google/wiki40b huggingface dataset:
Lakandula-ordenen

Lakandula-ordenen (tagalog: Orden ni Lakandula, engelsk: Order of Lakandula) er en filippinsk orden innstiftet i 2003. Den kan tildeles filippinske så vel som utenlandske statsborgere som belønning for fortjenstfull innsats. Den er oppkalt etter raja Lakandula (1503–1589), en konge som regjerte over et område ved dagens Manila og som kjempet mot spanske forsøk på å underlegge seg Filippinene, i anerkjennelse av hans lederskap, klokskap, fryktløshet, mot og besluttsomhet. Lakandula-ordenen rangerer som den nest fremst utmerkelse i Filippinenes ordensvesen, etter Quezontjenestekorset, og på nivå med Sikatuna-ordenen og Filippinenes æreslegion.

Insignier

Ordenstegnet for Lakandula-ordenen har form av en stjerne med åtte stråler, som i Filippinenes flagg, med motiver inspirert av tiden før Spanias kolonisering av landet. Innskriften er i det filippinske skriftsystemet baybayin.
Ordensbåndet er blått.

Tildeling

Lakandula-ordenen tildeles for fortjenstfull innsats for det filippinske folk. Ordenen tildeles særlig for innsats for å fremme velferd i samfunnet, for livsgjerninger som framstår som et forbilde for andre, for enkeltstående handlinger til forsvar for demokrati, landets territorielle integritet, fredelig konfliktløsning eller for fremme av gjensidig forståelse, kulturell utveksling, rettferd og verdighet mellom mennesker. Ordenen kan også tildeles som belønning for fortjenstfull politisk innsats eller samfunnsinnsats. Ordenens grader tildeles etter et fastlagt reglement.
Storkjede tildeles for oppofrende innsats for å bevare og forsvare demokratiet eller Filippinenes territorielle integritet, men også tidligere eller sittende statsoverhoder og regjeringssjefer kan tildeles denne graden.
Storkors tildeles personer som har viet sitt liv til fredelig konfliktløsning eller hvis livsgjerninger framstår som et forbilde til etterlignelse. Denne graden kan også tildeles kronprinser, visepresidenter, medlemmer av presidentskap i nasjonalforsamlinger, høyesterettsjustitiarier, utenriksministre og andre med rang av regjeringsmedlem, samt andre med tilsvarende status.
Storoffisergraden tildeles personer som gjennom et helt liv har viet seg til å virke for landets politiske og sivile velferd. Graden kan også tildeles diplomater med status av chargé d'affaires en pied, minister, ministerråd, generalkonsul når disse leder en diplomatisk stasjon, departementsråd eller tilsvarende.
Kommandørgraden tildeles for fremragende enkeltstående handlinger for landets politiske og sivile velferd eller diplomater med rang av chargé d'affaires ad interim, ambassaderåd, førstesekretær, generalkonsuler som leder konsulatavdelinger og andre med tilsvarende rang.
Til offisersgraden utnevnes personer for enkeltstående handlinger til beste for landet politisk og samfunnsmessig. Graden tildeles også diplomater med status tilsvarende andresekretærer, konsul og lignende.
Medlemsgraden tildeles personer som har utvist fortjenstfull innsats i landets politiske system eller i samfunnet for øvrig. I diplomatisk sammenheng tildeles denne graden personell med rang av tredjesekretær, visekonsul, attaché og tilsvarende.
Pelasgere

