google/wiki40b huggingface dataset:
Tvangsekteskap

Tvangsekteskap er en betegnelse på et ekteskap som blir gjennomført til tross for at minst én av partene er motvillig. I norsk samfunnsdebatt oppfattes tvangsekteskap ofte som synonymt med arrangert ekteskap.
Arrangerte ekteskap må anses som det normale over store deler av verden, gjennom det meste av den kjente historien. I Vest-Europa fant idéen om spontan kjærlighet som grunnlag for ekteskap først fotfeste med romantikken. Det kan likevel argumenteres for at arrangerte ekteskap har vært det normale helt opp mot vår tid. «Arrangementet» kunne bestå i at to kandidater etter avtale mellom foreldrene ble ført sammen i forbindelse med fest eller høytid. Graden av press overfor de unge kunne variere med de økonomiske og sosiale gevinstene som måtte ligge i forbindelsen mellom de to familiene. Skikken har trolig holdt seg lengst i høyere sosiale lag.
Forestillingen om tvang oppstår typisk når et miljø der arrangerte ekteskap er blitt oppfattet som normalt konfronteres med det moderne, vestlige samfunnets frihets- og kjærlighetsidealer. Nåtidig ungdom med ikke-europeisk innvandrerbakgrunn kan oppfatte et arrangert ekteskap som tvang, der deres foreldre, i likhet med tidligere generasjoners vesteuropeere, ville oppfatte det som en naturlig plikt eller praktisk løsning.
Mine resepter

Mine resepter er en norsk portal for elektroniske resepter på nettjenesten helsenorge.no. Det overordnede formålet med portalen er å lage en felles landsomfattende tjeneste hvor pasienter og andre brukere kan få oversikt over gyldige resepter.
Sursteik

Sursteik er et festmåltid fra Vestlandet som gjerne serveres i konfirmasjon og bryllup, men det er også noen som spiser det til julemat.
Det er en vanlig steik, gjerne av okse, som har fått navnet sursteik fordi den ligger i sur melk i ei uke før den skal spises. Den brunes i smør i jerngryte før den kokes i melk. Melken den kokes i blir brukt til å lage sausen. Sursteik serveres gjerne med poteter, kokte gulrøtter og rosenkål og rørte tyttebær.
Ehrenzeichen der Bundeswehr

Bakgrunn og utvikling

Etableringen av Ehrenzeichen der Bundeswehr kom til etter initiativ av forsvarsminister Hans Apel, som var medlem av Helmut Kohls regjering. Ehrenzeichen der Bundeswehr var de første særskilte militære utmerkelsene i Forbundsrepublikken Tysklands historie. Opprinnelig ble utmerkelsene tildelt for lang eksemplarisk og utmerket tjeneste.
Etter at Tyskland i flere tilfeller bidro med militære styrker til internasjonale oppdrag utenlands, der styrkene også deltok i kamp, kom spørsmålet om belønning av innsats i strid opp. I 2008 kom det til en ny høyeste grad, som tildeles for tapperhet i stridsinnsats i felt. Utmerkelsen fikk da nye statutter. Samtidig ble det i to av de eksisterende gradene innført en måte å anerkjenne ekstraordinær individuell innsats med eller uten fare for eget liv. Ehrenzeichen der Bundeswehr har dermed utviklet seg fra å være en anerkjennelse av lang og tro innsats, til også å belønne ekstraordinær personlig innsats og tapperhet i strid.

