google/wiki40b huggingface dataset:
Alvar

Alvar  eller alvarmark er en type biotop, et biologisk miljø i et slettelandskep på fjell av kalkstein med tynt jordlag. Marka er ofte oversvømt på våren, og midtsommer er det gjerne tørke, og dette setter sitt preg på vegetasjon og dyreliv. Lav og mose er vanlig, mens det er sparsomt med trær og busker. Alvar-landskap forekommer i Nord-Europa på begge sider av Østersjøen og rundt de store sjøene i Nord-Amerika.

Begrepet Alvar

Begrepet "alvar" har referanse til denne type biotoper i Skandinavia. Det største alvaret i Europa ligger på den svenske øya Öland og kalles Stora alvaret. Her har jordsmonnet de fleste steder svært begrenset tykkelse, bare 0.5 til 2.0 centimeter. I stor grad ligger kalksteinfjellet helt bart . Alvar-landskapet på Öland er vernet som UNESCO Verdensarv.
Det er andre, mer lokale navn, for tilsvarende landformer. På engelsk brukes for eksempel pavement barren, selv om dette begrepet også er brukt for tilsvarende landformer basert på sandstein. I Storbritannia kalles slike landformer limestone pavement og tynt dekket kalkstein er kjent som calcareous grassland.

Økosystemet

Det primære i alvar-landskapet er det tynne jordlaget. Flom og tørke er viktige begrensende faktorer som forhindrer mange arter fra å vokse, mens  brann og beiting ofte er medvirkende faktorer. På begge sider av Østersjøen brukes alvar-landskapet ofte til beiteområder, mens i Nord-Amerika kan hyppige branner hindre utbredelse av skog. Alvar-landskapet kan inndeles i ulike type lokaliteter bl.a. etter jorddybde. Mer krevende arter etablerer seg der jorda er dypere, mens andre fordrives til mindre produktive områder. Sprekker i kalksteinen gir helt spesielle habitater som er beskyttet mot beitedyr, og her kan det etableres vokseområder for sjeldne bregner som Pellaea atropurpurea.  
Alvar-landskap utgjør en liten andel av Jordens landbaserte økosystemer. I alt er det bare om lag 112 km2 i Great Lakes-bassenget, og mange av disse er sterkt påvirket av landbruk og annen menneskelig virksomhet. Mer enn halvparten av alt gjenværende alvar-areal er i Ontario. Det finnes mindre områder i New York, Michigan, Ohio, Wisconsin og Quebec.
Vi som går köksvägen

Innspillingsfakta

Filmen ble spilt inn 4. august – 9. desember 1932 i Filmstaden i Råsunda (studioscener) samt i Tollare og Saxtorp sydøst for Landskrona (eksteriørscener).

Handling

Helga er en kjed, sjalu og skikkelig bortskjemt rikmannsdatter, som - etter en diskusjon om hennes inkompetanse i kjøkkenet - trassig inngår et veddemål med sin kavalér. Veddemålet går ut på at Helga skal klare å arbeide som kjøkkenpike hos en fremmed familie i ett år. Den unge, vakre og motebevisste jenta, som verken kan koke kaffe eller lage kalvefrikassé, blir først ansatt hos en mann og en kvinne som driver henne til vanvidd, og hun får ganske fort sparken.
Helga gir ikke opp, tross motgangen, og blir ansatt i kjøkkenet på det store bruket Vinger. Hun avslører ikke sitt virkelige navn, ettersom hennes far er en kjent foretakseier. Helga anstrenger seg hardt for å klare sine kjøkkenoppgaver og etter et par riktige tabber så lærer hun seg å håndtere kjøkkenoppgavene. Helga får hjelp av den korpulente og varmhjertede kokka, som har arbeidet i huset en lengre tid. Tross de begge kvinnenes ulikheter blir de gode venner.
Helga møter også en ung mann, en motorsyklist som arbeider som sjåfør på bruket. Søt romantikk oppstår. Helgas far og den unge mannen kjenner hverandre, ettersom faren finansierer motorsykkelen som han har bygd og konkurrerer med. Dette innebærer komplikasjoner, ettersom hun arbeider der under falsk identitet og ikke vil tape veddemålet. Til slutt blir likevel sannheten oppdaget.
Rytmisk gymnastikk under Sommer-OL 1988

