google/wiki40b huggingface dataset:
30. egyptiske dynasti

Epoken

Nektanebo I fikk kontroll over hele Egypt i november 380 f.Kr., men tilbrakte det meste av sin tid med å forsvare Egypt mot persisk gjenerobring. Han fikk tidvis gresk støtte fra Sparta eller Athen. I 365 f.Kr. gjorde han sin sønn Teos til medhersker og arving, og fram til sin død i 363 f.Kr. styrte far og sønn sammen. Etter farens død invaderte Teos de persiske områdene i dagens Syria og Israel. Innledningsvis hadde han en del militær suksess, men tapte tronen grunnet intriger fra sin egen sønn Tjahepimu. Tjahepimu grep muligheten ved at Teos ikke var populær i Egypt og erklærte sin sønn Nektanebo II — og Teos' sønnesønn — som konge. Den egyptiske hæren samlet seg rundt Nektanebo II, og det tvang Teos til å flykte til fienden, hoffet til den persiske kongen.
Nektanebo IIs styre var dominert av de persiske herskernes forsøk på å gjenerobre Egypt som de betraktet som et satrapi (provins) i opprør. I de første ti årene klarte Nektanebo å stå imot perserne grunnet at Artaxerxes III av Persia var tvunget til å konsolidere sin kontroll over det persiske riket. Artaxerxes forsøkte deretter en invasjon av Egypt vinteren 351/350 f.Kr. som feilet. Fiaskoen førte til opprør på Kypros, Fønikia, og Kilikia. Selv om Nektanebo ga støtte til disse opprørere klarte Artaxerxes til sist å slå dem ned og var på nytt klart til å invadere Egypt i 343 f.Kr. Den andre invasjonen var en persisk suksess, og Nektanebo ble tvunget til å trekke seg tilbake fra sine forsvarsverker på Nildeltaet og trekke seg tilbake til Memfis hvor han innså at hans sak var tapt. Han flyktet derfra til Nubia sør for Egypt hvor han antagelig fant et tilfluktsted i hoffet til kong Nastasen av Napata. Han kan muligens ha greid å opprettholde en form for uavhengig styre sør i Egypt i ytterligere to år ettersom et dokument fra Edfu er datert i hans attende år.
Selv om en uklar opprører ved navn Khababasj (338 - 336 f.Kr.) erklærte seg selv som farao i Sais, er Nektanebo betraktet som den siste innfødte egyptiske farao av Egypt, og hans flukt ut av Egypt markerte slutten på Egypt som en uavhengig enhet.
Ydalar

Ydalar eller Ydaler (norrønt Ýdalir, «Yr» er det norrøne ordet for barlind, det beste emne for buer) i betydningen «idegran-dalen» eller «barlind-dalen», er i henhold til norrøn mytologi det sted i utkanten av Åsgard hvor guden Ull har sin bolig. Navnet har sammenheng med Ulls rolle som gud for blant annet bueskyting. Barlind ble mye brukt til buer (til og med ismannen Ötzi hadde bue av barlind). Ydalar er omtalt i Den eldre Edda som ble satt sammen på 1200-tallet fra eldre tradisjoner.
Kota Aoki

Karriere

Kota Aoki startet sin profesjonelle karriere i JEF United Chiba i 2006. Han har også spilt for Fagiano Okayama, Ventforet Kofu og Thespakusatsu Gunma.
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball U-20 2007.
Karlsrud skoles musikkorps

Stiftelsesdato og historikk

Karlsrud skoles musikkorps ble etablert i 1964 og eksisterte helt til Karlsrud skole ble stengt i 1991 på grunn av for lavt elevtall. Skolen ble gjenåpnet høsten 1997 og i 1998 var korpset etablert igjen. I åpningsåret hadde korpset 50 medlemmer og siden da har antallet aktive medlemmer variert mellom 50 og 80. Korpset har i dag medlemmer fra både Lambertseter skole og Karlsrud skole.

