Edith Stein

Bakgrunn

Edith Stein ble født inn i en velstående og ortodoks jødisk familie, som den yngste av elleve barn, hvorav fire døde før de fylte et år. Edith Stein var ikke så opptatt av religion og religiøse spørsmål i sin ungdom, men fulgte  opp de jødiske høytider av respekt for moren. Men da hun var 13 år i 1904, forlot hun denne troen og erklærte seg som ateist, til morens store skuffelse. Faren døde allerede da hun var bare to år, men moren klarte å opprettholde familiens velstand.
Etter abitur ved Viktoria-Schule i mars 1911, begynte hun å studere tysk litteratur og historie på universitetet i Breslau. Men hun var mest interessert i filosofi og kvinnespørsmål, og ble medlem av den radikale foreningen Det prøyssiske selskap for kvinnelig stemmerett mens hun var på universitetet.
I 1913 ble hun student hos Edmund Husserl ved Georg-August-Universität Göttingen og fulgte ham som assistent til universitetet i Freiburg, hvor hun i 1916 tok doktorgrad med avhandlingen Zum Problem der Einfühlung, en avhandling om empati. Det var ganske uvanlig på den tiden at en kvinne, som i tillegg var jøde, fikk slike vitenskapelige assistentjobber.
Under de første årene av første verdenskrig arbeidet hun også som frivillig sykepleier ved Mährisch-Weißkirchen, hvor hun pleide østerriksk-ungarske soldater som hadde fått flekktyfus, dysenteri og kolera. Under Weimarrepublikkens første år var hun medlem av det tyske sosialdemokratiske partiet.

Konvertering

I 1922 konvertere hun til den katolske tro, etter at hun året før leste mystikeren Teresa av Ávilas selvbiografi.  Hun var på en ferie hos noen venner, som hadde denne boken i bokhyllen. Edith Stein fant den og leste den uavbrutt gjennom hele natten. Hun opplevde at det var her hun fant den sannheten hun hadde søkt hele livet. Karakteristisk for henne gikk hun umiddelbart ut og kjøpte en katolsk katekisme og en messebok, satte seg inn i disse og gikk til nærmeste katolske prest og ba om å bli tatt opp i kirken.
Da hun konverterte sluttet hun samtidig ved universitetet og begynte i stedet å undervise i tysk og litteratur ved St. Magdalena i Speyer. Dette var en dominikansk skole for unge jenter, og hun ble der fram til 1932. Ved siden av hennes virke som lærer oversatte hun også Thomas Aquinas' De Veritate («Om sannheten») til tysk, og studerte katolske filosofer. I 1932 fikk hun en stilling ved det pedagogiske instituttet i Münster, men antisemittismen tvang henne til å si fra seg denne stillingen.
Hennes konvertering til den kristne, katolske tro var en enorm skuffelse for hennes mor, som følte at dette var et svik mot hennes jødiske bakgrunn, særlig på den tiden hvor jødene var under et meget sterkt press. Hun fortalte senere at dette var den første gangen hun så sin mor bryte sammen i bitter gråt. Men selv opplevde hun at hennes dåp ga henne en dypere solidaritet med det jødiske folk gjennom Kristus, som hun følte seg bundet til med både åndens og blodets bånd.
14. oktober 1933 gikk hun inn i Karmelittordenens gren De uskodde karmelittene, da dette var Teresa av Ávilas og Johannes av Korsets gren av ordenen. Hun bodde i kloster i Köln, hvor hun 15. april 1934 fikk ordensdrakten og tok klosternavnet Teresa Benedicta av Korset. Som nonne skrev hun Endliches und Ewiges Sein («Endelig og evig væren»), en avhandling i metafysikk, hvor hun kombinerer tanker fra Thomismen med Husserl. På denne tiden var det ikke noe forlag som ville eller kunne gi ut noe av en jødisk forfatter, så verket ble ikke gitt ut før i 1950.
På denne tiden hadde nasjonalsosialistene tatt makten og kontrollen i Tyskland, og for å skåne sine medsøstre i klosteret, flyttet hun til et karmelittkloster i Echt i Nederland. Der avsluttet hun arbeidet med verket Studie über Joannes a Cruce: Kreuzeswissenschaft (Studier over Johannes av Korset: Kunnskap om korset), samme dag som hun ble arrestert.

