google/wiki40b huggingface dataset:
Nekhebet

Mytologi

Egypts eldste orakel var helligdommen til Nekhbet i hennes kultsenter, den opprinnelige nekropolis i Nekheb (El Kab). Det var en assosiert by til Nekhen, det religiøse og politiske hovedstaden i Øvre Egypt i slutten av førdynastisk tid (ca. 3200–3100 f.Kr.) og sannsynligvis også under tidlig dynastisk tid (ca. 3100–2686 f.Kr.). Den opprinnelige bosetningen ved Nekhen er datert fra Naqada I, eller i sent i badarikulturen. Ved dens høydepunkt, fra rundt 3400 f.Kr. hadde Nekhen minst 5000, og muligens så mange som 10 000 innbyggere.
Nekhbet var skytsgudinnen for Øvre Egypt. Sammen med sin motpart i Nedre Egypt, Wadjet, ble de ofte framstilt sammen som «De to fruer». Da Egypt ble forent var det antatt at de to gudinnene var tilstedeværende ved kroningen av farao, og sammen representerte de uraeusslangen og deres symboler ble plassert foran selve kronen til farao.
I byene Nekheb og Nekhen, hvor hennes kult var, ble det reist et stort tempel for henne, foruten et fødehus, en rekke mindre templer, en hellig dam, og en del tidlige gravsteder er også funnet. Prestinnene til Nekhbet ble kalt for muu, «mødrene», og bar kapper gjort av eller pyntet med fjær fra gribber.
I kunsten er hun vist som en kvinne med hodet til en gribb, særlig den hvite gribben symboliserte renhet. En forestilling i oldtidens Egypt var alle gribber var av hunkjønn ettersom gribber av hankjønn ikke skilte seg visuelt ut slik som med andre dyr. Slik man trodde at alle gribber adopterte sine unger, ble Nekhbet en gudinne for moderskapet og således en mytisk mor for faraos guddommelige aspekt. Hun ble en gudinne for fødsler. I denne formen ble hun framstilt som en kvinne som ammet et kongelig barn eller farao. Hun hadde formen til en elegant dronning og assosiert med Mut, en moderlig gudinne også knyttet til gribben.
Hun ble også framstilt svevende, som en gudinne fra himmelen, med utstrakte vinger over det kongelige bilde mens hun holdt shenringen i sin klør. Den er funnet i faraos dobbeltkrone og symboliserte den evige beskyttelse.
I en del senere tekster i Dødeboken er Nekhbet referert til som «Far av fedre, mor av mødre, som eksisterte fra begynnelsen og er skaperen av denne verden.» Hun fikk også tittelen «Ras øye», således knyttet henne til andre gudinner av samme tittel, inkludert Bast, Tefnut, Sekhmet, Hathor, Isis, og hennes tvilling Wadjet. Hun er da en av beskytterne av Ra på hans reise over himmelen, særskilt mot hans fiende, slangeguden Apep. Som de fleste egyptiske guddommer hadde hun også en sint side av seg. I den mytologiske fortellingen om Horus og Set, da Horus forfulgte sine fiender i form av bevinget, brennende solskive, var både Nekhbet og Wadjet ved hans side som hans beskyttere.
Otto Schønheyder

Familie

Schønheyder var gift med Anna Dorothea Blehr (1849-1940). Hun var søster av Otto Blehr, som blant annet ble statsminister i 1902-1903 og i 1921-1923.
Ekteparet fikk seks barn, deriblant arkitektene Otto Schønheyder (1877-1946) og Bergljot S. Berntsen (1880-1964). Datteren var gift med arkitekt Bredo Berntsen.
Mimas (svermere)

Utseende

Middelsstore (vingespenn 70 – 80 mm) svermere. Kroppen er gråaktig, hodet ganske lite. Som vanlig hos Smerinthinae er munndelene reduserte. Forvingene er flikete, mer eller mindre brunlige, ofte med et grønnlig eller rosa skjær hos lindesvermeren. I midten har de et bredt, avbrudt, mørkt tverrbånd som er bredest ved fremkanten. Larven er grønnlig med små, hvite flekker og tynne, lyse skråstriper på sidene.

Levevis

De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg. Larvene lever på forskjellige løvtrær.
Jøssing (illegal avis)

Jøssing var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Den kom ut i Stavanger.