Rytmisk gymnastikk under Sommer-OL 1988 ble arrangert fra 28. til 30. september i Olympic Gymnastics Arena.
Rytmisk gymnastikk ble introdusert under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, så dette var andre gang øvelsen var representert som en del av gymnastikk under sommer-OL.
Harpo Marx

Stum harpespiller

Harpo er velkjent for sine varemerker; han spilte harpe (derav også scenenavnet), han snakket aldri, men plystret, og brukte blant annet et sykkelhorn for å kommunisere. Han brukte en stor, krøllet og rød parykk, og ofte benyttet seg av gjenstander for å skåre et vittig, skjønt absurd poeng. Eksempelvis ble han i en film med Brødrene Marx fortalt at han ikke kunne brenne sitt lys i begge ender (et ordtak som betyr at «man ikke skal leve over evne»), og øyeblikkelig drar han fram fra frakken et lys som brenner i begge ender!
I januar 1910 begynte Harpo sammen med sine to brødre for å danne et musikalsk innslag for revyscenen som de kalte «The Three Nightingales». Harpo ble inspirert til å utvikle sin stumme figur etter å ha lest en anmeldelse av en av deres forestillinger. Teaterkritikeren mente at «Adolph Marx har en vakker pantomime som ble fullstendig ødelagt hver gang han snakket.»

Navnet

Harpo fikk sitt navn under et slag poker. De andre brødrene fikk tilsvarende navn som speilte personlighetene deres; hans bror Leonard ble kalt Chico fordi han alltid jaktet på kvinner («chicks» = «ryper»); hans bror Milton ble Gummo fordi han så ut som en detektiv som lusket rundt i gummisko, og hans bror Julius ble Groucho fordi han tilsynelatende så gretten ut («grouchy»). Brødrene selv har gitt andre forklaringer på opprinnelsen til navnene, men Harpos navn er ikke blitt bestridt. Han spilte virkelig harpe.
Harpo endret sitt egentlige navn fra Adolph Arthur til kun Arthur kort tid før den første verdenskrig. Den anti-tyske stemning steg i USA under krigen og han mente at Adolph lød litt for mye tysk.

Harpen

Harpo lærte seg selv å spille harpe, og spilte på en meget ukonvensjonell måte med en særdeles egenartet stemming av strengene. Mens han senere lærte seg at han ikke trengte å spille instrumentet på den måten, fikk hans berømmelse andre musikere til å flokke seg om ham for å lære hans uvanlige spillestil.

Gjesteopptreden

I 1955 hadde Harpo en minneverdig opptreden i Lucille Balls populære sitcom (situasjonkomedie) på TV, «I Love Lucy», hvor de gjenskapte den berømte speilscenen fra den klassiske Brødrene Marx-filmen «Duck Soup». For andre filmer han spilte i, se Brødrene Marx.

Privat

Harpo giftet seg med skuespilleren Susan Fleming den 28. september 1936. Paret adopterte fire barn, Bill, Alex, Jimmy og Minnie.
I 1961 utga Harpo Marx sin selvbiografi, «Harpo Speaks». I boken forteller han om en mann som nektet å tro at han faktisk kunne snakke. Mange trodde at han faktisk var stum. Faktisk kan innspillinger av stemmen hans finnes på internett, dokumentarer, og på bonus materiell på DVD-utgivelser med Brødrene Marx. I ett tilfelle hadde han en rimelig distingvert stemme tilsvarende en profesjonell oppleser, skjønt han beholdt en New York-aksent hele livet. Ordet «girl» ville han uttale «goils».
Den 28. september 1964 døde Harpo Marx etter en hjerte-operasjon.
Lydbokforlaget

Utgivelser

Forlaget gir ut bøker i flere sjangre fra de fleste norske forlag. Gjennom en avtale utgir de også en lang rekke hørespill fra Radioteatret.  Utgivelsene foreligger på tre plattformer:  CD, Digikort og som mp3-filer.  Det siste formatet viser per 2014 en sterkt økende kurve. 
Forlagets første utgivelser er klassikere og lettere underholdning. Senere lå hovedvekten av utgivelsene samtidige produksjoner av årets bøker. I 2005 utga Lydbokforlaget 157 lydbøker. Totalt hadde de over 700 titler i salg. Deres mestselgende produkt var Dickie Dick Dickens-serien, med over 26 000 solgte eksemplarer. Andre prestisjeprosjekt har vært samlede verker av Knut Hamsun og Sigrid Undset (i kassettens "tidsregning"), og hørespill av Henrik Ibsens samlede verk, et prosjekt som ble avsluttet i 2006.

