google/wiki40b huggingface dataset:
Her og nå! (TV-program)

Starten

Det første programmet ble sendt direkte fra NRK Marienlyst lørdag 1. februar 1969. Tittelen Her og nå! spiller på at programmet gikk direkte og tok opp aktuelle temaer. Blant annet var selvangivelsen og skattesnyteri temaer i det første programmet. Programmet viste også utdrag fra den nye filmen An-Magritt. Blant gjestene i programmet var Rolv Wesenlund, skuespiller Liv Ullmann, regissør Arne Skouen, sangeren Birgitte Grimstad og showgruppa Dizzie Tunes.

Melodi Grand Prix-debatten

Det kanskje mest kjente programmet var det tredje i rekken, sendt 1. mars 1969 for første gang fra Centralteatret. Programmet gikk rett etter den norske finalen i Melodi Grand Prix, der Kirsti Sparboe vant med «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli». Sparboe og låtskriveren Arne Bendiksen var invitert til Her og nå!, men i stedet for gratulasjoner og hyllest ble de møtt av den danske universitetslektoren Erling Nielsen som utførte en litterær analyse av teksten til vinnerlåten. Nielsen karakteriserte teksten som «nonsens og sludder» og konkluderte med at «det er ett stort lyspunkt i teksten, og det er 'oj, oj, oj'». Lettere paff prøvde Bendiksen å forsvare seg med at han verken var Ibsen eller Bjørnson.  
Opptrinnet førte til seerstorm mot NRK allerede under sendingen. Sentralbordet ble ringt ned av folk som mente dette var «ugalant mot Bendiksen» og at «den fæle dansken burde skamme seg!» Seansen i Her og nå! sparket også i gang et stort oppgjør mellom den klassiske musikken på den ene siden og den folkelige popmusikken på den andre. Som Haagen Ringnes uttalte det: «stormen i vannglasset økte til orkan. Pop-Norge var fortørnet og fikk følge av mange». Professor Erling Nielsen møtte også kraftig kritikk. «Ikke siden enevoldstiden har det florert et slikt danskehat i kongeriket Norge», skrev Ringnes senere.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1969

Seriøsitet og underholdning

I likhet med mange andre programmer på norsk fjernsyn på 1960-tallet, tok Her og nå! opp i samtiden kontroversielle temaer som sex, kvinnekamp og røyking, Temaene ble behandlet og diskutert seriøst, men med undertoner av underholdning og humor.
Første sesong gikk fram til 7. juni 1969, mens andre sesong startet 7. februar 1970 og ble avsluttet 13. juni samme år.
Øystein Stray Spetalen

Medieoppmerksomhet

I 2011 rettet Spetalen sterk kritikk mot investeringsstrategiene til Statens pensjonsfond utland (Oljefondet). Spetalen sammenlignet fondets finansinvesteringer med det å «satse på en daud hest» og kalte det «ren svindel».
Spetalen var i 2011 i ordkrig med SV-politikeren og ministeren Audun Lysbakken, som han kalte «en samfunnsfiende» og «marxist». Da studenten Mímir Kristjánsson i 2011 fikk utgitt en bok der han omtaler norske milliardærer som «sutrende» gikk Spetalen kraftig til motmæle. Han gjorde oppmerksom på at Kristjansson har innrømmet bevisst å ha utnyttet systemet ved å melde seg opp til eksamen på Universitetet i Oslo for å få tilgang til studentgoder for deretter ikke å fullføre eksamen.
Panserkampmerket

Design

Merket er laget av en oval krans av ekeløv. På adversen er det øverst en Wehrmacht-ørn med nedslåtte vinger med hakekorset i klørne. I senter er en stridsvogn som kommer inn fra venstre mot høyre, under denne er det gress. På reversen er det flere varianter, noen er flate, innhule eller delvis innhule. Alle har nål på baksiden for oppheng på uniform. Merkene hadde fine skarpe detaljer, men siden sen-produksjonen av merkene besto av sink som var belagt, har disse en tendens til å bli matte med tiden.
Stein (film)