Tildeling

Ehrenzeichen der Bundeswehr tildeles av forsvarsministeren som belønning for lang og tro tjeneste og i anerkjennelse av personell som på en forbilledlig måte har utført sin plikt. Utmerkelsen kan tildeles både militært og sivilt personell. Hvert enkelt trinn kan tildeles direkte uten tidligere oppnåelse av lavere trinn. Tildeling av æreskorset i gull krever en minste tjenestetid på 20 år. For sølv er tjenestetiden minimum ti år og for bronse fem år. Æresmedaljen i bronse kan tildeles etter en minste tjenestetid på sju måneder.
Æreskorset i gull og sølv med røde kanter skjer på bakgrunn av enestående enkeltinnsats, slik som livredding. Ved tildeling av æreskorset i sølv og gull med rød innramming er det ikke krav om minste tjenestetid.
Tildeling av æreskorset for tapperhet kan skje på bakgrunn av enkeltinnsats som i tapperhet går langt ut over det som kan forventes.
Utmerkelsen kan tildeles posthumt. Den kan i særlige tilfeller også tildeles utenlandske sivile og militært personell fra andre land, når disse har ytt fremragende innsats for Bundeswehr. Første tildeling fant sted 6. november 1980.
De første tildelinger av æreskorset for tapperhet fant sted i 2009 og gikk til personell som hadde utmerket seg med innsats i Afghanistan.
Vikedal Roots Music Festival

Vikedal Roots Music Festival er en årlig musikkfestival som arrangeres i Vikedal i Vindafjord i Rogaland. Festivalen arrangeres over fire dager i juli måned og programmet består normalt av 25-30 konserter, hovedsakelig innen rootsmusikk. Festivalen ble arrangert første gang i 1999 av Sten Olav Helgeland. Konsertene ble tidligere holdt i et eget festival, i Vikedal båthavn og i Vikedal kirke. Siden 2015 har hovedscenen og festivalteltet stått i Vikedal båthavn. I 2009 hadde festivalen 10.500 publikummere, som er det høyeste publikumsantallet gjennom festivalens historie.
Forløperne til Vikedal Roots Music Festival var Norwegian International Roots Weekend, arrangert i årene 1992–1996 og Haugesund Roots Music Festival, arrangert i årene 1997–1998.
Blant artister som har opptrådt er Jethro Tull, The Wombats, The Dubliners, Sinéad O'Connor, DumDum Boys, Kaizers Orchestra, The Waterboys, Vamp, Joan Armatrading, Marit Larsen, Odd Nordstoga og Madrugada. Festivalen støttes av Norsk kulturråd.
Avenida Balboa

Avenida Balboa er den viktigste veien i Panama by. Den går langs stillehavskysten gjennom sentrum av byen, og har en lengde på rundt 3,5 kilometer. Den består av tre kjørefelter i hver retning, som enkelte steder er adskilt av parkområder. I øst går den over i motorveien Corredor Sur. Gjennomsnittlig døgntrafikk på Avenida Balboa ligger på rundt 75 000 kjøretøy.
Området rundt Avenida Balboa ble totalrenovert i 2009, og er kjent som Cinta Costera. Mellom avenyen og vannkanten går det en kystpromenade. På oversida av avenyen ligger byens finansstrøk, med et stort antall skyskrapere.
Veien er oppkalt etter den spanske oppdageren og conquistadoren Vasco Núñez de Balboa.
Holdøya

Holdøya er ei øy i Hadsel kommune i Nordland. Øya ligger ved innløpet til Sløverfjorden, på nordsiden av Austvågøya, og har et areal på ca. 0,8 km². Høyeste punkt er Valhaugen på 34 moh. Holdøya er forbundet med Austvågøya med ei ca. 130 meter lang fylling over den grunne Holdøyvalen, og fikk veiforbindelse til omverdenen da første del av Lofotens fastlandsforbindelse (i dag europavei 10) med den undersjøiske Sløverfjordtunnelen ble tatt i bruk 19. desember 1997. Det nordøstre innslaget til Sløverfjordtunnelen er i Kløvhaugan på Austvågøysiden, like ved avkjøringen til Holdøya.
Holdøya har flere små gårdsbruk på sør- og østsiden, men er i dag (2012) nesten fraflyttet. Øya (grunnkrets Holdøy) hadde 6 innbyggere i 2001, alle over 50 år. I 1970 var folketallet 76.
Holdøy poståpneri ble opprettet 1. januar 1915, og postkontoret ble endelig nedlagt 1. mai 1996. Fra 1. november 1981 til 1. mai 1983 var postkontoret også nedlagt, og poststedet ble betjent av et brevhus. Postnummeret var 8480 fra 18. mars 1968 (da postnummer ble innført i Norge) til 1. juni 1980, og deretter 8495 fram til postkontoret ble endelig nedlagt.
Gaz de France

