google/wiki40b huggingface dataset:
Zeng Jize

Bakgrunn

Zeng Jize var Zeng Guofans eldste sønn. Faren var en ledende reformvennlig minister ved Qing-hoffet. Zeng Jize overtok ved hans død i 1877 farens markgreveverdighet.
Zeng Jize fikk en tradisjonell kinesisk høyere utdannelse, med grundige studier av de kinesiske klassiske tekster , men i tillegg til dette var han en av et fåtall kinesiske embedsmenn som hadde lært seg engelsk. Han hadde dermed en særlig kompetanse innen og interesse for europeiske forhold. Dette var fortrinn som skulle være nyttige for hans tjeneste for fedrelandet.

Diplomat

I 1879 fikk Zeng Jize det vanskelige oppdrag å som sendemann til St. Petersburg å søke å få tilbakeført Ili-området i Sentral-Asia fra Russland til Kina. Dette klarte han for det aller meste i og med en traktat av februar 1881. Hans prestasjon ble alment ansett som en kinesisk diplomatisk triumf.
Zeng Jize ble senere ambassadør i Paris og London. Han protesterte i 1883, forgjeves, mot at Frankrike, underkjente Kinas lensoverherredømme over Annam og stilte Annam og Tonkin under sin proteksjon. I januar 1884, etter den franske admiral Amédée Courbets erobring av Son Tay (16. desember 1883), skrev Zeng en provoserende artikkel som gjorde bruk av mange hardt rammende henvisninger til den fransk-tyske krig som endte med et knusende nederlag for den franske side.  Det gjorde det ikke bedre at han sørget for at artikkelen ble publisert i Tyskland, i en avis i Breslau. Dette, og tidligere provokasjoner, førte til at den franske regjering krevde ham erstattet med en annen i april 1884. Ettersom han ikke klarte å utrette noe i dette anliggende forlot han Paris, hvorpå Kinas minister i Berlin, Li Fengbao, fortsatte forhandlingene. 
I 1886 ble Zeng hjemkalt også fra London (og St. Petersburg) og ble ved hjemkomsten bisitter ved utenriksembedet i Beijing (Zongli yamen).
Biri-madonnaen

Biri-madonnaen er en polykromert figur av Maria med Jesus-barnet fra 1200-tallet som stod i den gamle stavkirken i Biri. Figuren i eiketre er 112,5 centimeter høy og 46 centimeter bred.
Maria er plassert på en trone, med barnet på sitt venstre kne. Under henne ligger en løve og en drage som symbol på den «ondskapen» hun trår under sine føtter. Barnet holder i en bok i den ene hånden, den andre løfter han til velsignelse og han er kronet, slik som sin mor.
Maria-dyrkelsen var sentral i Norge før reformasjonen i 1537, og det var svært vanlig med madonnaer i kirkene. Da stavkirken ble revet i 1770-årene forsvant figuren, men dukket opp igjen på Kulturhistorisk museum i Oslo i 1864. I dag er Biri-madonnaen utstilt i museet som et av dets viktigste skulpturarbeider fra middelalderen.
I 2010 satte Biri menighetsråd ned en arbeidsgruppe som fikk i oppgave å få laget en kopi av Biri-madonnaen. Arbeidsgruppen bestod av Harald Jacobsen, Gunnar Liven, Knut Sønstegård og Magne Gullord. Med ny teknologi, 3D-skanning, fresing og finskjæring i samarbeid med landets fremste fageksperter lager de en tro kopi av den gamle kulturskatten slik den så ut da den var ny. Søndag 2. februar 2013 ble madonnaen avduket i en seremoni i Biri kirke.
Speiljern

Speiljern er en form for råjern som inneholder mellom 6 og 30 vektprosent mangan. Speiljernet har store, blanke krystallblad av manganholdig cementitt (kjemisk formel Fe₃C).
M (tegneserie)

Tegneserien

M handler om Mads Eriksen selv og vennene hans, av dem mest viktig kjæresten, «Madammen». Flere av stripene viser Eriksen og Madammen i en surrealistisk situasjon i hjemmet. Begge to, (Mads spesielt) kan betegnes som nerder, som i denne sammenheng betyr veldig opptatt av Star Wars, Ringenes herre og annen popkultur. Veldig mange av stripene inneholder referanser til disse emnene, en sterk grunn til seriens popularitet.