Pelasgere (gresk: Πελασγοί, Pelasgoí) var betegnelsen som en del forfattere i antikkens Hellas benyttet på befolkninger som var enten forfedrene til grekerne eller som var et urfolk i Hellas før grekerne. Enten var de av gresk opphav, en urgresk stamme, en stamme som var beslektet med grekerne eller en helt egen stamme med et annet språk og kultur. 
Det er «en samlebetegnelse for ethvert oldtids, primitivt og antatt stedegen folk i den greske verden». Generelt er pelasgerne kommet til å få en bredere betydning mer bredt for alle stedegne, innfødt bosetninger i og rundt Egeerhavet og deres kulturer før gresk språk utviklet seg. Dette er ikke en eksklusiv betydning, men andre meninger krever spesifisering. I løpet av den klassisk tid i gresk historie var det enkelte enklaver med dette navnet som overlevde på flere steder på det greske fastlandet, på Kreta og i andre regioner i Egeerhavet. Folk som identifiserte seg som «pelasgere» snakket et språk, eller ulike språk, som grekerne på den tiden identifiserte som «barbarisk», skjønt en del antikke skribenter betegnet også pelasgere som grekere. En tradisjon som også overlevde, var at store deler av Hellas hadde en gang vært pelasgisk før det ble gresk. Disse delene falt generelt innenfor den etniske området som ved 400-tallet f.Kr. ble tilskrevet de som snakket gammelgresk og som ble identifisert som jonere.
Klassifiseringen av pelasgisk språk (eventuelt flere språk) er kjent kun fra ikkegreske elementer i gammelgresk og påviselig i en del stedsnavn, selv om pelasgisk var et enkelt språk eller ikke, og forholdet pelasgere til forhistoriske grekere eller hellenere har i lang tid vært spørsmål som var uten endelige svar. Forskningsfeltet håper på framtidige spor som kan fylle hulrommene. Mange tidligere og nåværende teorier eksisterer. En del av dem er farget av samtidige nasjonalistiske saker som kompromitterer deres objektivitet. En teori er at pelasgere var beslektet med illyrere (dagens albanere). Det språk som de anvendte kan man se likheter med det språk som illyrere snakket.
Arkeologiske utgravninger på 1900-tallet har avdekket gjenstander i områder som tradisjonelt ble tilskrevet pelasgisk folkningsgrupper, eksempelvis i Thessalia, Attika og Lemnos. Arkeologer har beskrevet pelasgisk materielle kultur fra utgravninger i Sesklo og Dimini som neolittisk; andre har knyttet pelasgisk materielle kultur til «mellomhelladisk», og faktisk også til den «senhelladiske» kulturen til greske Mykene hvor det meste av de korte inskripsjonene allerede var i en tidlig form for gresk. Å forbinde arkeologiske materiale til lingvistisk kultur er dog tvilsomt ifølge Walter Pohl og andre som studerer etnogenes.

Språk

I fraværet av noen sikker kunnskap om identiteten eller identitetene til pelasgerne har det kommet et mangfold av teorier. En del av de mer rådende teoriene støttet av akademisk forskning er presentert nedenfor. Ettersom gresk er klassifisert som et indoeuropeisk språk, er hovedspørsmålet om pelasgisk var eller ikke var indoeuropeisk.
NM i svømming kortbane 1992

NM i svømming kortbane 1992 ble arrangert i Stavanger 7.-9. februar 1992.
Dødsfall i 2011

Oversikt over dødsfall i 2011.
Bengt Gustavsson

Karriere

Gustavsson begynte å spille fotball for sitt lokale lag fra Gusum. I 1947 ble han med i den tids dominerende klubb, IFK Norrköping. På slutten av ungarske Lajos Czeizler trenertid var det meningen at Gustavsson skulle erstatte Gunnar Nordahl på midtbanen (Nordahl dro til AC Milan i 1949). I sin først kamp mot AIKs scoret han tre mål. Den østerrikske treneren Karl Adamek, som hadde ansvaret fra 1950, flyttet han tilbake i forsvar, hvor han senere skulle dominere. I sine år hos Norrköping ble han seriemester i 1948, 1952 og 1956. Han spilte også finalen i den Svenska Cupen i 1953.
Gustavsson fikk sin debut på Sveriges herrelandslag i fotball i oktober 1958 med tap mot Danmark i København. Dette var den siste kampen i  Nordisk mesterskap i fotball 1948-51, men Sverige vant allikevel sammenlagt. Han spilte for Sverige i Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Etter tap i semifinalen mot senere seirende Ungarn, fikk Sverige senere bronse ved å slå Tyskland 2-0. Gustavsson vant Guldbollen i 1953.
I 1956 startet Bengt Gustavsson i Seria A-laget Atalanta Bergamo. Der spilte han libero og var en "klippe" i forsvaret. I 1958 rykket Atalanta ned til  Serie B, men rykket opp igjen året etter under trener Karl Adamek, som hadde ansvaret for laget dette året. 
I 1958 ble Gustavsson tatt ut til landslaget som deltok i VM i fotball i Sverige, og var del av standard-formasjonen sammen med Gunnar Nordahl, Nils Liedholm og Gunnar Gren, som alle spilte i Italia. Med tap 2 - 5 mot Brasil i finalen var allikevel det beste resultatet for Sverige i noe VM.
Etter sesongen 1961-62 returnerte Gustavsson til Sverige og til annendivisjonslaget Åtvidabergs FF. I juni 1963 spilte han sin 57. og siste landskamp mot Jugoslavia i Beograd. Kampen endte 0-0. Fra 1964 var han spillenede trener i Åtvidabergs FF. Han avsluttet som spiller i 1965, men fortsatte som trener i den svenske klubben.
I 1967 ledet han laget, for andre gang i dets historie, til opprykk til Allsvenskan. Dette var starten på en gyllen æra i klubbens historie. Gustavsson forble trener til 1970 hvor laget beseiret Sandvikens IF fra Uppsala  2-0 i finalen i Svenska Cupen.
Fra 1971 til 1972 hadde Bengt Gustavsson et kort opphold som trener for det svenske ungdomslandslaget. Han ble senere trener for Östers IF fra 1973 til 1974, fra 1975 til 1978 og i 1985 som assistent hos IFK Norrköping, fra 1979 til 1981 Hammarby IF og fra 1982 til 1983 andredivisjonslaget IK Sleipner, som rykket ned i 1983.
Hurtigløp på skøyter i Norge