Gaz de France (GDF) var et selskap som ble grunnlagt av den franske staten i 1946 og ble nedlagt den 22. juli 2008. Selskapet produserte, transporterte og solgte naturgass rundt om i verden. Frankrike var det viktigste markedet, men selskapet var også særlig aktiv i Belgia, Storbritannia, Tyskland og andre europeiske land. Gjennom sitt deleide belgiske datterselskap SPE var selskapet også involvert i kjernefysisk kraftproduksjon. 
Den 25. februar 2006 kunngjorde den franske statsminister Dominique de Villepin sammenslåingen av GDF og det likeverdige selskapet Suez. Dette ville gjøre det sammenslåtte selskapet til ett av verdens største flytende naturgass-selskap. Siden den franske staten eide over 80% av Gaz de France, var det nødvendig å få igjennom en ny lov for å gjøre fusjonen mulig. 
Fusjonen ble overvåket av RN Rothschild & Sons Investment Bank. Selskapet gjennomførte sammenslåingen med Suez den 22. juli 2008 og ble hetende GDF SUEZ.
I 2001 etablerte Gaz de France et norsk datterselskap, Gaz de France Norge AS, som skulle drive med utvinning og produksjon av olje og gass på norsk sokkel. Etter fusjonen ble selskapet hetende GDF SUEZ E&P Norge AS.
Seattle Center Monorail

Seattle Center Monorail er en monorail høybanelinje i byen Seattle i Washington, USA. Den er 1,9 kilometer lang og går langs Fifth Avenue fra Westlake Center i Seattle sentrum til Seattle Center i bydelen Lower Queen Anne. 
Toglinjen ble bygget til Verdensutstillingen i Seattle i 1962, som ble holdt på området hvor Seattle Center i dag ligger. I løpet av det halve året som verdensutstillingen varte reiste åtte millioner mennesker med monorailen, men det årlige passasjertallet i dag er rundt 2,5 millioner. Banen og togene ble bygget av det tyske selskapet Alweg Rapid Transit Systems. Togene har en topphastighet på 72 km/t.
Banen eies av byen Seattle, og linjen har siden 1994 vært drevet av det private selskapet Seattle Monorail Services. Monorail-togene og sporene de går på ble 16. april 2003 gitt status som historiske landemerker av Seattle Landmarks Preservation Board.
Eliteserien i volleyball for kvinner

Eliteserien i volleyball for kvinner er den øverste divisjonen for norsk volleyball for kvinner i Norge.
Sanur (Bali)

Sanur (indonesisk: Pantai Sanur) er en kyststrekning ved byen Denpasar på det sydøstlige Bali, omkring en halv times kjøring fra Ngurah Rai International Airport, som har vokst til en liten by.
Den nordlige delen av Sanur-stranden ble brukt som landgangssted an nederlandske invasjonsstyrker under den nederlandske inngripen i Bali i 1906. Under 2. verdenskrig var Sanur igjen landgangssted for de japanske styrker som skulle besette Bali.
I dag har Sanur flere feriesteder så som the Medina og Bali Hyatt og er et populære turistmål.
Pictures of Elvis II

Pictures of Elvis II er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 1984.
Fylkesvei 5224

Fylkesvei 5224 går mellom Eide og Glesnes i Sund kommune. Veiens lengde er 5,8 km.
frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 201.
Borgklinten