Slutten

M-bladet ble nedlagt desember 2012. Reprinter av serien publiseres i Kollektivet-bladet.
Festspillene i Salzburg

Festspillene i Salzburg (Salzburger Festspiele) er en kulturfestival som har blitt arrangert om sommeren i den østerrikske byen Salzburg, Mozarts fødeby, siden 1920. Uroppføringen av Hugo von Hofmannsthals Jedermann på Domplatz den 22. august 1920 i regi av Max Reinhardt markerte grunnleggelsen av festspillene, og operaen står fast på programmet. Jedermann er den tyske betegnelsen på det gamle europeiske mysteriespillet som på norsk har fått tittelen «Spillet om Enhver».
Ved siden av de egentlige festspillene arrangeres det samtidig en rekke andre festspill, særlig viet barokkmusikk.
Sarayburnu

Sarayburnu (tyrkisk: Sarayburnu, eller Palassodden; kjent på engelsk som Seraglio Point) er den store og brede odden i bydelen Fatih i Istanbul som skiller Det gylne horn fra Marmarahavet. Her er Topkapıpalasset og Gülhaneparken. Sarayburnu ble oppført på UNESCOs verdensarvliste i 1985.

Historie

Den eldste bosetting her stammer fra neolittisk tid, ca. 6600 f.Kr. Disse bosettinger bestod i nesten et årtusen, men havet steg. Det er mulig at folk bare flyttet på seg gradvis, og bare litt inn og opp på odden.
En annen bosetting på Sarayburnu, kalt Lygos (gresk: Λυγός), ble grunnlagt av trakiske stammer mellom 1200-tallet og 1000-tallet f.Kr., om lag samtidig med nabobosetningen Semistra, som nevnes av Plinius den eldre. Bare noen få murer og bygningsfundamenter fra Lygos er blitt bevart til ny tid, tett ved der Topkapıpalasset står. I Bysants-tiden stod det et akropolis der dette palasset nå ligger.
I 667 f.Kr. kom greske nybyggere fra Megara (nær Athen) under kommando av kong Byzas og etablerte byen Bysants på Sarayburnu. Noe tidligere, i 685 f.Kr., hadde megaraerne anlagt Khalkedon (nå Kadıköy) på den motsatte, anatolske, bredd av Bosporos. Faktisk var de eldste bosettinger i dagens Istanbul på den anatolske side, som Fikirtepe-haugen fra 5500–3500 f.Kr. I Kadıköy var det dessuten en stor havnebebyggelse bygd av fønikerne allerede før Megaras kolonister ankom.
Det var to naturlige havner nær Sarayburnu, nemlig der de moderne bydeler Sirkeci og Eminönü ligger (havnene Prosphorion og Neorion, på nordsiden av odden. Den gang må Sarayburnu fremstått som enda mer markant enn i dag.
I bysantinsk tid var området kjent som Hagios Demetrios.
Ved byggingen av jernbanen i senere osmansk tid, i 1871, ble Sarayburnus del av bymurene delvis fjernet, men på noen steder er de fortsatt intakte – særlig nedenfor Topkapı-palasset som ble bygd på 1400-tallet for den osmanske sultan. Gülhaneparken ligger tett ved palasset.
Grindhval

Beskrivelse

Grindhvalen er en stor melonhodet delfinart som er svart eller mørkegrå i fargen med et lysere område bak en sigdformet ryggfinne plassert relativt langt cranialt (mot hodet). Hannene er betydelig større enn hunnene; omkring 4–7,6 m lang og opp mot 3 800 kg, mot hunnenes 3–5,6 m og 1 800 kg. Nyfødte kalver måler omkring 1,9 m.
Grindhvalen har lange sveiver som utgjør omkring 20 prosent av kroppslengden. Grindhval kan kun forveksles med sin fetter kortsveivet grindhval (Globicephala macrorhynchus), men denne er mer utbredt i tropiske og tempererte farvann.

