google/wiki40b huggingface dataset:
Astor House

Astor House er en femetasjes bygning i distriktet Hongkou i Shanghais sentrum. Det neoklassiske barokke bygget ble reist i  1846 som Richard's Hotel and Restaurant, men fikk navnet Astor House i 1857. Mange berømtheter har bodd på hotellet, blant andre den amerikanske generalen og senere presidenten,  Ulysses S. Grant, fysikeren Albert Einstein, ragtimekomponisten og musikeren Scott Joplin, filosofen Bertrand Russell, ballettdanseren Margot Fonteyn og stumfilmkomikeren Charlie Chaplin. Chiang Kai-shek sov på rom 24 natten før han flyktet til Formosa i 1949.  
Astor House var den første bygning i Kina som fikk elektrisk lys.
I 1990 ble huset det første tilholdssted for Shanghaibørsen. Senere ble det et hotell igjen, under navnet Pujiang Hotel.
Det ligger like ved Suzhouelvens utløp i Huangpu, nord for broen som fører sør til The Bund.
Provinsen Venezia

Provinsen Venezia (italiensk Provincia di Venezia) var en provins i regionen Veneto i det nordlige Italia. Venezia var provinsens hovedstad.
Det var 809 586 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 2 472 km².
Provinsen ble 1. januar 2015 erstattet av Storbyområdet Venezia.
Prototheoridae

Kilder

Prototheoridae på Tree of life:
Engsnutebiller

Utseende

Små til middelsstore snutebiller med bred, skjellkledt kropp. Hodet er middels stort med en middels lang, slank, krum snute. Fasettøyenene er ganske store og noe utstående. Antennene er 11-leddete og knebøyde. Det innerste leddet (antenneskaftet) er noe kølleformet, antennesvøpen består av sju ledd og antennene ender i en kompakt, tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, mye smalere enn dekkvingene, med rundede sider, tett skjellkledt. Dekkvingene er brede, parallellsidige i de fremre 3/4, med tydelige skuldre og punktrader. De har ofte markerte lengdestriper dannet av lyse og mørke skjell. Beina er middels lange og kraftige.

Levevis

Engsnutebillene lever på ulike slags urter, spesielt i erteblomstfamilien (Fabaceae) og skjermplantefamilien (Apiaceae). De er vanligvis noe spesialiserte, slik at hver art spesialiserer seg på en familie eller slekt av vertsplanter. Hypera postica kan gjøre noe skade på kløver, ellers er denne underfamilien av liten økonomisk betydning. Larvene til engsnutebillene skiller seg fra de fleste snutebillelarver ved at de spiser på utsiden av plantene, ikke inne i dem.
Den søramerikanske arten Phelypera distigma, som har larver som lever på bladene av et tre, er uvanlig i og med at larvene lever mange sammen i likhet med mange sommerfugler og planteveps. De danner sirkler for å forsvare seg om de blir angrepet. Når de skal forflytte seg fra et tre til et annet, skjer det som et "tog" der hver larve følger tett etter den forrige.
Hanne Grete Einarsen

Trekk pusten opp i det blå

"Dette er en utstilling som består av flere teknikker og objekter, satt sammen for at publikum skal oppleve et estetisk univers. Utgangspunkt for alle objektene er at de skal danne deler av en fortelling om menneskets tilstedeværelse i egen kropp gjennom samisk identitet, ulike funksjonsfaser, egen slektshistorie gjennom gjenstander og vårt forhold til naturen. Jeg ønsker at denne utstillingen skal knytte seg til en fortellertradisjon som står sterkt her i nord. Fortellingen min bæres fram av ulike objekter som kan avkodes gjennom direkte avbildning eller kjente metaforer.  Jeg dekoloniserer meg selv og setter sammen kjente elementer fra den tradisjonelle reindriften og den tradisjonelle sjøsamiske kulturen".
Om tittelen
Trekk pusten opp i det blå er en setning som brukes som instruksjon til brystkreftpasienter som skal ha strålebehandling på venstre side der hjertet ligger. Når stråleterapeutene gir denne instruksjon så skal pasienten trekke pusten og holde den under selve strålebehandlingen for å skåne hjertet for skader.