Reorganisering

Våren 2013 ble avdelingen i Melhus lagt ned grunnet store økonomiske problemer de siste årene. Alle backoffice funksjoner ble flyttet til Oslo.Regnskapet for både 2011, 2012 og 2013 viste betydelige negative resultater for forlaget. 
Forlaget har 13 ansatte etter reorganiseringen.
Charles-Simon Favart

Bakgrunn

Favart stammet fra en håndverkerfamilie; faren var konditor. Allerede i skoletiden ved College Louis le Grand begynte han å skrive.

Karriere

Hand debut med «La France délivrée par la Pucelle d'Orléans» (et dikt om Jeanne d’Arc) ble meget godt mottatt. Etter at dertil Académie des Jeux Floraux gav ham Jeux floraux, viet han seg helt og holdent til sin forfattervirksomhet. Blant hans mest fremgangsrike stykker var Annette et Lubin, Le Coq du milage (1743), Ninette à la cour (1753), Les Trois Sultanes (1761) og L'Anglais de Bordeaux (1763). Favart ble direktør for Opéra-Comique,
Den 12. desember 1745 giftet Favart seg med artisten og forfatteren Marie Justine Benoîte Duronceray (1727-1772).De fikk en sønn, den senere skuespiller og forfatter Charles-Nicolas Favart. Vinteren 1745/46 tok marskalken av Sachsen, Hermann Moritz von Sachsen Favart og hans hustru under kontrakt, og de fulgte med ham og et helt ensemble til Brussel.
Senere vendte Favart og hans familie tilbake til Paris. Det tjente begge til livets opphold som skuespillere og som forfattere av teaterstykker. Disse konsiperte Favart nesten utelukkende for  Opéra-Comique. Han forfattet dem enten sammen med sin ektefelle, eller sammen med Claude-Henri de Fusée de Vosenon. Det har i ettertid vist seg vanskelig å skjelne sikkert mellom hans og de to sistnevntes skrivestil og bidrag.
Mellom 1759 og 1770 fungerte Favart også som korrespondent for wienerhoffet og ble medlem av Société de la table ronde. 
Da hans kone døde den 22. april 1772, tapte han tiltakslyst og skaperkraft. Men han ble på denne tiden kjent med abbé de Voisenon, som hjalp ham med arbeidet, skjønt det er uvisst i hvilken utstrekning. Omkring 1780 trakk han seg tilbake til Belleville nær Paris (nå i Paris), og døde der, nesten helt blind, i mai 1792, nærmest glemt.
Begge ektefellenes samlede verker ble utgitt under navnet Théâtre de monsieur et madame Favart (ti bind, 1763-1772), mannens memoarer og brev i tre bind i 1808.
Arthur Abele

Idrettskarriere

Abele deltok ved junior-VM i friidrett 2004, der han kom på 7.-plass i tikamp, og han ble også tysk mester i tikamp og på 400 meter hekk dette året. året etter deltok han ved junior-EM i friidrett 2005, der han kom på 2.-plass i tikamp, bak hviterussiske Andrei Krauchanka.
Han vant Mehrkampf-Meeting Ratingen i 2007, med 8269 poeng, og ble tatt ut til VM i friidrett 2007 i Osaka. Der kom han på 9.-plass i tikamp, med 8243 poeng, og han satte tre personlige rekorder i denne tikampen. Han deltok også ved sommer-OL 2008, men fullførte ikke konkurransen på grunn av skade; han brøt på slutten av dag 1.
Årene 2009, 2010 og 2011 konkurrerte han ikke, på grunn av skade. Fra midten av 2011 begynte han å trene aktivt friidrett igjen, og i 2012 begynte han å konkurrere igjen. Han var påmeldt til det tyske innendørsmesterskapet i 2012, men deltok ikke. Han vant det tyske mesterskapet i tikamp 24. - 25. august 2013 i Lage, som ble arrangert som et eget stevne utenfor det ordinære tyske mesterskapet. Han ble kvalifisert til EM i friidrett 2014, der han kom på 5.-plass sammenlagt, med ny personlig rekord på 8477 poeng.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 satte han ny personlig rekord sammenlagt, med 6279 poeng, og kom på 2.-plass bak russiske Ilja Sjkurenjov.
Tåtten om Torstein Skjelk