Utbredelse

Grindhvaler ser ut til å trives best på relativt dypt vann. Arten har en sirkumantarktisk utbredelse på den sørlige halvkule (til 68°S), men arten finnes også i tempererte og polare strøk av Nord-Atlanteren, samt i den vestlige halvparten av Middelhavet og i Svartehavet. Tidligere var arten også å finne vest i det nordlige Stillehavet.
I nordområdene er arten spesielt tallrik rundt Grønland og Island, og er ikke uvanlig å se i Norge.

Atferd

Grindhvalen har sesongmessige vandringer som gjenspeiler hvor favorittbyttet, blekksprut (primært) og makrell, ferdes. Arten er svært sosial og og danner sosiale strukturer som kan minne om spekkhoggerens. Typiske flokker teller 10–50 dyr, av og til opp mot 100 dyr. Båndene mellom dyra er så sterke, at om ett av dem strander, vil flere følge etter. Arten er derfor utsatt for såkalt «massestranding».
De svært aktive grindhvalene kan dykke i opp mot ti minutter og til dybder ned mot 600 m. Som andre tannhvaler bruker dyra ekkolokalisering til å orientere seg med, herunder til å fange byttedyr med.
Hunnene blir kjønnsmodne når de blir cirka 7 år gamle, hannene når de blir 12 år. Paringen foregår normalt i februar–mars. Hunnen er drektig i cirka 15–16 måneder. Kalven dies i opp mot 20 måneder og tilbringer tiden samen med mora til den er cirka 2 år gammel.
Pilot whale calls
Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.

Fangst

I tidligere tider ble grindhvalene jaget inn på grunt vann og avlivet, men i dag er denne jaktformen bare i bruk på Færøyene. Arten er fredet på Svalbard og i andre norske farvann.
FK Lutsj-Energija Vladivostok

Historie

Lutsj spilte i den sovjetiske toppdivisjonen i 1958. Klubben spilte i Fjerne østens regionale turnering av «B-klasse»-lag og vant den i 1965, og oppnådde med det opprykk til «A-klassen». Lutsj spilte i denne regionale turneringen til ligaen ble reorganisert i 1972.
Fra 1972 til 1991 spilte Lutsj i Østlig sone av den sovjetiske andre liga. Klubbens beste resultat nr. 2 i 1984.
I 1992, etter oppløsningen av Sovjetunionen, fikk Lutsj rett til å spille i den Østlige sone av Russlands 1. divisjon, og vant den turneringen. Lutsj spilte i Premjer-Liga i 1993, men rykket ned etter å ha endt på 15.-plass.
Lutsj spilte i russisk 1. divisjon fra 1994 til de rykket ned i 1997, og i russisk 2. divisjon fra 1998 til 2003. I 2003 ble Lutsj-Energija nr. 1st i Østre sone og klarte opprykk. Klubben tilbrakte to år i russisk 1. divisjon, før de klarte opprykk til Premjer-Liga i 2005.

Komplikasjoner

Laget befinner seg lengst øst i landet, og dette medfører et betydelig problem for bortelagene. Da de spilte hjemmekamp mot FC Zenit Sankt Petersburg, kjørte tre Zenit-fans (Jevgenij Stepanov, Aleksandr Zarajskij og Veronika Davidova) 15 000 km tvers over landet, bare for å oppleve at bilen deres knakk sammen da de kom til Vladivostok, slik at de ikke kunne kjøre hjem igjen. De tok derfor Den transsibirske jernbanen tilbake til Sankt Petersburg, og da de kom hjem ble de belønnet av klubben med en ny bil, den 1. oktober 2006. 
Igor Akinfejev, CSKA Moskvas målvakt, sa at «de burde spille i den japanske ligaen», etter at laget hans tapte 4-0 etter en syv timers flytur.
The Blizzard

