google/wiki40b huggingface dataset:
Sword Song

Sword Song er den fjerde romanen i bestselgerserien Sword Stories skrevet av historieromanforfatteren Bernard Cornwell.
Protagnoisten Uthred holder skjebnen til Wessex i sitt sverd igjen og boken følger Alfreds bestrebelser med å beskytte Wessex og forene England.
Boken ble utgitt 3. september 2007.

Handling

Uthred er fremdeles fanget av sin ed til Alfred. Hans gamle «venn» Haesten har imidlertid sendt ham en beskjed om at den døde har en beskjed til Uthred. Skeptisk går Uhred for å konsultere sin budbringer som ligger i graven, som forteller at han vil bli konge av Mercia.
Slitt mellom sin ed til en konge som han misliker og skjebnen som forteller at han vil bli konge, gir han tillatelse til Haesten om å introdusere sine norrøne allierte Sigefrid og hans bror Erik.
Det er kun når en prest skal til å bli korfestet at skjebnen tar en annen vending. Uthred gjenkjenner sin gamle våpenkamerat, waliseren Father Pyrlig.
Etter å ha lurt Sigefrid til å kjempe mot presten, som selv er en fryktsom fighter, forlater Uthred og Pyrlig dem. Uthred lover å vende tilbake.
Han vet imidlertid at hans ed holder ham og blir tilkalt av Alfred for å ta tilbake London for Earl Aethelred of Mercia fra Sigefrid og de med ham som har samlet seg som en horde og som ønsker å samle soldater og angripe Wessex.
Gjennom forstillelse virker Uthreds angrep fra sjøen og Londons forsvarere blir fanget i det åpne idet de forserer frem for å konfrontere Aethelreds større angripende armé.
Fastkilt mellom det som var deres trygge tilfluktssted i London, med sakserne foran dem og Uthreds styrker bak, blir de nørrøne beseiret.
Et særskilt grusomt slag blir forårsaket av Osferth (sønnen til Alfred) som hopper ned fra (wall) oppå Sigefrid og skader ham på en slik måte at han blir forkrøplet.
Samarbeidslandene for utviklingsbistand i det sørlige Afrika

Samarbeidslandene for utviklingsbistand i det sørlige Afrika (engelsk: Southern African Development Coordination Conference, forkortet SADCC) ble opprettet 1. april 1980, som følge av Lusakadeklarasjonen "Sørlige Afrika: Mot økonomisk frigjøring". SADCC var opprinnelig en løs allianse mellom medlemsstatene, dannet som et resultat av en langvarig konsultasjonsprosess på 70-tallet. Et av hovedmålene var å initiere og koordinere utviklingsprosjekter for å redusere landenes økonomiske avhengighet av det daværende apartheid-regimet i Sør-Afrika, samt å styrke medlemsstatenes og regionens innflytelse. SADCC besto opprinnelig av ni stater: Angola, Botswana, Lesotho, Malawi, Mosambik, Swaziland, Tanzania, Zambia og Zimbabwe. Namibia ble den tiende medlemsstaten i 1990.
17. august 1992 ble Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika (SADC) opprettet som en videreføring av SADCC. Opprettelsen skjedde i Windhoek i Namibia da SADCs deklarasjon og traktat ble signert, som dermed ga organisasjonen en rettslig rolle. Sør-Afrika ble medlem høsten 1994.
SADC har nå 15 medlemsland: Angola, Botswana, Lesotho, Den demokratiske republikken Kongo, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambik, Namibia, Seychellene, Sør-Afrika, Swaziland, Tanzania, Zambia og Zimbabwe. Hvert medlemsland koordinerer en eller flere sektorer.
Abraham, Martin and John

Dion-innspilling

Den originale versjonen, spilt inn av Dion, er en folkrock-produksjon med Phil Gernhard som produsent, og arrangert av John Abbott. Nerven i låten er en forsiktig obo og fiolin som åpner, deretter dukker harpe opp flere steder i sangen, blant annet helt avslutningsvis. I tillegg er det også et flygelhorn, Vinnie Bell og Ralph Casale på gitar, Nick DeCaro på elektrisk orgel, bassgitar, og David Robinson på trommer. I løpet av etterproduksjonen følte Dion at låten trengte mer dybde og la på et spor der han spiller klassisk gitar, merkbart under blant annet bridge og avslutning.
Låten er ganske ulik rockesoundet som Dion hadde blitt kjent for tidlig i 1960-årene, og enda mer ulik Holler og Gernhards forrige samarbeid, humorsangen «Snoopy vs. the Red Baron» fra 1966. «Abraham, Martin and John» ble en hitsingle i USA sent i 1968, hvor den nådde fjerdeplass på Billboard Hot 100, og fikk en gullplate av RIAA for over én million solgte eksemplarer. I Canada toppet den RPM 100 25. november 1968. I 2001 ble denne innspillingen rangert som nummer 248 i RIAAs Songs of the Century-liste. Singelen var også populær blant voksne lyttere, den nådde åttendeplass på Billboards Easy Listening-undersøkelse.
Edward Frederick Lindley Wood

