Alan Turing

Tidlig liv og familie

Turing ble født i Paddington i London, mens hans far Julius Mathison Turing (1873–1947) hadde fri fra sin tjeneste ved den britiske sivilforvaltningen i India.
Turings far var sønn av en prest fra en skotsk kjøpmannsfamilie. Turings mor, Ethel Sara (født Stoney, 1881-1976), var datter av Edward Waller Stoney, sjefingeniør i Madras og Southern Mahratta Railway. Stoneyfamilien var en protestantisk, anglo-irsk landadelsfamilie fra grevskapet Tipparary og grevskapet Longford, mens Ethel selv hadde tilbrakt mye av sin barndom i County Clare. Farens arbeid ved ICS bragte familien til britisk India, hvor Turings bestefar var general i den bengalske hæren. Foreldrene ønsket imidlertid at barna skulle vokse opp i England og flyttet derfor til Maida Vale.
Turing hadde en eldre bror, og i foreldrenes fravær bodde brødrene hos et pensjonert ektepar. I Hastings bodde familien i Baston Lodge, Upper Maze Hill, St Leonards-on-Sea. Huset er merket med en minnetavle.
Allerede som barn hadde Turing usedvanlige evner.
Hans foreldre kjøpte et hus i Guildford i 1927 og Turing bodde der i skoleferiene. Her finner en også en blå plakett.

Utdanning

I en alder av seks år skrev foreldrene Turing inn ved St. Michaels skole i 20 Charles Road, St. Leonards-on-Sea. Dette var en «dagskole», med daglig fremmøte. Turings rektor innså tidlig hans usedvanlige evner, slik også mange av hans senere lærere gjorde.
I 1926 begynte han på Sherborne School i Sherborne i Dorset. Hans første skoledag falt sammen med generalstreiken i Storbritannia i 1926. All kollektivtrafikk stoppet opp på grunn av streiken. Turing var imidlertid så fast bestemt på å komme i gang på skolen at han syklet de 97 kilometerne fra Southampton til Sherborne. Underveis overnattet han på en kro.
Turings interesse for matematikk og vitenskap ble ikke anerkjent av mange av lærerne ved Sherborne. Deres oppfatning av dannelse bygget på kunnskaper i de klassiske fag. Rektor skrev til hans foreldre at «jeg håper han ikke vil falle mellom to stoler. Hvis han skal forsette i den offentlige skole, må han i større grad sikte mot det dannede. Dersom han utelukkende skal bli en vitenskapelig spesialist, kaster han bort tiden ved en offentlig skole».
Til tross for dette forsatte Turing å vise fremragende evner innen de fagene han elsket. Allerede i 1927 løste han avanserte problemer selv uten å ha hatt timer i elementær matematisk analyse. Bare 16 år gammel begynte Turing i 1928 å studere Albert Einsteins publikasjoner. Ikke bare forsto han Einsteins tanker, men utledet også Einsteins tvil om Newtons bevegelseslover ut fra en tekst som ikke eksplisitt uttrykte en slik tvil.
Ved Sherborne utviklet han også et viktig vennskap med en annen elev, Christopher Morcom. Han gav Turing mye inspirasjon i sine senere bestrebelser, men vennskapet ble av kort varighet. Morcom døde allerede i februar 1930 på grunn av komplikasjoner ved Bovin tuberkulose etter å ha drukket infisert kumelk få år tidligere. 
Dette rokket slik ved Turings kristne tro at han ble ateist. Han mente at alle fenomener, herunder også aktiviteten i den menneskelige hjerne, måtte være materialistisk betinget, samtidig som han mente at sjelens ånd levde videre.