Loppemarked

Karlsrud skoles musikkorps avholder loppemarked to ganger i året. Loppemarkedet er hovedinntektskilden til korpset og drives av foreldrene til medlemmene.
Torbjørn

Etymologi

Torbjørn er en dansk norsk og færøysk yngre form av det norrøne navnet Þórbiǫrn, som er sammensatt av gudenavnet Tor og «bjørn».
Thorbiorn var den gammeldanske og gammelsvenske formen av navnet. Torbjörn er en svensk yngre form av Thorbiorn. Torben er en dansk yngre variant, via Thorben og Thorbern, av Thorbiorn.
MINUSCA

Bakgrunn

Bakgrunnen for operasjonen var at Den sentralafrikanske republikk siden 2013 var preget av en voldelig konflikt der opprørsgruppen Seleka tilkjempet seg makten. Mer enn 5 000 mennesker ble drept fra januar til september 2014 og 25 % av befolkningen flyktet fra sine hjem som følge av stridighetene mellom kristne og muslimer. FN anslo at antallet barnesoldater kunne være oppe i 10 000.
Den afrikanske union (AU) og Frankrike sendte i 2013 soldater til landet. MINUSCA overtok 15. september oppgavene til MISCA, AUs fredsbevarende styrke. FNs kontor for fredsbygging, BINUCA, ble samtidig integrert i MINUSCA.

Mandat

Sikkerhetsrådet ga MINUSCA i oppgave å beskytte sivile, støtte overgangsprosessen og de midlertidige myndighetene i landet, sikre leveranser av nødhjelp og FNs arbeid, fremme menneskerettighetene, støtte rettsapparatet og rettsstaten, samt arbeide for avvæpning, demobilisering, reintegrering av soldater i væpnede grupper og repatriering av stridende fra utlandet.

Styrke og ledelse

Sikkerhetsrådet godkjente en uniformert styrke på 11 820 for MINUSCA, størsteparten av dette soldater, men også en komponent av politifolk. Per 28. februar 2017 hadde MINUSCA en styrke på 12 158 mann i uniform, derav 10 044 soldater, 426 militærobservatører og 1 688 politifolk.
Styrkens politiske leder er gaboneren Parfait Onanga-Anyanga, som er spesialrepresentant for FNs generalsekretær. Styrkesjef er generalløytnant Balla Keïta fra Senegal.
Holmcultram Abbey

Holmcultram Abbey (også skrevet Holm Cultram Abbey eller Holme Cultram Abbey) var et kloster tilhørende Cistercienserordenen som ble grunnlagt i 1150 i hva som i dag er den engelske landsbyen Abbeytown i Cumbria. Den gang det ble grunnlagt var det dog på et område som var eid av kong David I av Skottland, og som sammen med sin sønn Henry opprettet klosteret. Dets moderhus var Melrose Abbey i Melrose i Skottland, i seg selv knyttet til klosteret Cîteaux i Frankrike. Holmcultram Abbey etablerte selv et datterhus med Grey Abbey i Nord-Irland i 1193.
Henrik II av England gjorde krav på området i 1157 og klosterets skotske opprinnelse beskyttet det deretter ikke fra angrep fra skotter. Klosteret ble angepet en rekke ganger fra 1216 og framover. Et angrep i 1319 var særlig hardt. Klosteret ble oppløst i 1538 da sognet søkte om og fikk tillatelse for å bruke kirken.
Av klosterbygningene er ingenting blitt bevart. Den tidligere klosterkirken ble rammet av en rekke ulykker, blant annet at tårnet raste ned i 1600. Utbedringene etter ødeleggelsene har ikke forhindret at bygningene gradvis har minsket i størrelse, innbefattet de første seks nisjene av midtskipet, uten sideskip. I tillegg ble taket senket til en etasjes høyde og det har vært to større utbedringer i 1883 og 1913. Dette har etterlatt en bygning som er stor nok til å fortsette å tjene som sognekirken for Abbeytown den dag i dag.
Kirken ble meget skadet av ildspåsettelse den 9. juni 2006 hvor de originale nedtegnelsene til klosteret ble ødelagt, inkludert cartularium (avskrifter av grunnleggelse, rettigheter, familieforhold og lignende).
Gamle hunder, nye triks

Gamle hunder, nye triks er et musikkalbum med Jaa9 & OnklP, utgitt 28. oktober 2016. Albumet inneholder singlene «Jeg er», «En av dem», «Glætt» og «2 sko».
Stevan Bates

Karriere

Bates ble født i Beograd, Bates har tidligere spilt for: Železničar Beograd, Železnik og Rad Beograd, Alania Vladikavkaz, LB Châteauroux og FK Baku.
Bates spilte en sesong for Tromsø IL i 2010. Bates fikk ikke det gjennombruddet som han ønsket i Tromsø, så han ble enig om å forlate klubben etter 2010 sesongen. Senere signerte han for FK Baku.
Vojmån