Handling

En bonde prøver å få bort en stor stein fra sin åker på alle vis. En natt går han ut og betrakter steinen. Lungt og stille legger bonden hendene på den. En sterk lyd høres og steinen ruller sakte avsted.
Østre valgkrets

Østre valgkrets (nordsamisk: Nuortaguovllu válgabiire) er en valgkrets ved sametingsvalg i Norge fra og med valget i 2009. Den blir også kalt valgkrets 1. Stemmerett i valgkretsen har de som er bosatt der og er innført i Sametingets valgmanntall. I 2017 var det 2 303 personer som var registrert i manntalet i området.
Valgkretsen består av kommunene Sør-Varanger, Nesseby, Vadsø, Vardø, Båtsfjord, Tana, Berlevåg, Lebesby og Gamvik i Finnmark.
Ved valget i 2017 ble det valgt inn fem sametingsrepresentanter fra valgkretsen, av totalt 39 sametingsrepresentanter.
Valgkretsordningen ved sametingsvalgene ble endret før sametingsvalget i 2009. Ved sametingsvalgene fra 1989 til 2005 var det 13 valgkretser, som ble redusert til sju fra og med 2009. Østre valgkrets består av de tidligere valgkretsene Varanger og Tana, samt Lebesby fra Porsanger valgkrets.
Valget i Hackney til Londons skolestyre i 1888

Valget i Hackney til Londons skolestyre i 1888 var et valg som ble avholdt i valgkretsen Hackney den 26. november 1888. 8 kandidater stilte til valg. Valgkretsen sendte 5 representanter til Londons skolestyre, som ble konstituert den 17. januar 1889.
Norihiro Nishi

Japans herrelandslag

Norihiro Nishi spilte fem landskamper for Japans herrelandslag.
Böhmisch-Rixdorf

Böhmisch-Rixdorf, i dag også kjent som Böhmisches Dorf, tsjekkisk Český Rixdorf, var en kommune i Berlin. Kommunen ble etablert 1737 av protestantiske innflyttere fra Bøhmen. 
Etter slaget ved det hvite berget i 1620 foregikk en motreformasjon i Böhmen og grupper av protestanter valgte å forlate landet. Noen av dem slo seg ned i Berthelsdorf i Sachsen, mens andre endte i Babelsberg i Potsdam. 
Innvandringen til Berlin startet i 1737 etter invitasjon fra Fredrik Vilhelm I av Preussen. Protestantene fikk bosette seg i Richardsdorp, en kommune som hadde eksistert siden 1360. Kommunen ble delt i Deutsch-Rixdorf og Böhmisch-Rixdorf som hver fikk sin forvaltning. I 1805 hadde Böhmisch-Rixdorf 319 og Deutsch-Rixdorf 376 innbyggere. En stor brann rammet landsbyene i 1849. Etter gjennoppbyggingen var bare Richardstraße 80 tilbake av den opprinnelige bebyggelse. Bygningen disponeres i dag av Johann Amos Comenius-selskapet. 
Landsbyene ble slått sammen i 1874 og fikk byrettigheter i 1899. Rixdorf ble omdøpt til Neukölln i 1912. Begrunnelsen var at navnet Rixdorf var belastet med kriminalitet og oppfattet som et sted hvor ifølge Königliche Hauptsteueramt, «intet anstendig menneske kunne bo». 
Byen Neukölln ble sammenslått med Stor-Berlin i 1920.
Rådet for jogging