Bakgrunn

Halifax var av Yorkshire-slekt, fjerde sønn av Charles Wood, 2. viscount Halifax. Han og søsknene var sykelige. Hans tre storebrødre døde unge. Dermed ble det han som skulle arve farens formue og sete i House of Lords. Han ble født uten venstrehånd og vissen venstrearm, men bedrev likevel ridning, jakt og skyting. Dette og hans anglo-katolske fromhet, likesom faren, fikk Winston Churchill til å gi ham tilnavnet «Holy Fox». I 2009 ble familiens røtter sporet tilbake til vikingkrigeren Magnus Irwinsson, som kom til England i 1066, med Harald Hardrådes hær.
Halifax' barndom ble delt mellom to hus i Yorkshire, Hickleton Hall nær Doncaster og Garrowby. Han ble utdannet ved Eton og Christ Church i Oxford, og ble så Fellow ved All Souls College.

Karriere

Halifax var først offiser og avanserte til major ved et dragonregiment]. Han var 1910-1925 (konservativt) medlem av underhuset, 1921-22 understatssekretær] for koloniene i Lloyd Georges regjering, oktober 1922–januar 1924 undervisningsminister (under Bonar Law og Stanley Baldwin) samt november 1924-oktober 1925 jordbruksminister i Baldwins andre regjering. 
Som minister viste han sitt store administrative talent og ble ansett som særlig fremragende i jordbruksanliggender. Han var en man av dypt religiøs legning og skrev en biografi om John Keble (i serien «Leaders of the church»).
Han ble utnevnt til visekonge av India den 31. oktober 1925, og ble kort tid etter adlet som baron Irwin. Han tiltrådte som visekonge 1. april 1926. 
I Halifaxs tid som visekonge i India gjennomførte Simon-kommisjonen sitt arbeide. Han hadde da i oppdrag å forsøke å legge grunnen for en fremtidig status som dominion for India, men han mislyktes med å få indiske politiske organisasjoner til å samarbeide med kommisjonen. Forsøkene på å demme opp for Mahatma Gandhis kampanjer i sivil ulydighet var også mislykkede, og Halifax så seg nødt til å forhandle med den fengslede Gandhi, noe som ledet frem til pakten Gandhi-Irwin.
På 1930-tallet hadde Halifax flere ministerposter i den britiske regjeringen og var utenriksminister 1938-1940. Han var med og forhandlet frem Münchenavtalen som lot Tyskland annektere deler av Tsjekkoslovakia. Halifax ble ansett som en tenkelig statsministerkandidat etter Neville Chamberlain - hvis appeasementpolitikk han hadde støttet - i mai 1940, men Winston Churchill ble i stedet foretrukket. At Halifax ikke hadde sete i underhuset ble betraktet som et problem.
Halifax fortsatte som utenriksminister under Churchill i ni måneder til, men ble senere på året sendt som ambassadør til Washington D.C., en post han hadde til 1946.
Borrefunnet

Borrefunnet er restene av en norsk skipsgrav fra vikingtiden som ble funnet i 1852 ved utgraving av en av Borrehaugene i Vestfold, et av Norges største gravfelt. Dette var den første skipsgrav som ble arkeologisk dokumentert. Dette er også den eneste av storhaugene på Borre som er fullstendig utgravd.

