Hans Henrik Petersen

Bakgrunn

Petersen var sønn av tollkasserer Thorvald Petersen (f. 8. august 1842) og Anna Møller, og tok maskiningeniøreksamen ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1909. Han hadde arbeidserfaring i fem år som driftsingeniør ved Ferriere di Udine i Italia fra 1910 til 1915 og var tre år i Østerrike under første verdenskrig fra 1915 til 1918 som driftsingeniør på Bergwerk Storé Steyermark. Var direktør på en fabrikk i Kroatia i flere år, samt noen år i Tyskland og Nederland. Han var på valseverket Stavanger Elektro Staal fra 1919 til 1929. Samme år ble han støperiingeniør ved Fredrikstad mekaniske verksted. Fra 1938 var han driftsingeniør ved Raufoss Ammunisjonsfabrikk.
Petersen giftet seg med Anna Elisa Brande 10. juli 1954 og de fikk tre barn. Han bodde på Nordstrandhøgda i Oslo ved sin død 9. februar 1969, og ble bisatt ved Vestre krematorium gamle kapell 15. februar samme år.

Andre verdenskrig

Han ble medlem av Nasjonal Samling (NS) i 1933, og var kretsfører for NS på Toten fra 1940–1942, samt ordfører på Vestre Toten fra november 1940. Han var medlem av NS sin kamporganisasjon (KO), NS hjelpeorganisasjon, Hirden, og Germanske-SS. Han var fylkesmann i Aust-Agder fra 29. januar 1942 til 1945, utnevnt av de tyskkontrollerte styresmaktene i Norge under andre verdenskrig. Petersen var jødefiendtlig, i en tale på Holt landbruksskole i 1942, sa han blant annet: «Det er spørsmål om det skal bli rettferdighet i verden eller om jødespekulanter skal snylte på andre menneskers slit». Hvorvidt dette skulle vise til jødenes etnisistet eller snylteroppførsel fra kapitalister generelt er ikke klart.
I 1944 foreslo NS-fylkesmann Christopher Lange i Vestfold at sinnslidende skulle drepes og «befri de uhelbredelige sinnssyke fra en håpløs og meningsløs tilværelse». Hans Henrik Petersen var en av to som svarte på forslaget, med et brev signert 13. februar 1945, og ville i tillegg også inkludere «uhelbredelige idioter». Petersen skrev også under på et opprop fra Aust-Agders ordførere om at norsk stridsdyktig ungdom måtte mobiliseres og sendes til Østfronten for å slåss mot bolsjevikene.
Petersen forsynte seg også godt av eiendelene til nordmenn som måtte flykte fra landet under krigen. Hele elleve billass med «tyvegods» med innbo og løsøre ble hentet  hos Petersen etter krigen. I et brev til Likvidasjonskontoret for inndradde formuer skrev Petersen et brev hvor han ber om å få utlevert et flygel fra jøden Dollers bo. Han skrev at han allerede hadde hentet endel av innboet, men fikk ikke utlevert flygelet da dette skulle til en institusjon. Han skrev så at han ønsket å bytte sitt eget private flygel mot dette, da hans eget hadde slitasje i lakken enkelte steder.

Etterspill

Under det norske landssvikoppgjøret i Agder lagmannsrett etter krigen kom det frem at: «Petersen var særdeles pågående og aggressiv for å fremme Nasjonal Samlings ideer og arbeid og tyske krigsinteresser». Han ble dømt 9. august 1946 til 12 års tvangsarbeid, erstatning på 50 000 kr, og inndragning av 14 500 kr, men anket til Høyesterett. Høyesterett mente at Petersen hadde vist «en energisk ondartet og hemningsløs virksomhet», og økte straffen til 15 år.
Petersen er i ettertid ikke offisielt regnet som en av Aust-Agders fylkesmenn. Navnet ble fjernet fra listen over fylkesmenn, og bildet av han fjernet fra veggen på fylkeshuset i Arendal. I boken Agders Historie 1920-45 - Mellomkrigstid og Okkupasjon fra 1991 beskrives Petersen som «fanatisk nasjonalsosialist».