Hurtigløp på skøyter regnes som en av Norges mest tradisjonsrike og eldste idretter og som en av Norges nasjonalidretter. Hurtigløp var Norges mest populære idrett til 1960-tallet; spesielt populær i byene. Skøyteløperen Axel Paulsen (1880-tallet) var en av landets første idrettsstjerner. Oscar Mathisen (aktiv 1907–1929) oppnådde også en popularitet som bare kan måles mot nasjonalhelter som Fridtjof Nansen og Roald Amundsen. Nansen selv var en vel så habil skøyteløper i sin ungdom og konkurrerte blant annet mot Axel Paulsen, som begge var medlemmer av Christiania Skøiteklub, nå Oslo Skøiteklub. Hjalmar Andersen («Hjallis») oppnådde en lignende popularitet etter krigen. Skøyteløperen Knut Johannesen («Kupper'n», aktiv 1951–64) ble i 1964 kåret til «Norges beste idrettsutøver gjennom tidene» gjennomført av Norges Røde Kors og Sportsjournalistenes klubb da han sto på høyden av karrieren. I likhet med Hjalmar Andersen under Vinter-OL 1952, tok Johann Olav Koss gull på de tre lengste distansene, 1 500, 5 000 og 10 000 meter, under Vinter-OL 1994. I tillegg til «Hjallis» og Koss er Ivar Ballangrud også vinner av 3 gull i samme Olympiske leker i 1936.
Norsk skøytesports hovedorganisasjon er Norges Skøyteforbund (NSF). NSF ble stiftet 27. februar 1893 og er Norges nest eldste særforbund. Arbeidernes Idrettsforbund (stiftet 1924, slått sammen med Norges Idrettsforbund 1940) hadde også hurtigløp som en av sine viktigste idretter.
Ichnestoma luridipennis

Utseende

En middelsstor (15-20 millimeter), bred, hvelvet, halvblankt mørk gullbasse.

Levevis

Artene lever på og nær fjelltopper. De voksne billene (ofte bare hannene) flyr etter regnskyll. Begge kjønn har reduserte munndeler som voksne, tar ikke næring til seg og lever ganske kort tid.

Utbredelse

Arten er utbredt i Sør-Afrika.
Cryptophilharmostes

Utseende

Små (ca. 4 millimeter), nokså brede, hvelvede, matte, brune til brunsvarte biller. De kan rulle seg sammen til en kule, der de brede leggene på mellom- og bakbeina dekker undersiden. Kroppen er matt, ru og knudrete. Pronotum er mye bredere enn langt, avsnørt fra dekkvingene, som har rader av knøler eller skarpe lengderibber. Beina er rødlige og forholdsvis slanke.

Levevis

Artene lever i skog. Den har blitt funnet mellom løvstrø.

Utbredelse

Arten er utbredt i fjellområder i Tanzania.
Dataangrep

Et dataangrep er en ondsinnet manipulasjon, endring eller sletting av data som kan medføre at et datalagringsmedium ikke lenger kan brukes slik eieren har bestemt. Det samme gjelder avskjæring av nettilgang. Eksempler er implantering av «trojanske hester» eller virusprogrammer som kan ødelegge data og programmer eller gjøre anlegget sårbart ved å lage sikkerhetshull. Et annet eksempel er handlinger som skaper overbelastning på dataanlegget eller nettverkslinjen, som medfører at anlegget trer ut av funksjon, slik som tjenestenektangrep.
Dataangrep er en form for datakriminalitet – kriminalitet som begås ved utnyttelse av informasjonsteknologi. Det kan også være en del av krigføring, kjent som datakrigføring.
Dataangrep er ikke det samme som hacking. En hacker er en meget dyktig programmerer, uavhengig om han eller hun bruker disse kunnskapene til å begå datainnbrudd.
De vanligste dataangrepene fra internett skjer via e-post og nettsider. En del angrep kommer også fra minnepinner infisert med skadevare, gjerne opprinnelig fra internett.
Barkblomsterfluer