Død

20. juli 1942 fordømte de katolske biskopene i Nederland den nasjonalsosialistiske rasismen gjennom et hyrdebrev, som denne dagen ble lest opp i alle katolske kirker i Nederland. Som en gjengjeldelsesaksjon svarte nasjonalsosialistene med å arrestere alle jødiske konvertitter. Edith og hennes søster Rosa ble arrestert og sendt til konsentrasjonsleiren i Auschwitz, ikke langt fra hennes fødeby, hvor de ble drept i gasskammerne 9. august, sannsynligvis ved ankomst, men dette er ikke kjent.

Minne

Edith-Stein-Karmel i Tübingen, som ble opprettet i 1978, hadde  Edith Stein som skytshelgen. Diverse gater, skoler, klinikker og  offentlige institusjoner i tyske byer er oppkalt etter Edith Stein. I den nederlandske byen Hengelo bærer den pedagogiske høyskolen navnet Hogeschool Edith Stein. Minnetavler ble plassert på huset i Dürener Straße i Köln, på stedet hvor datidens Karmel hadde stått, og på en innervegg i Katharinen-Kapelle i Speyerdomen.  I Toni-Schröer-Haus i Lambrecht (Pfalz) ble det anlagt et Edith Steinminnested. I det kvinnelige dominikanerklosteret Zur hl. Maria Magdalena i Speyer blir det vist en permanentustilling om Edith Stein. I Hamburg-Allermöhe finnes det en Edith Steinplass og en Edith Steinkirke, i Freiburg i Breisgau finnes det i Zasiustraße en snublesten. Annenhvert år tildeler Göttinger Edith-Stein-Kreis Edith Steinprisen til personligheter, grupperinger og institusjoner som engasjerer seg grenseoverskridende sosialt. Den består av en medalje med innskriften Unsere Menschenliebe ist das Maß unserer Gottesliebe (Vår menneskekjærlighet er målet på vår gudskjærlighet) og doneres sammen med 5 000 €.

Fremstilling i kunsten

I kirken som er viet til Edith Stein i Wachenheim an der Weinstraße finnes en skulptur av Leopold Hafner. Billedhuggeren Bert Gerresheim laget to kunstverk av Edith Stein i bronse.
I 1999 så Edith Steinminnesmerket dagen på plassen foran presteseminaret til erkebispedømmet Köln. I mars 2009 ble Edith Stein i Berlin, gjennom Ernst Freibergerstiftelsen, beæret med et kunstverk i bronse av billedhuggeren Bert Gerresheim. Bysten er en del av Straße der Erinnerung (erindringens gate) i bydelen Moabit ved Spreebogen.
Til høyre for den sørlige korportalen i  Freiburger Münster skapte Hans-Günther van Look, en elev av Georg Meistermanns, et glassmaleri (2001), som viser Edith Stein med drakten til de ubeskodde karmelittene. Kunstneren fremhever spenningen mellom natur og visjon, i det han fremstiller den helliges ansikt fotorealistisk, mens fire abstrakte segmenter av en glorie omstråler den hellige som et firmament. Portrettet i Grisaille-teknikk utformet van Look ut fra av et sort-hvitt passbilde fra 1938.
Kunstneren fra Kôln, Clemens Hillebrand, har også fremstilt Edith Stein i et vindu i kirken Maria Heimsuchung (Marias besøkelsesdag) i Wadgassen.
I Vatikanet velsignet pave Benedikt XVI den 11. oktober 2006 en statue av den hellige, som ble plassert i en utvendig nisje i Peterskirken. Kunstneren Paul Nagel skapte den 5,80 m høye skulpturen i hvit Carraramarmor, som fremstiller Edith Stein som Europas skytshelgen som bærer et kors og en Torarull.
I Landau (Pfalz) ble det i november 2008 reist en skulptur av kunstneren Peter Brauchle i forbindelse med innvieslsen av Edith Steinplassen. I 2006 besluttet den bayerske delstatsregjeringen å sette Edith Stein inn i minnesmerket Walhalla. I Walhalla ble det 25. juni 2009 avduket en marmorbyste, laget av billedhuggeren Johann Brunner.