Universitet og arbeider innen datateknologi

Fra 1931 til 1934 studerte Turing ved King's College, Cambridge, hvor han oppnådde fremragende resultater i matematikk. Allerede som 22-åring ble han i 1935 innvalgt som fellow ved King's Collage på bakgrunn av en avhandling der han beviste sentralgrenseteoremet,. Dette på tross av at han hadde oversett at dette allerede hadde blitt bevist i 1922 av Jarl Waldemar Lindeberg.
I 1928 hadde den tyske matematikeren David Hilbert skapt oppmerksomhet om Entscheidungsproblemet (beslutningsproblemet). I sin store artikkel «Om beregnbare tall og deres anvendelse på Beslutningsproblemet» (Innlevert 28. mai 1936 og antatt 12. november), reformulerte Turing resultatene til Kurt Gödel fra 1931. Han erstattet Gödels aritmetikkbaserte formalspråk med formelle og enkle hypotetiske innretninger som senere ble omtalt som Turingmaskiner. Turing beviste at det ville finnes en slik maskin som kunne utføre enhver tenkbar matematisk beregning dersom den kunne beskrives i en algoritme. Han fortsatte med å bevise at det ikke finnes noen løsning på beslutningsproblemet ved først å vise at stopp-problemet for Turingmaskiner ikke kan avgjøres: eller at det ikke er mulig å sette opp en algoritme som kan avgjøre om en Turingmaskin vil stoppe.
Turings bevis kom kort tid etter et tilsvarende bevis fremsatt av Alonzo Church  basert på lambda calculus. Turing hadde ikke vært klar over arbeidene til Church. 
Turings tilnærming til problemet er vesentlig mer tilgjengelig og intuitivt enn Church sin fremstilling. Den var også nyskapende i sin fremstilling av en 'universell maskin', nå omtalt som en Universell Turingmaskin, en maskin som kan beregne alt som kan beregnes. Von Neumann har erkjent det grunnleggende prinsipp for moderne datamaskiner er basert på denne artikkelen. 
Turingmaskiner er frem til i dag et sentralt tema innen informatikkstudiet.
I perioden fra september 1936 til juli 1938 studerte Turing under Church ved Princeton University. I tillegg til rene studier innen matematikk studerte han kryptologi. Videre bygget han tre av de fire trinnene i en elektormekanisk, binær multiplikator. 
I juni 1938 fikk han sin PhD fra Princeton. 
Hans avhandling; Systems of Logic Based on Ordinals, 
Turing returnerte til Cambridge og deltok i Ludwig Wittgensteins forelesninger i 1939 om grunnlaget for matematikken. Utrolig nok har det vært mulig å gjenskape disse forelesningene ordrett ut fra Turing og de andre studentenes notater. 
Turing begynte på denne tiden å arbeide deltid for Government Code and Cypher School (GC&CS).

