 på vindfløyen. Dette har vært omtalt som «Abraham Pihls stabbur», men er nødvendigvis eldre dersom årstallet angir bygningens alder. Stabburet er i likhet med hovedbygningen fredet.
De andre prestegårdsbygningene er borte. Borgstuen fra 1732 (med en klokke laget av Pihl) ble flyttet til Hedmarksmuseet på Domkirkeodden allerede i 1910. Det som var igjen ellers, ble revet da stedet ble gjort om til folkehøyskole.

Hageanlegg

Prestegården var i sin tid kjent for hageanlegget, som skal være anlagt før Abraham Pihls tid, selv om det som mange ting forbindes spesielt med ham. Pihl skal ha plantet en allé i retning kirken samt lønnelysthuset «Mamre Lund» som fondmotiv i hagen og ellers blant annet en gran og en furu kalt Adam og Eva. På 2000-tallet er det ikke mye som minner om dette anlegget.

Kulturelt sentrum i bygda

Prestegården var kulturelt sentrum i bygda i århundrer. Blant de mest kjente prestene som holdt til her, kan nevnes Abraham Pihl, som var en slags vitenskapelig altmuligmann og stod for byggingen av dagens Vang kirke, og Paul Winsnes, som tidlig i sin prestekarriere var kapellan under Pihl. Winsnes’ kone Hanna Winsnes er for mange den som personifiserer livet på prestegården, og den berømte kokebokforfatteren er minnet med en relieffstein på gårdsplassen foran hovedbygningen. Denne ble reist på initiativ av Henriette Schønberg Erken i 1939.

Folkehøyskole

Toneheim folkehøgskole hadde en lang og komplisert tilblivelseshistorie. I 1963 fikk man nyss om at Vang prestegård ville være ledig, og i en prosess som gikk over en årrekke, ble området gjort om til folkehøyskole med oppføring av flere nye bygninger tegnet av arkitektene Ingrid og Trond Høye. Utbyggingen skjedde i to byggetrinn med ferdigstilling i 1972 og 1989. Flere gamle uthusbygninger ble revet i den forbindelse, men hovedbygningen og stabburet er altså beholdt.
Björn Söder

Bakgrunn

Björn Söder vokste opp i Väsby i Höganäs kommune. Etter gymnaset i Helsingborg i 1995 begynte han ingeniørstudier, men hadde permisjon for å utføre førstegangstjeneste ved regimentet i Karlsborg 1997–1998 og arbeide som IT-konsulent 2000–2002. Han ble uteksaminert som sivilingeniør i kjemiteknikk fra Lunds tekniska högskola i 2004.

Politisk engasjement

Söder meldte seg inn i Framstegspartiet i 1991, men forlot partiet til fordel for Sverigedemokraterna etter intern strid i 1994. I studietiden i Lund kom han i kontakt med den senere partilederen Jimmie Åkesson. 
Söder var valgt inn i Höör kommunestyre for Sverigedemokraterna 1998–2002, og satt som varamedlem av partiets øverste organer fra 1997 og som partisekretær i Sverigedemokratisk Ungdom (SDU) 1998–2000. Etter to år som nestleder var Söder 2005–2015 partisekretær i Sverigedemokraterna, hvor han sammen med partileder Åkesson har ledet en politisk og organisatorisk endring. Söder, Åkesson, Mattias Karlsson og SDU tilhører partiets såkalte Skåne-fløy, som har ønsket en viss politisk moderasjon.
Söder var medlem av Helsingborg kommunestyre og Skåne läns landsting 2006–2010.

I Riksdagen for Sverigedemokraterna

I 2010 ble Sverigedemokraterna for første gang representert i Riksdagen, der Söder ble innvalgt fra Stockholms län og valgt til gruppeleder for partiet. Han har vært medlem av Riksdagens krigsdelegasjon siden 2010, utdannelsesutvalget 2012–2013 og utenriksutvalget siden 2014. Söder er valgt til Riksdagens 2. viseordfører for perioden 2014–2018.
Söder har vært valgt til Svenska kyrkans kirkemøte og Lund bispedømmeråd.
Drusilla canaliculata

Utseende

En liten (ca. 5 millimeter), slank, rødbrun kortvinge. Hodet er tydelig avsnørt fra halsskjoldet (pronotum), som er lengre enn bredt og har en markert lengdegrop i midten. Dekkvingene er ganske korte. Beina er rødgule og nokså lange.
Bakkroppen er bredest i midten, den bakerste delen mørk.