Teaterstykket Månefabler

I 2009 lagde figurteaterkompaniet Dukkenikkerne i Bergen forestillingen Månefabler, som var inspirert av og produsert etter hennes malerier. Manuset var skrevet av Jack Markussen og Jan Neal Holden. Forestillingen er vist for tusenvis av barn i Hordaland og andre steder.

Snefjord Highland Gathering

Siden 2006 har hun vært med å arrangere og drive, sammen med Trond Egil Nilsen, festivalen Snefjord Highland Gathering i Snefjord. Festivalens hovedformål er å formidle skotsk og samisk kunst og kultur. Dette gjøres ved å arrangere utstillinger og workshops av og med samiske kunstnere, samt vise de skotske kulturlekene Highland Games. Festivalen avvikles i midten av juli hvert år.
I 2014 hadde forskerne og regissørene Beate Bursta og Kristin Nicolaysen premiere på dokumentarfilmen Kofta & Kilten, som handlet om kunstnerparet Hanne Grete Einarsen og Trond Egil Nilsen, med særlig fokus på deres etablering av Snefjord Highland Gathering.
Brijuni

Historie

Brijuni hadde flere romerske bosettinger i antikken, men fram til slutten av 1800-tallet var øyene først og fremst kjent for sine steinbrudd. Fra middelalderen tilhørte øyene Republikken Venezia, og stein herfra ble brukt til å bygge bygninger og broer i byen. Øyene tilhørte Venezia fram til Napoleon erobret byen i 1797. Etter dette ble øyene del av Napoleons Illyriske provinser.
I 1815 ble øyene del av keiserdømmet Østerrike og fra 1867 dobbeltmonarkiet Østerrike-Ungarn. I denne perioden ble stein fra øyene eksportert til Wien og Berlin. Etter at Østerrike anla en marinebase i Pula ble øyene strategisk viktige, og østerrikerne bygde befestninger på øyene.
Etter at marinen hadde forlatt øyene ble de kjøpt av forretningsmannen Paul Kupelwieser. Han anla et eksklusivt feriested på øyene, med førsteklasses hoteller, restauranter og havneanlegg. Øyene ble et populært feriemål for overklassen fra Wien, og ble besøkt av medlemmer av kongefamilien og andre aristokrater.
Etter første verdenskrig i 1918 ble øyene del av Italia. Paul Kupelwiesers sønn Karl overtok driften av virksomheten. Etter de økonomiske nedgangstidene på 1920-tallet gikk imidlertid foretaket konkurs, og Karl Kupelwieser begikk selvmord. Den italienske staten overtok driften av øyene i 1930. 
Etter andre verdenskrig i 1945 ble øyene del av Jugoslavia. Kommunistlederen Josip Broz Tito gjorde øyene til sitt private feriested og sommerresidens. Arkitekten Jože Plečnik tegnet en paviljong for Tito her. Nesten 100 utenlandske statsledere besøkte Tito på Brijuni, i tillegg til internasjonale filmstjerner som Elizabeth Taylor, Richard Burton, Sophia Loren, Carlo Ponti og Gina Lollobrigida. Etter Titos død i 1980 ble øyene gjort om til en nasjonalpark i 1983.
Da Kroatia ble selvstendig i 1991 ble øyene kroatiske, og anleggene ble gjort om til et internasjonalt konferansesenter. Fire hotell på Veli Brijun ble gjenåpnet, og det ble anlagt en safaripark med eksotiske dyr som hadde blitt gitt til Tito som gaver. En internasjonal poloturnering fra Karl Kupelwiesers tid ble gjenopptatt i 2004.

Flora

Det er nærmere 680 plantearter på øya. Det er svært store eiketrær på øya. Her finnes lokale middelhavsplanter som kristtorn, myrt, jordbærtre (arbutus) og mastikstre, i tillegg til importerte arter som pinje, eukalyptus og sypress. Det finnes også eksotiske palmer og kaktus.
Mest kjent er likevel et svært gammelt oliventre. Ved hjelp av Karbondatering (C-14 metoden) har man kunnet fastslå at treet er om lag 1600 år gammelt.
Tore Johansen (musiker)

Musikalsk oppvekst

Han vokste opp på Tverlandet utenfor  Bodø sammen med sin eldre, trommespillende bror, Roger. Ett av hans musikalske forbilder var trompetisten Chet Baker. Johansen fikk en god oppdragelse i musikk ved å allerede som 16-åring ha sin første jazzgruppe med bass-nestor, Terje Venaas, som da var ansatt som landsdelsmusiker i jazzgruppa Trio Nord sammen med Finn Sletten og Jan Gunnar Hoff.