Borgklinten ved Ottersbo i Ørland kommune er en fjellknaus med en bygdeborg fra folkevandringstiden. 
Anlegget er trolig oppført en gang mellom år 0 og år 600 som et tilfluktssted for bygda rundt. Utgangspunktet for festningen er selve den vanskelig tilgjengelige høyden som utgjøres av Litj-Borgklinten. På denne er det så bygd steinmurer i en lengde av rundt 100 meter, slik at stedet skulle bli enda vanskeligere å innta.
Det er trolig at muren kan ha vært oppbygd i kombinasjon med et palisadeverk av trestokker, men rester av slike er ikke funnet. På enkelte andre borganlegg er det imidlertid funnet spor av forsvarsverk av tre oppå murene. Slike borganlegg som dette finnes det et par hundre av i Norge. I Trøndelag fins det rundt 30, hvorav noen få ute ved kysten.
Man antar at borgen kan ha fungert som et tilfluktssted for den nærliggende bebyggelse, eller også ha beskyttet mot innfall langs den gamle innfartsveien fra Stjørna.

Utforskning

Anlegget er nevnt i Gerhard Schønings Reise giennem en deel af Norge (1773), da under navnet Nypa. Anlegget er siden beskrevet av Otto Krefting og Theodor Petersen.
I 1958 ble de overgrodde murene på anlegget renset fram i dagen. Dette arbeidet ble besørget av personale fra Ørland hovedflystasjon og en del av steinene ble lagt tilbake i den utraste steinvollen. Under dette arbeidet ble det rett innenfor muren funnet en ildslagningsstein av kvarts. Denne er karakteristisk for folkevandringstiden (cirka 400 – 600 etter Kristus) og bør ha vært i bruk samtidig med borgen. For øvrig er det ikke gjort noen arkeologiske undersøkelser av borgen.
Krysningsspor

Krysningsspor er et sted på en enkeltsporet jernbanelinje eller trikkelinje, der tog eller trikk som kjører i motsatt retning kan passere hverandre. Krysningsspor er ofte plassert på en jernbanestasjon. Tog eller trikk som kjører i samme retning kan også bruke krysningsspor til å kjøre forbi hverandre, forutsatt at signalsystemet tillater det. Et krysningsspor er koblet til hovedsporet i begge ender. En lignende anordning blir brukt på flere flersporede jernbanestrekninger og på kabelbaner.
Ottesens Skipsbyggeri

Ottesens Skipsbyggeri er et firma lokalisert på Jensaneset, Sagvåg, i Stord kommune. Det ble grunnlagt i 1825 og i den mest aktive perioden, 1902 – 1961, ble det bygd i alt 214 nye båter ved verftet og det skal ha omfattet hele 12 bygninger med totalt 200 meters kailengde. Det kan til tider ha vært så mye som 80 ansatte i denne perioden.
Ottesens Skipsbyggeri innehar i dag oppgaven med vedlikehold og utvikling av eiendommen på Jensaneset som inneholder to spesialområder for bygningsvern og industri.

Historie

Ottesens Skipsbyggeri ble grunnlagt i 1825 av Otte Ottesen. Det var på den tiden allerede mye aktivitet i forbindelse med båtbygging i Sagvåg, og området huset flere mindre båtbyggerier. Fremover mot 1900 kjøpte Ottesen opp de andre båtbyggeriene som var lokalisert på selve Jensaneset. Båtene som ble bygd den første tiden var i hovedsak handelsskip til bruk i Østersjøen, samt fiskeskip til bruk i fiskevirksomhet i Nordsjøen og ved Island.
Barnebarna til Otte Ottesen, Gunvald og Nils Andreas Ottesen, overtok driften i 1902 og etablerte eget sagbruk, lysanlegg og flere slipper. Fremover mot 50-tallet fortsatte utbyggingen av verftet, og det bestod på det meste av 5 slipper, 2 flytekraner for løft opp til 8 tonn, sagbruk, snekkerverksted og et mekanisk verksted for reparasjon av båtmotorer.
I 1955 overtok to av sønnene til Gunvald Ottesen, Nils og Leif Ottesen, samt en av sønnene til Nils Andreas Ottesen, Reinert Ottesen, driften av verftet.
I 1961 sluttet produksjonen av båter, og det ble i tiden fremover bare utført reparasjonsarbeid. Det ble, som nevnt ovenfor, bygd i alt 214 nye båter ved verftet fra 1902 til 1961. 
Blant båtene bygd ved Ottesens Skipsbyggeri var enkelte spesialbåter. Dette inkluder bl.a. «Herman Friele», produsert i 1922 for Bergen Musæums Biologiske Stasjon på Herdla og ble brukt som havforskningsfartøy. Skipet var på utlån til Trondhjem Biologiske Stasjon i perioden 1955 – 1962. Ottesens Skipsbyggeri bygde også redningsskøyter, deriblant «Olav Østensjø jr.» og «Haakon 7». «Haakon 7» skilte seg ut ved å være en av tre båter som ble levert som stålbåt, og ikke trebåt.
Verftsområdet på Jensaneset var fra 80-tallet av utleid til Sagvåg Båtservice, seinere en del av Rubb Sagvåg Båtservice A/S. Denne virksomheten ble i 2009 flyttet til Bømlo.