Tåtten om Torstein Skjelk (nørrønt Þorsteins þáttr skelks; «Tåtten om Torstein den skjelvende») er en tått, en kort islendingesaga fra ca 1300. Historien foregår i Norge i Olav Tryggvasons regjeringstid ca år 995-1000 og handler om Torstein Torkelsson og hans møte med en draug eller et spøkelse mens han var i kongens tjeneste. Tåtten har blitt beskrevet som en «highly propagandist Christian tale» som «shows how Olaf protects those who trust in him from the devil»
En natt Torstein er ute på do blir han oppsøkt av et vesen fra dødsriket, som forteller ham om hvordan hedningene pines i dødsriket. Han forteller at det er forskjell på hvordan «gode hedninger» (som Sigurd Fåvnesbane) og forherdede hedninger (som Starkad) blir behandlet. Torstein ber om å få demonstrert angstskrikene til Starkad, og spøkelset roper stadig høyere. Til sist blir ropene så høye at kongen våkner og sørger for at det blir ringt med kirkeklokker; da forsvinner spøkelset. Torstein forteller dagen etter at han aldri var redd mens det sto på, men at det skalv (skelkr) i brystet hans under det verste skriket. Kongen gir da Torstein dette til oppnavn.
Tåtten er bare kjent fra Flateyjarbók, hvor den er skrevet sammen med Olav Tryggvasons saga fra Heimskringla til Den større saga om Olav Tryggvason. Den er oversatt til dansk to ganger, i 1827 og i 1986; til nynorsk ved Jan Ragnar Hagland i fembindsverket Islendingesagaene, 2014.
Adrenalin

Virkemåte

Adrenalinet som produseres i binyremargen trekker sammen perifere blodkar slik at blodet sentraliseres i kroppen og dermed øker blodtrykket. Adrenalin oppstår naturlig når sentralnervesystemet stimuleres slik som ved frykt, opphisselse eller sinne. 
Det øker også hjertets sammentrekningsevne slik at hjerteminuttvolum øker. 
Man tror også at ledningshastigheten og irritabiliteten i hjertet øker.
Man kan også finne tilfeller av hukommelsetap ved bruk av store mengder adrenalin ved doping eller f.eks. bilulykker der personer husker lite eller ingenting som en bivirkning til adrenalinet som i slike tilfeller blir produsert i kroppen. Adrenalinet virker kraftig på hjertet, og det er her virkningen inntrer først, deretter virker det effektivt på sammentrekningen av blodårene i huden, slimhinnene og nyrene. Når dette skjer, pumper hjertet opp til 25 liter i minuttet i stedet for 5 liter. Gis stor nok dose virker det også på andre perifere blodkar. Adrenalin har veldig kort virkningstid, og må derfor settes med korte mellomrom, 3-5 minutter (hjertestans (3 min) og alvorlig allergisk reaksjon)
Allersgården

Allersgården er en bygning fra Nordnes i Bergen som er flyttet til Gamle Bergen Museum i Sandviken.

Bygningene

Allersgården var opprinnelig den nest ytterste av gårdene på Nordnes. Gården bestod av to bolighus og to pakkhus med en hellelagt plass mellom. Navnet kommer fra kjøpmann Carsten Allers som fra 1834 eide stedet. På eiendommen lå også en bondestue, et overnattingssted for bønder på bytur.

Fredning, demontering og gjenreising

Bolighuset i Allergården 2a ble fredet av Riksantikvaren i 1927, sammen med fem andre hus som omkranset den lille plassen Sliberget. På tross av fredningen ble huset demontert sommeren 1940 og lagret på Elsesro, hvor det ble gjenreist i 1955-56. Resten av bygningsmassen på Allersgården ble revet 1940-årene.
Nikolaikirken (Tallinn)

Nikolaikirken (estisk: Niguliste kirik) er en tidligere kirke fra middelalderen i Tallinn i Estland. Den var viet til Sankt Nikolaus, skytshelgen for fiskere og sjømann. Kirken ble bygget på 1200-tallet, og ble delvis ødelagt ved den sovjetiske bombingen av Tallinn under den andre verdenskrigen. Den har siden blitt restaurert, og huser i dag en del av Estlands kunstmuseum, først og fremst kirkelig kunst fra middelalderen og framover. Bygningen benyttes også som konserthall.
20-krone (norsk mynt)

