Amenhotep III

Mulig samstyre med Akhenaton

Det har vært foreslått at Amenhotep III for en tid styrte sammen med sin sønn Akhenaton, men det er ingen avgjørende bevis på dette. Et brev (Amarnabrev EA 27) i Amarnapalassets arkiver dater til år 2, framfor år 12, av Akhenatons styre som ble sendt av Tushratta, konge av Mitanni, har en klage over at Akhenaton ikke har æret sin fars løfte om sende statuer gjort av gull til ham som en del av medgift for ekteskapet med hans datter, Tadukhepa. Brevvekslingen antyder at om det var et samstyre mellom Amenhotep III og Akhenaton, kan det ikke ha vart mer enn et år. Kartusjer for Amenhotep III og Akhenaton som ble hogd ut side ved side har blitt fremmet som et bevis for et samstyre, men de kan gjerne bety at Amenhotep III hadde valgt sin eneste overlevende sønn som etterfølger da det ikke finnes noen kjent objekt eller inskripsjon som har gitt samme regjeringsdatoer for begge konger. Egyptologen Peter Dorman også avvist noen form for samstyre basert på arkeologiske bevis fra graven (TT192) til Kheruef, embetsmann for dronning Teje.

Siste år

Relieffer fra veggene på Solebtempelet i Nubia og scener fra nevnte Kheruefs grav i Teben, har framstilt Amenhotep som en synlig svak og syk figur. Forskere mener at han i sine siste år led fra artritt (leddbetennelse) og ble overvektig. Det har generelt blitt antatt av en del forskere at Amenhotep anmodet og fikk fra sin svigerfar, Tushratta av Mitanni, en statue av Ishtar av Ninive — en legegudinne — for å lege ham fra hans mange plager, inkludert verkebyller i tennene. En kildesporingsundersøkelse av hans mumie viste at han antagelig var konstante smerter i løpet av sine siste år grunnet hans nedslitte og hullbefengte tenner. En analyse av Amarnabrev EA 23 av William L. Moran som gjennomgikk avsendelsen av den babylonske gudinnen til Teben, støtter ikke den populære teorien. Ankomsten av statuen er kjent for å ha sammenfalt med faraos ekteskap med Tadukhepa, Tushrattas datter, i faraos «36. regjeringsår, den fjerde måneden av vinteren, dag 1». Tushratta forteller aldri i EA 23 at statuen ble sendt for å lege farao for hans plager, isteden skriver Tushratta kun at «Må Šauška (=Ishtar), himmelens herskerinne, beskytte oss, min bror og meg i 100 000 år, og må vår herskerinne gi oss begge stor glede.» Mest sannsynlig ble statuen sendt til Egypt for å velsigne bryllupet mellom Amenhotep III og Tadukhepa slik hun tidligere hadde blitt sendt for Amenhotep III og Gilukhepa.

Hoffet

Det var flere betydningsfulle enkeltindivider ved det kongelige hoff under Amenhotep III. Vesirer var Ramose, Amenhotep, Aperel og Ptahmose. de er kjent for en bemerkelsesverdig rekke av monumenter, inkludert den velkjente graven (TT55) til Romose ved Teben. Finansministre var Merire og en annen ved navn Ptahmose. Øverste forvalter var Amenemhat Surer og Amenhotep (Huy). Visekonge av Kusj (Nubia) var Merimose. Han var en ledende figur i de militære krigene i de sørlige regionene. Kanskje den fremste embetsperson for kongen var Amenhotep, sønn av Hapu. Han hadde aldri høye titler, men ble senere dyrket som en guddom og var hovedarkitekt av flere av faraos templer. Blant Amonprester under Amenhotep III var Simut og faraos svoger Anen.

Monumenter

Amenhotep III bygde omfattende ved tempelet i Karnak, inkludert Luxortempelet som besto av to pyloner, en søylerad bak nytempelets inngang, og et nytt tempel for gudinnen Maat. Amenhotep III rev ned den fjerde pylon for Amons tempel ved Karnak for å bygge en ny — den tredje pylon — og opprettet en ny inngang til dette bygget hvor han reiste «to rader med søyler med åpne papyruskapiteler» ned sentrum av denne nyopprettede forgården. Forgården mellom tredje og fjerde pyloner var også dekorert med scener fra den hellige bark til Amon, Mut og Khonsu som fraktet gravbåter. Han påbegynte også arbeidet på den tiende pylon ved Amons tempel.
Amenhotep IIIs første dokumenterte handling som farao — i hans år 1 og 2 — var å åpne ny kalksteinbrudd ved Tora, rett sør for dagens Kairo og ved Dayr al-Barsha i Midtre Egypt for å fremme hans store byggeprosjekter. Han ledet også byggingen av et annet tempel for Maat ved Luxor og bortimot dekket Nubia med tallrike monumenter, «inkludert et lite tempel med søylegang (dedikert til Thutmose III) ved Elefantine, et bergtempel dediekrt til Amon, ‘herren av veiene’, ved Wadi es-Sebuam, og tempelet til Horus av Miam ved Aniba... [foruten finansiere] ytterligere templer ved Kawa og Sesebi.»
Hans enorme dødstempel på vestbredden av Nilen var i sin tid det største religiøse byggverk i Teben, men beklageligvis bygde Amenhotep III det for nært flomområdet og mindre enn to hundre år senere sto det i ruiner. Mye av murverket ble tatt av Merneptah og andre senere faraoer for deres egne byggeprosjekter. Memnonstøttene, to enorme steinstatuer, atten meter høye, av Amenhotep III som sto ved porten av hans dødstempel, var de eneste elementene fra komplekset som forble stående. Amenhotep III bygde også den tredje pylon ved Karnak og reiste 600 statuer av gudinnen Sekhmet i tempelet til Mut, sør for Karnak. En del av de mest storslåtte statuer det nye rike i Egypt er datert til hans regjeringstid, som to framragende løvestatuer av rosa granitt som opprinnelig var plassert for tempelet i Soleb i Nubia, foruten en stor rekke kongelige skulpturer. Flere vakre sittende statuer av Amenhotep med sitt stripete hodekledning klaft i svart granitt har blitt avdekket fra utgravninger bak de store Memnonstøttene, men også fra Tanis i Nildeltaet. I 2014 ble to enorme statuer av Amenhotep III som hadde veltet under et jordskjelv i 1200 f.Kr. rekonstruert fra mer enn 200 fragmenter og reist opp på nytt ved nordporten ved faraos gravtempel.
En av de mest imponerende nye funn av kongelige statuer som er datert til hans styre ble gjort så nylig som 1989 i gårdsplass for Amenhotep IIIs søylegang ved Luxortempelet hvor et forråde av statuer ble funnet, inkludert 1,8 meter høy statue i rosa kvartsitt av kongen hvor han bar den egyptiske dobbelkronen, pschent, og som ble funnet i nær perfekt tilstand. Den var plassert på en slede og kan ha vært en kultstatue. Den eneste skade den hadde fått var at navnet på guden Amon var blitt hakket bort på hvert sted det opptrådte på faraos kartusj, åpenbart gjort som en systematisk anstrengelse å fjerne enhver omtale av denne guden under styret til hans etterfølger Akhenaton.