Nåværende status

Det som gjenstår av virksomheten til Ottesens Skipsbyggeri er forvaltning av eiendommen. Selskapet har ansvar for vedlikehold og utvikling av eiendommen i tråd med kommunedelplan for kulturminne og kulturmiljø i Stord kommune, vedtatt 26. november 2009. Eiendommen inneholder to spesialområder for bygningsvern og industri.
Modernisering av eksisterende bygninger, samt nybygg, er tillatt på området så lenge utformingen er tilpasset det verneverdige miljøet i størrelse, form og funksjon.

Arkiv

Arkivmaterialet etter bedriften er overlevert Hordaland fylkesarkiv og inneholder skipstegninger og foto.
Pachyderes

Utseende

Middelsstore (gjerne 15  - 20 millimeter), avlange, rødlige eller svarte smellere, pronotum er gjerne skarpt rødt. Slekten kjennes lett på at pronotum er mye bredere enn dekkvingene. Antennene er middels lange og sagtakkede eller kamformede, tykkest i midten. Pronotum er rundet, med langt uttrukne, skarpe bakhjørner, omtrent en og en halv gang så bredt som dekkvingene. Disse har fine punktrader.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis

Larvene lever i jorda, gjerne sandjord.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Dragon Ball Z

Karakterer

Androider : Android #17, Android #18, Android #16, Dr. Gero, Cell. 
Dyr : Korin, Oolong, Puar, Shenron, Porunga. 
Arlianere : Arlian, Atla, Greger, Lesoy, Yetti, Lemlia, King Moai. 
Bio-kjempere : Bio-Broly, Bio-Men, Misokatsun, Kishime, Ebifurya. 
Sivile : Angela, Erasa, Lime, Sharpner. 
Coolers menn : Salza, Neiz, Dore. 
"Guder" : Supreme Kai, Shenron, Mr. Popo. 
Demoner : Janemba, Garlic Jr. , Dabura, Hirudegarn, Lord Slug. 
Doktorer : Bulma, Dr. Raichi, Dr. Brief, Dr. Wheelo. 
Z Fighters : Goku, Piccolo, Gohan, Krillin, Tien-shinhan, Chiaotzu, Yamcha, Yajirobe, Vegeta, Fremtids Trunks, Fremtids Gohan, Trunks, Goten. 
Ginyu Force : Kaptein Ginyu, Jeice, Burter, Recoome, Guldo. 
Familien Cold's Organisasjon : King Cold, Frieza, Cooler, Zarbon, Dodoria, Cui, Appule, Ginyu Force. 
Voktere : Kami, Dende, Guru, Moori. 
Innfyllere(karakterer som ikke var med i mangaen men i animeen) : Pikkon, Olibu, Grand Kai, Vestre Supreme Kai, Nordre Supreme Kai, Scarface, Maron. 
Kvinner : Chi-Chi, Bulma, Android #18, Videl, Marron, Pan, Bulla. 
Konger : King Cold, King Kai, Chiaotzu, Emperor Pilaf, Ox-King. 
Øvrige: Broly, Gogeta, Turles, #13, #14, #15, Bojack, Meta-Cooler, Majin Buu, Kid Buu, Bills, Whis, Oracle Fish.