Levevis

I likhet med de andre artene i gruppen Lomechusini er denne arten sterkt knyttet til maur. Den er et rovdyr som fanger maur, men spiser trolig også selvdøde. Den kan finnes sammen med mange ulike maur-arter, men kanskje særlig med slekten eitermaur (Myrmica spp.). Arten er særlig tallrik på fuktige steder i barskog.
Denne arten forsvarer seg ved å sprøyte ut en kompleks blanding av irriterende kjemikalier som inkluderer alkaner, alkener, aldehyder, kinoner og hydrokinoner.
Ji-shū

Ji-shū (japansk: 時 宗) er en av fire skoler som tilhører det rene land innenfor japansk buddhisme. De tre andre er Jōdo-shū («det rene land»), Jōdo Shinshū («det sanne rene land») og Yūzū Nembutsu. Skolen har omkring 500 tembler og 3,400,000 tilhengere. Ji-shū betyr "tidens skole" og navnet er hentet fra dens sentrale lære om å messe Nembutsu når som helst, ikke bare i bestemte intervaller.
Skolen ble grunnlagt i 1270 av Ippen. I tillegg til å praktisere Nembutsu, var han sterkt påvirket av ikke-dualismen innenfor Zen.
Landhockey under Middelhavslekene 1979

Landhockey under Middelhavslekene 1979. Landhockey var en av flere sporter under de åttende middelhavslekene som ble arrangert i Split i Jugoslavia i perioden 15. til 29. september 1979. Det var tredje gangen som landhockey var med på programmet under Middelhavslekene. Det var kun en landhockeyturnering for menn, seks lag deltok.
Brisyre

Brisyre er et bitegn i form av en liten tilleggsfigur i et våpenskjold, eller en tilføyelse av en eller flere bistreker i et bumerke. Brisyre er et tillegg for å skape litt forskjell eller litt likhet med et eksisterende våpen eller bumerke.
Ordet «brisere» betyr å legge til en brisyre, mens ordet «brisering» kan bety det samme som ordet brisyre.
En turnerkrage er den mest vanlige brisyren i våpenskjold, men den er uvanlig i Skandinavia. Tilføyelse av brisyrer er sjeldne i skandinaviske våpenskjold, men metoden er godt kjent fra Storbritannia og enkelte andre land.
I norske og utenlandske bumerker er det imidlertid svært vanlig å ha grunnformer som har tilføyelser av småstreker og bifigurer.
Brisyrer blir lagt til i våpnenes skjold, det forekommer brisyrer også på skjoldholdere, men brisyrer er uvanlige i hjelmtegn.
Nedenfor er det avbildet først et kongekronet skjold for en portugisisk monark uten brisering, og deretter prinse- og adelskronede skjold med brisyrer, alle fra den tidligere portugisiske kongeslekten. Brisyrene er såkalte «turnerkrager» i skjoldets øvre del og på turnerkragenes fliker er det forskjellige småfigurer som brisyrer.
Midterhuken

Midterhuken er et fjell og et sted med gamle fangstanlegg fra den nederlandske fangsten på 1600-tallet, ytterst på neset hvor Van Keulenfjorden og Van Mijenfjorden møtes, sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger øst i Bellsund, helt vest i Nathorst Land. I Midterhukhamna er det rester av hustufter, spekkovner, utkikkstårn og graver. Her lå også en av bistasjonene til Hagerup i 1898. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene. Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
På andre siden av Van Keulenfjorden ligger kulturminnet Lægerneset, som også har fullt ferdselsforbud.
Midterhuken ligger midt i en subduksjonssone som minner om hva vi finner i det nordvestlige terreng, og i en nord-sør sone har subduksjonen trolig skjedd etter midten av ordovicium – altså ved starten av den kaledonske fjellkjedefoldingen nettopp da Laurentia-Grønland og Baltica støtte sammen her oppe. Den endelige kollisjonen i silur skapte foldinger som viser seg i en tydelig fargerik, sterkt foldet struktur som dekker hele fjellsiden av Midterhuken.
Paul Stanley

Solokarierre

Paul Stanley har gitt ut to soloalbum. Det første kom i 1978, som et av Kiss soloalbumene, og det andre i 2006. «Live To Win» ble fulgt opp med en turne i USA, i oktober og november 2006. I april 2007 fortsatte han turneen i Australia. Flere av konsertene på denne turneen ble filmet og i 2008 ga Stanley ut en DVD fra turneen, «One Live Kiss». Han har også tidligere vært på en klubbturnè på slutten av 1980-tallet hvor han kun spilte Kiss-sanger.