20-krone er en norsk mynt, som første gang ble preget i gull i perioden 1874–1910. I 1873 forhandlet Norge, Sverige og Danmark frem den skandinaviske myntunion basert på gullstandarden. Sverige og Danmark vedtok myntunionen, mens Stortinget stemte nei til at Norge skulle slutte seg til. Etter at stortinget hadde stemt nei vedtok de en halvveis gjennomføring med speciedaler og gullstandart. Denne ble tilpasset myntunionen ved at en speciedaler ble delt inn i fire kroner som igjen ble delt inn i 30 skilling og 100 øre. Resultatet av denne halvveise innføringen ble at myntene ble utstyrt med to valører. 20-kronene fra 1874 og 1875 er således utstyrte med både kronevalør (20 kr) og specievalør (5 sp). At myntene hadde to valøret var altså ikke et resultat av man ønsket å lette overgangen slik enkelte tror. Ved i lov om pengevesenet av 17. april 1875 fant stortinget ut at man likevel skulle slutte seg til myntunionen og de tidligere myntenhetene speciedaler og skilling ble erstattet med en krone som ble inndelt i 100 øre. 20-kronemyntene preget fra 1876 hadde derfor kun kronevalør. Mynter fra de tre landene hadde samme navn, vekt og størrelse, og samme renhet i henholdsvis sølv og gull. Mynter som ble preget i ett land var derfor gyldig betalingsmiddel i alle tre. 1 krone ble definert som verdien av 1/2480 kg fint gull.Den skandinaviske myntunionen opphørte i praksis i 1924, selv om den formelt eksisterte frem til 1972.
I 1994 ble 20-krone gjeninnført som en mynt som preges på regulær basis. Mynten er preget i nysølv med nesten null metallverdi. Gull 20 kronene har i dag en ren gullverdi på over 2000 kr, noe som gjør at den moderne 20 kr kun har 1% av verdien av den gamle 20 kr gull. Mynten har blitt preget hvert år siden 1994, men i 2010 ble det ikke utgitt noen 20-kronemynt, fordi det i årene før var blitt preget for mange mynter i forhold til behovet. Dette overskuddet oppsto fordi Norges Bank i 2004 inngikk en avtale om produksjon de neste 5 årene, med det norske myntverket da de solgte myntverket. Behovet viste seg å bli mindre enn forventet, fordi folk bruker færre mynter som et resultat av økt kortbruk. Norges Bank måtte likevel ta i mot alle myntene de hadde avtale om å kjøpe, noe som resulterte i at lagrene deres fylte seg opp. Da avtalen fra 2004 utløp, bestemte de seg for å ikke lage 20-kroner i 2010. Det var også usikkert om det vil bli behov for å preget 20-kroner i 2011.
Tarasque

Tarasquen (fransk: (La) Tarasque) var et fryktinngydende dragemonster. Legenden om tarasquen er kjent fra en rekke kilder, men særlig fra historien om den hellige Marta i Legenda Aurea.
Ifølge de gamle fabler levde den i områdene i Tarascon og ødela landskapet i stort omfang. Tarasquen var en slags drage med seks korte ben, likesom en bjørn, okselignende kropp dekket av et skildpaddeskjold, og en skjellet hale med en skorpionbrodd. Den hadde en løves hode og en hests øre, og ansiktet fra en gammel mann.
Kongen av Tarascon hadde angrepet tarasquen med riddere og katapulter, men til ingen nytte. Men Sankta Marta fant uhyret og sjarmerte det med lovprisninger og bønner. Så tok hun den tamme tarasque med tilbake til byen. Folk ble forferdet av uhyret og angrep det da det kom nær. Uhyret gjorde ingen motstand og døde der. Marta preket så til folkene og konverterte mange av dem til kristendommen.
Alexander von Zemlinsky

Bakgrunn

Zemlinsky ble født i en svært multikulturell familie. Zemlinskys bestefar, Anton Semlinski, immigrerte fra Zsolna, Ungarn til Østerrike og giftet seg med en østerriksk kvinne. Begge var fra strengt romersk-katolske familier, og Alexanders far, Adolf, var oppfostret som katolikk. Alexanders mor var født i Sarajevo av en sefardisk far og en  bosnisk-muslimsk mor. Alexanders familie konverterte til hans bestefars religion, judaismen, og Zemlinsky ble født og oppfostret som jøde. 
Faren hans la det aristokratiske "von" til navnet, selv om verken han eller hans forfedre var aristokrater. Han begynte også å stave etternavnet med "Z".