Utseende

Middelsstore (10-12 mm) blomsterfluer, hele kroppen rødbrun. De kan minnes om slekten Brachyopa, som de noen ganger regnes til, men er større og slankere. Dessuten kan de kjennes på at den fremre av tverr-årene ved vingens ytterkant er krum og møter vingen foran i en rett vinkel. Hos Brachyopa er denne åren temmelig rett og møter åren foran i en spiss vinkel. Ansiktet, som er hvitt bestøvet, har en midtknøl. Antennene er forholdsvis små, brunoransje, antennebørsten med lange hår (fjærlignende). Fasettøynene er nakne, hos hannen møtes de i pannen. Thorax har mørkere lengdestriper. Beina er rødbrune, lårene litt fortykkede. Bakkroppen er avlang, mye smalere enn hos Brachyopa-artene. Vingene er litt brunlige med et ganske tydelig, brunt vingemerke.

Levevis

Disse fluene er svært spesialiserte og derfor ganske sjeldne. Hammerschmidtia ferruginea, som forekommer i Norge, trenger ett til to år gamle, falne eller hugde stammer av osp, der larven utvikler seg mellom barken og veden. Brukbare stammer skal lukte tydelig av gjæring. Fluene, som flyr i juni-juli, besøker blomster men er likevel vanskelige å finne. Arten er regnet som truet.

Utbredelse

Slekten forekommer i Palearktis og Nord-Amerika.
Nikolaj Jacobsen

Spiller

Jacobsen spilte i en årrekke for GOG Gudme i Herre Håndbold Ligaen og var en del av den tyske storklubben Kiel fra 1998 til 2004.
Han fikk også 139 kamper for det danske herrelandslaget og scoret 552 mål. Jacobsen innehar også scoringsrekorden for antall mål i en enkelt kamp for landslaget med 15 mål.

Trener

Etter sitt opphold i Bundesligaen flyttet Jacobsen tilbake til Danmark og ble spillende assistenttrener i Viborg. 
Fra 2007 til 2012 fungerte han som assistenttrener i Bjerringbro-Silkeborg og fra 2012/13-sesongen ble han trener i Aalborg.
18. november 2013 ble det offentliggjort at Jacobsen i 2014 sluttet som trener i Aalborg for å bli trener for den tyske klubben Rhein-Neckar Löwen.
I mars 2017 etterfulgte Jacobsen den islandske treneren Guðmundur Þórður Guðmundsson, da han tok over som landslagssjef for det danske herrelandslaget.
Gudleik Husby

Gudleik Husby er trener/maraton-løper for Leinstrand Idrettslag. I 2012 fikk han bronse i NM i 100km, og i 2013 fikk han sølv. Gudleik jobber til vanlig som bilmekaniker for TBRT. Hans fremste prestasjon er 2. plass i Oslo Maraton.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 200 meter kvinner

Første runde

Første runde bestod av fem heat, der de to beste i hvert heat (Q) og de fire raskeste for øvrig (q) gikk videre.

Semifinaler

Semifinalene bestod av tre heat, der de to beste i hvert heat (Q) og de to raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen.
Beagle (krater)

Beagle er et nedslagskrater (ca. 1-2 meter dypt) som Mars-roveren Opportunity observerte og tok bilder av på Mars på Sol 855, 20. juni 2006. Krateret er lokalisert på Meridiani Planum, like ved Victoria-krateret. Beagle-krateret er på kanten av ejecta-teppet til Victoria-krateret, med navnet «Victoria Annulus».

