Ole Paus (1846–1931)

Bakgrunn

Ole Paus tilhørte «Skiensgrenen» av slekten Paus. Han vokste opp i Skien og var sønn av skipsreder og bankdirektør Christopher Blom Paus og danskfødte Mine Ernst; faren hadde startet forretningskarrieren som medarbeider hos sin eldre bror Knud Ibsen da denne etablerte seg som trelasthandler i Skien i 1825. Ole Paus var fetter til Henrik Ibsen.
Han gikk på Skiens latinskole, og studerte deretter i Lübeck. Etter å bodd i Tyskland og England i flere år slo han seg ned i Christiania.

Forretningsmann

Han grunnla i 1872 jern-, stål- og metallgrossistfirmaet Ole Paus (senere Pausco) og i 1881 etablerte han sammen med sine brødre Christian og Karl L. Paus Den Norske Hesteskosømfabrik, som ble en av Christianias større industribedrifter. Firmaet kjøpte i 1885 det tidligere Foss Spinderi av Thorvald Meyer og medeiere og hadde fabrikkanlegg i Thorvald Meyers gate 1 ved Akerselven; «Hønse-Lovisas hus» (Sandakerveien 2) hørte også til fabrikkanlegget. Firmaet var medlem av Akerselvens Brugseierforening. I 1883 åpnet firmaet filial i London og bygget fabrikk i Hamburg. Per 1889 hadde firmaet 158 ansatte i Christiania.
I 1916 ble Den Norske Hesteskosømfabrik omdannet til et aksjeselskap med en aksjekapital på en million kroner; selskapet annonserte samtidig at det aktet å utvide bedriften og bygge elektrisk smelteverk for stål. I 1917 kjøpte han Christiania Stålverk sammen med verkseier Harald Jensen, direktør Harald Boe og fabrikkeier Halvor John Schou fra de tidligere eierne grosserer H.P. Krag, kammerherre H. Mathiesen, bankier V. Plahte og godseier H. Wedel-Jarlsbergs arvinger for 1 250 000. Hans sønn konsul Thorleif Paus og hans bror Karl Paus ble medlemmer av direksjonen. Stålverket planla å gjøre Norge selvforsynt med stål med en årsproduksjon på 50 000 tonn og det ble gjennomført en kapitalutvidelse med 15 millioner. Midt i byggingen sluttet imidlertid første verdenskrig, og stålverket gikk konkurs i 1920. Den Norske Hesteskosømfabrik endret navn til A/S Den norske Hesteskofabrik i 1925; i 1926 ble virksomheten og maskinene solgt til Sarpsborg-firmaet De forenede norske hesteskofabrikker, mens eiendommene ved Akerselven ble tatt i bruk til andre formål.
Ole Paus var formann for Jernforeningen fra 1910 til 1918. Han var medlem av direksjonen i Den norske Creditbank (nå DNB) fra 1897 til 1918, fra 1903 til 1918 som en av tre administrerende direktører; etter at direksjonen ble avløst av et styre var han nestformann i styret fra 1918 til 1922. Han var også medeier og styremedlem i Realbanken (Kristiania Hypothek- og Realkredit-Bank). Han var også medlem av bystyret i Christiania, styremedlem i Christiania Handelsstands Forening, formann for Morgenbladets representantskap og medlem av Femtimannsutvalget. Han var også medlem av representantskapet i Akers mekaniske verksted. Han var blant de forretningsmennene som engasjerte seg i utbyggingen av telefoni i Norge, opprinnelig i privat regi; han var medlem av representantskapet i Kristiania Telefonselskab og deltok i etableringen av Norsk Landstelefonforening. I 1892 ble Ole Paus sammen med maleren Otto Sinding utnevnt i statsråd til medlemmer av komiteen for Verdensutstillingen i Chicago året etter. I 1929 var han en av 53 millionærer i daværende Aker kommune (som omfattet hjemstedet Bygdøy og store deler av det moderne Oslo).
Ole Paus var gift med Birgitte Halvordine Schou (1848–1923), som var kusine til industrimannen Halvor Schou. De var foreldre til Martha Marie Paus (f. 1876), gift med adelshistorikeren Otto von Munthe af Morgenstierne, stålgrosserer Christopher Blom Paus (1878–1959), godseier og generalkonsul i Wien Thorleif Paus (1881–1976), og Else Margrethe Paus (f. 1885), gift med den fjerne slektningen grosserer Nicolay Nissen Paus. Blant Ole Paus' barnebarn var general Ole Paus, stålgrosserer Per Paus, gift med Hedevig Wedel-Jarlsberg, og Lucie Paus, gift med Axel Løvenskiold. Han var oldefar til visesangeren Ole Paus, skipsreder og investor Christopher Paus og investor Peder Paus. Blant Ole Paus' etterkommere er også komponisten Marcus Paus samt Olympia og Pontine Paus, medeiere i Wilh. Wilhelmsen.
Ole Paus fikk i 1907 bygget en slottslignende villa, Pausvillaen, i Christian Benneches vei 6 på Bygdøy. Den eies i dag av Petter Stordalen. En del av det opprinnelige inventaret og flere familieportretter er i dag på Ask gods.
Det finnes et malt portrett som ble eid av sønnesønnen general Ole Paus.