Tiazid

Tiazider er en gruppe diuretika, vanndrivende legemidler. De er sentrale i behandling av høyt blodtrykk (hypertensjon), men brukes også ved en rekke andre tilstander. Tiazidene har vært svært lenge på markedet, og regnes som velutprøvde, effektive og svært billige blodtrykksmedisiner sammenlignet med mer moderne preparater.
De mest brukte tiazidene i Norge er hydroklorthiazid (Esidrex) og Bendroflumetiazid (Centyl). Hydroklortiazid er mye brukt i kombinasjonspreparater med andre mer moderne og kostbare blodtrykksmedikamenter for å gi ytterligere effekt. Disse preparatene får da gjerne tilleggsbetegnelser som plus eller comp.

Virkningsmekanisme

Tiazider øker utskillelsen / hemmer reabsorpsjon av vann, Natrium og klor i nyrenes distale tubuli. Kalium og magnesium skilles også ut i større grad, mens utskillelsen av kalsium og urinsyre fra nyrene avtar. En trodde tidligere at det bare var den vanndrivende effekten som gav blodtrykkssenkning, men de senere årene har tiazidene blitt brukt i så lave doser med god blodtrykkssenkende effekt at dette ikke kan være hele forklaringen. Trolig har tiazidene en betydelig hemmende effekt på glatt muskulatur i arteriolene, og er dermed også effektive vasodilatorer.

Bivirkninger

De fleste bivirkningene er avhengige av dosestørrelse. Tidligere ble langt høyere doser brukt, og de omtalte bivirkningene er sjeldne ved de dosene som benyttes i dag. 
Elektrolyttforstyrrelser er en naturlig konsekvens av virkningsmekanismen, og lavt kalium (hypokalemi) er særlig fryktet. Dette er bakgrunnen for preparatet Centyl mite som innekolder kalium i tillegg til bendroflumetiazid og Moduretic mite som består av hydroklortiazid + det kaliumsparende diuretikumet amilorid.
Tiazider fører til redusert utskillelse av urinsyre (urat) og bidrar til dermed høye uratnivåer i blodet, noe som i verste fall kan føre til  til urinsyregikt. Pasienter med denne tilstanden bør unngå tiazider. 
Tiazidene bidrar til dårligere blodsukkerregulering og nedsatt glukosetoleranse. I enkelte tilfeller kan latent diabetes mellitus utløses. Diabetikere bør unngå tiazider.
Det er observert økte kolesterol- og triglyseridnivåer ved bruk av tiazider.

Tiazidvedtaket

Tiazidene er helt sentrale i gjeldende anbefalinger for behandling av høyt blodtrykk, og er førstevalg for de fleste med ukomplisert hypertensjon. Tiazider har vist seg å både ha god blodtrykkssenkende effekt, og å redusere dødeligheten på grunn av hjerte/karsykdom på nivå med nyere og langt dyrere blodtrykksbehandling. 
Dette er bakgrunnen for at Stortinget i 2004 vedtok innstraminger i refusjonsvilkårene for blodtrykksbehandling slik at tiazider skal benyttes som førstevalg ved ukomplisert hypertensjon. Dersom legen velger å forskrive noe annet enn tiazider, skal dette gjøres rede for i pasientens journal. Dette vedtaket vakte sterke reaksjoner. Legemiddelprodusentene fryktet svikt i salget av nye og lønnsomme preparater, mens enkelte leger mente omfattende bruk av tiazider er uforsvarlig på grunn av utilstrekkelig effekt og ugunstige bivirkninger. Det hele toppet seg i februar 2004, da kardiologen Sverre E. Kjeldsen på Dagbladets førsteside uttalte at et slikt vedtak var å ta pasientenes liv med rottegift. Kjeldsen fikke senere kritikk for disse uttalelsene fra Rådet for legeetikk. Legemidlet warfarin, som også brukes i blant annet rottegift, er et viktig blodfortynnende medikament som brukes ved en rekke tilstander inkludert hjertemedisin.

Andre bruksområder

Tiazider hemmer utskillelsen av kalsium, og bidrar til å redusere osteoporose. Det er dokummentert at tiazider reduserer hyppigheten av lårhalsbrudd. 
Den hemmende effekten på kalsiumutskillelse utnyttes også til å forebygge nyrestein. 
Moderate ødemer kan effektivt behandles med de fleste vanndrivende medikamenter, også tiazider.
Ménières sykdom er en tilstand med hørselstap, balanseproblemer og øresus som skyldes trykkøkning (væske,endolymfe) i det indre øret. Tiazider bidrar til reduksjon av endolymfemengden, og dermed reduserte symptomer.