Utgivelser og verk

Foruten den egenkomponerte singelen har duoen medvirket og bidratt med remixer på en rekke andre singelutgivelser og samlealbum.
Schutzwallmedaljen

Første runde

Medaljen ble innstiftet 2. august 1939 av Adolf Hitler for å hedre de personer som utformet og bygde Vestvollen langs Tysklands vestre grense (bunkere, kanoner m.m), samt de soldater som tjenestegjorde ved denne forsvarslinjen før mai 1940. Arbeidsoppgavene til mottakerne symboliseres på medaljen med et sverd som er krysset av en spade. Medaljen ble i denne perioden laget i buntmetall.
Det var Organisation Todt som sto bak byggingen av Tysklands forsvarslinjer. Medaljen ble først utdelt til lederen av organisasjonen, Fritz Todt, 23. november 1939 av Hitler personlig. Samme dag ble medaljen også gitt til generaloberst Erwin von Witzleben, general Karl Kitzinger, generalløytnant Alfred Jacob, leder for Riksarbeidstjenesten Konstantin Hierl, og Reichsleiter i NSDAP, Robert Ley. Dagen etter ble de første medaljene utdelt til arbeiderne, og det var Todt selv som delte de ut. Medaljen ble sist utdelt i første runde 31. januar 1941, og da var totalt 622 064 blitt utdelt til da.

Andre runde

Ettersom andre verdenskrig utviklet seg slik at Tysklands grenser nok en gang ble truet i 1944, ble en stor styrke med mannskaper (soldater og arbeidere) mobilisert for å lage «Atlanterhavsvollen» i Frankrike. Det ble derfor satt igang en produksjonsrunde nummer to av medaljer til de som deltok i dette arbeidet. Disse ble laget i sink grunnet metallmangel.

Medalje

Medaljen er ovalt utformet med tilhørende oransje og hvitt medaljebånd. På advers vises det tredje rikes riksvåpen. Under ørnen ses en spade som krysses av et sverd. Disse er plassert over det som skal være en tysk bunker/armert stilling. Rundt medaljens kanter er det eikeløv. Medaljens revers har eikeløv langs kanten, og teksten: «Für Arbeit Zum Schutze Deutschlands» (For arbeid for å beskytte Tyskland).

Bånd

Båndet er sandfarget og er 30 mm bredt med en 18 mm sandfarget stripe i midten, flankert av to hvite 4,5 mm striper, og to 1,5 mm sandfargede striper ytterst. Det er flere typer kopibånd på markedet, men de fleste har normalt ikke disse målene, og har en mørkere farge. Medaljer med kopibånd er mer vanlige enn med originale bånd. De fleste (om ikke alle) kopibånd lyser i UV-lys, og kan avsløres slik.
Grorudveien 3-5

Grorudveien 3-5 er restaurerte arbeiderboliger representative for 1920-tallets Groruddalen. 
I 1917 nedsatte formannskapet i Aker kommune et boligråd som blant annet skulle arbeide for å avhjelpe bolignøden. Boligrådet gikk inn for å stifte «Aker byggeselskap». Et selskap under kommunal kontroll og ledelse vil «fremby betydelige fordeler» heter det i kommunens beretninger. Kommunen skulle avgi grunn og opparbeide vei, vann og kloakk. Selskapet hadde en egen arkitekt, Ragnar Dahl, og i perioden 1920-24 ble det oppført flere titalls hus. De to bygningene på Grorud ble tegnet av Ragnar Dahl i 1923 og var ferdig oppført 1926. Det var opprinnelig fire leiligheter i hvert av byggene hvor hver leilighet hadde tilgang til vannklosett i kjelleren. Dette var noe helt nytt på Grorud i denne tiden. Byggene ble restaurert med midler fra Groruddalssatsingen.
Per 2014 huser Grorudveien 3 Steinhoggermuseet på Grorud i 1. etg. og 2. etg. leies ut som boenheter.
I 1. etg. i Grorudveien 5 holder en kafé til, Kafe Steinbra. 2. etg. består av en leilighet og et atelier tiltenkt utleid til en kunstner.
Finnkampen

Finnkampen som den kalles i Sverige eller Sverigekampen som den kalles av svenskspråklige i Finland er en årlig friidrettslandskamp mellom Sverige og Finland, som bruker å være en helg rundt månedsskiftet august-september. På finsk heter den Suomi-Ruotsi-maaottelu, i Finland er også Ruotsi-ottelu brukt og i Sverige Suomi-ottelu blant finskspråklige.