Oppstart og drift

Første nummeret av Jøssing kom ut tidlig i 1942. Innholdet var nyheter fra London-radioens sendinger. Avisa kom ukentlig, med et gjennomsnittlig opplag rundt 1000. Sverre Gausland var hovedmann bak Jøssing, etter først å ha hjulpet til med den illegale avisa Stritt folk. Sammen med seg i arbeidet med å lage Jøssing hadde han Per M Johnsen, Per Våland, Andreas Bergsager, Einar Rørstad og Børge Håkon Børve.
Et spesielt 17. mai-nummer kom i 1250 eksemplar, og deler av opplaget ble distribuert til Kristiansand og Oslo.
Gausland var ansatt på Fylkesforsyningsnemdas kontor i Grudes hus på Skagen, og der ble avisa laget og stensilert. Rikshirden hadde lokaler i etasjen over, og de som jobbet med avisen opplevde at hirdens folk passerte gjennom lokalene mens avisgruppen var i gang. De pratet seg imidlertid ut av situasjonen.

Avisnavnet

Begrepet «jøssing» hadde under krigen betydningen en god nordmann, det vil si en som sto opp mot okkupantene. Begrepet ble brukt som navn på flere illegale aviser. I Fredrikstad kom Jøssingen ut, mens Jøssingtidende var navnet på en avis i Oslo. Navnet «Jøssingposten» ble brukt både på en avis i Oslo, en avis i Kristiansund, en avis i Skien, en avis i Thune og en avis i Tønsberg.
Nordland Senterparti

Nordland Senterparti er Senterpartiets fylkesorganisasjon i Nordland. Leder i Nordland Senterparti er Svein Eggesvik,
Karolinsk tid

Karolinsk tid er betegnelse på perioden fra 1654 til 1718 i svensk historie, det vil si da kongene Karl den tiende Gustav, Karl den ellevte og Karl den tolvte regjerte i Sverige. Karolinsk stil er betegnelsen på en svensk stil innen arkitektur, interiør og maleri i den karolinske tida. Epoken falt sammen med høy- og seinbarokken.
Karolinska förbundet er en svensk forening som ble stiftet 1910 for å forske på og opplyse om den kraolinske tida i Sveriges historie.

Liknende ord

Ordet karolinsk er dannet av den latiniserte versjonen Carlous av mannsnavnet «Karl».
Karolin (i flertall karoliner, på svensk karoliner og engelsk caroleans) eller karoliner brukes om svenskekongen Karl den tolvtes soldater. Karolin kan også være en liten vannbakkels fylt med mos og en eldre tysk og svensk og tysk gullmynt (også skrevet Karlin og Carolin). Carolin er et slektsnavn som stammer fra de karolinske soldatene. Karolinska Institutet er et svensk medisinsk universitet som ble grunnlagt i 1810 under navnet Kongl. Carolinska medico-chirurgiska institutet.
Ordene karolinsk og karoliner må ikke forveksles med karolingisk og karolingerne, et herskerdynasti i Det frankiske riket fra 751 til 987, oppkalt etter Karl Martell (på latin Carolus Martellus) og med Karl den store (Carolus Magnus) som fremste representant. En kan også blande ordene med øygruppa Karolinene i Stillehavet.
Det vokste en lilje ved grantreets fot

«Det vokste en lilje ved grantreets fot» er opprinnelig en svensk vise, men kom og som skillingstrykk på midten av 1800-tallet. Melodien er den samme som til Min båt er så liten. Selv om det oftest står uten tekstforfatter på skillingstrykkene, skal denne visa være skrevet av Kaptein Johan Alfred Broberg, og teksten ble første gang publisert i Frelsesarmeens Barneblad Den unge soldat 28. august 1889. Det finnes en egen variant av denne gamle visa oversatt til nynorsk i 1927 av Anders Hovden, hvor Bjørn Eidsvåg laget ny melodi i 1969. Den har fått plass i Norsk Salmebok nr 493, og har som første strofe «Ein fin liten blome i skogen eg ser».
Ben 10: Alien Swarm

Ben 10: Alien Swarm er en amerikansk science-fiction og eventyrfilm produsert for TV-kanalen Cartoon Network i 2009. Den er basert på den amerikanske animasjons-serien Ben 10: Alien Force, som startet opp på Cartoon Network i 2008. Filmen er regissert av Alex Winter og skrevet av John Turman og James Krieg. De ledende rollen spilles av Ryan Kelley, Galadriel Stineman, Nathan Keyes, Alyssa Diaz, Herbert Siguenza og Barry Corbin.
Masthamnen

