google/wiki40b huggingface dataset:
Henry Ruud

Utgivelser til aviser og tidsskrifter

Henry Ruud skrev viser og dikt for Telemark Arbeiderblad (TA) i over 25 år. Han hadde også i mange år hatt fast spalte hver lørdag på Skrøner på Vers. Mye av det han har skrevet har sin grobunn i virkelige hendelser. I yngre år fikk Henry Ruud mange noveller antatt i Magasinet for alle.

Singelplaten Bingo

Ruud var med å arrangere et årsmøte for Arbeiderpartiet i Porsgrunn like etter at lagene hadde bestemt seg for å drive med bingo i 1970. Han laget en sang som gikk på tonen til den kjente slageren «Bimbo». Ruud, som var en aktiv bidragsyter til radioens Søndagsposten, ble spurt av Otto Nilsen om han kunne få denne visa. Dermed hørte Arne Bendiksen den, og sånn kom Henry Ruud på singelplate med «Bingo».

Musenes Juleeventyr

Han har også laget barneprogram for NRK, Musenes Juleeventyr. Sendingen fant sted 22. desember 1979. Johannes Eckhof leste eventyret, og illustratøren Anine Fjelsdså (fra Stavanger) laget tegninger.

Russerevy

I flere år var han aktiv med å skrive for russerevyene i Porsgrunn, der han av og til forfattet nesten halvparten av alle visene og sketsjene som ble framført. Ellers har det blitt dikt til alle slags anledninger.

Jobb og Krigen

1. premie i Magasinets konkurranse Jobb og Krigen i 1990. Det var en enstemmig jury (tidligere forbundsformann Lars Skytøen, Trond Bergh, Per Bangslund, Bjørn Bjørnsen og Odd Harald Røst) som tildelte 1. premie til Henry Ruud for Folk og røvere på Herøya. Henry Ruud sitt bidrag er på over 60 sider, ei lita bok. Artikkelen er skrevet spesielt for Magasinets konkurranse. Det var kun et utdrag i Magasinet som ble trykket. Overrekkelse av premien fant sted 28. mars 1990 i Oslo.
Christian Reisen

Christian Reisen (født 1664 i Overhalla, død 1711 i London) var en norsk signetstikker.
Han var antageligvis sønn av sogneprest Poul Reisner og Maren von Aphelen. Han var gullsmedsvenn, og reiste ut til Storbritannia i læretiden. Reisen arbeidet i to år hos en gullsmed i Aberdeen, før han begynte som signetstikker og steinskjærer i London fra 1666. Han satt fengslet fire år i Tower of London, siktet for å ha skåret stempler for falskmyntneri, men ble til slutt frikjent.
Reisen var far til, og lærermester for, steinskjæreren Carl «Charles» Christian Reisen.
Finlandssvensk

Finlandssvensk er et fellesnavn på de ulike østsvenske dialektene som finlandssvenskene taler. Svensk er morsmål for 290 977 (2012) i Finland, av en samlet befolkning på 5 426 674 (2012), og dette utgjør 5,4 % av befolkningen. På Åland er 25 000 svensktalende (94 prosent av ålendingene).
Byene Helsingfors, Esbo, Raseborg, Borgå og Vasa har 35,9 % av den finlandssvenske befolkningen.
Svensk er offisielt språk på Åland og et av Finlands to offisielle språk.
Finland har ni svenskspråklige aviser, og den statlige kringkasteren Yle har en svenskspråklig TV-kanal og to svenskspråklige radiokanaler.
The Presidents Cup

The Presidents Cup er en golfturnering mellom USA og resten av verden unntatt Europa (som spiller mot USA i den eldre turneringen Ryder Cup). The Presidents Cup spilles som matchspill og arrangeres annethvert år.
Bill Clinton var USAs president da konkurransen ble realisert og møtte personlig opp på den første turneringen; han regnes som en nokså ivrig amatørgolfer og turneringen er derfor på en måte oppkalt etter ham, selv om han ikke var involvert i opprettelsen.
Väröbacka

Väröbacka er et tettsted i Varberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. Det ligger rundt 20 kilometer nord for Varberg. I 2010 hadde tettstedet 630 innbyggere.
Tupiza

Tupiza er en by i departementet Potosí i Bolivia. Den ligger på en høyde av 3160 meter over havet og har rundt 23 100 innbyggere (2006). Tupiza ligger i et spektakulært fjellandskap i Cordillera de Chichas.
Ocroeme