Funnhistorien

Vinteren 1852 begynte veivesenet å ta ut løsmasser fra en av haugene. Det var tele i jorda, så de grov seg rett inn i siden på haugen for å komme inn til frostfrie masser . Dette utviklet seg til en regulær tunnel inn mot midten av haugen. Her kom arbeiderne over en rik mannsgrav i et skip. De fikk tatt vare på en del av gjenstandene, men så kollapset tunnelen og haugen fikk ligge i fred over vinteren.
Mens arbeidene sto på, fikk advokat F. Kjerulf i Horten vite om funnet. Han besøkte anlegget, og bød arbeiderne finnerlønn for de gjenstandene de kom over. Han varslet også Universitetets Oldsaksamling om funnet, og i mai samme år kom Nicolay Nicolaysen til Borre for å grave ut resten av funnet. Kjerulf overlot de gjenstandene han hadde tatt vare på, og han bisto også Nicolaysen under de følgende utgravningene. Det viste seg at gravkammeret var mer eller mindre fullstendig ødelagt, og alt treverk i skipet var borte for lengst. Nicolaysen fant imidlertid såpass mange nagler at han kunne si det hadde vært over 17 meter langt, og at det hadde vært satt ned i en kunstig forsenkning i bakken før haugen ble lagt over. Haugen hadde hatt en diameter på ca. 40 meter.

Gravfunnet

Det viste seg at gravkammeret var mer eller mindre fullstendig ødelagt. Nicolaysen kunne imidlertid konstatere at den døde var blitt kremert, og de brente beina var lagt i en jernkjele omtrent midt i skipet. Gravgavene hadde ligget både inni og utenfor skipet.  Mye av det var bevart, enten på stedet eller det var tatt vare på av Kjerulf.
Det fineste er kanskje et rikt dekorert hesteseletøy, tre par stigbøyler, en ridesal og en slede (eller vogn). På den ene siden av skipet hadde det ligget en oppsalet hest, på den andre siden en hest og en hund. Utenfor skipet var en tredje hest, som veiarbeiderne mente måtte ha vært begravet stående. Blant gjenstandene var også skår av et meget sjeldent og fint glassbeger, som må ha blitt laget i Sør-England eller Frankrike. Nicolaysen mente det måtte være fra 700-tallet, og han gikk derfor ut fra at hele gravfunnet måtte være fra den tiden. 
I dag vet vi at dekoren på disse gjenstandene er typisk for perioden 850-950, og stilen har fått navn etter dette funnet – borrestilen. Vi kan nå si at funnet dateres til ca. år 900, og er dermed omtrent samtidig med Gokstadfunnet. Noen av gjenstandene er utstilt i Vikingskipshuset på Bygdøy i Oslo.
NM i svømming 1911

NM i svømming 1911 var det første norgesmesterskapet i svømming som ble arrangert. Stevnet ble avholdt i Stavanger 19.-20. august 1911.
Zhang Jiao

Zhang Jiao (kinesisk: 张角; pinyin: Zhāng Jiǎo, død 184) eller Zhang Jue (Zhāng Jué) var anføreren av de gule turbaners opprør i senere del av Han-dynastiets tid i Kina. Han skal ha vært nevø av Zhang Daoling, grunnleggeren av Tianshi-sekten.
Zhang Jiao var tilhenger av daoismen. Han tok tittelen Store læremester og ledet De gule turbaner med sine brødre Zhang Bao og Zhang Liang. Hans prosjekt tok navnet Himmelske vei eller Fredens vei. De gule turbaner var fortørnet over de høye skatter keiserhuset innkrevde, og gikk i år 184 til opprør som skulle spre seg over hele keiserriket. Keiser Ling handlet raskt, og utvidet generalenes og provinsguvernørenes myndighet sterkt.
Dette skulle i sin tid innebære en desentralisering av makten som i seg selv ble et stort problem. I løpet av de neste ti år ble De gule turbaners opprør slått ned på sted etter sted.
Zhang Jiao døde selv av sykdom.
Fri rettshjelp

Fri rettshjelp er et rettshjelpstilbud som er opprettet av det offentlige for å hjelpe personer med å kunne få nødvendig juridisk bistand uavhengig av vedkommendes økonomi

Norge

I Norge er fri rettshjelp et rettshjelpstilbud som er opprettet av det offentlige for å hjelpe personer med å kunne få nødvendig juridisk bistand uavhengig av vedkommendes økonomi. Dette gjelder i visse typer saker som er ansett spesielt viktige for folks velferd. Tilbudet går ut på at staten, helt eller delvis, dekker utgifter og omkostninger som påløper i forbindelse med advokatbistand, i og utenfor rettergang. Fri rettshjelp er således, kort fortalt, i hovedsak advokatbistand som er subsidiert av staten, med formål å hindre rettstap som følge av dårlig økonomi.
Fri rettshjelp gis som fritt rettsråd, fri sakførsel eller fritak for rettsgebyr etter rettshjelploven, utenom i saker om idømming og fullbyrding av straff.