Masthamnen og Yttre Masthamnen er den østlige fortsettelsen av Stadsgårdshamnen på Södermalm i Stockholm. Kaiområdet er cirka 600 meter langt og ligger i hovedsak mellom Londonviadukten i vest, Fåfängan i sør, Danvikskanalen i øst og Saltsjön i nord. Masthamnens vestre del og området ved Londonviadukten disponeres av Viking Line, mens Yttre Masthamnen fungerer som liggeplass for internasjonale cruisefartøy. Yttre Masthamnen er det eneste sentrale kaistedet i Stockholm for de største cruiseskipene som anløper byen. Masthamnen eies og drives av Stockholms hamnar.

Historie

Masthamnen fikk sitt nåværende navn i 1925. Stockholms namnberedning begrunnet sitt forslag slik: «En karta 11 jan. 1774 över trakten, upprättad för upplåtelse av berget till grosshandlare Fredrik Lundin […] utvisar läget av den fordom vid bergets västra ända belägen masthamn.» Også på en tegning over Stockholms stora skeppsvarv fra 1745 er «masthamnen» markert. En «masthamn» var et område innen en havn hvor mastvirke ble oppbevart. Området var avdelt fra resten av havna med en palisade eller pæleverk.
I forbindelse med at Stadsgårdshamnen trengte å utvides kunne ikke lenger virksomheten ved Stora skeppsvarvet opprettholdes. Tegelviken ble fylt igjen og i august 1910 ble den nye Stadsgårdshamnen innviet. På 1940-tallet ble området for Yttre Masthamnen planlagt på delvis utfylling i Saltsjön. På Stockholmskartan fra 1940 angis der tre langsmale kvarter med navnene Hamnarbetaren, Skeppslasten og Vinschen.
Harstad bibliotek

Harstad bibliotek er det kommunalt eide folkebiblioteket i Harstad kommune. Dagens hovedbibliotek er samlokalisert med Harstad kulturhus på Hamnneset i byens sentrum. Biblioteket har flere avdelinger: voksenavdeling, barne- og ungdomsavdeling, musikkavdeling og lokalsamling.
Historisk sett startet Harstads bibliotekvirksomhet i gamle Trondenes kommune i 1847 under navnet Trondenes Almuesbibliotek. På 1950-tallet hadde Harstad kommune sitt bibliotek i leide lokaler i Hålogalands gate 12. Ved kommunesammenslutningen med Sandtorg og Trondenes i 1964, ble også kommunenes biblioteker slått sammen og fikk lokaler i Trondenes kommunes tidligere rådhus (Trondenes Herredshus) på Sama. Biblioteket flyttet inn i dagens lokaler i 1992.
Seljord Idrettslag

Historikk

Klubbens historie strekker seg tilbake til 1880 og er dermed en av de eldste idrettslagene i Norge, men ble først stiftet i 1902. I 1953 manglet klubben en avdeling for hestesport, men hadde en avdeling for friidrett.
Siden 1977 har Seljord Idrettslag hatt ansvaret for matsalen under den årlige landbruksmessen, Dyrsku'n.

Fotball

A-laget i fotball for herrer spilte i 2010 i 5. divisjon, men valgte å trekke laget etter to seriekamper grunnet problemer med å stille lag. Det var første gang på 40 år at klubben var uten et A-lag. Klubben spilte sist i 3. divisjon i perioden fra 1999 til 2004.
Kristiansund bibliotek

Kristiansund bibliotek er folkebiblioteket i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal. Biblioteket ligger svært sentralt i Kristiansund, mellom Grand Hotell og Caroline kino/konferansesenter i sentrum av byen. Det er gangavstand fra buss og hurtigbåt, og parkering mot avgift i gatene eller på Kongens plass like ved.
Biblioteket hadde tidligere en filial på Frei, denne befant seg i Frei administrasjonsbygg (tidligere Frei rådhus).
Hebei (Tianjin)

Hebei (forenklet kinesisk: 河北区; tradisjonell kinesisk: 河北區; pinyin: Héběi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Tianjin i Folkerepublikken Kina. Hebei har et areal på 27 km² og ca. 620.000 innbyggere (2004).
Navnet Hebei består av tegnene for «flod» 河 og «nord» 北, det vil si at provinsen heter «nord for floden», – og floden er Hai He. Zhongshanparken ligger i dette bydistriktet.