Utbyggingsplaner og folkeavstemning

Vojmån oppstrøms for Vojmsjön er upåvirket av vannkraftutbygging og er vernet gjennom svensk lov. Nedre Vojmån er påvirket gjennom at Vojmsjön har vært regulert siden 1948, men er fremdeles ei god elv for fluefiske.
Vattenfall AB har hatt planer om å føre over 80 % av vannføringen i Vojmån fra Vojmsjön gjennom en tunnel til Stalons kraftverk i nordenden av innsjøen Malgomaj. Ettersom disse planene var kontroversielle ble det 16. november 2008 holdt en kommunal folkeavstemning om saken i Vilhelmina kommune. Resultatet ble at flertallet sa nei til Vattenfalls planer. Av 5 705 stemmeberettigede innbyggere stemte 4 212 (valgdeltagelse 73,8%), hvorav 2 186 stemte nei (52,1%) og 1 942 stemte ja (46,2%), 67 stemmer var blanke (1,6%) og 17 var ugyldige.
Flybe

Flybe Limited (uttales Flaibi) er et britisk flyselskap med hovedkvarter i Jack Walker House på flyplassen Exeter International Airport i Devon, England. Det har 180 flyruter mellom 55 europeiske flyplasser. Flyselskapets største base er ved Southampton Airport og det har også større baser på Manchester lufthavn, Birmingham lufthavn og Belfast City lufthavn. De har besetninger og mannskap i Storbritannia, Kanaløyene og Man. Selskapet har tillatelse til å frakte passasjerer, last og post i fly med 20 eller flere seter.

Historie

Flybe startet operasjonene den 1. november 1979 som Jersey European Airways (JEA), etter å ha overtatt rutene til Intra Airways. Jersey European Airways var uttenkt av John Habin fra Jersey og største investor i JEA. Etter å ha solgt Aviation Beauport og andre forretningsinteresser, etablerte Habin noen få nøkkelruter mellom Jersey og Storbritannia. Jersey European Airways ble overtatt i 1963 av Jack Walkers Walker Steel Group som allerede var morselskapet til det Blackpool-baserte charterflyselskapet Spacegrand Aviation. De to flyselskapene ble drevet separat med delvis felles ledelse fram til de ble slått sammen i Walker Aviation Group i 1985, da under navnet Jersey European Airways.
Flyselskapet fikk nytt navn, British European, i juni 2000, det forkortet navnet til Flybe den 18. juli 2002 og reposisjonerte seg som lavprisselskap. Den 3. november 2006 ble det annonsert at det var oppnådd enighet i prinsippet om at Flybe overtok BA Connect med unntak av rutene til London City Airport. Overtagelsen ble gjennomført i mars 2007. Flyselskapet er eid av Rosedale Aviation Holdings (69 %), ansatte i Flybe (16 %) og British Airways (15 %) som en konsekvens av overtagelsen av BA Connect. Selskapet hadde 3 000 ansatte i januar 2008. Ifølge passasjerstatistikk fra National Airworthiness Authority (CAA) for april-mai 2009 er Flybe i dag Storbritannias største flyselskap for innlandsreiser (26 % av det totale antallet passasjerer fra Storbritannia som flyr utenlands i april valgte Flybe, 3 % flere enn de som valgte easyJet). Selskapet fraktet 451 413 innenlandspassasjerer i løpet av april 2009, eksklusive flyvninger som ble operert av Loganair. Det plasserer Flybe på førstplass blant innenlandske reisende i Storbritannia, foran easyJet, British Airways, BMI Group og Ryanair. I løpet av denne perioden ble Flybe også London Gatwicks største, innenlandske operatør. I 2009 mottok direktør Jim French en anerkjennelse i form av CBE for sine tjenester for Storbritannias luftfartsnæring i forbindelse med dronningens fødselsdag.
I juli 2011 ble det kunngjort at Flybe og finske Finnair var blitt enige om å etablere et felles flyselskap, Flybe Nordic, gjennom Flybes oppkjøp av Finnish Communer Airlines. Det uttalte målet var å skape et sterkt, regionalt flyselskap i Norden.

Destinasjoner

Flybe flyr til ca. 75 destinasjoner i hele Europa, deriblant 38 i Storbritannia, 17 i Frankrike og enkelte i blant annet Spania, Irland eller Italia.
Web@cademie

Web@cademie er en fransk grande école som utdanner webutviklere. Den holdet til nord i Frankrike (Le Kremlin-Bicêtre), og er medlem av IONIS Education Group.
Leonay (New South Wales)

Historie

I området lå engang vingården til Leo Buring, og bydelen er oppkalt etter Leo og hans kone Nay. Vingården har blitt erstattet av arkitekttegnede hjem som kler åsen som stiger mot Blue Mountains.

