Nylatinsk planspråk

Fra Latino Sine Flexione til Interlingua/IALA

Latino Sine Flexione, seinere omdøpt til Interlingua, valgte en annen vei: Å ta det latinske ordforrådet, både det gamle og det nylatinske vitenskapelige, og erstatte den gamle latinske grammatikken med moderne grammatkk forenkla til det ytterste.
Ido, en reform av Esperanto fra 1907, var også et skritt i nylatinsk retning. Blant  kritikken som skaperne av Ido tok hensyn til var at Esperanto hadde for mange «ikke-internasjonale ord». Støtten til Ido-reformen var sterk blant intellektuelle i Frankrike, og Ido bytta ut en del ord av ikke-latinsk opphav, noen ganger med ord som lå nær franske former. Reglene for trykket i uttalen blei også gjort mer kompliserte for å tilnærme uttalen moderne romanske språk.
Ido var likevel en skuffelse for de mest konsekvente nylatinerne. På 1920-tallet blei det lansert to nye språk som lå nærmere deres oppfatning:
Occidental i 1922 (i 1949 omdøpt til Interlingue) var ansett som det mest vellykte nylatinske språket til da.
Dette språket gikk lengre i naturalistisk retning enn både Idiom Neutral og Ido. Naturalistisk i litteraturen om planspråk betydde vilje til å godta uregelmessigheter og unntak når det gjelder grammatikk, stavemåte osv. for å oppnå større likhet mellom det nye kunstspråket og de naturlige språkene som det bygger på.
Novial lansert i 1928 hadde noe mindre suksess.
Både skaperen av Occidental, Edgar von Wahl, og opphavsmannen til Novial, Otto Jespersen var beundrere av regulariteten i Zamenhofs Esperanto og forsøkte i utgangspunktet å ta den med seg inn i sine språk. Men begge lot etterhvert språkene undergå språkreformer der die i nauralismens navn tillot flere unntak og uregelmessigheter for å gjøre dem likere de naturlige romanske språkene.
Interlingua/IALA, lansert i 1951 etter et stort forberedelsesarbeid fra The International Auxilliary Language Association, representerer et topp-punkt på denne historiske utviklinga.
Det har et ordforråd som er bygd på de søreuropeiske romanske språkene, og tar inn i grammatikken, stavemåter, uttale osv en del unntak og uregelmessigheter som gjør at språket godt kan forveksles med en dialekt av et søreuropeisk naturlig språk.
Når målet er å lage en forenklet kompromiss-utgave av de søreuropeiske latinske språkene, går det neppe an å gjøre det noe bedre enn IALAs språk Interlingua.

Forslag til et nylatinsk kreolspråk

Lingua Franca Nova lansert på Internett i 1998, er et nylatinsk språk som velger en annen vei.
Ordforrådet bygger på de største vesteuropeiske romanske språkene inklusive katalansk.
Grammatikken bygger på den nyeste kunnskapen om grammatikken til kreolspråk, som ikke var kjent for 50 år siden.
Grammatikken er ekstremt enkel, isolerende og regelrett, staving og orduttale er også strengt regelrett.
Målsettinga er å skape et enkelt, svært lett forståelig og lærbart nylatinsk kreolspråk.
Naturlige latinske keolspråk har oppstått naturlig hele tida siden romertida, og de moderne romanske språkene har oppstått gjennom slike kreoliseringsprosesser. Slike språk oppstår og konsoliderer seg fortsatt i dag, som nasjonalspråkene ayitien på Haiti og papiamento på Curaçao og Aruba.
Det har tilmed vært spekulert på om portugisiske handelsfolk og misjonærer systematisk spredde et slags kreolisert portugisisk med et minimalt ordforråd og forenkla grammatikk  da de begynte å kolonisere verden.
Skaperne av Lingua Franca Nova kan derfor gjøre krav på at deres form for nylatin er like naturalistisk som for eksempel Interlingua/IALA.