Annet

I 1999 (25. mai - 1. august, 30. september - oktober) sang Stanley hovedrollen i Phantom of the Opera i Toronto og stykket ble meget populært. Paul Stanley maler også bilder når han ikke spiller i Kiss. Den mest kjente gitaren hans er en egendesignet Ibanez Iceman (PS10). Han brukte denne i perioden 1978-1998. Den flotteste er kanskje den med knuste speil fra 1979. Senere har han gått over til Silvertone. Før Kiss studerte Stanley på kunstskolen High School of Music and Art i New York City. Han er en habil maler og flere av bildene hans er til salgs.
The Pentagon Papers (film)

The Pentagon Papers fra 2003 er en virkelighetsbasert TV-film om en del av det politiske spillet omkring Vietnamkrigen. Daniel Ellsberg er en desillusjonert krigsanalytiker. Han kommer over en kopi av den hemmeligstemplede dokumentsamlingen The Pentagon Papers, som inneholder en mengde politisk følsomme informasjoner.
Harpa (konserthus)

Harpa er konsert- og operahuset i Islands hovedstad Reykjavík. Bygget huser Islands symfoniorkester og den islandske operaen. Bygget, som ble åpna i mai 2011, er tegna av det danske arkitektkontoret Henning Larsen Architects, i samarbeid med kunstneren Olafur Eliasson som tegna den karakteristiske fasaden i stål og glass. Etter at Island ble rammet av en økonomisk krise i oktober 2008 ble bygget stanset, men etter noen måneder ble byggingen gjenopptatt i mars 2009. Lenge var Harpa det eneste offentlige byggeprosjektet på hele øya.
Cosmiomorpha similis

Utseende

En middelsstor (23-26 millimeter), svart gullbasse uten metallisk glans. Hannene mangler horn men har forlengede bein, særlig forbeina er påfallende lange. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med lyse skjell, som på dekkvingene danner brede lengdestriper.

Utbredelse

Arten er utbredt i Japan og Taiwan.
Tine Aamodt

Omtale av kunsten

Tine Aamodt arbeider med interiør som ikke umiddelbart fremtrer som et interiør for tilskuerens blikk. Det minner kanskje mer om spor etter interiør; et skyggespill, et forsøk på å snu innsiden ut, på å vise frem negativet av interiørbildet. Utgangspunktet er fotografier av interiører, som er manipulert slik at de blir liggende i grenselandet mellom det konkrete og det abstrakte. Arbeidet blir en illusjon av et rom som bryter med det reelle fysiske rommet slik at det forvirrer oss, og samtidig skaper en bevissthet om det reelle rommets grenser. Uttrykket har referanser til våre dagligdagse og kanskje trivielle omgivelser.
Tine Aamodt har også sammen med Line Løkken produsert kunstboken MANUAL. 28 kunstnere er bidragsytere med spesialproduserte verk til denne boken. Arbeidene er alt fra fysiske ting som kan klippes ut og settes sammen, til oppskrifter og beskrivelser av noe som skal lages eller gjøres.
Aamodt er medlem Norske Billedkunstnere, Unge Kunstneres Samfund og Landsforeningen Norske Malere.
Fra 2016 har Aamodt sittet i styret i Landsforeningen Norske Malere.
Platystictidae

Utseende

Små, slanke vannymfer. De ligner mye på artene i familien Protoneuridae.
Bakkroppen er svært lang og tynn, gjerne nesten dobbelt så lang som vingene, som vanligvis er klare.
Rungholt

Rungholt var en frisisk handelsby på den nordfrisiske øyen Strand i Vadehavet i det danske hertugdømme Slesvig. Byen eksisterte frem til 1362, hvor den ble tatt av stormfloden.

Den store drukningen

Byen er nevnt i et dokument fra 1345 og var etter datidens forhold velhavende og kjent som for sitt blomstrende handelsliv, sitt fine salt og for sin hvalfangst. Med et par tusen innbyggere, var den den viktigste lokalitet i Edoms Herred, men området forsvant nesten helt ved stormfloden i 1362 – den største naturkatastrofe i Danmarkshistorien. 
Natten til den 16. januar 1362 blåste det opp til en voldsom storm. Isen krakelerte og forvandlet seg til ødeleggende klumper som med stor kraft slo inn mot de skrøpelige dikene, som dermed brast. Store mengder vann fosset inn og forvandlet kirker, gårder og stallbygninger til murbrokker og pinneved. Tilsvarende katastrofer oppsto fra Rømø i nord til Elben i syd. Et sted mellom 10 og 30 000 mennesker omkom, og katastrofen ble derfor døpt Den store manddrukning. Det som sto tilbake av området ved Rungholt, forsvant ved stormfloden i 1634.
Undergangen ble tidlig sett på som Guds straff over et syndig sted, men pesten i 1350 har formentlig gjort et kraftig innhugg i befolkningen og medvirket til at det manglet folk til å vedlikeholde dikene.