Aboriginerkultur

Før europeisk bosetting var det som nå er Leonay hjemsted til Mulgoa folket som snakket Darug språket. De levde som jægere og samlere styrt av tradisjonelle lover med utspring i Drømmetiden. Hjemmene deres var barkhytter kalt 'gunyahs'. De jaktet kenguru og emu, og samlet yam, bær og andre lokale planter.

Europeisk bosetting

De første britiske utforskerne som man vet besøkte Leonay var Jamison, Johnston, Wentworth og Jones i 1818 som navnga Glenbrook Creek hvor denne møter Nepean River i det som nå er Leonay. I mange år var Leonay ansett som endel av nabobydelen Emu Plains, først som endel av Sir Francis Fordes Edinglassie Estate og sidne som endel av Leo Burings vingård, Leonay. Etter Burings død i 1961, ble vingården lagt ned og mesteparten av tomten solgt til eiendomsutviklere. De første husene ble bygget i 1965 og i 1974 ble navnet offisielt endret til Leonay.

Transport

Den nærmeste jernbanestasjonen er Lapstone på Western Line av Cityrail nettverket mens Blue Mountains Bus Company knyter sammen Leonay med Penrith. Leonay Parade er hovedgaten inn til bydelen og fører til både Emu Plains og M4 Western Motorway, som igjen gir rask tilgang til resten av Sydney og Blue Mountains.

Utdanning

Leonay Public School er den eneste skolen i bydelen. Nærmeste ungdoms- og videregående skole er Nepean High School i Emu Plains.

Demografi

Ved folketellingen i 2006 var antall innbyggere 2414. Mesteparten av innbyggerne var født i Australia (77%), med England (7%), Tyskland (1.4%) og New Zealand (1.4%) på de neste plassene. Typisk for tiden da bydelen ble utviklet finnes ingen leiligheter eller terrasseleiligheter i området og alle de 836 bygningene er separate hus. Median inntekten ($663 per uke) var merkbart høyere enn det nasjonale snittet ($466).

Styresett

På kommunenivå er Leonay endel av City of Penrith, representert av Jim Aitken, Mark Davies, Karen McKeown, Susan Page og Gary Rumble. Den nåværende ordføreren er Pat Sheehy. På delstatsnivå er Leonay endel av Electoral district of Penrith, representert av Labor partiets Karyn Paluzzano. Føderalt er det endel av Division of Lindsay, representert av Labor partiets David Bradbury.
I en sal på hospitalet

«I en sal på hospitalet» er en skillingsvise som er en av de mest kjente i Norden, og blir sunget til to ulike melodier. I boken Frem fra glemselen – hele historien forteller Per Johan Skjærstad at etter en rekke undersøkelser viser det seg at sangen er skrevet av overlege Nicolay Bath på Namdal sykehus i 1896. Bath var overlege på sykehuset fra 1893 til 1931. Han skrev visa på bakgrunn av en liten jente som kom fra et sted utenfor Namsos, men dette er bare en av mange teorier, da både Danmark og Sverige har egne teorier hvor og hvem som er opphav til visa.  Fra 1910 ble sangen også populær i Danmark under tittelen «En liten brystsvak pike», og i Sverige under navnet «I en sal på lasarettet». Den kjente Lapp-Lisa var en av dem som sang den svenske versjonen på plate. Det mest troverdige er at visa er skrevet i Danmark rundt 1910–1915. I 1913 ble teksten skrevet ned av en skåning på besøk i Danmark. Tittelen var «I en sal paa Hospitalet», og slik kom vel visa til Sverige. I 1912 utga Julius Strandberg en bearbeidelse av visa med tittelen «Den lille syke pike» som skillingstrykk og i viseboka «Danmarks syngende mand». Denne teksten var mer litterær. I Norge synges «I en sal på hosptalet» oftest til melodien «Elvira Madigan», mens i Sverige er en noe roligere variant brukt. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 1 med Helge Borglund.
Melodien har også fått en humoristisk tekst av Ragnar «Joker» Pedersen. Pedersens tittel er «Ørnulf». Denne utgaven ble framført i revyen I beste mening. Ragnar Drøbak & Småtroll spilte inn låta på singlen Ape Plater APES 8001.
Mohenjo-Daro