Kryptoanalyse

Under annen verdenskrig var Turing en ledende bidragsyter i den daglige knekkingen av tysk chiffer ved Bletchley Park.
Historikeren Asa Briggs, som var kodeknekker under krigen, har uttalt: «En trengte eksepsjonelle talenter, nærmest et geni, ved Blechley, og Turing var det geniet.»
Helt siden september 1938 hadde Turing arbeidet deltid for GC&CS, det britiske senteret for kodeknekking. Han konsentrerte seg om kryptoanalyse av Enigma sammen med Dilly Knox, en senior kodeknekker ved GC&CS. 
Kort tid etter julimøtet i 1939 i Warszawa der Biuro Szyfrów (det polske chifferbyrå) hadde overført detaljene  om ledingsføringen i Enigmas valser og den polske  dekrypteringsmetoden, startet Turing og Knox arbeidet med å finne en mindre sårbar tilnærming til problemet. 
Den polske metoden for kodeknekking baserte seg på en uheldig prosedyre som tyskerne når som helst kunne velge å endre. Dette skjedde i mai 1940. Fra da av var den polske tilnærmingen verdiløs og Blechltley ikke lenger i stand til å knekke tysk chiffer. Turing metode var mer generell og basert på forventede klartekstbrokker som fikk navnet cribs. Til dette formålet utarbeidet Turing den formelle beskrivelsen av en elektromekanisk maskin the Bombe, som i stort tempo kunne gjennomsøke store mengder av mulige dechifreringsnøkler. The bombe var basert på de samme ideene som den polske Bomba, men var basert på cribs, ikke de tyske prosedyresvakhetene.
Allerede 4. september 1939, dagen etter at Storbritannia erklærte krig mot Tyskland etter innmarsjen i Polen, meldte Turing seg ved Blechtley Park, hovedsetet for GC&CS under krigen.
Spesifikasjonen av the bomb var hans første store bidrag til kryptoanalyse under krigen. Videre utledet han: detaljer ved prosedyrene som ble benyttet av den tyske marine, statistiske metoder for bedre utnyttelse av the bombe, senere kjent under navnet Banburismus, arbeider rundt kam-settingen på Lorenz SZ 40/42 ("Tunny") omtalt som Turingery og mot slutten av krigen deltok han ved Hanslope Park i utviklingen av kryptert talesamband under kodenavnet Delilah.
Han utviklet statistiske metoder i kodeknekkingsprosessen og kom med innovative bidrag til emnet. Dette tok han opp i to artikler: Rapport om bruken av sannsynlighet innen kryptografi 
og Artikkel om statistikk for repetisjoner, 
Disse notatene var av slik viktighet for GC&CS og etterkommeren GCHQ, at de ikke ble videreformidlet til UK National Archives før i april 2012, kort tid før hundreårdagen for hans fødsel. En GCHQ matematiker uttale at det faktum at innholdet hadde vært begrenset i mer enn 70 år viste hvor stor betydning det ble tillagt.
Ved Blechtley ble Turing oppfattet som noe eksentrisk. Blant kollegene ble han ofte omtalt som «proffen», og hans notater om Enigma ble omtalt som «proffens bok» («The Prof's Book x). Han var en dyktig langdistanseløper, og mens han arbeidet ved Blechtley hendte det at han løp de 40 miles (64 km) til London for å delta i viktige møter, og han var i verdensklasse innen maraton. Turing forsøkte å kvalifisere seg til det britiske laget til sommer-OL 1948, men ble hindret av en skade. Hans maraton-testløp var bare elleve sekunder dårligere enn tiden til sølvmedaljevinneren Thomas Richards' tid på to timer og 35 minutter. Han var den beste løperen i Athletic Club.
I 1945 ble Turing tilkjent OBE av kong George VI for sin krigsinnsats. Informasjonen om hans arbeid forble imidlertid hemmelig i mange år.

Turingery

I juli 1942 utviklet Turing en teknikk som ble kalt Turingery (eller spøkefullt som Turingering). 
Dette var for bruk mot en annen tysk kryptering, Lorenz-chiffer eller Geheimschreiber. Dette var et rotorbasert tilleggsutstyr til fjernskrivere med kodenavn Tunny at Bletchley Park. Turingery var en metode for å kunne finne settingen av rotorene. 
Han introduserte også Tommy Flowers for Tunnyteamet. Under veiledning av Max Newman bygget han Colossus, verdens første programmerbare elektriske computer. Denne erstattet en tidligere og mye enklere maskin, (Heath Robinson). Colossus arbeidet med slik hastighet at statistiske dekrypteringsmetoder kunne anvendes. Enkelte har feilaktig vært av den oppfatning at Turing var en vesentlig bidragsyder i konstruksjonen av Colossus. det er ikke riktig, 
men Turingery og de statisktiske tilnærmingene i Banburismus passet godt inn i tankene rundt kryptoanalyse av Lorenz-chiffer.