Navnet

Navnet har to ulike referanser: til ære for skipet HMS «Beagle» som Charles Darwin seilte ombord på, og den europeiske romsonden Beagle 2 som krasjlandet på Mars i desember 2003.
World of Warcraft: Warlords of Draenor

Tomt og Omgivelser

Utvidelsen er satt etter hendelsene i Mists of Pandaria og foregår i et alternativt univers på verden av Draenor, den opprinnelige planeten av orkene som det dukket opp i Warcraft II: Beyond the Dark Portal, før sin ødeleggelse i avslutningen av det spillet og etableringen av Outland som omtalt i Warcraft III: The Frozen Throne og World of Warcraft: The Burning Crusade. Legendariske figurer fra Warcrafts fortid, for eksempel Grom Hellscream, Ner'zhul, Gul'dan, og Blackhand, vil vises.
På slutten av Mists of Pandaria er Garrosh Hellscream styrtet som Warchief av Horden av en kombinert Alliance-Horde kraft og tatt i forvaring av Pandarene, slik at han kan stilles for retten for grusomhetene han begått i Pandaria. Men før han kan bli dømt, rømmer Garrosh fra fangenskap ved hjelp av en bronse drage (Kairoz), og reiser til en alternativ tidslinje, det orkiske hjemland, Draenor. Der hindrer han de orkiske klaner fra å drikke blod av Demon lord Mannoroth, noe som førte til deres korrupsjon av Burning Legion og spilte en viktig rolle i hendelsene i de tre første kampene. Klanene fører til en «Iron Horde», ved hjelp av teknologi Garrosh hentet fra sin virkelighet. Det begynner en krig om Draenor, som fører til bygging av en Dark Portal som vil tillate dem å reise gjennom tid og beleire Azeroth i denne epoken.
I Patch 6.0,stormer en gruppe eventyrere inn i Gorian Empires hovedstad Highmaul og fortsetter å utfordre og bekjempe Iron-hordene og deres allierte. I et raid dreper eventyrerne en warlord av Draenor, av Shattered Hand-klanen, Kargath Bladefist. Deretter fortsetter de å drepe skaoninger fra Gorian Empire, inkludert Spellbreakers, som spiller en stor rolle i historien om Gorian Empires maktovertagelse, samt Sorcerer King og Imperator Mar'Gok. The Blackrock Clan, ledet av Blackhand, utfordrer Hordene og Alliance til å angripe deres domene; Blackrock Foundry. Eventyrerne tar imot utfordringen og stormer gjennom smia, ødelegger viktige Iron Horde-maskiner og blokkerer til Iron Hordes militære erobring. Eventyrerne fortsetter til slutt videre til Blackhand stige, og dreper ham.
Kavadh I av Persia

Liv og virke

På denne tiden var imperiet uorganisert på grunn av invasjonen til heftalittene (de «hvite hunerne») fra øst. Etter en av deres seire mot Peroz, var Kavadh gissel blant dem i to år, mens han ventet på betalingen av en betydelig løsepenge. I 484 ble Peroz beseiret og drept sammen med hele sin hær. Hans bror Balash klarte ikke å gjenopprette den kongelige autoritet, og han ble styrtet av Kavadh med militær støtte fra heftalittene. Stormennene og presteskapet som håpet at Kavadh skulle passe deres formål, ble snart skuffet.  
Kavadh gav sin støtte til den «kommunistiske» sekten grunnlagt av Mazdak, sønn av Bamdad, som krevde at de rike skulle dele sine koner og deres velstand med de fattige. Hans intensjon var tydeligvis at ved å adoptere doktrinen til mazdakittene, kunne han bryte innflytelsen til stormennene. Men i 496 ble han avsatt og stengte inne i «borgen Oblivion (Lethe)» i Susiana, og hans bror Djamasp ble satt på tronen. 
Men Kavadh flyktet og fant tilflukt hos heftalittene, hvis konge gav ham sin datter til kone og hjalp ham i å returnere til Persia. I 499 ble han konge igjen og straffet sine motstandere. Han måtte betale skatt til heftalittene og ba om subsidier fra Konstantinopel, som hadde støttet perserne før. Men nå avslo keiseren Anastasios I subsidier, som håpet at de to rivaliserende maktene i øst skulle utmatte hverandre i krig. Samtidig intervenerte han i saker i den persiske delen av Armenia. 
Kavadh sluttet seg sammen med heftalittene og begynte en krig mot romerne. I 502 tok han Theodosiopolis (Erzurum) i Armenia og i 503 Amida (Diarbekr) ved Tigris. I 505 førte en invasjon av Armenia av de vestlige hunerne fra Kaukasus til en våpenhvile, som romerne måtte betale subsidier til perserne under for vedlikeholdet av festningene i Kaukasus. 
Da Justinus I i 518 kom på tronen i Konstantinopel begynte konflikten på nytt. Den persiske vasallen Mondhir av Hira la Mesopotamia øde og slaktet munker og nonner. I 531 ble Belisarius beseiret i slaget om Callinicum. Kort tid etterpå døde Kavadh, 82 år gammel, i september 531. I løpet av sine siste år hadde hans favorittsønn Khosrau stor innflytelse over ham og ble utropt til etterfølger. Han fikk også Kavadh til å bryte med mazdakittene, viss doktrine hadde spredt seg vidt utover og skapt stor sosial forvirring i Persia.
I 529 ble de satt på plass i en teologisk diskusjon holdt foran tronen til kongen av ortodokse magikere, og de ble slaktet og forfulgt overalt. Mazdak selv ble hengt. Kavadh var tydeligvis, som Procopius kaller ham, en usedvanlig klarsynt og energisk hersker. Selv om han ikke kunne frigjør seg fra heftalittenes trussel, lyktes han i å gjenopprette orden internt og kjempet med suksess mot romerne. Han bygget noen byer som fikk navn etter ham og begynte å regulere beskatningen.
Göteborgsvarvet