Kulturminner

I Hebei er Wanghailou-kirken og huset til Liang Qichao, begge oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Cesare Aretusi

Cesare Aretusi (født 1. september 1549 i Modena, død 4. oktober 1612 i Parma) var en italiensk maler fra sein-renessansen.

Liv og virke

Cesare Aretusi ble født i Modena og gikk i lære hos Bartolomeo Ramenghi (Bagnacavallo).
Aretusi var hovedsakelig en portrettmaler, men han malte også kuppelen St. Peter katedralen i Bologna, hvor han ble assistert av Giovanni Battista Fiorini. Aretusi blir beskrevet av Lanzi som en bedre kolorist, mens Fiorini, var en bedre designer. Aretusi restaurerte fresker av Correggio for tribunen ved Parma katedralen, og laget en kopi av Notte av Correggio for kirken San Giovanni i Parma. Han døde i 1612 i Parma.
Forbindelsen mellom Cesare til de andre malerne fra Modena med samme etternavn, Pellegrino fra det tidlige 1500-tallet eller Alessandro Aretusi fra 1600-tallet er uklar. Lanzi spekulerer på om han kan være sønn av Pellegrino Aretusi.
M41 Walker Bulldog

Historie og utvikling

Tidlig på 1950-tallet utviklet General Motors M41 som en etterfølger til M24 Chaffee. Prosjektet hadde startet som T37 i 1947, men ambisjonene ble senket noe og navnet endret til M41 i 1949. I 1951 startet produksjonen i Cleveland, og 1953 erstattet M41 fullstendig M24 i den amerikanske hæren.
Tidlig på 1960-tallet utstyrte USA Sør-Vietnam med stridsvogner, og valgte da M41 av flere grunner. M41 var lettere og kom fram flere steder enn datidens 30-tonns stridsvogner.
Fra rundt 1965–75 var M41 ofte å se på TV-sendinger fra Vietnamkrigen. De kunne også observeres i Santiago de Chile ved Augusto Pinochets kupp i 1973 og i gatene i Ankara under den tyrkiske hærens militærkupp i 1970 og 1980.
M41 var i tjeneste i USA fram til tidlig på 1970-tallet, og er fremdeles i tjeneste flere steder i verden. For å bøte på den stadig mer umoderne bevæpningen ble noen oppgradert med tårnet fra Cadillac Gage Stingray med en 105 mm kanon med lav rekyl. Danmark valgte å bruke pilammunisjon (APFSDS) utviklet av amerikanske AAI Corporation.
Bernadini i Brasil har oppgradert brasilianske M41 med lokalt bygde Saab-Scania dieselmotorer. Kanonene har blitt boret ut til å bruke 90 mm granater fra ENGESA EE-9.  Nattsikter og tykkere ammunisjon har også blitt lagt til den brasilianske varianten, som kalles MB-3 Tamoyo.

Teknisk

M41 har et mannskapp på fire. Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, vognkommandøren og skytteren sitter på venstre side av tårnet, laderen på høyre side. Vognkammandøren har en 12,7 mm mitraljøse. M41 har ikke ABC-vern.
Nattsikter var opprinnelig ikke levert, men etter hvert kom M41A3 med infrarød lyskaster over kanonen.
Hovedvåpenet på M41 er en 76 mm M32-kanon, med 62 kalibere langt løp. Kanonen kan eleveres fra -9° til +19°. Den kan gjenkjennes på sin spesielle flammedemper på munningen. Med en maksimal penetrasjon på 250 mm panserstål så hadde M41 problemer mot typiske 60-talls–stridsvogner, og på 70-tallet var den utdatert.
Wendelstein 7-X

Wendelstein 7-X er en stellerator i Greifswald i Tyskland. Per desember 2015 er fusjonsreaktoren verdens største i stelleratorklassen. Formålet med reaktoren er å evaluere hvilke hovedkomponenter som skal brukes i fusjonreaktor, i veien fram mot en reaktor som produserer nettoenergi (produsere mer energi enn det som blir brukt under prosessen). Den 10. desember 2015 ble reaktoren skrudd på for aller første gang, da et milligram heliumgass lyste i et tiendelssekund. Dette var imidlertid kun en test for å se at reaktor klarte å oppnå en høy nok temperatur - omtrent 150 millioner grader celsius. 
Videre forsøk med hydrogen i kjernereaksjonene, skal settes i gang utover 2016.
Codex Basilensis