Innretning for sikker overføring av tale (Delilah)

Etter å ha arbeidet en tid ved Bell Labs i USA, valgte Turing å arbeide videre med ideen om å kunne kryptere tale i telefonsystemer. Mot slutten av krigen gikk han over til å arbeide ved Secret Service's Radio Security Service (senere HMGCC) i Hanslope Park.
I samarbeide med ingeniøren Donald Bayley videreutviklet han sine kunnskaper innen elektronikk. Sammen konstruerte og bygde de en portable kryperingsmaskin for tale med kodenavnet Delilah. 
Den var tenkt for flere anvendelser, men manglet egenskaper for langdistanse radiotelefoni. Uansett, Delilah kom for sent til å ha noen betydning under krigen. Utstyret fungerte tilfedsstillende og Turing demonstrerte det med å kryptere og dekryptere en av Churchills taler for offentlige tjenestemenn, ble ikke utstyret akseptert for innsats.
Turing samarbeidet også med Bell Labs med utviklingen av SIGSALY, et sikkert talesystem som ble tatt i bruk mot slutten av krigen.

Tidlige datamaskiner og Turingtesten

Fra 1945-1947 bodde Turing i Hampton i London 
mens han arbeidet med konstruksjonen av ACE (Automatic computing engine/Automatisk databehandlingsmaskin) ved National Physical Laboratory (NPL). Den 19. februar 1947 fremla han en artikkel som er den første artikkel som omhandler en programstyrt datamaskin. John Von Neumanns ufullstendige artikkel, Første utkast til en artikkel om EDVAC var presentert tidligere enn Turings, men den var mindre detaljert og ifølge lederen for NPLs matematikkdivisjon, John R. Womersley, inneholdt Von Neumanns artikkel flere ideer som stammer fra Turing.
Selv om ACE var en gjennomførbar konstruksjon ble arbeidet sterkt forsinket på grunn av sikkerhetsbegrensingene som heftet ved mye av arbeidet som var utført ved Blechtely. En desillusjonert Turing vendte tilbake til et sabbatår ved Cambridge. Her gennomførte han et banebrytende arbeide med Intelligente maskiner, men dette ble ikke publisert i hans levetid.
Mens han var ved Cambridge ble en første versjon, Pilot ACE bygget i hans fravær. Den kjørte sitt første dataprogram den 10. mai 1950. Noen komplett versjon av Turings ACE er aldri bygget, men mange maskiner er basert på disse ideene, som for eksempel den britiske English Electric DEUCE og amerikanernes Bendix G-15.
I sine erindringer, publisert av Genscher, Düsseldorf (1997), har den tyske pioneren innen informatikk, Heinz Billing ved Max-Planck-Institut für Physik uttalt at det var et møte mellom Alan Turing og Konrad Zuse.
Det skjedde i Göttingen i 1947 og hadde form at av et kollokvium mellom Womersley Turing og Porter fra England og en del tyske forskere som Zuse, Walther og Billing. Dette er mer omtalt av Herbert Bruderer, Konrad Zuse und die Schweiz.
I 1948 ble han utnevnt til Reader ved matematikkavdelingen ved University of Manchester. I 1949 ble han visedirektør ved databehandlingslaboratoriet, og arbeidet med stored-program datamaskiner, Manchester Mark 1. I tillegg arbeidet han med mer abstrakte arbeider innen matematikk, 
og med "Computing machinery and intelligence". Turing hadde tilnærminger til begrepet kunstig intelligens og foreslo et eksperiment som senere er omtalt som Turingtesten. Dette er et forsøk på å definere en standard for når en maskin kan omtales som «intelligent». Ideen var at en maskin kunne antas å «tenke» når et menneske i skriftlig kommunikasjon med «objektet» ikke kunne avklare om «objektet» var en maskin eller et menneske.
I sin artikkel foreslår Turing at en i stedet for å lage et program som simulerer en voksen person, skulle lage et enklere program som emulerer tankene til et barn. Deretter skulle en la "barnet" gjennomgå en form for utdannelse. En omvendt form for Turingtest, CAPTCHA, er mye brukt på Internett for å avklare om en kommuniserer med et menneske eller en datamaskin. 
I 1948 begynte Turing å skrive et program for sjakk sammen med en yngre kollega, D. G. Champernowne. I 1950 var det ferdig på papiret og fikk navnet Turbochamp.
I 1952 forsøkte han å få det implementert på en Ferranti Mark 1 maskin, men den var ikke tilstrekkelig kraftig til å  kunne utføre programmet. I stedet gjennomførte de et parti der Turing selv utførte instruksjonene manuelt med en frist på en halv time per trekk. Partiet ble nedskrevet. Turings program spilte mot Turings kollega,  Alick Glennie og tapte. Det sies at programmet spilte og vant, mot Champernownes kone.
Turingtesten var et betydelig, provoserende og vedvarende bidrag i debatten om kunstig intelligens som fortsatt varer ved etter mer enn et halvt århundre.
Han fant også opp LU faktorisering i 1948, en metode som i dag benyttes til å løse matriseligninger.

