Baal

Baal eller Ba'al (arabisk: بعل, uttalt [ˈbaʕal]) (hebraisk: בעל, uttalt [ˈbaʕal]) er en nordvestsemittisk ærestittel som betyr «herre» eller «mester», og som ble benyttet for en rekke guder som var beskyttere av byer i Levanten eller Midtøsten. Baal var beslektet med akkadiske Bēlu. 
Baal kan derfor referere til en hvilken som helst gud, eller til og med til jordiske myndighetspersoner; i en del tekster er det benyttet som en erstatning for Hadad, en semittisk gud for regn, torden, fruktbarhet og jordbruk, og herre av himmelen. Ettersom det bare var prester som kunne uttale det guddommelige navnet Hadad ble Baal, som høflig tiltaleform, benyttet isteden. 
I Bibelens Gamle testamente er det flere referanser til «Baal», men det er få av dem, om noen, som viser til Hadad (en øverste gud over en samling av andre guder i himmelen). I stedet refererer Baal til et hvilket som helst antall av lokale ånder eller guddommer som ble dyrket via kultbilder, hver av dem kalt for ba'al, og vurdert i den hebraiske Bibelen i sammenhengen av en falsk gud.

Guddommer kalt for Ba'al og Ba'alath

Ettersom det er mer enn en gud som bar tittelen «Ba'al» og mer enn en gudinne som bar tittelen «Ba'alat» eller «Ba'alah», er det kun sammenhengen i en tekst som kan indikere hvilken gud eller gudinne en særskilt inskripsjon eller tekst henviser til. Selv om guden Hadad (eller Adad) var særlig trolig å bli referert til som Ba'al, var Hadad langt fra den eneste guden som hadde denne tittelen. I det kanaanitiske panteon var Hadad sønn av El, som en gang hadde vært den fremste guden i dette panteonet.

Baal i Ugarit

Oldtidsbyen Ugarit i Syria hadde sin storhetstid fra 14.-12. århundre f.Kr.. Deres Baal hadde fellestrekk med de øvrige Midtøsten-mytologiene. I ugarittisk mytologi er Baal en regngud, tordengud og fruktbarhetsgud. Hans kvinnelige motstykke var Astarte/Athtartu. Baal var sønn av vegetasjonsguden Dagan. Baal utfordrer og overtar makten fra skaperguden El. Flere av mytene om Baal forteller at landet blir brent og ufruktbart dersom Baal ikke står på himmelen slik han skal, og gjør det han skal gjøre.

Ba'al av Kartago

Dyrkelsen av Ba'al Hammon blomstret i den fønikiske kolonien Kartago. Ba'al Hammon var den øverste guden til kartagerne. Han er generelt identifisert av moderne forskere som enten den nordvestsemittiske guden El eller med Dagon, og generelt identifisert av antikkens grekere, ved interpretatio Graeca, med den greske Kronos, og tilsvarende av romerne med Saturn.
Meningen av navnet Hammon eller Hamon er uklart. Da Ernest Renan på 1800-tallet gravde ut ruinene i Hammon (Ḥammon), dagens Umm al-‘Awamid mellom Tyr og Akko, fant han to fønikiske inskripsjoner dedikert til El-Hammon. Ettersom El var normalt identifisert med Kronos og Ba'al Hammon også var identifisert med Kronos, synes det mulig at disse to gudene var likestilte. Det har ofte vært foreslått en forbindelse mellom hebraiske/fønikiske ḥammān, «messingsmed» eller «gjørtler». Forskeren Frank Moore Cross har argumentert for en forbindelse til Khamōn, det ugarittiske og akkadiske navnet for Nurfjellene (Amanus eller Gâvur) i det sørlige Anatolia, fjellkjeden som skiller Syria fra Kilikia, basert på forekomsten av en ugarittisk beskrivelse av El som den ene fra fjellet Haman.
Klassiske kilder henviser til hvordan kartagerne brente sine barn som ofringer til Ba'al Hammon. (Se artikkel om Molok for en diskusjon om disse tradisjonene.) Fra tilskrivelsene fra hans romersk form, «Afrikanske Saturn», er det mulig å konkludere med at Hammon var en fruktbarhetsgud.
Forskere tenderer til å se på Ba'al Hammon som mer eller mindre identisk med guden El, som også ble identifisert Kronos og Saturn. Imidlertid fremmet Yigal Yadin ham som en månegud, mens Edward Lipinski identifiserte ham med guden Dagon. Inskripsjoner om karthagiske eller puniske guddommer er stort sett lite informative.
I Kartago og Nord-Afrika var Ba'al Hammon særlig assosiert med væren og ble også dyrket som Ba'al Qarnaim («Herren med de to horn») i en friluftshelligdom ved Jebel Bu Kornein («åsen med de to horn») på motsatt side av bukten til Kartago.
Ba'al Hammons kvinnelige kultpartner var Tanit. Han var antagelig aldri identifisert med Ba'al Melkart, skjønt dette spørsmålet finnes i eldre forskning. Ba’alat Gebal («Byblos’ frue») synes å ha vært identifisert med ‘Ashtart, men den fønikiske skribenten Sanchuniathon synes å skille mellom disse to.

