Yoko Ono

Bakgrunn

Yoko Ono ble født som det eldste av tre barn av Iso Yasuda og Eisuke Ono. Isoko Yasuda var medlem av en av Japans rikeste bankfamilier. Eisuke Ono var opprinnelig utdannet klassisk pianist, men måtte gi opp karrieren til fordel for en jobb i familiens bank. Yoko Ono ble utdannet på den eksklusive Gakushuinskolen i Tokyo.
Under andre verdenskrig overlevde familien bombingen av Tokyo i et underjordisk tilfluktsrom. Senere flyktet Eisuke Ono med barna ut på landet med alt de eide på en trekkvogn. Under flukten måtte de overleve ved å tigge mat. Faren Iso Yasuda ble igjen i Tokyo og ble internert som krigsfange i en leir i Kina. Hele familien overlevde krigen og flyttet til Scarsdale, New York, hvor Yoko gikk på Sarah Lawrence College.
I 1956 giftet hun seg med komponisten Toshi Ichiyanagi. Ekteskapet varte til 1962 da hun giftet seg med den amerikanske jazzmusikeren og filmprodusenten Anthony Cox. Dette ekteskapet ble annullert 1. mars 1963, og de giftet seg igjen 6. juni samme år for igjen å bli endelig skilt 21. februar 1969. De fikk en datter sammen, Kyoko Chan Cox (født 8. august 1963), som Yoko Ono etter et bittert slagsmål fikk foreldreretten over. I 1971 bortførte Cox sin datter og gikk under jorden. Kyoko og Yoko Ono ble først gjenforent i 1998.
Yoko Ono ble tidlig medlem av kunstnersammenslutningen Fluxus og har arbeidet med konseptkunst og performancekunst. Eksempelvis har hun opptrådt med «Cut Piece», hvor hun sittende på en scene oppfordrer publikum til å klippe et stykke av tøyet sitt inntil hun var helt naken.
Hun lagde en serie på 16 eksperimentelle filmer mellom 1964 og 1972. Især filmen «No. 4» fra 1966 (også kalt «Bottoms») vakte oppsikt. Filmen består av en serie nærbilder av rumper, filmet mens personene går på en tredemølle.
Ono har blitt beskrevet som «verdens mest kjente ukjente kunstner – alle kjenner hennes navn, men ikke hennes kunst».

Samarbeidet med John Lennon

Ono er nok mest kjent for sitt ekteskap med John Lennon og sin indirekte innflytelse på The Beatles. Ono og Lennon møttes på en førvisning på en av hennes utstillinger ved Indica Gallery i London i 1966. Lennon ble betatt av hennes fremtreden og interaktive kunst. Især et verk hvor ordet Yes skrevet på loftet kun kunne leses stående på toppen av en stige fanget Lennons interesse. Han ble overrasket over verkets positive fremtoning.
Ono og Lennon ble gift i Gibraltar 20. mars 1969. De fikk sønnen Sean Taro Ono Lennon, som ble født på Lennons 35-årsdag 9. oktober 1975, og dette førte til at Lennon fikk sin oppholdstillatelse i USA.
Onos musikalske karriere startet med en solokonsert med avansert eksperimentell musikk i Carnegie Hall i 1961. Hennes musikalske stil endret seg under samarbeidet med Lennon fra det ekstremt eksperimentelle mot mer konvensjonell musikk.
Det musikalske samarbeidet mellom Ono og Lennon startet i 1968 med albumet Unfinished Music No. 1: Two Virgins, som var et eksperimentalalbum med elektronisk musikk. I 1969 dannet de Plastic Ono Band og gruppens første album Live Peace In Toronto ble tatt opp under Toronto Rock and Roll Revival Festival i september 1969. Ut over Ono og Lennon besto gruppen av Eric Clapton (gitar), Klaus Voormann (bass) og Alan White (trommer). Første halvdel av konserten besto av standard rocknumre mens andre halvdel var avant garde-musikk med Ono som frontvokalist. Settet endte med en lydside hovedsakelig bestående av tilbakekoblet lyd og Onos skrik mens resten av gruppen hadde forlatt scenen.
Mange fans beskyldte henne for å være årsaken til oppløsningen av The Beatles, noe som er blitt avvist av både Lennon og McCartney.
Samarbeidet mellom Ono og Lennon sluttet brått den 8. desember 1980 da Lennon og Ono var på vei tilbake til sitt hjem i Dakota-bygningen på Manhattan i New York etter innspillingene av Onos nummer Walking On Thin Ice. På vei inn i bygningen ble Lennon skutt ned og drept av den sinnsforvirrede tilhengeren Mark Chapman. De siste opptak ble utgitt i 1984 på albumet Milk and Honey.
I 1995 utga Ono albumet Rising sammen med sønnen Sean Lennon. Musikken fra dette albumet startet en bølge av remixutgivelser. Bl.a. nådde en ny utgave av Walking on Thin Ice med Pet Shop Boys en førsteplass på Billboard Magazines Dance/Club hitliste, som den første og eneste av Onos utgivelser.

Yoko Ono i Norge

Yoko Ono har vært flere ganger i Norge som utøvende kunstner, blant annet som festivalkunstner under Balejazz (1999). Ono var  utstiller på Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Oslo, i perioden 22. januar til 8. mai 2005. Utstillingen fokuserte på hennes posisjon på kunst som konsept og hennes kritiske visjoner bestående av skulpturer, installasjoner, musikk, og en del som kun var materialsert som instruksjoner via mobiltelefoner og Internett. Filmene hennes ble vist på Kunstpassasjen ved Jernbanetorget stasjon og ved Cinemateket. 12. august 2006 spilte hun på Øyafestialen i Oslo.https://web.archive.org/web/20171128214952/http://www.a-i-u.net/exhibitions.html