Daisaku Ikeda

Tidlig liv

Ikeda er sønn av to sjøgressdyrkere i Ota i Tokyo, og den femte sønnen i rekken. De fire eldre brødrene deltok i andre verdenskrig, og den eldste av dem, Kiichi, ble drept i kamp. Ikeda-familiens hjem ble også ødelagt under krigen. Disse opplevelsene dannet grunnlaget for Ikedas livslange søken etter verdensomspennende fred.

Tidlig engasjement i Soka Gakkai

I august 1947 møtte Ikeda Josei Toda på et Soka Gakkai-diskusjonsmøte, og han ble medlem i organisasjonen samme måned. I mars 1948 ble Ikeda uteksaminert fra handelsskolen i Tokyo, og måneden etter begynte han på kveldsskole ved Taisei Gakuin (i dag Tokyo Fuji-universitetet). Der spesialiserte han seg i statsvitenskap. De neste årene jobbet han for ulike selskaper som var eid av Toda, særlig Nihon Shogakkan, et forlag der Ikeda var redaktør for et barneblad. 
Ikeda var med på å grunnlegge ungdomsavdelingen i Soka Gakkai og ble personalsjef der i 1954.
Ikeda så på Toda som sin åndelige veileder og skriver at han påvirket ham gjennom «den inderlige barmhjertigheten som alltid preget hans samspill med andre».

Tiden som president etter Toda

Da Toda døde i 1958, fulgte Ikeda i sin mentors fotspor og ble i 1960 den tredje presidenten i Soka Gakkai, Samme år begynte han også å reise utenlands for å utvide Soka Gakkai-bevegelsen. Da han tok på seg ansvaret som Soka Gakkai-president, fortsatte Ikeda arbeidet som grunnleggeren av Soka Gakkai Makiguchi begynte med å smelte sammen ideene og prinsippene om pedagogisk pragmatisme med elementene i den buddhistiske lære. Soka Gakkais største vekst i Japan kom etter andre verdenskrig under Todas ledelse, mens Ikeda ledet organisasjonen ut i verden. Soka Gakkai har i dag status som den største, mest mangfoldige internasjonale buddhistiske lekmannsorganisasjonen i verden. Soka Gakkai International er også et av verdens største nettverk av fredsaktivister. 
I 1970-årene ledet Ikeda Soka Gakkai til å bli en internasjonal buddhistisk lekmannsorganisasjon som i økende grad var aktiv i fredsskapende, kulturelle og pedagogiske aktiviteter.
Ikeda reiste mye. Eksempelvis besøkte Ikeda Sovjetunionen i september 1974, hvor han møtte statsminister Aleksej N. Kosygin. «Vi må legge fra oss hele ideen om krig», sa Kosygin. «Det er meningsløst. Hvis vi slutter å forberede oss på krig og i stedet begynner å forberede oss på fred, kan vi produsere mat i stedet for krigsmateriell.» Kosygin spurte Ikeda om hva som var den grunnleggende ideologien hans. Ikeda svarte: «Jeg tror på fred, kultur og utdanning – det grunnleggende fundamentet for humanismen.» «Det er verdier jeg holder høyt», sa Kosygin. «Vi må sette dem ut i livet her i Sovjetunionen også.» Ikeda besøkte også USAs utenriksminister Henry Kissinger i 1975 for å «mane til nedtrapping av spenningen mellom USA og Sovjetunionen på det kjernefysiske området.»
På et internasjonalt møte for Soka Gakkai-representanter som ble holdt på Guam i 1975, ble Soka Gakkai International (SGI) stiftet for å støtte medlemmer utenfor Japan. Ikeda hadde en ledende rolle i denne utviklingen og ble den stiftende presidenten i SGI. Under Ikedas ledelse utviklet SGI seg til å bli en bredt anlagt grasrotbevegelse for fred på verdensnivå. Som en drivkraft blant medlemmene i SGI, har Ikeda knesatt en sterk moralsk målsetning om å ta samfunnsansvar som en verdensborger.