Utseende

Middelsstore, avlange, blanke, mer eller mindre brunlige trebukker, kan også være brunrøde og svarte. Antennene er ganske tynne og en del lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene er jevnbrede foran, gjerne noe spisse bakerst. Beina er middels lange, lårene slanke.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra Venezuela i nord til Uruguay i sør.
Audun Iversen (sanger)

Biografi

Audun Iversen begynte å synge da han var 22 år. Hans første rolle var i musikalen Jesus Christ Superstar av Andrew Lloyd Webber på Trøndelag Teater vinteren 1999/2000. Deretter gikk han et år på Toneheim folkehøgskole, før han begynte å studere på Norges musikkhøgskole for Håkan Hagegård og Svein Bjørkøy. Han har bachelorgrad derfra i 2005, og oppnådde karakteren A. I 2008 tok han mastergrad i utøvende sang i København. Mens han studerte i Oslo var han medlem av Det norske solistkor. De gav ut en plate med verker av Edvard Grieg for plateselskapet BIS Records i 2007, og Iversen hadde flere av solopartiene på denne platen.
MS «Lisco Gloria»

MS «Lisco Gloria» var en ferge som var eid av DFDS Tor Line og gikk i trafikk mellom Kiel og Klaipeda. Fergen ble bygget i 2001 og var det nyeste skipet til rederiet. Skipet var søsterskipet til MS «Dana Sirena» som seiler for DFDS mellom Esbjerg og Harwich.
Natt til 9. Oktober 2010 var fergen på vei til Klaipeda med ca 250 passasjerer ombord da det begynte å brenne på bildekket. Brannen utviklet seg raskt og skipet ble evakuert. Brannen skyldtes en eksplosjon på bildekket. Ingen kom til skade i brannen. Når brannen etter flere dager ble slukket, var skipet så skadet at rederiet solgte skipet til opphugging.
Deutsche Freisinnige Partei

Deutsche Freisinnige Partei var et liberalt politisk parti innenfor det tyske keiserrike. Partiet ble grunnlagt den 5. mars 1884 gjennom sammenslåingen av Deutsche Fortschrittspartei og den liberale union. Partiet ble i 1893 splittet i Freisinnige Volkspartei og Freisinnige Vereinigung.
Fjellnebbvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 17-22 millimeter), lysbrun vikler med lange palper som stikker fram som et nebb foran hodet. Forvingen er ensfarget gulbrun med et litt mørkere nettmønster, ytterkanten er en tanke innbuktet slik at spissen er fremtredende. Det er gjerne en firkantet, lysere flekk midt på framkanten. Bakvingen er gråbrun.

Levevis

Larven lever på blokkebær og blåbær.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa fra Slovakia og nordover, i det nordlige Asia og i Nord-Amerika. I Norge finnes den mest i fjellet.
Hannibalfeiden

Hannibalfeiden, eller Torstenssonkrigen, var en krig mellom Danmark-Norge og Sverige i årene 1643–1645. Krigen er oppkalt etter den norske stattholderen Hannibal Sehested. Sehested var kong Christian IVs svigersønn, og var den som hadde organisert den nyopprettede norske hæren. I Sverige blir krigen kalt Torstenssonkrigen etter den svenske feltherren Lennart Torstensson.
Svenskene sto med store styrker i Tyskland på grunn av tredveårskrigen, og Christian IV blandet seg inn ved å intrigere mot svenskene. Det svenske riksrådet bestemte seg for å gjennomføre et overraskelsesangrep på Danmark 12. desember 1643. Den svenske general Torstensson gikk inn i Jylland fra Nord-Tyskland. En annen styrke angrep Sjælland fra Pommern, mens en tredje styrke, på 11 000 mann, angrep Skåne.
I 1644 sendte Christian IV en sjøstyrke mot Kiel, og mistet øyet sitt i sjøslaget i juli. Samme år inntok svenskene Helsingborg, Lund og Landskrona. De angrep ikke Malmö, på grunn av den sterke festningen der.
I Norge fikk stattholder Hannibal Sehested tillatelse til å bygge ut hæren.  På rekordtid organiserte og trente han opp en hel hær. Han delte distriktene opp i legder, som pliktet å stille soldat med utstyr. I løpet av kort tid var hæren på 10 000, hvorav 8 000 var bondesoldater. Sehesteds oppgave var å lette på presset på Danmark, ved å angripe svenskene i Dalsland og Värmland, pluss Göteborg. Det ble med noen korte raid, før svenskene gikk inn i det da norske området Bohuslän på slutten av krigen. Der beleiret de Båhus festning og brente Konghelle.
Krigen endte med seier til Sverige.
Ved freden i Brömsebro mistet Danmark-Norge øyene Gotland og Øsel, samt Jämtland og Härjedalen. Idre og Särna var kommet på svenske hender i 1644, men ble glemt i fredstraktaten. Først ved en særskilt avtale i 1751 ble disse områdene i Dalarna formelt svenske.
Neohylus

Utseende

Nokså store, matte, lysbrunlige trebukker.  Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent trapesformet uten tenner på sidene, litt bredere enn langt og mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og har nesten rettvinklede, utstående "skuldre", med litt uregelmessige rader av grove punkter.