Codex Basilensis er et håndskrevet pergament-manuskript fra 700-tallet, og er en del av en gresk nye testamentet.
Det inneholder de fire evangeliene (bare deler av det). Det inneholder 318 bladene (23 x 16,5 cm). Teksten er skrevet i en kolonne per side, med 24 linjer per side.
Manuskriptet er oppbevart ved Universität Basel (AN III 12) i Basel.
I slik en natt

Handlingen

I november 1942 i det okkuperte Norge kommer en flokk jødiske flyktningebarn i fare, og en ung lege prøver å redde dem fra tyskerne. Det blir en dramatisk flukt mot Sverige. Filmen skildrer i dramatisert form noe som virkelig hendte, men er ikke dokumentarisk. Det var flere hjelpere med på flukten, men de er samlet i den unge kvinnelige legens skikkelse.

Om filmen

Tittelen "I slik en natt" er hentet fra Wergelands dikt Jøden, og handler om Gestapos jakt på en gruppe jødiske barn i Oslo - og om det dristige forsøket på å bringe barna i sikkerhet.
Colbjørn Helanders filmmanuskript bygger på en faktisk hendelse. Høsten 1942 hadde nazistene begynt å sende norske jøder til konsentrasjonsleirer i Tyskland. Imens samlet to norske kvinner de foreldreløse jødiske barna på et barnehjem i Oslo. Men heller ikke her var de trygge. Bare minutter før Gestapo slo til, hadde barna blitt flyttet.
Flere kvinner var med på å redde de foreldreløse jødiske barna på barnehjemmet fra Gestapo. I filmen er de samlet i én skikkelse - en ung lege som blir spilt av Anne-Lise Tangstad. Foruten henne møter vi også Lalla Carlsen og Joachim Holst-Jensen i viktige roller. Han er komponist og den unge legens onkel. Hun er hans husholderske. Sammen klarer de å holde de unge flyktningene skjult i noen nervepirrende uker før de kan loses over grensen til Sverige og tryggheten.

Tysk realisme

Noe som bidro til å gi filmen nerve, var de to tyskerne som framstilte SS-offiserer. Regissøren Sigval Maartmann-Moe hadde selv opplevd SS-folk på ubehagelig nært hold, og mente at det trengtes tyskere for å framstille denne typen. Han fikk "låne" Günther Hüttmann og Ottakar Panning fra tysk teater, og ifølge Maartmann-Moe gikk dette tysk-norske samarbeidet helt utmerket.
ISO/IEC 15504

ISO/IEC 15504, også kjent som SPICE (Software Process Improvement and Capability dErtermination) er et sett med tekniske standarder for programvareutvikling og næringsliv-relaterte styringsfunksjoner. Den er en standard utviklet av International Organization for Standardization (ISO) og International Electrotechnical Commission (IEC) i fellesskap. ISO/IEC 15504 utgikk fra ISO/IEC JTC 1/SC 7, som er en annen felles standard mellom ISO og EIC
AKP&D Message and Media

AKP&D Message and Media er et amerikansk selskap som jobber innen politisk rådgiving og mediarådgiving for representanter for Det demokratiske parti og relaterte saker. Det ble startet i 1985 av David Axelrod under navnet Axelrod and Associates, og er navngitt er dets fire originale partnere: David Axelrod, John Kupper, David Plouffe og John Del Cecato. Alle fire var medlemmer av Barack Obamas presidentvalgkamp; Plouffe jobbet som valgkampsjef, Axelrod som seniorstrateg og Del Cecato som mediarådgiver. Axelrod, som er en venn av Obama, sluttet i AKP&D for å jobbe som seniorrådgiver for presidenten i Obama-administrasjonen, og solgte firmaet til Kupper, Del Cecato og Larry Grisolano.
Sanhuangwudi

San huang

De tre første skal ha vært gudekeisere, en slags halvguder, som ved hjelp av magiske evner bedret sine undersåtters kår. De levde alle sammen til meget høy alder. 
De tre tilskrives forskjellige identiteter i forskjellige kinesiske tekster.

Shangshu dazhuans og Baihu tongyis variant

Shangshu dazhuan og Baihu tongyi erstatter Nüwa med Suiren, som oppfant ilden.

Diwang shijis variant

Diwang shiji erstatter Nüwa med Den gule keiser, stamfar til alle kinesere.