Internasjonal

Johansen har spilt med den svenske saksofonisten Nisse Sandström og samarbeider ofte med norges jazzdronning Karin Krog. Han har og, i ulike settinger, jobbet med bl.a. pianist Lars Jansson (Sverige) og altsaksofonist Jukka Perko (Finland). Hans samarbeide med den amerikanske pianisten Hal Galper er også verd å nevne. Sistnevnte prosjekt ble dokumentert i 2004 av NRK P2 Jazzklubben fra klubben Blå i Oslo. Han har også turnért med Trondheim Jazzorkester og Chick Corea i bl.a USA, Skandinavia og Japan. Dette er dokumentert på plate på Midtnorsk Jazzsenters eget plateselskap, MNJ Records. Andre samarbeidsprosjekter de senere årene har bl.a. vært med trompetisten Kenny Wheeler i 2008 og bassisten Steve Swallow i 2009.

Nord-Norge

Ellers er Johansen ofte å oppleve med musikere fra hans egen landsdel (Nord-Norge). Bl.a med Bjørn Alterhaug, Jan Gunnar Hoff (klaver), Finn Sletten (trommer) og Ole Morten Vågan (bass). Johansen spilte på Moldejazz i 2002 med sistnevnte og Hallgeir Pedersen (gitar). Dette ble utvidet til kvartett med storebror Roger Johansen på trommer. Kvartetten Johansen/Pedersen/Vågan/Johansen la også grunnlag for andre prosjekter, som komp for Nord-Norges store visekunstner, Terje Nilsen på Trondheim Jazzfestival i 2006 og nonetten "Lars Gullin Tribute" med bl.a John Pål Inderberg på barytonsax og svenske Lars Sjösten på piano (original medlem av Gullins kvartett fra 70-tallet).

Spennende Label

Johansen har også jobbet mye i duoformat med pianisten Vigleik Storaas, dokumentert på hans utgivelse Rainbow Session (2007). Denne utgivelsen foreligger på Johansen-brødrenes nystartede plateselskap, "Inner Ear".

Utmerkelser

Johansen var «Nordlandsprofil» på Nordland Musikkfestuke 2002, tilknyttet Nordnorsk Jazzsenters aspirantordning 2002-2004, mottok Norsk kulturråds ensemblestøtte i 2005 og var mottakeren av Stubøprisen samme år.
Hans trompetspill kjennetegnes med en varm tone og beskrives ofte som elegant, med fokus på mellomregisteret og avslappet-intenst.
Sjakkolympiaden 1928

Sjakkolympiaden 1928 var den andre sjakkolympiade, organisert av Fédération internationale des échecs (FIDE) og bestod av en åpen turnering og en kvinneturnering, i tillegg forskjellige arrangementer for å fremme sjakkspillet, fant sted mellom 21. juli og 6. august 1928 i Haag i Nederland.
Indigo

Farger på internett

Indigofarge ligger på internett nærmere Midnight Blue  (Hex: #191970) enn den fargen som kalles Indigo  (Hex: #4B0082), denne er mer fiolett enn indigo.
Ragna Wettergreen

Biografi

Hun debuterte på Christiania Theater i 1886. Fra 1899 til 1934 var hun en av hovedkreftene ved Nationaltheatret, unntatt sesongene 1905–09 da hun var primadonna ved Fahlstrøms Theater. Hun spilte i flere urfremføringer av Henrik Ibsen. Hennes kunst forente sikker intuisjon, stor sjarm, sterkt temperament og en nyansert teknikk. Blant hennes ypperste karakterroller var Gina Ekdal i Vildanden, fru Arvik i Når den ny vin blomstrer, Konge-Juliane i Hamsuns Livet ivold, Alice i Dödsdansen og Laura i Faderen av Strindberg. Hun var også en glansfull lystspillkunstner. Trakk seg tilbake fra scenen ca. 1940, men juni 1952 vendte hun tilbake i sin gamle glansrolle som bestemoren i Eventyret av G. A. de Caillavet og Robert de Flers. Hun var med på 105 oppsetninger i Nasjonalteateret i Oslo. I de siste forestillingene var hun nesten 88 år gammel. Alternativ navn Ragna Rynning.
Visceralt fett

Visceralt fett er fettet som legger seg rundt organene. Å ha mye visceralt fett er assosiert med diabetes og hjerte- og karsykdom.