Utbredelse

Artene er utbredt i Brasil, Colombia og Peru.
Araneus angulatus

Utseende

Araneus angulatus er en ganske kraftig bygd edderkopp, med en todelt kropp, en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Hubnne har en kroppslengde på 12-15 millimeter, hannen er 10-12 millimeter lang når den er voksen. Forkroppen er bred, med fine, nedliggende hår. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet, med et par påfallende, utstående knøler på sidene. Denne arten er en av de største Araneus-artene, og fargen er nokså mørk med lite påfallende tegninger, men den har oftest en hvit tegning foran i midten som er asymmetrisk og kan minne om et kinesisk skrifttegn. Den virker langbeint sammenlignet med de andre Araneus-artene. Den har åtte øynene, fire forholdsvis store øyne i midten, som mer eller mindre danner et kvadrat, og et par ganske små øyne som sitter tett sammen på hver side. Chelicerene er korte, kraftige, med tenner på innsiden. Beina er middels lange og ganske kraftige.
Artene i denne slekten kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd, hunner av Araneus angulatus kan imidlertid kjennes på den store kroppsstørrelsen kombinert med knølene på bakkroppen.

Levevis

Denne arten spinner store hjulnett der støttetrådene kan strekke seg over en meter, gjerne mellom busker i litt åpen skog.
Kjønnsmodne individer finnes om sommeren og høsten.
Vitézordenen

Vitézordenen eller kun Vitéz (ungarsk: Vitézi Rend, norsk: De tapres orden) er en ungarsk orden innstiftet 10. august 1920 av Ungarns regjering under ledelse av riksforstander Miklós Horthy. Ordenen ble ledet av en generalkaptein, et livslangt verv, som fra starten av ble besatt av Horty selv. Ordenen eksisterte etter andre verdenskrig i eksil og ble i 1992 igjen etablert i Ungarn som et privat ordensselskap.

Inndeling

Ordenen var inndelt i to klasser: Offiserer og mannskaper.

Insignier

Vitézordenen antok Ungarns kronede riksvåpen som sitt ordenstegn. Kronen er den hellige Stefans krone. Riksvåpenet er omgitt av eikeløv og hveteaks. Et opprett gull sverd ligger over våpenskjoldet. Hele motivet er satt mot en blåemaljert, skjoldlignende bakgrunn.

De tapres orden

Ordenen var den første statlige utmerkelse som ble innstiftet i Ungarn etter landets uavhengighet fra Det habsburgske imperium etter dettes oppløsning som følge av første verdenskrig. Vitézordenen var opprinnelig en orden av soldater, som på bakgrunn av fortjenstfull krigsinnsats i verdenskrigen eller i kampen mot kommunistene, var blitt tildelt land som ledd i landreform. Disse ble ved ridderslag opptatt i ordenen. 
Ordensmedlemmer fikk rett til å føre tittelen Vitéz, tilsvarende ridder, foran sitt navn. Tittelen skulle gå i arv til eldste mannlige arving. Håpet var at ordenen skulle utvikle seg til en patriotisk adelsklasse, med plikt til å forsvare Ungarn. Antallet medlemmer av ordenen var i 1936 kommet opp i 16 000. Av disse var 1 800 offiserer.

I eksil

Vitézordenen kom svekket ut av andre verdenskrig. I 1947 ble landet gjort til folkerepublikk, adelige titler ble avskaffet og ordenen opphørte i selve Ungarn. Ordenens fortsatte å fungere blant medlemmer i eksil og da generalkaptein Horty døde i 1957 valgte ordensmedlemmer i eksil ny leder for ordenen. I eksil var ordenen i hovedsak virksom i Vest-Tyskland, under Huset Habsburg-Lothringens beskyttelse og med erkehertug József Árpád som generalkaptein fra 1977.