Wu di

De fem konger var legendariske og moralsk fullkomne vismenn og konger.

Shangshu xus og Diwang shijis varianter

Shangshu xu og Diwang shiji erstatter Den gule keiser med Shaohao.

Ordet Huangdi (keiser)

Kinas første historiske keiser var Qin Shi Huang, og det var han som skapte det nye ordet for keiser (huangdi) ved å kombinere titlene «den opphøyede, guddommelige» (huang) og «vise konge» (di).
Aleksander I Balas

Antatt bedrager

Han var en innfødt fra Smyrna, og kom fra beskjedne kår, men utga seg for å være en sønn av Antiokos IV Epifanes og Laodike VI, og således en legitim arving til tronen av Selevkideriket. Sammen med sin søster Laodike VI, ble den unge Aleksander «oppdaget» av Herakleides, en tidligere minister av Antiokos IV og en bror av Timarkos, en usurpator i Media som hadde blitt henrettet av den regjerende kong Antiokos I Soter.

Avhengig av Egypt

Aleksanders krav ble anerkjent av det romerske senatet, kong Ptolemaios VI Filometor i Egypt og andre som hadde egne motiver for å skape uro i Selevkideriket. Blant annet fikk han støtte fra hasmoneiske lederen i Judea, Johannes Hyrkanos i bytte for anerkjennelse, og jødiske soldater spilte en rolle under borgerkrigen i Selevkideriket.
Han giftet seg med Kleopatra Thea, et medlem av ptolemeerdynastiet i Egypt. I begynnelsen var han ikke suksessfull, men klarte til sist å beseire Demetrios I Soter i 150 f.Kr. Johannes Hyrkanos beseiret samtidig Demetrios' hærfører Apollonios.
Da han ble herre over hele riket er det sagt han henga seg til et liv med skjørlevnet. Hva enn sannheten er bak dette, var den unge kongen avhengig av støtte fra Egypt og preget til og med mynter med de karakteristiske trekkene til kong Ptolemaios I Soter.

Beseiret

Demetrios I Soters sønn Demetrios II Nikator profitterte på muligheten til å gjenvinne tronen. Aleksanders svigerfar, Ptolemaios VI Filometor, byttet side og støttet Demetrios II, og Aleksander ble beseiret i slaget ved Antiokia i 145 f.Kr. (tidvis også kalt for slaget ved Oenoparus) av de felles styrkene til Demetrios II og Ptolemaios VI. Selv om de sistnevnte vant seieren og tvang Aleksander på flukt, ble Ptolemaios VI dødelig såret i slaget.
Aleksander I Balas flyktet sørover og søkte tilflukt hos en fyrste hos nabateere sør for Judea, men denne fyrsten ønsket å holde seg inne med Egypt, hogde hode av ham og sendte det til Ptolemaios VI som da allerede var død fra sine sår. I Syria giftet Demetrios II Nikator seg med Aleksanders hustru Kleopatra Thea i 148 f.Kr. og overtok tronen.
Heterophilus

Utseende

Middelsstore til ganske store, avlange, brune trebukker. Antennene er tynne og så lange som kroppen eller noe kortere. Hodet er forholdsvis lite med runde, litt utstående fasettøyne. Pronotum er tønneformet, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene har rettvinklede "skuldre" og er mer eller mindre jevnbrede, beina slanke og ikke særlig lange.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Tibet.
Grunnkretser i Eid kommune

Grunnkretser i Eid kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Eid kommune, Sogn og Fjordane, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Cilea silphoides

Utseende

En forholdsvis liten (2,5-3,5 millimeter), blank, dråpeformet, brungul kortvinge. Den kjennes lett på de forholdsvis lange dekkvingene med karakteristiske, svarte tegninger. Pronotum er svart med bredt gule ytterkanter, dekkvingen har en oval, svart flekk i midten og en svart flekk ved ytterkanten, disse kan være grodd sammen i den framre delen. Bakkroppen har lange, stive børster på sidene, særlig påfallende på de bakerste leddene.

Levevis

Arten lever i gjødsel, kompost og annet råtnende plantemateriale. Disse billene er livlige og aktive, og flyr godt, og dukker raskt opp ved fersk gjødsel, som de graver seg ned i.

Utbredelse

Arten er utbredt over mye av Europa og finnes også i resten av Palearktis, Nord-Amerika og Afrika.