Om Finnkampen

Finnkampen består egentlig av fire landskamper, en herrelandskamp, en damelandskamp, en guttelandskamp (junior) og en jentelandskamp (junior). Disse landskampene går samtidig, men ikke alltid på samme arena. Finnkampen har siden 1980-tallet stått som verdens siste gjenlevende A-landskamp i friidrett. I alle grener, utenom stafett, er det 3 deltagere per land. Hvert andre år holdes konkurransen i Sverige, hvert andre i Finland. Tradisjonelt har dette betydd Stockholm og Helsingfors som arrangørbyer, men siden 1999 har Göteborg vært Sveriges arrangørsted.
Den første Finnkampen var i 1925 for herrer. Som et årlig arrangement fra 1945 for herrer og 1953 for damer.

Styrkeforholdet

I starten var det jevnt på herresiden, men etter den svenske sieren i 1969 vant Finland hvert år frem til 1985, da Sverige igjen fikk en seier.
På damesiden dominerte Sverige frem til 1970-tallet, da Finland tok over. Fra 1987 til 2000 vant de finske damene hvert år. Etter 2000 har Sverige igjen tatt grepet om damekonkurransen.
21 Jump Street

Plot

Serien handlet om en gjeng med unge politibetjenter, som pga sitt unge utseende gjorde det mulig for dem å jobbe sivilt som spanere på både high school og  college med å fakke unge lovbrytere. Typiske temaer var alkoholisme, rasisme, homofobi, narkotikamisbruk, aids, seksualforbrytelser og promiskuitet. Hver episode hadde ble som oftest avsluttet på sluttet av episoden. Serien hadde et sterkt grunnleggende moralsk budskap, og hadde ofte på korte klipp etter episodene amerikansk TV, med meldinger innenfor emnet i episoden, spilt inn med skuespillerne fra serien.

Gjesteskuespillere

Skuespillere som deltok i gjesteroller var blant andre: Bridget Fonda, Sherilyn Fenn, Jason Priestley, Josh Brolin, Maia Brewton, Mindy Cohn, David Paymer, Brad Pitt, Christina Applegate, Vince Vaughn, Pauly Shore, Blair Underwood, John Waters, Shannen Doherty, Rosie Perez, Gregory Itzin, Kareem Abdul-Jabbar, Tim Russ, og Thomas Haden Church.

Filmadaptasjon

I 2012 kom filmen 21 Jump Street basert på TV-serien, men med andre hovedrollekarakterer (spilt av Channing Tatum og Jonah Hill). Phil Lord og Chris Miller har regien. I tillegg fikk Johnny Depp en cameorolle i filmen som sin opprinnelige karakter Tom Hanson.
Quseir Amra

Historie

Palasset ble bygd under Umayyadene, trolig under kalifen Walid I i begynnelsen av 700-tallet (sannsynligvis mellom 711 og 715). Den forlatte bygningen ble gjenoppdaget av den østerriksk-ungarske Alois Musil i 1898.
Palasset utgjør et av de viktigste eksemplene på tidlig islamsk kunst og arkitektur.

Bygningen

Palasset består av en sentral hall, noen siderom, et badehuskompleks med et vannsystem. Veggene er utsmykket med fresker som forestiller jaktscener, badescener, håndverk, nakne kvinner samt erotiske scener.