Ordensforening

Etter at kommunistpartiets makt i Ungarn ble brutt i 1989 åpnet det seg mulighet for ordenen å organisere seg på nytt i hjemlandet. Vitézordenen etablerte seg i 1992 som en privat organisasjon og begynte også å ta opp nye medlemmer. Samtidig er det gjort endringer i ordenens statutter, blant annet går tittelen Vitéz nå i arv til alle etterkommere. Ordenen har vært preget av indre stridigheter og splittelser.
Vitézordenen nyter nå ingen offisiell status eller anerkjennelse utover det som tilkommer enhver privat forening.
Svenska idrottsgalan 2015

Svenska idrottsgalan 2015 ble avholdt i Globen den 19. januar 2015. Dette var svensk idretts hedring av de beste idrettsutøverne i 2014 .
The Forest

Handling

Satt til Aokigahara-skogen, som er et virkelig sted i Japan hvor folk går for å ta livet av seg. En ung amerikansk kvinne kommer i søken etter sin tvillingsøster, som har forsvunnet på mystisk vis. På tross av alle advarslene om at hun ikke må fortsette på stien hun går på, våger Sara (Natalie Dormer) seg inn i skogen for å finne ut sannheten om hva som skjedde med søsteren, men blir konfrontert av de sinte og pinede sjelene av de døde som nå jakter på alle som krysser deres vei.
Erkjennelsesteori

Erkjennelsesteori eller epistemologi (fra gresk επιστήμη (episteme), «fornuft» og λόγος (logos), «vitenskap») er læren om viten og erkjennelse.
Den er en av de filosofiske grunndisiplinene der sentrale temaer er opphavet til og gyldigheten av vår kunnskap. Epistemologi kan også oversettes som sannhetskunnskap i betydningen sikker kunnskap. Tradisjonelt er det bare matematikk som kan betraktes som eksakt, men ifølge moderne fenomenologi kan alle vitenskaper fremstilles logisk og eksakt.
Den mest kjente erkjennelsesfilosofen er Descartes som først fremsatte bevis for vår eksistens. Han tvilte på at verden virkelig var slik som mennesket oppfattet den med sine sanser, og arbeidet seg fra tvil til det han kalte klar og sikker kunnskap gjennom tankeundersøkelser. «Je pense, donc je suis» – («Jeg tenker, altså er jeg», latin: «Cogito ergo sum»). Dette uttrykket kan utvides til alt vi har klare tanker om som bevis for vår eksistens.
St. Eystein kirke (Kristiansund)

St. Eystein kirke er en katolsk kirke i Kristiansund kommune, Møre og Romsdal. Kirken ligger sentralt på Kirkelandet, nær sentrum av byen. Den ble vigslet 25. mai 1958 av biskop Johannes Rüth.
Kirken er menighetskirke for katolikkene i kommunene på Nordmøre, og den ligger under Trondheim stift av Den katolske kirke. Sogneadministrator og prest for menigheten er pastor Dominic Nguyen Van Thanh (fra 1. august 2017).
Kirken har adresse Flintegata 5.

Forhistorie

I 1932 ble det første katolske kapellet innviet i Kristiansund. Det ble brukt blant annet av de katolske nonnene tilhørende ordenen Karl Borromeussøstrene, som fra 1934 drev fødestue i byen. Den katolske menigheten i Kristiansund ble opprettet i 1934, og både menighet og kapell fikk navn etter St. Eystein. Både kapellet og prestegården brant ned til grunnen da Kristiansund ble bombet i 1940.
Redvers Henry Buller

Bullers Viktoriakors

Buller var 39 år gammel og oberstløytnant i «The 60th Rifles» (senere «The King's Royal Rifle Corps» under Zulukrigen i nåværende Sør-Afrika da han den 28. mars, under forfølgelse av fienden reddet en kaptein. Samme dag og under samme omstendigheter reddet han en løytnant hvis hest hadde blitt drept. Den samme dagen reddet han også en soldat, som ellers ville blitt drept av fienden.
Buller ble også utnevnt til ridder storkors av Order of the Bath og ridder storkors av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden.
Calolamia

Utseende

En middelsstor, karakteristisk farget trebukk. Kroppen er lyst brun (gjerne litt grønnlig) med en bred, sjokoladebrun midtstripe på pronotum og dekkvingene. Denne er smalt kantet med hvitt og kraftig utvidet foran og bak på dekkvingene. Antennene er mørke og tynne, betydelig lengre enn kroppen, det lange, innerste leddet har en stor dusk av mørke hår ytterst. Pronotum er avrundet sekskantet, litt bredere enn langt. Dekkvingene  er nesten jevnbrede, spredt og grovt punkterte, med et par sjokoladebrune flekker ved ytterkanten i tillegg til midtstripen. Beina er nokså kraftige, lårene klubbeformede.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Brasil.
Min misunnelige frisør

Handling

Bent er en ung mann som finner trygghet i rutine og stabilitet. Men så flytter aromaterapeuten Susie inn i nabolaget, en kvinne med myke hender, et stort hjerte og en ekstremt dårlig hukommelse.
Discovery, Inc.