Animanga

I 2005 ble det påbegynt en serie animanga-bøker, bilder fra animeserien med påklistrede snakkebobler som fortalte historien igjen. Med noen få unntak ble materiale skrevet spesielt for animeserien kuttet fra disse utgivelsene, så de kun inneholdt adapsjonene av historien fra originalmangaen.
Bøkene blir gitt ut som deler av mindre serier som hver dekker en del av hovedhistorien. De 5 første bøkene adapterer episode 1-35 under navnet サイヤ人編 (Saiyaner-sagaen), de 6 neste adapterer episode 36-77 under navnet 超サイヤ人・ギニュー特戦隊編 (Super-saiyaner og Ginyū Tokusentai-sagaen), og de 4 neste adapterer episode 78-107 under navnet 超サイヤ人・フリーザ編 (Super-saiyaner og Freeza-sagaen). Serien ble deretter stoppet i april 2007 grunnet dårlig salg, men ble påbegynt igjen i april 2008 med adapsjoner av de påfølgende episodene. 5 bøker adapterte episode 118-153 under navnet 人造人間編 (Jinzōningen-sagaen), og 3 bøker har hittil blitt utgitt med adapsjoner av episode 154 og utover under navnet セルゲーム編 (Cell Game-sagaen). De 5 bøkene som utgir Saiyaner-sagaen er oversatt og utgitt på norsk.
The Secret World

Handling

Handlingen i spillet tar plass i nåtid og tar i bruk virkelige steder rundt omkring i verden. Det bygger på konspirasjonsteorier og bakgrunnshistorien spenner langt tilbake i tid. Spillet blander også det virkelige med det overnaturlige slik Funcom har gjort i tidligere spill som Den lengste reisen og oppfølgeren Drømmefall.
Man starter opp med å velge en karakter og en gruppetilhørighet. De tre ulike gruppene er Illuminati (med base i Brooklyn, New York), Templars (med base i London) og Dragons (med base i Seoul).
Handlingen utspiller seg også i blant annet Egypt, Transilvania, Venezia og Tokyo.

Mottagelse

Spillet er gjennomgående blitt mottatt med gode omtaler.
Nathan Fox

2007 - 2008

Fox deltok i European Youth Summer Olympic Festival 2007 i Glasgow, og kom der på femteplass i tresteg. Han kom på andreplass i tresteg i U20-klassen det sørengelske mesterskapet innendørs i 2088.

2009 - 2011

I det engelske U20-mesterskapet i 2009 kom han på sjetteplass i tresteg, og han vant tresteg under det britiske universitetsmesterskapet innendørs (British Universities and Colleges Sport Championships) i 2010. 2010 var han første sesong som U23-utøver, og han kom på tredjeplass i tresteg i det engelske U23-mesterskapet utendørs. Han kom også på tredjeplass i Britisk mesterskap i friidrett 2010, der han hoppet  15,39 meter. I 2011 vant han på nytt tresteg under det britiske universitetsmesterskapet innendørs. Han kom på andreplass i tresteg under det engelske U23-mesterskapet utendørs, og sjuendeplass i det britiske mesterskapet utendørs 2011.

2012 - 2013

Han deltok i Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2012, som også var uttak til EM innendørs, og Fox kom der på femteplass i tresteg. I det britiske universitetsmesterskapet innendørs kom han på andreplass. Utendørs kom han på andreplass i tresteg i det engelske mesterskapet i friidrett, bak Michael Puplampu, og han kom på tedjeplass i det engelske U23-mesterskapet. Han fikk også bronse i Britisk mesterskap i friidrett 2012. 
I 2013 ble han senior, og han vant tresteg i det britiske universitetsmesterskapet utendørs. Britisk mesterskap i friidrett 2013 ble arrangert i Birmingham, og Fox fikk der bronse i tresteg, bak Julian Reid og Nathan Douglas.