Gjenoppdagelsen

I de følgende århundrer ble minnet om Rungholt mere uklart. Sagnet ble lenge betraktet som en legende på lik linje med historiene om det tapte Atlantis. Men i 1920 – og 30årene avslørte tidevannet i Vadehavet rester av gravhøyer og bygninger. En handelsavtale mellom Hamburg og Ringholt, datert mai 1361 ga ytterligere bevis på byens eksistens. I dag kan det, ved hjelp av gamle kart og geologiske undersøkelser fastslås, at datidens kystlinje lå helt opp til 40 km lengre mot vest enn den gjør i dag. Det er dog flere divergerende teorier i Rungholtforskningen om hvor byen nøyaktig har ligget, og om hvilke funn som stammer fra byen. 
Etnologen Hans-Peter Duerr arrangerte fra 1994, som professor ved universitetet i Bremen, flere ekskursjoner med sine studerende i området. De fant keramikk, mynter, smykkesten og sogar rester av et skip fra Kreta. Duerr har utviklet en teori som hevder at Rungholt var et handelssentrum allerede i antikken. 
Arkeologer forsøker å kartlegge byen blant annet ved hjelp av gps-teknikk. Men det må ikke graves, da byen befinner seg på bunnen av Vadehavet, som er en del av verdens naturarv. 
En utstilling om Rungholt kan ses i Husum frem til januar 2017.
Chacchoben

Chacchoben er en mayisk ruinby i Quintana Roo i Mexico. Den befinner seg 177 km sør for Tulum. Man regner med at mayaene slo seg ned på stedet 200 f.Kr., mens byggverka stammer fra rundt 700 e.Kr.
Navnet Chacchoben betyr «stedet med rød mais» på yukatansk maya.
Progestin

Progestiner er syntetiske progestagener. De inngår som aktivt virkestoff i p-piller, minipiller, hormonspiral og medikamenter til behandling av plager i overgangsalderen. Andre bruksområder er forskyving av menstruasjon, behandling av blødningsforstyrrelser og som tilleggsterapi ved enkelte gynekologiske kreftformer og brystkreft.

Bivirkninger

Progestinenes bivirkninger er høyst individuelle, og avgjøres blant annet av progestagen og androgen aktivitet. Det er antatt at de alvorlige bivirkningene knyttet til p-pillebruk og hormonbehandling i overgangsalderen (venøs tromboembolisk sykdom, hjerteinfarkt og brystkreft) vesentlig skyldes østrogenkomponenten. Progestin er trolig mye tryggere enn østrogen, men det er ikke endelig avklart om progestiner bidrar til risikoen knyttet til bruk av hormonpreparater.
Mår (innsjø)

Regulering

Sjøen ble regulert som magasin for kraftverkene lenger ned i Skiensvassdraget allerede i 1917, og er dermed et av våre eldre magasiner. Fram til 1959 var tillatt reguleringshøyde ca. 8 meter. Senere har man tillatt ytterligere senking av laveste regulerte vannstand (LRV), slik at total reguleringshøyde nå er 21,28 meter. Stegaros kraftverk, som utnytter fallet fra Mår til Kalhovdmagasinet og er bygget i tilknytning til den eksisterende tappetunnelen, ble satt i drift i 2002.
Ordenen folkenes vennskap

Ordenen folkenes vennskap (russisk: Орден «Дружбы народов») var en sovjetisk orden innstiftet 17. desember 1972. Den ble innstiftet til belønning av personer, organisasjoner, institusjoner og enheter som hadde gjort en særlig innsats for styrking av vennskap og forbrødring n internasjonalt og for utvikling av vennskapelige forbindelser mellom Sovjetunionen og andre land. Ordenen folkenes vennskap ble avskaffet i etter Sovjetunionens oppløsning og i Russland erstattet av Vennskapsordenen.

Insignier

Ordenstegnet for Ordenen folkenes vennskap besto av en rød femtagget stjerne med stråler i vinklene. Midtmedaljongen var belagt med Sovjetunionens riksvåpen. 
Ordensbåndet var i fargene hvitt, blått, rødt, gult og grønt.