Prestasjoner og bragder

Ikeda har grunnlagt flere institusjoner, som Soka University i Japan og Soka University of America, barne- og ungdomsskoler i Japan, Hong Kong, Malaysia, Brasil og Singapore, Maison littéraire de Victor Hugo i Frankrike, International Committee of Artists for Peace i USA, Min-On konsertforening i Japan, Tokyo Fuji kunstmuseum i Japan, Institute of Oriental Philosophy i Japan med kontor i Frankrike, Hong Kong, India, Russland og Storbritannia, Toda Institute for Global Peace and Policy Research i Japan og USA, og Ikeda Center for Peace, Learning, and Dialogue.
I 1994 samarbeidet Soka Gakkai med Simon Wiesenthal Center, en USA-basert jødisk menneskerettsorganisasjon, om å bekjempe antisemittisme i Japan. I et intervju uttalte rabbi Abraham Cooper ved Simon Wiesenthal Center at senteret «ikke nådde fram» etter å ha prøvd å oppnå oppmerksomhet i de japanske mediene om antisemittisme i landet. «Sannheten er at de eneste partnerne vi fant som ville hjelpe oss med å få bekymringene våre ut i den japanske offentligheten, var menneskene fra Soka-universitetet, under ledelse av Daisaku Ikeda», sa han. Denne koblingen førte til et samarbeidsprosjekt med Soka Gakkai for å utvikle en japansk versjon av den omreisende Holocaust-utstillingen «The Courage to Remember», som har blitt besøkt av mer enn to millioner mennesker.
Ikeda har støttet Earth Charter Initiative og en dokumentarfilm om miljøet, A Quiet Revolution.
Utstillingen «Gandhi, King, Ikeda: A Legacy of Building Peace» viser sammenhengen i fredsaktivismen til Mahatma Gandhi, Martin Luther King Jr. og Ikeda. Lawrence Carter, en ordinert baptistprest og domprost i Martin Luther King Jr. Chapel ved Morehouse College i Atlanta,  tok også initiativ til den årlige prisen Gandhi, King, Ikeda Community Builders Prize. Denne prisen berømmer personer for eksepsjonelt fredsarbeid. Som tilsvar til en tabloidartikkel i Japan som kritiserte disse aspektene ved prisen, skrev Carter:
«Kontroversen» er en uunngåelig følgesvenn til storheten. Ingen som utfordrer den etablerte orden, kan unngå den. Gandhi hadde sine baktalere, og det hadde også Dr. King. Dr. Ikeda er intet unntak. Kontroversen er med på å skjule den intense motstanden etablerte autoriteter utviser for å unngå å måtte gi slipp på sin særlige status og sine privilegier. «Fornærmelser» er de moralsk svakes våpen; «bakvaskelser» er de åndelig ribbedes våpen. Kontroversen er vitnesbyrdet om det edle arbeidet disse tre enkeltpersonene gjorde for sine respektive samfunn.
Representantenes hus i Georgia, Missouri, og Illinois  i USA har vedtatt resolusjoner som anerkjenner Daisaku Ikedas samfunnsengasjement. 26. januar 2015 døpte byen Chicago om deler av byens ikoniske Wabash Avenue til «Honorary Daisaku Ikeda Way».
Representantenes hus i USA har anerkjent Ikeda som en «som har viet hele sitt liv til fredsbygging og til å fremme menneskerettigheter gjennom utdanning og kulturutveksling med dyp tro på den menneskeligheten som deles av hele vår verdensomspennende familie». Delstaten Missouri har hedret Ikeda og hans verdsetting av «utdanning og kultur som forutsetninger for å skape ekte fred med respekt for alle menneskers verdighet og grunnleggende rettigheter.»
Ikeda er æresmedlem i Romaklubben.

Internasjonale initiativer

Ikedas møter med offentlige personer over hele verden har skapt bevissthet rundt SGIs buddhistbevegelse i vertslandene, lagt til rette for relasjoner til de kulturelle og utdanningsrelaterte institusjonene Ikeda har grunnlagt, og gitt støtte til for eksempel SGI-sponsede omreisende utstillinger om globale temaer. Disse møtene og relasjonene har av noen blitt beskrevet som folkediplomati, fordi de har bidratt til både diplomatiske og interkulturelle bånd mellom Japan og andre land.
Ikedas møter og dialoger viser SGI-bevegelsens forpliktelser på områder som fred, miljø og humanitær etikk. Personer som har fulgt Ikeda over tid, mener at litteraturen som skildrer Ikedas mer enn 7000 dialoger, kan gi mennesker verden over en personlig opplæring og virke som modell for et nytt folkediplomati Fra et akademisk perspektiv utgjør Ikedas dialoger «en ny strømning innen interkulturalisme og utdanningsfilosofi».
Ikedas første møte med Nelson Mandela i 1990 førte til SGI-sponsede anti-apartheid-forelesninger, en omreisende utstilling og studentutveksling på universitetsnivå.
Den amerikanske borgerrettighetspioner, Rosa Parks beskrev et bilde fra sitt møte med Ikeda i 1993 som sitt favorittfotografi. Hun forklarte:
Jeg kommer ikke på noen viktigere øyeblikk i livet mitt. ... Ikeda sa at dette møtet mellom oss utgjorde noe helt spesielt for ham. Det gjorde det for meg også. Med sin interesse for menneskerettigheter ligger Dr. Ikeda foran mange av menneskene i dette århundret. Han er en rolig sjel, en ydmyk mann, en mann med stor spirituell innsikt. Vi møttes i omtrent en time og snakket om livet mitt og utfordringer for ungdommen i landene våre. ... Møtet vårt kan tjene som modell for noen og hver.