Rådet for jogging ble sammen med Mosjonsutvalget opprettet etter et initiativ fra Norges Friidrettsforbund (NFIF) i forbindelse med Idrettsaksjonen i 1972. Rådet for jogging var et rådgivende organ med kjente politikere, mediefolk og spesielt faglig kvalifiserte medlemmer, og bestod av i alt tjue personer. Fire av disse satt også i Mosjonsutvalget, som var direkte underlagt NFIF og ledet av Kristen Damsgaard fra NFIF. Damsgaard var initiativtager til både Rådet for jogging og Mosjonsutvalget. Rådet møttes en gang i måneden og var pådrivere for arbeidet med mosjon i kretser og lag.
Francisco Guerrero

Liv

Francisco Guerrero var korgutt i katedralen i Sevilla og fikk den første musikkutdanningen av sin eldre bror Pedro (født 1520), av katedralens kapellmester Pedro Fernández de Castilleja og dels av Cristóbal de Morales. Bare 17 år gammel ble Guerrero i 1546 utnevnt til maestro de capilla i katedralen av Jaén.
I 1551 ble han assistent for kapellmester de Castileja og korleder ved katedralen i Sevilla. Kapellmesterposten fikk han først etter de Castilejas død i 1574.
Guerrero foretok lange reiser i Spania og Portugal i Maximilian II av Det tysk-romerske rikes tjeneste. I forbindelse med bryllupet mellom kong Filip II av Spania og Anna av Østerrike, ledsaget han erkebiskopen av Sevilla til Italia, der han i en privataudiens overrakte pave Gregor XIII sin andre messebok. Guerrero var på ny sammen med erkebiskopen til Roma i 1588. Under reisen fikk han overvåke trykkingen av sin andre bok åndelige sanger, Canciones y villancescas espirituales (Venezia). I august 1588 til januar 1589 var han i Det hellige land, en reise han skildret i beretningen El viage de Hierusalem (Valencia 1590). Guerrero var plaget av pengeproblemer som domkapitelet hjalp ham ut av, og han tilbrakte resten av sine dager som kapellmester ved katedralen i Sevilla. Han døde formodentlig i en pestepidemi. Guerrero er bisatt i Sevilla-katedralen.

Musikk

I likhet med sine samtidige foretrakk Guerrero en homofon sats med én førende stemme. Musikken hans har en stor emosjonell spennvidde, fra ekstase, fortvilelse, lengsel, glede til stille andektighet. Han ble holdt særlig høyt i Søramerikas katedraler, der musikken hans ble holdt i hevd i lang tid. Guerreros musikk inneholder elementer som peker framover mot funksjonell harmonikk, og en av hans Magnificats som ble funnet i Lima, ble lenge antatt å være et verk fra 1700-tallet.
Guerrero skrev 18 messer og rundt 150 stykker til bruk i liturgien, deriblant motetter, salmemelodier, vespere og andre kirkemusikalske og verdslige sanger.
Eucharassus

Utseende

Middelsstore, lange og spinkle, svarte eller brunlige trebukker, gjerne med rødlige tegninger. Antennene er ganske tynne, varierende i lengde fra en god del kortere til betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er mer eller mindre tønneformet, oftest tydelig lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige, rundede i spissen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og det nordligste Sør-Amerika, fra Guatemala i nord til Venezuela i sør.
Lesesenteret