Gjenoppdagelse

De forlatte restene ble gjenoppdaget at den tsjekkisk-østerrikske prest og orientalisten Alois Musil i 1898, og stedet ble kjent ved hans publikasjoner, med tegninger av de storslagne freskene.
Stinnes-Legien-avtalen

Stinnes-Legien-avtalen (egentlig: Vedtekter for det industrielle og kommersielle konsortium for arbeidsgivere og arbeidstakere i Tyskland.) av 15. november 1918 var en kollektiv avtale mellom 21 nærings- og industrielle  arbeidsgiverforeninger og syv fagforeninger (frie, kristne og polske fagforeninger). Navnet kommer fra de to ledende underskriverne: Industriherren Hugo Stinnes fra Ruhr og formannen i generalkommisjonen av fagforeningene i Tyskland Carl Legien.
Gili Meno

Gili Meno er den midtre av de tre Giliøyene i umiddelbar nærhet av Lombok i Indonesia. Det bor omlag 400 mennesker på øya, og de livnærer seg av turisme, kokosnøttplantasjer og fiske.
Fiskeforkomstene er meget rike. Her kan besøkende og dykkere se mange sjeldne fiskearter, et fargerikt korallrev og kjempeskilpadder.
Sjabuót

Sjabuót eller sjavuót (fra hebraisk שָׁבוּעוֹת, šābu‘ōt), også kalt ukefesten eller jødisk pinse, er en jødisk høytid som finner sted syv uker (49 dager) etter pesach (påske). På det religiøse planet er sjabuót en feiring av at Moses tok imot Toráen fra Gud på Sinaifjellet — men sjabuót er også en innhøstingsfest for blant annet hvete, og feires derfor når hveten er moden.
Sjabuót blir også feiret i løpet av en dag i det moderne Israel, i samaritansk religion, i karaittisk jødedom, i reformjødedom, men og ofte også i rekonstruksjonistisk jødedom. I konservativ og ortodoks jødedom og annen tradisjonell jødedom utenfor Israel feires en sjabuot i to dager. Tradisjonelt blir Ruts bok i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) lest under feiringen.
Aemona

Utseende

Middelsstore, lysbrune sommerfugler med brede vinger. Forvingene er tilspisset.

Levevis

Amathusiini er skogsinsekter. De voksne sommerfuglene er lite aktive og sitter mest stille, godt hjulpet av kamuflasjen. De flyr sjelden langt om gangen. Mange arter flyr helst i skumringen, og kommer til lys, noe som er ganske uvanlig for dagsommerfugler. De blir tiltrukket av gjærende frukt og fersk møkk, som de drikker fra. Larvene er lite kjente, men ser ut til for det meste å leve på enfrøbladete planter, blant annet bananplanter, palmer og bambus. Amathusiini finnes bare i Sørøst-Asia.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Assam og Burma.
Walter Scott

Biografi

Walter Scott var opprinnelig utdannet jurist, og begynte å virke som advokat i 1792. Syv år senere ble han «sheriff-depute» (en skotsk dommer-tittel) i Selkirkshire. Etter å ha vært med på å stifte tidsskriftet Quarterly Review, giftet han seg og bosatte seg på godset Abbotsford House. Fra da av konsentrerte han seg om skrivingen, hvilket kom til å resultere i totalt 29 romaner. De første ble utgitt anonymt. Bøkene hans vakte snart internasjonal oppsikt, og ble beundret av så vel publikum som litterære kritikere. 
Scott ble adlet i 1820. På tross av hans litterære suksess ble hans siste leveår preget av motgang. I 1826 ble han holdt ansvarlig for en enorm gjeld da et bokhandlerfirma han hadde vært involvert i, gikk konkurs. For å betale gjelden startet han en intens skrivevirksomhet. Arbeidspresset ødela helsen og Scott døde utslitt i 1832.