Kinesisk-japanske relasjoner

Ikeda var flere ganger på besøk i Kina og møtte den kinesiske statsministeren Zhou Enlai i 1974. Besøkene førte til at det ble etablert kulturutveksling innen kunst, dans og musikk mellom Kina og Japan, og det ble åpnet for akademisk utveksling mellom kinesiske utdanningsinstitusjoner og Soka University. Kinesiske medier beskriver Ikeda som en tidlig talsmann for å normalisere de diplomatiske relasjonene mellom Kina og Japan i 1970-årene, noe som ble fordømt av enkelte og vakte interesse blant andre, slik som hos Zhou Enlai. Det ble sagt at Zhou Enlai ga Ikeda tillit til å sørge for at «det kinesisk-japanske vennskapet ville fortsette i generasjoner.»
Siden 1975 har den kulturelle utvekslingen fortsatt mellom Min-On konsertforening, som ble grunnlagt av Ikeda, og institusjoner som Chinese People’s Association for Friendship with Foreign Countries. En som fulgte prosessen til Ikedas forslag fra 1968 om å normalisere de japansk-kinesiske relasjoner, mente at med Ikedas møte med offentlige personer som Hu Yaobang, leder av kommunistpartiet, og Deng Yingchao i Kina i 1984, har Ikeda bidratt til å endre folkeopinionen i Japan i retning av et ønske om tettere diplomatiske bånd til Kina. Videre har Ikedas arbeid for utdanningsrelaterte og kulturelle bånd til Kina bidratt betydelig til å styrke relasjonen mellom de to statene.

Æresdoktorater og -professorater

Ikeda mottok sin 300. akademiske ærestittel den 21. november 2010 fra University of Massachusetts Boston. Ikeda har sagt at "De akademiske ærestitlene jeg har takket ja til, har jeg tatt imot på vegne av SGIs medlemmer over hele verden."

Privatliv

Ikeda bor i Tokyo med kona Kaneko (født 27. februar 1932), som han giftet seg med 3. mai 1952. Han har tre sønner, Hiromasa (født 1953; visepresident i Soka Gakkai), Shirohisa (1955–1984) og Takahiro (født 1958).

Bøker

Ikeda er en produktiv forfatter, fredsaktivist og bærer av den østlige fredstradisjon. Ikedas interesse for fotografi, kunst, filosofi, poesi og musikk gjenspeiler seg i verkene hans. I essaysamlingene og dialogene med politiske og kulturelle personligheter og pedagoger, diskuterer han emner som religioners transformative verdi, livets universelle hellighet, sosialt ansvar og bærekraftig utvikling.
Choose Life: A Dialogue (japansk: Nijusseiki e no taiwa), som kom ut i 1976, er nedtegnelsen av dialoger og korrespondanser som begynte i 1971 mellom Ikeda og den britiske historikeren Arnold J. Toynbee. Emnet var «sammenfallet av øst og vest», så vel som evige temaer som kunne strekke seg fra den menneskelige tilstand til religionenes rolle, til den menneskelige sivilisasjons fremtid. Toynbees 12-bindsverk A Study of History hadde blitt oversatt til japansk, og dette, sammen med hans forelesningsbesøk og tidsskriftartikler om sosiale, moralske og religiøse emner, gjorde ham populær i Japan. Til en japansk utvandrer som i et brev hadde uttrykt seg kritisk til  Toynbees forbindelse til Ikeda og Soka Gakkai, svarte Toynbee: «Jeg er enig med Soka Gakkai i at religion er det viktigste i menneskenes liv, og deres motstand mot militarisme og krig.» I et annet brev som var kritisk til Ikeda, svarte  Toynbee: «Ikedas personlighet er sterk og dynamisk, og slike personer er ofte kontroversielle. Det jeg selv kjenner på når jeg skal beskrive Ikeda, er stor respekt og sympati.» Per 2012 har Choose Life: A Dialogue blitt oversatt til og utgitt på 26 språk.
Ikedas mange barnebøker har blitt animert og gjort om til anime.

Human Revolution

Ikedas roman Ningen kakumei ble utgitt som føljetong i den japanske avisen Seikyo Shimbun.