Mønsterdannelse  og matematisk biologi

Fra 1952 og frem til sin død i 1954 arbeidet Turing innen matematisk biologi, spesielt innen morfogenese. Han presenterte en artikkel med tittelen The Chemical Basis of Morphogenesis i 1952 hvor han fremsatte sin hypotese om mønsterdannelse.
Hans teorier ble først bevist gjennom praktiske forsøk mer enn 60 år etter hans død.
Hans hovedinteresse innen dette feltet ble å øke forståelsen av Fibonacci bladstilling, og eksistensen av Fibonaccitall i platntenes struktur. 
Han benyttet reaksjonsdiffusjonsligninger som er sentrale innen feltet mønsterdannelse. Videre arbeider forble upublisert frem til 1992 da A.M. Turings samlede verker kom ut. Hans arbeider ansees som banebrytenede innen feltet. Fjerning av Hox-gener forårsaker en økning i antall fingre og tær (opp til 14) i mus, noe som demonstrerer at håndens utvikling styres av en mekanisme av Turing-typen.

Dømt for uanstendighet

I 1952 innledet Turing, i en alder av 39, et forhold til Arnold Murray, en 19 år gammel arbeidsløs mann. Turing hadde møtt Murray tilfeldig like før jul utenfor Regal kino i Oxford Road, i Manchester og inviterte ham hjem på lunsj. Den 23. januar året etter skjedde et innbrudd i Turings hjem. Murray fortalte til Turing at innbruddet var utført av en av hans bekjente. Turing anmeldte hendelsen til politiet. I løpet av etterforskingen innrømmet Turing et seksuelt forhold til Murray. Aktiv homoseksualitet var ulovlig i Storbritannia på den tiden, og begge mennene ble anklaget for usømmelighet. De innledende høringene skjedde mot slutten av februar 1952, hvor Turings advokat ba om utsettelse. Senere, etter råd fra sin bror og andre advokater, valgte Turing å erklære seg skyldig til tross for at han ikke følte noen anger eller skyld for å ha gjort noe galt.
Saken Regina v. Turing and Murray, kom opp til doms den 31. mars 1952. Turing ble dømt men slapp soning dersom han sa seg villig til å få en hormonbehandling. Hensikten med behandlingen var å redusere hans libido. Han valgte behandling, og gjennom et helt år fikk han injeksjoner med dietylstilbestrol, et syntetisk østrogen. Dette var en form for kjemisk kastrering. Turing ble impotent og utviklet gynekomasti (kvinnelige bryster) 
Dette som et synlig bevis på Turings eget utsagn: «Jeg kommer uten tvil til å komme ut av det hele en annen mann, men jeg har ikke funnet ut ennå hvem han er.» 
Murray ble prøveløslatt.
Dommen førte til at Turing mistet sin sikkerhetsklarering og ble utestengt som kryptologisk konsulent for Government Communications Headquarters (GCHQ), det britiske signaletterretningskontoret, etterkommeren etter GC&CS i 1946. Han fikk imidlertid beholde sin akademiske stilling. Han ble nektet adgang til USA, men europiske land hadde ikke like strenge regler. Som følge av avsløringene av Cambridge Five, Guy Burgess og Donald Maclean som KGB dobbelagenter, hersket stor bekymring for at en slik legning kunne være et sosialt angrepspunkt for sovjetiske agenter. 
Turing ble aldri anklaget for spionasje, men som alle andre som hadde arbeidet ved Bletchley Park var han bundet av Official Secrets Act og kunne ikke omtale hva han hadde bidratt med under krigen.