Göteborgsvarvet er en årlig 21 kilometer lang løpskonkurranse i Göteborg i Sverige. Den ble arrangert for første gang i 1980.
Deltakerrekorden er 40 523 løpere (2009).
Bolboceroides

Utbredelse

Arten lever i Sør-Afrika.
Vippestat

Uttrykket vippestat (engelsk: Swing State) brukes i amerikansk politikk om delstater i USA der ingen kandidat eller parti uten videre kan regne med et sikkert flertall ved presidentvalget. Det motsatte av «vippestater» er «sikre stater».
Det amerikanske presidentvalget er et indirekte valg der valgmannskollegiet velger presidenten. I 48 av 50 amerikanske delstater velges valgmennene ved flertallsvalg, altså at den presidentkandidat som får flertall i delstaten, får alle delstatens valgmannsstemmer.
På grunn av vippestatenes betydning bruker presidentkandidatene mer tid og penger på å føre valgkamp i vippestater enn i andre delstater.

Historiske vippestater

Vippestatene Ohio, Connecticut, Indiana, New Jersey og New York var avgjørende ved presidentvalget i 1888. I presidentvalget i 1960 var Illinois og Texas avgjørende. Florida var avgjørende ved presidentvalget i 2000 da George W. Bush vant over Al Gore med 537 stemmer i Florida. Ohio har lenge vært regnet som en vippestat. Seneste gang Ohios valgmenn stemte på en kandidat som ikke ble valgt til president, var i 1960.
Ved presidentvalget i 2008 var det sju delstater der forskjellen mellom stemmer avgitt til de to presidentkandidatene var mindre enn sju prosentpoeng: Missouri (0,13 prosentpoeng i forskjell mellom kandidatene), Nord-Carolina (0,33), Indiana (1,03), Montana (2,26), Florida (2,82), Ohio (4,59), Georgia (5,21) og Virginia (6,30).
Ved presidentvalget i 2012 var det ti delstater der forskjellen mellom stemmer avgitt til de to presidentkandidatene var mindre enn sju prosentpoeng: Florida (0,8 prosentpoeng mellom kandidatene), Ohio (1,9), Nord-Carolina (2,2), Virginia (3,0), Colorado (4,7), Pennsylvania (5,2), Iowa (5,6), New Hampshire (5,8), Nevada (6,6) og Wisconsin (6,7). Av disse vant Mitt Romney i Virginia mens Barack Obama vant i de øvrige ni.
Våler Nærradio

Programtilbud

Programtilbudet er mye rettet mot det eldre publikum, og kanalen har mye lokalt innhold. Det er også fast bingoprogram, i tillegg til innringerkonkurranser.
Attavicinus

Utseende

En middelsstor (20-25 millimeter), svart skarabide. Arten utmerker seg ved at hunnen har mer påfallende utvekster på hode og pronotum enn hannen. Kroppen er kledt med nokså korte, oppstående, mørke hår. Hodet er flatt forlenget forover, bak i pannen med et kort, bakoverrettet horn. Det er to høye, ørelignende sidekjøler i den bakre delen av pronotum, disse har en brem av lange, stive, mørke hår på toppen. Dekkvingene mangler tydelige punktstriper. Beina er kraftige gravebein.

Levevis

Arten er knyttet til bladskjærermaur i slekten Atta, der den lever av soppinfisert plantemateriale i avfallshaugene disse aktive maurene etterlater seg.

Utbredelse

Arten er kjent fra et lite område i provinsene Jalisco og Michoacán i Mexico. Den ble tidligere regnet som svært sjelden og muligens utdødd, men har nylig blitt funnet over et litt større område.