Virksomheter

Discovery Communications eier i dag det norske selskapet SBS Discovery Media. 
SBS Discovery Media består av den gamle TVNorge-gruppen, SBS, og den norske delen av Discovery. De to TV-husene ble formelt slått sammen 17. juni 2013. Virksomheten holder i dag til i Nydalen i Oslo og selskapsnavnet er SBS Discovery AS.
I Norge eier SBS Discovery følgende kanaler: Hovedkanalen TVNorge og sekundærkanalene MAX, FEM, VOX, Discovery Channel og TLC.
I tillegg sender Discovery Communications kanalene Animal Planet, Animal Planet HD, Discovery HD Showcase, Discovery Science, Discovery World og Investigation Discovery med norsk distribusjon, men uten norsktilpasset reklame.
Port Nolloth fyr

Port Nolloth fyr (afrikaans: Port Nollothvuurtoring) er et fyr ved Atlanterhavet ved Diamantkus i Port Nolloth i Sør-Afrika.
Fyret ble bygget i 1909.  og består av et trekantet stålskjelettårn med et svart- og hvitstripet trekantet dagmerke.
Tour de France 1935

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av belgeren Romain Maes, som ledet rittet fra første til siste etappe. Han vant til slutt med en margin på 17 minutter til andremann og over 24 minutter til tredjeplassen. Klatretrøya ble vunnet av mannen som endte på tredjeplass, Félicien Vervaecke. Belgia vant lagkonkurransen. Meas vant to etapper, mens etappevinnerne var jevt fordelt ut. Tidligere vinner Antonin Magne var favoritt før rittet, men måtte bryte det underveis etter at han ble påkjørt av en bil.
Rittet vil også bli husket for spanjolen Francisco Cepeda, som døde under nedstigningen fra et fjell.

Endringer fra 1935

For første gang hadde Touren start og mål i en by som ikke lå i Frankrike. På den 5. etappen var målgang i Genève i Sveits. Etter suksessen med en Individuelle tempoetappe i 1935 ble det lagt inn enda flere. Hele seks etapper var delte, der første var en kort fellesstart, mens siste var en indivuduel eller lagtempo. 3 av etappene var individuelle, mens 3 var lagtempoer (lagtempoene ble vunnet av individuelle syklister). Lengdene på tempoetappene lå i fra 33 km til 95 km. 
Prispengene økte i 1935, og for første gang i historien var premiepengene på over 1 million Franc.
Claude Auclair

Claude Auclair (født 1. mai 1943 i Vendée i Frankrike, død 20. januar 1990) var en fransk tegneserieskaper.
Etter kunststudier ble Auclair teatermaler. På 1960-tallet illustrerte han franske Science fiction-magasiner og bøker.
Han ble engasjert av det kjente tegneseriebladet Pilote, hvor han tegnet serien Jason Muller. Senere arbeidet han for Le Journal de Tintin, hvor han først tegnet Catriona McKilligan (forfatter Jacques Acar). Deretter skrev og tegnet han det som skulle bli hans hovedverk, den post-apokalyptiske serien Simon de Fleuve (Simon fra floden). Serien er både en dystopi og en romantisk tilbake til naturen-fantasi lagt til den første tiden etter det teknologiske vestlige samfunnets sammenbrudd. Mot slutten av 1970-tallet flyttet Auclair til tegneseriebladet A Suivre, hvor han blant annet produserte tegneserieromanen Bran Ruz bygd over bretonske sagn og historie.
Auclair døde i 1990, bare 46 år gammel.
Ett barn är fött

Ett barn är fött er et musikkalbum av Leif Strands Damkör og Jönköpings Sinfonietta. Musikken er arrangert av Leif Strand, som også dirigerer. Albumet kom ut på Naxos i 2006 og har nr. 8.570430.
Hirdskrå

Hirdskrå (norrønt hirðskrá) er ei norsk lovbok fra middelalderen som regulerte forholdet mellom kongen og hirden, herunder hirdmennenes rettigheter, plikter og oppgaver.
Loven er bare kjent i en versjon som ble vedtatt under kong Magnus Lagabøte, sannsynligvis mellom 1273 og 1277. Grunnlaget for dateringa er at tronfølgeloven av 1273 er redigert inn i loven, mens alle håndskriftene bruker de gamle norske titlene lendmann og skutilsvein, som i 1277 ble erstattet av den europeiske titlene baron og ridder.