Død

Turing døde den 7. juni 1954 og ble funnet dagen etter av sin hushjelp. En undersøkelse konkluderte med at han døde av en cyanidforgiftning. Ved siden av liket ble det funnet et halvspist eple. Eplet ble aldri undersøkt, men det ble antatt at dette var måten som var benyttet for å innta en dødelig dose. Det ble konkludert med at han hadde begått selvmord. Han ble kremert ved Woking Crematorium den 12. juni 1954. 
Turings aske ble spredt der, på samme måte som sin fars.
Professor Jack Copeland stiller seg noe tvilende til konklusjonen om selvmord og har foreslått en alternativ forklaring. Turing hadde satt opp et apparat for gullplettering der han benyttet kaliumcyanid til å løse opp gull. Copeland mener at det en fant ved obduksjonen kunne være mer i overensstemmelse med innhalering enn at Turing hadde spist giften. Turing hadde som vane å spise et eple før han la seg, og det var ikke sjeldent at en fant halvspiste epler etter ham. 
I tillegg hadde Turing akseptert sin dom og behandling med godt mot. Han hadde ikke vist tegn på depresjon før hendelsen, tvert imot hadde han satt opp en liste over gjøremål som skulle gjennomføres etter den helgen. 
Hans mor mente at inntaket av cyanid kunne skyldes et uhell på grunn av hans tilfeldige omgang med laboratoriemateriell. 
Biografen Andrew Hodges mener at Turing kan ha arranget det hele for at hans mor skulle kunne finne en troverdig avvisning av at han begikk selvmord.
Biografene Andrew Hodges og David Leavitt har foreslått at Turing gjenskapte en scene fra Walt Disney-filmen Snehvit og de syv dvergene, hans favoritteventyr. Leavitt har uttalt at «han hadde en spesiell forkjærlighet for scenen der den slemme dronningen senker et eple i det giftige brygget.»