Fritt rettsråd

Fritt rettsråd er fri rettshjelp utenfor rettergang.
Foruten advokatråd om rettslige spørsmål, omfatter fritt rettsråd også ren informasjon om rettsregler og mer omfattende saksbehandling ved advokat – så som utarbeidelse av søknad, klage og korrespondanse med motpart m.v.
Som saker utenfor rettergang anses også forliksrådsbehandling.

Fri sakførsel

Fri sakførsel er fri rettshjelp (advokatbistand) i saker som går for domstolene (unntatt forliksrådet), samt visse forvaltningsorgan.
Foruten hel eller delvis dekning av salær til prosessfullmektig (advokat), innebærer fri sakførsel også fritak for behandlingsgebyr og saksutgifter som ikke dekkes av dette, såkalte sideutgifter.
Bevilling til fri sakførsel omfatter ikke bistand til å få gjennomført domsavgjørelse, således at aktuell tvangsfullbyrdelse eventuelt må søkes dekket som fritt rettsråd.

Fritak for rettsgebyr

Fritak for rettsgebyr innebærer at man slipper å betale for å få behandlet saken i rettsapparatet, og omfatter foruten fritak for behandlingsgebyr også fritak for å betale utgifter til saksutdrag, meddommere, skjønnsmenn, sakkyndige, vitner, oversettelser, særlige undersøkelser og andre sideutgifter.
Isola Vicentina

Historie

Tallrike arkeologiske funn fra ulike epoker vitner om oldtiden i Isola Vicentina. Av disse er det keramikk som er datert tilbake til jernalderen, en søyle med en inskripsjon på venetisk språk, en romersk gravstein, og flere lombardiske graver. De eldste skriftlige nedtegnelsene hvor Isola Vicentina er nevnt er datert til 753 f.Kr.
Disse funnene viser at området hvor Isola Vicentina nå ligger, var av stor betydning allerede i oldtiden. Dette hovedsakelig grunnet stedets geografiske lokalisering langs de viktige veiene til Vicenza og Schio.
I løpet av middelalderen var området først av biskopen, siden av Conti-familien fram til 1100-tallet, og til sist av Da Vivaro-familien. Området var gjentatt ganger scene for konflikter mellom datidens mektige herskerfamilier.
Hele området Vicenza, inkludert Isola Vicentina, ble en del av republikken Venezia på 1400-tallet. Det innebar flere århundrer med fred som først ble forstyrret av ankomsten av Napoléon Bonapartes soldater på slutten av 1700-tallet. Isola Vicentina ble annektert av kongedømmet Italia i 1866, sammen med resten av regionen Veneto.
Marie

Uttale

På norsk uttales Marie med trykk på i-en og med uttalt e på slutten: [ maˈriːɘ ]. På fransk er e-en stum, slik at uttalen blir [ maˈriː ]. Merk at i den franske uttalen er trykket er på siste stavelse, og ikke på første som i norsk uttale av navnet Mari.
Pål Anders Ullevålseter

Annet

Våren 2007 vant Ullevålseter kjendiskonkurransen Isdans på TV 2. Som profesjonelle dansepartner hadde han russisk/norske Anna Pushkova.
Høsten 2010 kom boka Pål Anders Ullevålseter, Drømmen om Dakar ut på Aschehoug forlag. Boken er skrevet av Katrine Bjerke Mathisen.
Ullevålseter er ambassadør for MOT.
I 2011 deltok han i kjendisversjonen av 71° nord der han forøvrig vant.
Høsten 2013 deltar Ullevålseter i kjendiskonkurransen Skal vi danse på TV 2. Som profesjonelle dansepartner har han Anette Stokke.
I 1992 var han første nordmann som gjennomførte Novemberkåsan, i 2005 startet han og fullførte Novemberkåsan for tiende gang, og ble med det medlem i den eksklusive Kåsa-klubben.
I 2018 vant Ullevålseter kjendiskonkurransen Farmen Kjendis hvor han kom inn som utfordrer i gruppen sammen med Mira Craig.
I 2019 utvidet Ullevålseter sin reality-merittliste ytterligere da han vant Mesternes Mester etter en nervepirrende finale mot Karoline Dyhre Breivang.
CARE