Nasjonalt senter for leseopplæring og leseforsking vanligvis omtalt som Lesesenteret er et landsdekkende ressurssenter innen leseopplæring, leseutvikling og lesevansker. Det er dels organisert som et institutt under Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Stavanger og dessuten et senter underlagt Utdanningsdirektoratet som driver med forskning og utdanning innen spesialpedagogikk og lesevitenskap. Lesesenteret er lokalisert i Hulda Garborgs hus.
Siden starten i 2004 har Lesesenteret hatt oppgaver i forhold til leseopplæring og leseutvikling. Dette var et ledd i en tiltaksplan for å styrke leseopplæring og leselyst på nasjonalt plan, initiert av Kunnskapsdepartementet. Disse oppgavene omfatter grunnlaget for leseopplæring i tidlig alder og sider ved leseopplæringen i skolen, og hvordan leseopplæringen ivaretas i grunnutdanningen og videreutdanningen av lærere. Senteret arbeider også med oppgaver knyttet til voksnes lesing og mestringskompetanse, samt lesing og skriving blant minoritetsspråklige.
Senteret har også et utvidet mandat for PP-tjenesten, og har kompetanse på lese- og skrivevansker/dysleksi. Innenfor det spesialpedagogiske området driver Lesesenteret en diagnostiseringstjeneste av elever med store lese-/skrivevansker, forskning og formidling.
Senterleder er ansvarlig overfor direktøren for Utdanningsdirektoratet i forhold til utadrettet virksomhet som kompetansesenter.
I tillegg til disse oppgavene har Lesesenteret også omfattende oppdrag fra Kunnskapsdepartementet knyttet til nasjonale prøver, kartleggingsprøver og leseundersøkelser (PIRLS, ALL, IALS). Arbeidet med oppdragene har skjedd i nært samarbeid med Utdanningsdirektoratet.

Historikk

Senter for leseforsking ble etablert i 1989 ved daværende Stavanger lærerhøgskole av Torleiv Høien. Ved spesialundervisnings-reformen i 1992 ble senteret knyttet til systemet av landsdekkende spesialpedagogiske kompetansesentra, samtidig som det beholdt sin lokalisering og faglige tilknytning til Stavanger lærerhøgskole. Ved høgskolereformen i 1994 ble senteret lagt inn under Høgskolen i Stavanger, organisert som en frittstående grunnenhet direkte under styret. Ved omorganiseringen av Høgskolen i Stavanger fra 1.1.2004 ble senteret lagt inn under Det humanistiske fakultet, men beholdt faglig og administrativ autonomi i forhold til utadrettede oppgaver. Som et element i iverksettingen av tiltaksplanen Gi rom for lesing! opprettet Utdannings- og forskningsdepartementet et nasjonalt senter for leseopplæring ved Høgskolen i Stavanger. Det nye tiltaket ble knyttet til Senter for leseforsking fra 1.1.2004 samtidig som senteret fikk nytt navn: Nasjonalt senter for leseopplæring og leseforsking, Lesesenteret.Fra 1.1.2012 er ikke Lesesenteret lenger en del av Statped, men fortsetter sine landsdekkende tjenester innen spesialpedagokikk, nå gjennom mandat direkte fra Utdanningsdirektoratet.
Chaetoprocta

Utseende

Små til middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter) stjertvinger med en kort stjert på bakvingen. Oversiden er brun med en blå. metallisk glans, hos hunnen bare på den sentrale delen av forvingen. Undersiden er blekbrun med brune tverrstriper. Det er mørke flekker ved bakhjørnet av forvingen og bakvingen.

Levevis

Larvene lever på løvtrær i valnøttslekten (Juglans).

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afghanistan, India og Nepal.
Jubel i busken

Jubel i busken var er svensk underholdningsprogram på SVT som ble sendt fra Göteborg i flere omgangar i perioden 1968 – 1975.
Serien var en blanding av engelsk music-hall-underholdning og svensk buskis. Sten-Åke Cederhök og Sonya Hedenbratt var programledere, og i tillegg medvirket bl.a. Nisse Peters, Elvy Bengtsson og Rulle Lövgren.
Abdiel Arroyo

Landslaget

Han ble tatt ut i Panamas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Gråkollen batteri