Statlig unnskyldning og benådning

I august 2009 fremla John Graham-Cumming en begjæring der han oppfordret den britiske regjeringen om å uttrykke en unnskyldning for Turings rettsforfølgelse som følge av hans homoseksualitet. 
Petisjonen mottok mer enn 30.000 underskifter. Statsminister Gordon Brown aksepterte petisjonen og uttrykte en offentlig unnskyldning den 10. september 2009 der han beskrev behandlingen av Turing og betegnet den som «forferdelig»:
«Tusenvis av personer har krevd rettferdighet for Alan Turing og erkjennelse av den skrekkelige behandlingen han fikk. Turing ble dømt etter datidens lover og vi kan ikke skru klokken tilbake. Behandlingen av ham var selvfølgelig ytterst urimelig og jeg er glad for ha muligheten til å si hvor lei meg jeg og vi alle, er for det som hendte med ham ...
På vegne av den britiske regjering, og alle oss som lever i frihet takket være Alans innsats er vi stolte av å kunne si: vi beklager, du fortjente det så mye bedre.»
I desember 2011 fremsatte William Jones en e-petition 
der han krevde at den britiske regjeringen skulle utstede en benådning av Turing for dommen for «grov uanstendighet»:
«Vi ber Hennes Majestes regjering om gi Alan Turing nåde for dommen om 'grov uanstendighet'. I 1952 ble han dømt for 'grov uanstendighet' sammen med en annen mann og tvunget til å gjennomgå såkalt 'organo-therapy' - kjemisk kastrasjon. To år senere drepte han seg selv med cyanid i en alder av 41 år. Alan Turing ble drevet inn i forferdelig fortvilelse og en tidlig død av en nasjon som han hadde gjort så mye for å redde. Dette består som en skam for UKs regjering og i UKs historie. En benådning kan i noen grad bøte på denne skaden. Den kan fungere som en unnskyldning til så mange andre homoseksuelle menn, ikke så velkjente som Alan Turing, som alle ble utsatt for disse lovene.»
Petisjoen samlet mer enn 37.000 underskrifter, 
men anmodningen ble imøtegått av Lord McNally som i egenskap av justisminister uttalte:
«En postum benådning ansees ikke passende idet Alan Turing ble korrekt dømt i henhold til det som dengang ble ansett som  kriminelt. Han ville vært kjent med at en slik handling var imot loven og at han ville bli tiltalt. Det er tragisk at Alan Turing ble dømt for en handling som nå synes både grusom og absurd - spesielt gripende gitt hans fremragende krigsinnsats. Imidlertid, datidens lover krevde en tiltale og, som sådan, har det i lang tid vært slik at en aksepterer at slike dommer ble fattet og, i stedet for å forsøke å endre den historiske sammenhengen og rette opp ting som ikke kan rettes, sorsikre seg om at vi ikke igjen vender tilbake til datidens lover.»
Den 26. juli 2012 ble det fremlagt et lovforslag i House of Lords om å benåde Turing for de handlinger etter avsnitt 11 i  Criminal Law Amendment Act 1885 som han ble dømt etter den 31. mars 1952. 
Senere samme år fremsettes et krav i The Daily Telegraph fremsatt av fysikeren Stephen Hawking og ti andre signatarer, herunder Astronomer Royal Lord Rees, President of the Royal Society Sir Paul Nurse, Lady Trumpington (som arbeidet sammen med Turing under krigen) og Lord Sharkey (lovforslagets sponsor), til statsminister David Cameron til å reagere på benådningsforespørselen.  
Regjeringen indikerer at de vil støtte lovforslaget, 
og det passerer sin tredje  gjennomgang i overhuset i oktober.
Før lovforslaget kunne tas opp til debatt i House of Commons, 
valgte regjeringen å fortsette under royal prerogative of mercy. Den 24. desember 2013 undertegnet Queen Elizabeth II en benådning 
for Turings dom for grov usømmelighet med umiddelbar effekt. Justisminsiter Chris Grayling uttalte at Turing fortjente å bli "husket og anerkjent for sin fantastiske krigsinnsats" og ikke for sin senere dom. 
Offentlig ble Turing benådet av dronningen i august 2014. 
Etter krigens avslutning er dette den fjerde kongelige benådning som er gitt.  
Dette tilfellet er spesielt. Vanligvis blir benådning bare gitt der en person er teknisk uskyldig og en anmodning har blitt fremsatt av familien eller en annen nærstående part. Ingen av disse betingelsene er oppfylt i tilfellet Turing.
I et brev til statsminister David Camron, etter bekjentgjørelsen av benådning, kritiserer menneskerettsforkjemperen Peter Tatchell beslutningen om å skille ut dette ene tilfellet med Turing på grunn av dennes berømmelse og resultater når tusner av andre dømte etter samme lov ikke blir benådet. 
Tatchell etterlyste også en ny undersøkelse av omstendighetene rundt Turings død.
«Det er forlengst på tide med en ny undersøkelse, om så bare for å utelukke enhver tvil om sannhetene rundt hans død - inkludert spekulasjoner om hvorvidt han ble drept av sikkerhetstjenesten (eller andre). Jeg tror at drap utført av statlige tjenestemenn er lite trolig. Det er ingen kjente bevis som peker i en slik retning. Imidlertid, det er en klar feil at en slik mulighet aldri er vurdert eller undersøkt.»