Ba'als prester

Prestene til Ba’al er nevnt i den hebraiske Bibelen gjentatte ganger, inkludert en konfrontasjon med profeten Elia hvor brenningen av røkelse er symbolsk for bønner. og ritualene ble fulgt av prester kledd i særskilte messedrakter som ga ofringer tilsvarende til de som ble gitt for ære den hebraiske Gud. Konfrontasjonen med profeten Elia er også nevnt i Koranen.

Demon ved navn Baal

Baal, også stavet Bael, Baël (fransk), og Baell, er tidvis sett på som en demon i kristendommen. Dette er en mulig kilde til forvirring.
Fram til de arkeologiske utgravningene ved Ras Shamra og Ebla som avdekket tekster som forklarte den syriske panteon ble demonen Ba‘al Zebûb hyppig forvekslet med forskjellige semittiske ånder og guddommer ved navn Baal, hvor i en del kristne skrifter kan det være en referanse til en høytstående djevel eller til Satan selv.
I oldtidens verden til det persiske riket som de monoteistiske tankene etterhvert fikk tyngde, fra Indiahavet og til Middelhavet, ble dyrkelse av guddommer representert av idoler blitt avvist i favør av jødedommen. I Levanten ble slike idoler eller symboler på guddommen kalt for «ba’aler», hver av dem representerte en lokal åndegud eller «demon». Dyrkelsen av slike ånder ble avvist som umoralsk og mange var faktisk betraktet som onde og farlige.
Tidlige demonologer, uvitende om Hadad eller at «Ba'al» i Bibelen refererte til et hvilket som helst antall av lokale ånder, kom til å se på begrepet som refererende til kun en bestemt figur. Baal, vanligvis stavet «Bael» i denne konteksten, ble rangert som den første og den øverste kongen i Helvete, herskende over Østen. I henhold til en del forfattere er Baal en hertug med 66 legioner av demoner under sin kommando.
I løpet av den engelske puritanske tiden ble Baal sett på som enten i følge med Satan eller betraktet som hans nestkommanderende. I henhold til Francis Barrett, en engelsk okkultist, hadde han makt til å gjøre de som påkalte ham usynlige.
Mens den semittiske høyguden Ba'al Hadad ble avbildet som et menneske, en bukk, eller en okse, ble demonen Bael i svarteboktradisjonen sagt å opptre i formene av et menneske, en katt, en padde, eller i kombinasjoner av disse. En illustrasjon i Collin de Plancys Dictionnaire Infernal (1818) plasserte hodene av tre vesener ganske kuriøst på et sett med edderkoppbein.
I 1979 videreførte Jeff Rovin forvirringen med The Fantasy Encyclopedia hvor demonen Astaroth fikk likheten til Baal, inkludert i en ny illustrasjon. Denne feilen har blitt gjengitt andre steder, som med en Bal-lignende Astaroth som nummer 102 i seiren Monster in My Pocket.