Gråkollen batteri, også kjent som Grååsen batteri, ligger på vestsiden av Glomma i Spydeberg kommune, vest for Askim. Batteriet inngår i Glommenlinjen, et forsvarssystem bygget opp under de usikre forholdene som ledet frem til unionsoppløsningen i 1905.
Sammen med Høytorp og Trøgstad fort, Fossum brogalleri, Langenes batteri, Skorås søndre batteri, Skorås nordre batteri, Kjellås batteri og Staås batteri utgjorde dette Fossumavsnittet. 
Gråkollen batteri ble bygget som en støtte til Langnes batteri som ble ansett for å være for svakt og ha en utsatt beliggenhet. Sammen skulle Fossumavsnittet hindre overgang over Glomma langs aksen Mysen-Oslo på avsnittet fra Langenes jernbanebro til fergestedet ved Grønsund. 
Batteriet er bygget som et forberedt batterianlegg for fire kanoner i tiden 1902-03. Det inngår fire separate standplasser for 10,5 cm feltartilleri. I front og på sidene av standplassene er det et lavt brystvern oppbygget i natursten, sand og grus. Bak og noe lavere er standplassene sammenbundet av en vollgang. Mellom kanonene er det i vollgangen innbygd doble ammunisjonsnisjer. I 1918 ble fløykanonstandplassene ombygget for oppstilling av luftvernkanoner til beskyttelse av blant annet Kykkelsrud kraftverk. Bak høyre fløy finner et siktebord i granitt.
Anlegget er fredet og fortsatt i Forsvarets eie.
Hygrolycosa rubrofasciata

Utbredelse

Hygrolycosa rubrofasciata er utbredt i palearktis. Den finnes i Norge.

Utseende

Hygrolycosa rubrofasciata er lyst gulbrun eller beigebrun, med lysere eller mørkere flekker. Hode-bryst stykket har en lys midtlinje mellom to ganske brede mørke langsgående linjer. Beina har en mengde små runde svarte flekker. Som voksne (imago) er de mellom 5 og 6 mm lang (kroppens lengde).
Mange av ulveedderkoppene er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.

Levevis

Hygrolycosa rubrofasciata lever på fuktige steder, på gressenger, i skog eller myrområder.
Rongchang

Rongchang (kinesisk: 荣昌县; pinyin: Róngchāng Xiàn) er et fylke vest i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 1079 km².
Befolkningen var på 799 868 innbyggere i 1999.
Digre daier

Handling

Klassens nye kvinnelige vikarlærer i gymnastikk har deilige dissende bryster, noe som vekker guttenes interesse. Når timen er over spionerer de gjennom nøkkelhullet i gymgarderoben. Minstemann Marius blir tvunget inn for å undersøke «sakene» litt nærmere.
Waichiro Omura

Japans herrelandslag

Waichiro Omura spilte 5 landskamper for Japans herrelandslag.
Grå vårkveldvikler

Utseende

En liten (vingespenn 11-13 millimeter), brunspraglete vikler. Arten ligner mye på den beslektede hvit vårkveldvikler, men bakvingen er ikke like kontrastrikt tegnet som hos denne arten. Forvingen er brunspraglete uten noe påfallende mønster. Bakvingen er hvit med spredte, brune skjell, lysbrun langs ytterkanten.

Levevis

Larvene lever på edelgran (Abies alba), så i Nord-Europa forekommer arten bare der denne er plantet (for eksempel juletre-plantasjer). Larvene minerer inne i nålene.
I Sør-Europa kan arten har bestandsutbrudd som kan redusere trærnes tilvekst kraftig enkelte år.

Utbredelse

Arten er utbredt i Vest-Europa, østligst er den funnet i Hellas og Romania.
I Norge er den først funnet i de senere årene, i Akershus, Aust-Agder og Vest-Agder.
Pedro Aquino

Landslaget

Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Institutt for petroleumsteknologi og anvendt geofysikk (NTNU)

Institutt for Petroleumsteknologi og Anvendt Geofysikk (IPT) var et institutt ved Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi (IVT) ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Instituttet ble etablert i 1973. Fra 1. januar 2017 inngår virksomheten i Institutt for geovitenskap og petroleum, ved Fakultet for ingeniørvitenskap.