Mohenjo-Daro (sindhi: موئن جو دڙو, bokstavelig «De dødes haug») er et arkeologisk sted som er lokalisert i den pakistanske regionen Sind. Oldtidsbyen ble bygd en gang rundt 2600 f.Kr. og var en av de aller største bosetningene i Induskulturen i oldtidens Indusdalen , og en av de tidligste betydelige urbane bosetninger. Den eksisterte på samme tid som sivilisasjonene i oldtidens Egypt, Mesopotamia, og Kreta (minoisk kultur). Mohenjo-daro ble forlatt en gang 1800-tallet f.Kr. og ble ikke oppdaget igjen før i 1922. Betydelige arkeologiske utgravninger har blitt utført ved stedet og stedet er blitt utpekt som Verdensarven av UNESCO i 1980. 
Byen hadde om lag 70 000 innbyggere i sin storhetstid. Den var rik på grunn av handel og handlet med korn, frukt, grønnsaker, kjøtt og luksusvarer (som for eksempel parfyme). Det var offentlige badeanlegg og de fleste innbyggerne hadde eget bad. Byen hadde også et godt kloakk- og veisystem.

Lokalisering

Mohenjo-daro er lokalisert i distriktet Larkana i Sind på en åskam fra pleistocentiden midt på flomsletten i dalføret for Induselven, omtrent 28 km fra byen Larkana. Åsryggen var framstående på tiden til Induskulturen, noe som gjorde det mulig for byen å stå opp mot omgivelsene, men oversvømmelser fra elven har siden begravd det meste av åsryggen i avsatt silt (finkornet jordart). Stedet har en sentral posisjon mellom Induselven og elven Ghaggar. Induselven flyter øst for stedet, men elveleiet til Ghaggar på den vestlige siden er i dag tørr.
Tre hundre Tang-dikt

De tre hundre Tang-dikt (kinesisk: 唐詩三百首, pinyin: Tángshī sānbái shǒu) er et standardutvalg av dikt fra Tangdynastiets tid, som ble kompilert i 1763/64 av Sun Zhu (1711–1778). Helt nøyaktig dreier det seg om 310 dikt.

Historie

Samlingen Samtlige Tangdikt (Quan Tangshi), som ble sammenstilt i 1705-1707 etter forordning fra Kangxi-keiseren, omfattet knapt 49.000 dikt, og denne samlingen ble upraktisk å forholde seg til. 
Å begrense seg til 300 dikt ble besluttet på forbilde av den gammelkinesiske klassikeren Shijing, som omfattet 305 oder.

Innhold

Samlingen omfatter dikt fra 74 diktere. De hyppigst representerte er Du Fu, Li Bai og Wang Wei. Utvalgskriteriene har vært omstridte; for eksempel er det ikke medtatt et eneste dikt av Li He. Men uansett har antologien hatt en meget stor innflytelse på hvilke diktere fra Tang-tiden som er blitt fremtredende i senere tiders litterære hukommelse.
Leikanger prestegård

Leikanger prestegård ligger like nedenfor Leikanger kirke i Sogn og Fjordane. Våningshuset bygd av Gerhard Geelmuyden i 1752 ble revet i 1911 og flyttet til Norsk Folkemuseum på Bygdøy. Det nåværende våningshuset er fra 1912 og ble bygget av Fredrik Vilhelm Bull-Hansen (1852–1923), som var prest her fra 1897 til sin død.
Prestegården rommer også borgstue, vedskål og eldhus fra 1700-tallet og en garasje fra 1950-tallet. Tidligere fantes også en Bergstue, eller Rødstuen, og et naust. Prestegården er fredet. 
Prestegårdshagen inneholder mange sjeldne trær.
Zil

Zavod imeni Likhachova (ZIL) (russisk: ЗиЛ) var et russisk bilmerke og fabrikk, stiftet i 1924 under navnet AMO.  Navnet betyr Zavod imeni Likhakov (fabrikk oppkalt etter Likhakov) og kommer fra Ivan A. Likhakov, en tidligere direktør og betydelig skikkelse innenfor sovjetisk bilproduksjon.  Fra 1933 til 1956 het fabrikken ZIS, hvor den siste bokstaven sto for Stalin. Selskapet var da en vesentlig produsent av militære kjøretøy og av kanoner og kanonlavetter og annet militært utstyr.
Selskapet produserer både lastebiler og personbiler. Personbilene var store limousiner, og ble benyttet bare av den øverste eliten i Sovjetunionen.  Lastebilene lisensproduseres for eksempel i Bulgaria og Kina.
Paccar har samarbeidet med ZIL om montering av Kenworth lastebiler, og Volvo har forhandlet om sammensetting av FH12 lastebiler.  Lastebil-avdelingen  til ZIL har i dag et samarbeide med Caterpillar, og benytter en del motorer derifra.  Ungarske Ikarus bygger busser på chassis fra ZIL.
The Boswell Sisters