Innhold

Hirdskråa er delt inn i tre kapitler. I den første delen finnes en kort innledning, deretter tronfølgeloven av 1273 og prosedyrene for hvordan et kongsemne skal velges til konge, og de edene som hører til det. Deretter følger bestemmelser om de som har titler (nafnbœtr), slik som jarler og lendmenn.
Den andre delen begynner med en morallære, som på Island ble kalt Hirdseder (Hirðsiðir), og som tar utgangspunkt i de syv dødssynder, og gjør rede for hva disse syndene kan føre til. Videre gis det råd om hvilke dyder hirdmennene bør inneha for å unngå i falle i synd. Etter hirdsedene følger bestemmer om opptak av hirdmenn, og deres rettigheter og plikter. Herunder også hvilke våpen de skal ha, hvordan de skal forholde seg i krigstid, hvordan krigsbytte skal deles og til sist om hvordan ufred mellom hirdmennene skal behandles. Etter avsnittet om våpen er i det kapittel 36 føyd til bestemmelsene om retterbot for sysselmenn.
Den tredje delen har bestemmelser om gjester og gjestfrihet, og om kjertelsvenner (pasjer) og deres rettigheter og plikter.
Til slutt stadfester kong Magnus de retterbøtene som ble gitt av Håkon Håkonsson, og tilføyer sine egne.

Overlevering

Hirdskråa er overlevert i et titalls norske og islandske handskrifter datert fra ca. 1300 til langt ut på 1700-tallet. Et av de dei eldste er det norske handskriftet Codex Tunsbergensis, som óg ser ut til å inneholde det eldste tekstlaget.
I den kjente versjonen av loven finnes det flere henvisninger til «den eldre Hirdskråa» (hin forna Hirðskrá). Dette har blitt sett i sammenheng med at teksten også henviser til birkebeinere, og har skapt en forståelse av at en eldre versjon av Hirdskrå ble vedtatt under kong Sverre.
I Heimskringla står det at kong Olav Kyrre ga lover for hirden si; men det er ukjent hva slags lover dette var, og om det er noen forbindelse mellom Olav Kyrres hirdlov og Magnus Lagabøtes hirdskrå.
Onychocerus

Utseende

Middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. Kroppen er påfallende kort og bred. Antennene er omtrent så lange som kroppen.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Honduras i nord til det sørlige Brasil i sør.
Acre (Brasil)

Geografi

Acre er hovedsakelig dekket av regnskogen i Amazonas. Delstaten er en kjent produsent av naturgummi.

Økonomi

Historisk sett har naturgummi vært den viktigste inntektskilden for Acre. Med synkende priser på gummi, har man i tillegg fokusert på andre inntektskilder som tømmer, kvegdrift og nøtter. Turisme blir også gradvis viktigere.

Urbefolkning

Det bor ulike urbefolkningsgrupper i Acre, hvor de fleste tilhører språkgruppen panoan. Dette inkluderer kashinawa, jaminawa og xanenawa. Andre språk i delstaten er blant annet madiha (kulina) fra språkgruppen arawan samt yine (manchineri) og ashaninka (kampa) fra språkgruppen arawakan.

Historie

I 1899–1900 ledet Luiz Galvez Rodrigues de Arias en ekspedisjon i det som nå er Acre. Formålet var å ta kontroll over området, som på den tid var en del av Bolivia. Rodrigues de Arias erklærte seg selv som president i «republikken Acre» den 14. juli 1899. Denne republikken varte frem til mars 1900. Et nytt forsøk på å erklære Acre som egen republikk varte fra november til desember 1900. Til tross for disse forsøkene, var Acre en del av Bolivia frem til 1903, da Brasil kjøpte området. Den 25. februar 1904 ble området erklært som et føderalt territorium i Brasil. Denne statusen varte frem til 1962, da Acre fikk status som egen delstat.
Gjennom 1970-tallet ble det drevet intensiv og uregulert tømmerhogst i delstaten, noe som utgjorde en trussel mot urbefolkningen. Delstaten har nå innført reguleringer på denne hogsten.