Organisering fra 2017

Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund) blir det store endringer i institutt- og fakultetsstrukturen ved NTNU fra 1. januar 2017.
Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt er klart 1. januar 2017.
Virksomheten ved instituttet ble videreført fra 1. januar 2017 i Institutt for geovitenskap og petroleum, under Fakultet for ingeniørvitenskap. Dette er en fusjon mellom IPT og Institutt for geologi og bergteknikk (IVT) .
Engebret Soot

Bakgrunn

Engebret Olsen Soot ble født på husmannsplassen Soot under Søndre Mangen i Aurskog i Akershus amt, som sønn av Ole Jensen og Giøran Gudmundsdatter. Han fikk ingen utdannelse, men det fortelles at han som ungdom lå og leste en gammel fysikkbok i fristundene ute på slåttemarken. 
Engebret Soot var ikke mer enn 18 år da smed- og tømmerlærlingen tok fatt på sin store interesse for vassdrag og bygde en kvern i Sotbekken. Etter oppmykingen av sagbruksprivilegiene i 1818, da skogeierne igjen fikk lov til å drive sagbruk på egen grunn, bygde Soot sagbruk, dammer og fløterenner over alt i Aurskog og omegn.
I 1824 ba grossererne fra Fredrikshald ham om å forenkle tømmertransporten fra Stora Lee i Sverige til Fredrikshaldsvassdraget. Soot bygde Norges første kanal på Østre Otteid i årene 1825 til 1827. Den nye kanalåpningen på 775 meter førte til en sterk økning av tømmertilførselen til Halden. Samtidig steg tømmerprisene og velstanden omkring Stora Le.
I 1849 kunne han åpne Soots kanal, Norges første sluseanlegg. Byggingen av Brekke sluser startet han våren 1852. Den 7. juni 1853 sto slusene klare til bruk, på rekordtid. Og i 1857 var Krappeto-anlegget klart. I 1858 passerte 414 båt-transporter med i alt 950 passasjerer gjennom slusene. Den 3. mars 1859 døde Engebret Soot i Strømsfoss i Aremark, og slapp således å oppleve at hans første anlegg ble ødelagt av flom.

Sootdynastiet

Engebret Soot grunnla også et fløtningsdynasti. Sønnene Ole, Dines og Gunerius ble alle fløtningsinspektører. Og etter hvert ble tømmerfløtningen på Østlandet i stor utstrekning styrt av familien Soot.
··Noen rik mann ble ikke Engebret Soot. Han hadde sans for andre verdier enn det som kunne måles i pengeformue. Så glad i musikk var Engebret Soot at han reiste til Christiania for å høre Ole Bull. Men han kom for sent, en episode Jonas Lie har skildret:
··– Jeg har reist tretten Mile idag for at høre Dig...
··– Ja, men imorgen...
··– ...maa jeg være i Aremark. Du får spille for mig, Ole Bull!
··«De to betragter hverandre; – det var de to fysisk bedst udrustede Mænd Norge dengang eiede, – og to mere geniale Kraftansigter har sjelden stirret ind i hinanden. De begreb hverandre, og lidt efter sidder Ole Bull med sin Guarnerius i Sengen og spiller for Bjørnen ved Sengkanten. At Bjørnen stridgraad og tørrede sig med Labben, er det ingen Tvil om, og Bull spillede i en Begeistring, som han stod til Eksamination til selve Dovregubben.
Osamu Maeda

Japans herrelandslag

Osamu Maeda spilte 14 landskamper for Japans herrelandslag.
Maagereiret

Maagereiret var forfatter Gabriel Scott sin bolig på Brattekleiv på Tromøy i Arendal.
Huset ble bygget på 1840-tallet og sto på festet grunn med en festeavgift på to speciedaler. Da Scott kjøpte huset i 1917 het huset «Lunebo», men Scott ga det navnet «Maagereiret».
Scott bodde i huset til sin død i 1958, og snaut 30 av hans bøker ble utgitt mens han bodde der, inkludert hans mest populære; romanene Kilden (1918) og Det gylne evangelium (1921).
Huset er sammen med nabohuset «Endresens pensjonat» omfattet av en egen reguleringsplan hvor stedet er regulert til «spesialområde med formål bevaring av bebyggelse/anlegg», men ikke fredet. Reguleringsplanen ble vedtatt av kommunestyret i Tromøy, 18. februar 1985.
Huset er per 2010 i familiens eie.
Ian Curtis