Norske innehavere

Martin Gunnar Knutsen og Gunvor Galtung Haavik var innehavere av Ordenen folkenes vennskap.
Rebeca Valerie Barrientos Alpha

2018

Barrientos vant lengdehopp og tresteg under Ungdoms-CAC-mesterskapet i friidrett 2018 (U18-mesterskapet for Mellomamerika og Karibia). Under Søramerikansk U18-mesterskap i friidrett 2018 kom hun på åttendeplass i tresteg, og under Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2018 kom hun på sjetteplass i begge hoppøvelsene.

2019

Hun deltok i Søramerikansk U20-mesterskap i friidrett 2019 (CADICA U20 Championships) vant hun lengdehopp og tresteg, og satte ny personlig rekord i lengdehopp med 5,42 meter. I juni fikk hun bronse i tresteg under Mellomamerikansk mesterskap i friidrett 2019 (senior), og hun deltok i Panamerikansk U20-mesterskap i friidrett 2019, der hun kom på sjuendeplass i tresteg og niendeplass i lengdehopp.
Dupond og Dupont

Dupond og Dupont er to fiktive tegneseriefigurer og politietterforskere som er en del av de faste figurene i tegneserien Hergés tegneserie Tintin. Deres funksjon er normalt å kvikke opp historien med slapstick-humor. Deres dumhet er grenseløs. De dukket opp første gang i albumet Faraos sigarer fra 1934 i svarthvitt-utgaven, da under navnene X33 og X33bis (men var egentlig anonymt til stede allerede i albumet Tintin i Kongo). Selv om de stadig mistenker Tintin for å være (feilaktig) skyldig og stadig villig til å arrestere ham, kaller de ham konsekvent for «kjære venn».
Selv om navnene er nesten like er de to ikke i slekt, selv om de av utseende er like til forveksling. Den ene skriver navnet sitt med d og den andre med t, dessuten har de mustasjer som vender ulikt: Dupond har en rundere D-formet mustasje mens Dupont har en spissere T-formet mustasje.

Dumhet satt i system

Deres fremtreden er tilsynelatende nobel: sort jakke med vest og bowlerhatt samt spaserstokk. Når de er på oppdrag utenlands forsøker de imidlertid på å opptre i forkledning. Men forsøkene på å gli inn blant lokalbefolkningen virker som regel motsatt. De har tilsynelatende opplysninger om lokal klesdrakt fra turistbrosjyrer, så de blir straks gjenkjent som utlendinger. Som detektiver er de som regel mer til besvær enn til hjelp for oppklaringen av forbrytelsene. På den måten får de Tintin til å fremstå som ekstra smart.
En nådeløs om enn nær lyrisk beskrivelse av deres intelligens er følgende: «Når Dupond og Dupont går kledt i sort skyldes det at de bærer sorg for deres avdøde intelligens. De rundt med ansiktsuttrykk og mustasje som får dem til å minne om hulepinnsvin; med bowlerhatter som gikk av moten for over hundre år siden; med hevete øyenbryn som hos de spanske inkvisitorer; med jakkesett som er smurt på med sort klebrig tusj; med fastelavensneser, bedehusansikter, og sømbeslåtte støvler. Om man ser dem i profil eller en face, forfra eller bakfra, s er og blir de et par store dustemikler.»

Retoriske virkemidler

Den dobbelthet som fragår av figurenes utseende, understrekes også i deres væremåte. Deres retorikk er gjennomgående preget av bestemte virkemidler. De benytter jevnlig tautologi, det vil si lett omskrevne gjentagelser, og redundans, det vil si unødvendige detaljert meddelelse. Følgende påstand er karakteristisk: «Det er nå min mening, og den er jeg enig i.» Eller å begynne en setning med «Jeg vil enda si...» 
Deres språk er generelt en rekke variasjoner over et begrenset antall klisjer som benyttes i enhver sammenheng, hvilket som regel er løsrevet fra enhver sammenheng. De klisjer som de benyttes mishandles i tillegg til nær ukjennelighet ved å bytte om på bokstaver og omvendte ordstillinger. For dem selv synes det som om deres forsøk på kansellispråk den høyeste form for veltalenhet.
Permosynidae

Historie

Gruppen er kjent fra fossiler fra Perm og Trias. Gruppen er beskrevet bare ut fra løsrevne dekkvinger med 11 punktrader og det er derfor svært lite man vet om dem.