2014 - 2015

Han satte personlig rekord i tresteg under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2014, med 16,37 meter, og kom på andreplass bak Julian Reid. Under Britisk mesterskap i friidrett 2014 utendørs kom han på tredjeplass, og han representerte England under Samveldelekene 2014, der han kom på sjetteplass i tresteg. 
Under det britiske mesterskapet i friidrett innendørs 2015 vant han tresteg. Nigerianske Tosin Oke vant konkurransen, men deltok ikke i det britiske mesterskapet. Han vant tresteg under British Athletics Jumps & Throws Festival, og fikk bronse i det britiske mesterskapet utendørs. Han vant også tresteg i Folksam Challenge i august.

2016 - 2017

Han vant tresteg under det britiske mesterskapet i friidrett innendørs 2016, for andre år på rad. Under det britiske mesterskapet utendørs fikk han bronse. Han vant tresteg på nytt under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2017 (British Athletics Indoor Team Trials). Han fikk sølv i Britisk mesterskap i friidrett 2017 utendørs, og ble tatt ut til VM i friidrett 2017, men ble slått ut i kvalifiseringsrunden med 19. beste resultat.

2018

Fox var tatt ut til å delta i Samveldelekene 2018, men måtte trekke seg på grunn av skade.
Yigal Allon

Bakgrunn

Hans far immigrerte til Palestine i 1890.
I 1937 ble Jihal Allon uteksaminert fra Kadoorie landsbukshøyskole, og han var så med på å grunnlegge den jødiske kibbutzen Ginosar. 
Allon ble gift med Ruth.

Militær

Allon kommanderte et enhet i Haganah, og senere kommanderte han en patrulje i Palestina under de arabiske opptøyene mellom 1936 og 1939. I 1941 var Allon en av grunnleggerne av den miliante gruppen Palmach. 
I 1941 deltok Allon i den britisk-ledede invasjonen av Libanon og Syria. Som kommandant i Palmach var Allon blant annet ansvarlig for ett israelsk raid om natten mellom 18. og 19. desember 1947,som fant sted i nærheten av den libanesiske grensen. I angrepet ble flere sivile palestinske hus sprengt, og et dusin sivile, de fleste kvinner og barn, ble drept.
Under den arabisk-israelske krigen i 1948, ledet Allon flere store militære operasjoner på flere fronter. Den 25. oktober 1949, mens Allon var ute av landet, ble han erstattet av Moshe Dayan. De fleste av hans stabsoffiserer trakk seg i protest mot denne avgjørelsen. Allon pensjonerte seg fra aktiv tjeneste i 1950.

Politiker, minister

Årene 1950-1952 studerte Allon filosofi og historie ved St Antony's College i Oxford.
Etter å ha lagt sin militære karriere bak seg, begynte Allon som politiker. Han ble en fremtredende leder i det politiske partiet Ahdut HaAvoda, og han ble valgt inn i Knesset i 1955, hvor han satt frem til sin død i februar 1980. 
Allon var medlem av flere politiske komiteer i Israel, deriblant justiskomiteen, komiteen for utdanning og kultur, samt i det israelske Utenriksdepartementet. Allon fungerte som arbeidsminister fra 1961 til 1967, og mellom 26. februar 1967 og 17. mars 1969 var han stedfortredende statsminister etter dødsfaller til Levi Eshkol. 
Allon ble innsatt som utenriksminister i 1974, og han holdt denne stillingem frem til 1977. I 2005 ble Allon kåret til nummer 65 over største israelere gjennom tidene, i en meningsmåling utført av det israelske nyhetsnettstedet Ynet. 
Allon ble gravlagt på en kirkegård ved Genesaretsjøen.