CARE er en uavhengig hjelpeorganisa­sjon som ikke er tilsluttet noe politisk parti, religiøs gruppering eller ideologi. Den kjemper for kvinners rettigheter og for at alle skal leve et verdig liv. CAREs grunnprinsipp er at kvinner som får hjelp og muligheter, selv finner veien ut av fattigdommen, skaper et bedre liv for seg og familien sin og utfordrer maktforhold og tradisjoner som undertrykker og ødelegger.
CAREs hovedarbeidsområder er kvinner og mikrofinans, kvinners rettigheter, mødredødelighet, vold mot kvinner og nødhjelp.
Det finnes totalt tolv nasjonale CARE- organisasjoner som til sammen utgjør CARE International. Disse tolv organisasjo­nene finansierer nødhjelp og langsiktig utviklingsarbeid i omtrent 70 land verden over. I 2007 nådde CARE over 55 millioner mennesker.
CARE ble etablert i 1945 av 22 nordamerikanske organisasjoner som ønsket å hjelpe Europa etter andre verdenskrig. Mange var immigrantorganisasjoner der medlemmene ønsket å bistå sine hjemland.
Ungdomsråd

Et ungdomsråd er et offentlig organ i en kommune, der ungdommer er med å vedta og bli orientert om kommunale saker som angår ungdom.
Fevåg

Fevåg er ei lita bygd i Indre Fosen kommune i Trøndelag fylke. Bygda ligger cirka 15 minutter fra Rissa sentrum, mellom Hasselvika, Selnes og Sørfjorden, og har cirka 250 innbyggere, samvirkelag og båthavn. Fosen Mekaniske Verksteder har sin ene avdeling her ved Frengen Slip og Motorverksted AS.

Historie

Fevåg var før kommunesammenslåingen i 1964 en del av gamle Stjørna kommune før stedet sammen med de andre tettstedene slått sammen under til Rissa kommune.
Degenerert varemerke

Degenerert varemerke, også kalt varemerkeord og deproprialisert eponym, er et varemerke eller produktnavn som er tatt i bruk som nøytralt allmennord og fellesnavn for en gruppe produkter eller tjenester som likner på det spesielle produktet. Dette oppstår først og fremst når det spesielle produktet blir særlig utbredt og dominerer markedet. Varemerket blir etter hvert til et generisk navn eller betegnelse. 
I språkvitenskapen er deproprialisering fagbetegnelsen for det samme fenomenet, nemlig at produktnavn blir allmennord.

Eksempler

Noen vanlige eksempler på degenererte varemerker er heroin, hammondorgel, thermos, potetgull, respatex, stillongs og Vaselin. Kopimaskinprodusenten Xerox og støvesugerprodusenten Hoover er amerikanske eksempler på at et firma- og produktnavn har blitt betegnelse for alle tilsvarende produkter. På engelsk har disse ordene også blitt tatt i bruk som verb.
Et varemerke kan bli degenerert når produktet eller tjenesten assosiert med det har oppnådd en høy markedsandel eller forbrukeroppmerksomhet. Et varemerke kan også bli degenerert uten spesielt høy markedsandel, for eksempel gjennom mekanismer som viral markedsføring.
René Bazin

Liv og virke

René Bazin ble født i Angers i regionen Pays de la Loire, studerte jus i Paris og da han kom tilbake til Angers ble han professor i jus ved det katolske universitetet. Han bidro til tidsskrifter i Paris med en rekke skisser fra det provinsielle livet og reisebeskrivelser. 
Han forfattet godt over 40 romaner, fortellinger og reiseskildringer. Han skrev Stephanette (1884), men det var først med Une tache d'encre (1888) som gjorde han kjent blant det romanlesende publikum og som en fikk en pris fra Académie française (Det franske akademi). Han skrev i 1899 med bonderomanen La terre qui meurt, påvirket av Maurice Barrès og en del av Paul Bourgets senere forfatterskap. Boken var et uttrykk for både bonderomantikken og regionalismen. Blant Bazins mange senere bonde- og reiseskildringer betraktes hans patriotiske Les Oberlé (1901) som blant hans beste. Det kom i høyt opplag og ble oversatt til mange språk. Også hans sosialkritiske romaner som De toute son âme (1908) fant raskt en bred leserskare. Hans tenkning var dypt forankret i og preget av en tradisjonell og jordnær katolisisme.
Akademiet gjorde ham til medlem den 28. april 1904.
Bakkehumle

Kjennetegn

Bakkehumle har nesten alltid gulbrun farge på ryggsiden av brystet. Bakkroppen er stort sett brun av farge, med et mørkebrunt bånd fremst og noen sorte hår bakerst. Men det finnes en rekke varianter.