Media

Ian Curtis' enke, Deborah Curtis, skrev boken Exorcise One: Ian Curtis. Tittelen ble senere forandret til Touching From a Distance: Ian Curtis and Joy Division. Det har blitt skrevet mange bøker om Joy Division og Ian Curtis, men dette er nok den mest kjente. 
Anton Corbijn laget filmen Control: The Ian Curtis Film (2007) basert på denne boken. Den ble vist på Cannes-festivalen den 17. mai 2007, og hadde premiere i Norge den 26. oktober samme året.
Boyz n the Hood

Handling

Filmen forteller historien om tre afroamerikanske gutters oppvekst i en belastet ghetto i bydelen South Central i Los Angeles. Filmen begynner i 1984 med den opprørske, 10 år gamle Tre Styles, som blir sendt til sin far når moren ikke lenger klarer å holde styr på sønnen. Hans far har klare planer for sønnen, slik at Tre skal unngå å havne på den kriminelle banen. I den nye bydelen blir Tre kjent med brødrene Ricky og Doughboy. Ricky drømmer om å bli berømt fotballspiller, mens Doughboy ikke har noen ambisjoner og lar livet skure.
Etter en stund forflytter filmens handling seg til nåtidens (1991) Los Angeles. Tre og Ricky går nå på highschool. Ricky er blitt en lovende fotballspiller og Tre jobber målbevisst etter farens innstendige oppfatninger om å skaffe seg best mulig karakterer. Den tredje av kameratene, Doughboy, har imidlertid havnet på kjøret. Han har allerede sittet i fengsel for småforbrytelser og går ikke av veien for å forsvare seg med skytevåpen. Rundt seg har han samlet kamerater som sitter dagen lang utenfor huset og ruser seg, til morens store fortvilelse. I bakgrunnen skjer voldsomme og farlige ting. Narkotika flommer inn over den svarte bydelen og voldsbruken øker betraktelig. Ungdomsgjenger skyter hverandre ned i lokale oppgjør. De tre guttene får stadig høre om gutter på deres egen alder som er blitt drept og det er bare tidsspørsmål når den meningsløse volden slår ned blant dem.
Nanjingdekaden

Nanjingdekaden (kinesisk: 南京十年; pinyin: Nanjing shinian) er et uttrykk fra kinesisk historieskrivning som dekker de ti årene fra 1927 til 1937. I denne perioden av den kinesiske borgerkrig var byen Nanjing (南京) hovedstad for det nasjonalistiske regime som var ledet av generalissimo Chiang Kai-shek, leder for partiet Guomindang (国民党).
Etter utbruddet av den annen sino-japanske krig i 1937 flyttet Guomindang sin hovedstad til Chongqing. Etter at japanerne hadde erobret Nanjing, forøvet deres divisjoner den store Nanjingmassakren.

Planby

Guomindang ville utvikle Nanjing til en moderne hovedstad. Den skulle preges både av tradisjonelle kinesiske og av moderne vestlige arkitektoniske elementer. Mange nye bygninger ble reist.

Sosiale problemer

På grunn av fattigdom, arbeidsløshet og bolignød oppstod det flere fattigkvarterer. Dessuten førte borgerkrigen og naturkatastrofer et høyt antall flyktninger til hovedstaden. Regjeringen igangsatte mange tiltak, som for eksempel sosial boligbygging, men tiltakene monnet lite.