The Boswell Sisters var en amerikansk jazz-vokalgruppe som nøt stor popularitet i 1930-årene.
Gruppen bestod av søstrene Martha Boswell (* 9. juni 1905; † 2. juli 1958), Connee Boswell (* 3. desember 1907; † 11. oktober 1976) og Helvetia «Vet» Boswell (* 20. mai 1911; † 12. november 1988). De vokste opp i New Orleans. Connee var rullestolbundet enten på grunn av poliomyelitt eller etter en ulykke i barndommen (Kildene varierer).
Søstrene gjorde det godt allerede i ung alder på Vaudeville-teatre i New Orleans og omgivelser. I 1925 spilte de inn sine første plater for Victor Records. De ble overregionalt kjent først da de i 1930 dro til New York. Etter noen opptak for Okeh Records hadde de sine største suksesser 1931-1935 med Brunswick Records.
I 1934 tok de opp et stykke som het Rock and Roll, og dette var en av de første ganger dette uttrykket ble benyttet. Her dreide det seg ikke om noen seksuelle hentydninger, men til sjøgang.
I alt hadde de 20 Top-Hits, deriblant 1935 Nr 1 The Object of My Affection.
I 1936 gikk søstrene over til Decca Records. Men det ble med kun tre innspillinger, den siste den 12. februar 1936. Connee Boswell hadde da allerede begynt på sin solokarriere. Martha og Vet trakk seg tilbake fra musikkbransjen.
Boswell Sisters hadde innflytelse på andre grupper og solister, fra Andrews Sisters og Ella Fitzgerald til Pfister Sisters, Boswellmania og The Ditty Bops.
I 1998 ble Boswell Sisters tatt opp i Vocal Group Hall of Fame. I 2001 hadde musicalen «The Boswell Sisters» premiere i San Diego. I 2008 ble de opptatt i Louisiana Music Hall of Fame.
Rainbow Arts

Rainbow Arts var et videospillsutviklingsfirma og en videospillsdistributør, som ble grunnlagt i 1984 av Marc Ulrich, i Gütersloh i Tyskland.
Rainbow Arts ble kjøpt opp av Funsoft, og ble del av THQ, da Funsoft ble oppkjøpt av THQ i 1999.
USAs høyesterett

Dommere

Høyesterett har ni dommere. Høyesterettsdommerne utnevnes av den amerikanske president for livstid, og fratrer ellers kun ved egen oppsigelse eller ved riksrettsdom. Ingen dommer er så langt fratrådt etter riksrettsdom, men en rekke er gått av etter eget ønske.

Høyesterettsbygningen

Høyesterettsbygningen i Washington, DC ble bygget mellom 1932 og 1935. Arkitekt Cass Gilbert fikk i oppdrag av justitiarius William Howard Taft å tegne «en bygning av verdighet og viktighet passende for sin bruk som permanent hjem til De forente staters høyesterett». Den klassiske korintiske arktitekturstilen ble valgt fordi den harmoniserte best med de nærliggende kongressbygningene. Tegningene vektla domstolens og den dømmende myndighets stilling som en likeverdig og uavhengig gren av USAs styresmakt.
Anders Underdal

Bjørnstjerne Bjørnson og Anders Underdal

Farskapsrelasjonen skal ha eksistert som ett blant flere liknende rykter knyttet til Bjørnsons påståtte utenomekteskapelige forhold med Guri Andersdotter (d. 1949) men ble fremsatt som en påstand av Margit Sandemo 1. desember 1984 i Avisa Valdres og betegnet som «en lenge bevart familiehemmelighet», og hun har også senere gjentatt påstanden. I boka Bjørnsons kvinner og Margit Sandemos «familiehemmelighet» (Genesis forlag, Oslo 1999) konkluderer forfatteren Audun Thorsen, blant annet på bakgrunn av samtaler med Underdal, som han var en nær venn av, at påstanden må anses motbevist.