Størrelse

Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Dronninger: Lengde 16–18 mm, Vingespenn: 30–32 mm

Arbeidere: Lengde 9–15 mm, Vingespenn: 20–28 mm

Hanner: Lengde 12–14 mm, Vingespenn: 23–27 mm

Bolet

Bolet til bakkehumle ligger på bakken. Selve bolet er pent å se til, og har en gulaktig farge. Humlene er lite aggressive ved bolet. Humlen er en pocket-macker. (Se humler)

Utbredelse

Vi finner bakkehumle fra Mjøsa og sydover Sørlandet. Den er observeres jevnlig i Østfold.
Corades

Utseende

Ganske store, mer eller mindre brune, svært bredvingede sommerfugler. Bakvingen er trukket ut til en smal spiss bakerst.

Levevis

Artene lever i tåkeskog i rundt 1500–3000 meters høyde i Andes-skråningene. Larvene lever på bambus-slekten Chusquea. De voksne sommerfuglene holder seg mest oppe mellom trærnes bladverk.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Andesfjellene.
Allen Welsh Dulles

Bakgrunn

Dulles kom fra en diplomatfamilie.

Diplomat

Etter sine studier virket han allerede fra 1916 for USA i den amerikanske ambassade i Wien og senere i Bern.
Etter verdenskrigen 1914-18 arbeidet han først sammen med sin bror John Foster Dulles som rådgiver for deres onkel Robert Lansing som i egenskap av amerikansk utenrikspolitiker deltok i forhandlingene som munnet ut i Versaillestraktaten. I diplomatkretser der kurserte Sions vises protokoller, nettopp introdusert for de diplomatiske miljøer. Dulles klarte i 1921 i sin tid ved ambassaden i Konstantinopel sammen med journalisten Philip Graves, å avsløre dokumentet som en forfalskning. 
I 1926 avslo han å bli utnevnt til amerikansk ambassadør i Beijing og gikk ut av den diplomatiske tjeneste.

Jurist

Dulles engasjerte seg sammen med broren John Foster Dulles som advokat i selskapet Sullivan & Cromwell, som spesialiserte seg på utenlandsforretninger, og som ikke bare assisterte sine klienter med juridisk arbeid, men også bedrev lobby-arbeid og til tider Public Relations-iscenesettelser. For å øke interessen for  å investere såkalte i Heidelberg-bonds og dermed  gjenoppbyggingen i Tyskland, inspirerte man til en mer tyskvennlig stemning med å gå oppsatt tyske operetter i USA. Sullivan & Cromwell representerte både amerikanske så vel som tyske og andre europeiske selskaper. Blant dem var Rockefeller-familiens Chase Bank, Ford, ITT, SKF, I.G. Farben, Belgische Nationalbank, byggerne av Panamakanalen, og United Fruit Company som kontrollerte mellomamerikansk landbruk. 
Sullivan & Cromwell var også i det skjulte selv eier av i mange selskaper, og bedrev politisk lobbyvirksomhet. John Foster Dulles  ble etterhvert direktør for Sullivan & Cromwell, og fungerte som amerikansk generalrepresentant i datidens største kjemikonsern i hele verden, I.G. Farben.
Allen Dulles, som mellom verdenskrigene gjorde forretninger med den tyske riksbanksjefen Hjalmar Schacht, representerte i 1936 også Prescott Bush i hans forretninger med Det tyske rike. Dulles hadde etter et besøk i Tyskland i 1933 vendt tilbake med manglende begeistring for Adolf Hitler. Men som forretningsadvokat engasjerte han seg for tyske interesser. Brødrene Dulles gikk i offentligheten inn for at USA ikke skulle gå inn i krigen, frem til angrepet på Pearl Harbor gjorde at et slikt standpunkt ikke lenger kunne være aktuelt.
Common Object Request Broker Architecture

Common Object Request Broker Architecture (CORBA) er en standard som er definert av Object Management Group (OMG). Standarden er definert for å lette kommunikasjon mellom systemer på diverse plattformer, ulike operativsystemer, programmeringsspråk og maskinvare. CORBA bruker en objektorientert modell selv om systemene som bruker den ikke nødvendigvis er objektorienterte. CORBA er et eksempel på et distribuert objektparadigme.
Versjon 1.0 ble lansert i oktober 1991.