Komponist

Alexander von Zemlinsky hadde en viktig støttespiller i Johannes Brahms. I 1893, etter en invitasjon fra Zemlinskys lærer Johann Nepomuk Fuchs, overhørte Brahms en fremføring av Zemlinskys Symfoni i d-moll. Kort tid etter dette overvar Brahms også en fremføring av en av Zemlinskys kvartetter av Hellmesberger Kvartett. Imponert av Zemlinskys musikk anbefalte Brahms den yngre komponistens klarinett-trio (1896) til forlaget Simrock for utgivelse.
Zemlinsky møtte også Arnold Schönberg da sistnevnte ble medlem av Polyhymnia, et orkester hvor han spilte cello og som han bidro til å grunnlegge i 1895. De to ble nære venner, og senere beundrere av hverandres musikk, og svogere da Schoenberg giftet seg med Zemlinskys søster Mathilde.
Zemlinsky emigrerte til USA etter Anschluss, da Adolf Hitler bemektiget seg Østerrike i 1938.
Mount Suess

Mount Suess er et lett synlig fjell 1 190 moh som ligger over den sørlige delen av Gondola Ridge, nær sørsiden av Mackaybreen i Victoria Land. Det ble oppdaget av den britiske antarktiskekspedisjonen (1907–09) som kalte det opp etter Eduard Suess, en østerriksk geolog og paleontolog.
Rutesamarbeid

Historie

Den første avtalen om rutesamarbeid ble inngått i 1967 i USA. Det engelske begrepet codesharing ble skapt i 1989 da samarbeidet mellom Qantas og American Airlines ble etablert. De første operasjonene ble gjennomført i 1990 mellom byer i selskapenes omfattende nettverk i henholdsvis Australia og i USA. 
Rutesamarbeid er siden blitt utbredt i luftfartsindustrien, ikke minst innenfor de forskjellige alliansene som oneworld, SkyTeam og Star Alliance og er et viktig element i deres bonusprogram og konkurransestrategi.

Begrunnelse og fordeler

En avtale om rutesamarbeid gir flyselskapene tilgang til destinasjoner og rutenummer de ellers ikke ville hatt. Dette kan være en fordel både for selskapet og for den reisende.

Konkurranseforhold

Rutesamarbeid er blitt kritisert fra forbrukerorganisasjoner og offentlige myndigheter siden avtalene ikke er transparente for passasjerene. Den reisende velger gjerne en lettvint og rask løsning, mens alternativer ofte kan kjøpes til en lavere pris. For kunden er non-stop- eller one-stop-forbindelser den mest tidseffektive løsningen. Alliansenes rutesamarbeid vil kunne gi dårligere løsninger både tidsmessig og økonomisk.
Sverre Pedersen

Andre verdenskrig

Pedersen var ansvarlig for den sentralt ledete institusjonen Brente steders regulering (1940–45).
Etter krigen ble han fratatt retten til medlemskap i Norske arkitekters landsforbund i 3 år, frem til 1. januar 1949.  Tilsvarende straff ble gitt til arkitekter som var medlem i det nazifiserte arkitektforbund eller som hadde utført særlig graverende tilfelle av arbeid for okkupasjonsmakten. 
Pedersen utformet sine akseorienterte byplaner for blant annet Narvik, Alta, Vadsø, Hammerfest, Kirkenes, Molde, Kristiansund, Bodø og Steinkjer
Han regnet reguleringsplanen for Kirkelandet i Kristiansund som ett av sine hovedverk.
Stigmella obliquella

Utseende

En liten (vingespenn 4,5-6 millimeter), mørk møll. Hodet er kledt med gule, hårlignende skjell, det forstørrede første antenneleddet og kragen er hvite. Kroppen og forvingen er svartbrun, forvingen har i midten et kremfarget tverrbånd som er smalere midt på. Bakvingen er grå. Larven er gul.

Levevis

Larven utvikler seg på pile-arter med smale og glatte blader, blant andre skjørpil (Salix fragilis), hvitpil (Salix alba) og istervier (Salix pentandra). Arten har trolig to generasjoner hver sommer. Den kan påtreffes i alleer, åkerkanter og sumper der vertsplantene vokser naturlig eller er plantet.

Utbredelse

Arten er utbredt over det meste av Europa, fra Storbritannia i vest til området ved Volga i øst, fra det nordlige Italia i sør til svensk Lappland i nord. I Norge er det bare et par funn av den, fra Østfold og Vest-Agder. Den er tilsynelatende en sjelden art i Norden.