Hundreårsjubileum

For å markere 100-årsdagen for Turings fødsel koordinerte Turing Centenary Advisory Committee (TCAC) et Alan Turing Year. Dette var et program med aktiviteter over hele kloden og et helt år til ære for Turing og hans prestasjoner. TCAC ble ledet av S. Barry Cooper og Alan Turings nevø, Sir John Dermot Turing, fungerte som ærespresident og samarbeidet med fakultetsmedlemmer fra University of Manchester og en rekke personer fra Cambridge universitet og Blechtely Park.
Den 23. juni 2012 laget Google en interaktiv doodle der en skulle endre instruksjonene i en Turingmaskin slik at når den kjørte ville den produsere en tallsekvens som skulle passe med oppgitt oppgave og en ville få skrevet "Google" i Baudot-Murray code.
Blechteley Park Trust samarbeidet med Winning Moves som utgav en Alan Turing-versjon av brettspillet Monopol. Rutene i spillet og spillekortene var endret slik at de femstilte Alan Turings liv, fra hans fødested i Maida Vale til Hut 8 ved Blechteley Park. Spillet inneholder også en kopi av et håndtegnet brett laget av by William Newman, sønn av Turings mentor, Max Newman, som Turing spilte på i 1950-årene.
Filosofiavdelingen ved De La Salle University-Manila på Filippinene var i vert for Turing 2012, en internasjonal konferanse innen filosofi, kunstig intelligens og kognetiv videnskap fra 27. til 28. mars 2012 til minne om hundreårsjubileet for Turings fødsel.Madurai, India avholdt minnemarkeringer i sammenheng med Asias første Gay Pride-festival hvor 6000 studenter deltok.

Markeringer i UK

Det var en tre-dagers konferanse i Manchester i juni, en to-dagers konferanse i San Francisco, arrangert av ACM og et bursdagsselskap en 100-årskonferanse organisert av King's College, Cambridge og universitet i Cambridge.
Science Museum i London satte opp en gratis utstilling tilegnet Turings liv og resultater fra juni 2012 til juli 2013. 
I februar utgav Royal Mail et Turing-frimerke i deres sett av frimerker av fremstående briter.
 
Under Sommer-OL 2012 skjedde et av stafettbyttene for den olympiske ild ved statuen av Turing i Sackville Gardens, Manchester, på ettermiddagen den 23. juni 2012 på hundreårdagens for hans fødsel.
Den 22. juni 2012 satte Manchester City Council og i samarbeid med Lesbian and Gay Foundation opp Alan Turing minnepris som tildeles enkeltpersoner eller grupper som yder et vesentlig bidrag i kampen mot homofobi i Manchester.
University of Oxford startet en et nytt kurs innen informatikk og filosofi på hundreårsdagen for Turings fødsel.
Tidligere var det også en feiring av Tuing ved University of Manchester den 5. juni 2004.

Turing kunstnerisk fremstilt

Turing ble spilt av Derek Jacobi i TV-filmen Breaking the Code i 1996. 
Dramadokumentaren Codebreaker om Turings liv ble sendt i 2011 på Channel 4 i UK og i USA i oktober 2012. I filmen spilles Turing av Ed Stoppard og Franz Greenbaum av Henry Goodman.
En musikal inspirert av Turings liv, laget av Neil Tennant og Chris Lowe i Pet Shop Boys ble lansert i 2013. 
Den ble fremført av the Pet Shop Boys med Juliet Stevenson (forteller), BBC Singers, og BBCs konsertorkester dirigert av Dominic Wheeler under BBC Proms i the Royal Albert Hall den 23. juli 2014.
Codebreaker er også tittelen på et korstykke av komponisten James McCarthy. Det inneholder tekstelementer fra poetene Wilfred Owen, Sara Teasdale, Walt Whitman, Oscar Wilde og Robert Burns som alle er brukt for å illustrere Turings liv. Det hadde premiere 26. april 2014, dirigert av David Temple og med sopransolisten Naomi Harvey som gir stemme til Turings mor.
Den historiske dramafremstillingen The Imitation Game med den norske filmregissøren Morten Tyldum, Benedict Cumberbatch som Turing og Keira Knightley som Joan Clarke hadde premiere 14. november 2014 i Storbritannia og 28. november 2014 i USA.
Filmen hadde premiere i Norge 25. desember 2014.