Forfatterskap

Helt fra ungdommen av næret Walter Scott en særlig interesse for sagn, sanger og myter som dreide seg om de gamle grensekampene mellom den engelske og den skotske adelen. Han var særlig opptatt av middelalderen. Sterkt inspirert av tysk romantikk og sin landsmann Thomas Percys balladesamling Reliques (1765), gav Scott mellom 1802 og 1803 ut sin egen samling skotske ballader;  Minstrelsy of The Scottish Border. Han vakte for alvor oppsikt i 1805 med et epos skrevet etter mønster av franske ridderromanser; The Lay of the Last Minstrel. Typisk for Walter Scotts skrivestil er spenningshistorier spunnet rundt store tablåer, detaljerte beskrivelser, og forfatterens inngående kjennskap til historiske fakta og detaljer. Scotts skildringer kjennetegnes av god språklig flyt, mange lyriske partier, et sammensatt persongalleri og en god del humor. Mange av historiene tar utgangspunkt i skotsk historie. Walter Scott var på mange måter den første britiske forfatter som opplevde å få internasjonal berømmelse i sin livstid. Han hadde lesere i Storbritannia, Irland, Europa, Australia og Nord-Amerika.
Gard Kristiansen

Meritter

Sølv i Tippeligaen med Lillestrøm i 1996.
Alumot

Alumot (hebraisk אֲלֻמּוֹת, betyr «Hauger») er en kibbutz nord i Israel. Den ligger sør for Genesaretsjøen og tilhører Emek HaYarden regionale kommune. I 2012 hadde den et folketall på 243.

Historie

Alumot ble grunnlagt i 1936 av en kvutza av akademikere fra Ben Shemen jordbrukskole. I 1940 flyttet gruppen midlertidige til et sted kalt «Poriya Alumot» (i dag Poria Illit). De livnærte seg av jordbruk og et sanatorium, Bet Alumot. I 1947 grunnla de en permanent bebyggelse på en ås over Genesaretsjøen. På grunn av vannmangel, og mangel på jordbruksland og nye medlemmer, ble kibbutzen oppløst i 1969 og grunnlagt på nye året etter av emigranter fra Argentina.
Den tyske ørns fortjenesteorden

Design

Utmerkelsen er et kors basert på malteserkorset, med tyske ørner i gull i hjørnene, bærende på et hakekors i klørne. Til militære (etter desember 1943) hadde korset også kryssede sverd. Korset henger i et 46 mm rødt bånd med striper av hvitt, sort og hvitt i sidene. De to høyeste klassene har en seks eller åttekantet stjerne festet bak korset, og er uten bånd. Utmerkelsen var basert på designet til Den sorte- og Den røde ørns orden.
Bad Religion

Bad Religion er et amerikansk punkband fra Los Angeles i California og har vært et av USAs mest populære og mestselgende band innenfor sjangeren punk-rock. De sier selv at de spiller en blanding av indie, punk og rock. Gitaristen Brett Gurewitz (Mr. Brett) har et eget plateselskap som heter Epitaph Records. Epitaph gir ut CD-er for Bad Religion og andre profilerte band som for eksempel The Offspring, NOFX, Pennywise og Rancid. De var nr 36 på hitlistene i USA med låta A Walk.
Ingen sol finner vei (til min gate)

«Ingen sol finner vei (til min gate)» er en singel av Inger Jacobsen og Jan Høiland, gitt ut i 1964. Sangen er skrevet av Karl Westby og Egil Hagen.

Melodi Grand Prix 1964

«Ingen sol finner vei (til min gate)» deltok i Melodi Grand Prix 1964, den norske uttrekningen til Eurovision Song Contest 1964 i København i Danmark. Sangen ble fremført på norsk av Inger Jacobsen med et lite orkester, og så på nytt av Jan Høiland med et stort orkester. Bidraget enda på femte- og sisteplass med 38 poeng.
1. divisjon volleyball for kvinner

1. divisjon volleyball for kvinner er den neste øverste divisjonen for norsk volleyball for kvinner i Norge. Ligaen består av to avdelinger, avdeling 1 og 2 som utgjør seriespillet. I tillegg til seriespillet er det tre forskjellige rankingturneringer som spilles i løpet av sesongen.
Pycnopsis

Utseende

En nokså stor og kraftig, svart trebukk. Dekkvingene kan ha hvite eller oransjerøde tverrbånd, eller være svarte med små, hvite flekker.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt i det sørlige og østlige Afrika.