Helseeffekt

Bukfedme kan bestå av subkutant fett (fett under huden), mens visceralt fett vil ligge rundt organene. Det finnes ulike måter å skille disse fettypene fra hverandre. Det viscerale fettlageret øker når de subkutane lagringsplassene har mye fett og en person har et overskudd av energi som lagres som fett i kroppen. Det viscerale fettet anses som helseskadelig fordi det har lett for å gå inn i sirkulasjonen og portvenen. Ved vektnedgang er det dette fettet kroppen bruker først.

Målemetode

Innenfor forskning vil man kunne foreta CT eller MR-undersøkelser for å få tverrsnittsbilder av buken og fettet her. I klinikken vil man nøye seg med å måle midjeomkretsen og eventuelt midje-hofte-ratioen til en person.
Lerkefalk

Utbredelse

Arten hekker over store deler av Palearktis, men overvintrer i Afrika sør for Sahara og i deler av Sørøst-Asia
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter 2015, til Nær truet (NT). Kategorien skulle egentlig vært Sårbar (VU) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til NT fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.

Hekking

Lerkefalken finner et forlatt fuglerede, for eksempel etter andre falkefugler eller kråker, hvor den legger 2-3 egg midt i juni.  Lerkefalken hekker en gang i året.
Rugetiden er 28-31 dager, og ungene mates i 28-34 dager.
Homaloidion

Utseende

En middelsstor, slanke, brun trebukk, dekkvingene med to par gulhvite lengdestreker, en langs kanten og en nær sømmen. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er lengre enn bredt, sylindrisk. Dekkvingene er nokså jevnbrede og ender i en liten tann. Beina er middels lange med litt fortykkede lår.

Utbredelse

Arten er utbredt i det østlige Brasil (fra Bahia til Rio Grande do Sul).
Långås

Långås er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 534 innbyggere.
Det teologiske fakultet (UiO)

Historie

Det teologiske fakultet ble opprettet i 1811, som det første fakultet ved det som da het «Universitas Regia Fredericiana», nå UiO. Frem til 1908, da Det teologiske Menighetsfakultet ble opprettet var fakultetet det eneste stedet i Norge hvor det ble utdannet teologer.

Utdanning

Frem til 1860 var de fleste som ble uteksaminert ved universitetet, teologer. I begynnelsen var aktiviteten ved universitetet hovedsakelig knyttet opp til undervisning, og i perioden mellom 1815-1879 avla tilsammen 4442 studenter embetseksamen ved universitetet. Av disse var det 1601 studenter som tok teologisk embetseksamen.
Fakultetet opplevde en særlig vekst på slutten av 80-tallet og utover på 90-tallet. Spesielt tydelig ble dette første gang i 1991 med overføringen av kristendomsfaget fra det humanistiske fakultet til det teologiske fakultet. Dette resulterte i store studentkull og øket lærerstab. Etterhvert ble også nye fagområder tillagt fakultetets portefølje, slik som diakoni- og profesjonsfagene, og senest de interreligiøse studiene. I 1988 begynte fakultetet å tilby utdannelse innenfor kristendomskunnskap, og i 1995 innenfor helsefag (diakoni).

Utviklingen av studietilbudet ved Det teologiske fakultet

Mens fakultetes studietilbud fra begynnelsen kun besto av profesjonsstudiet i teologi, har fakultetet i dag et langt bredere studietilbud. Den kanskje viktigste endringen kom i 1990, da kristendomskunnskap ble flyttet over fra Det humanistiske fakultet.
Dette var et fagområde som i utgangspunktet ble opprettet på 1960-tallet med tanke på kristendoms- og religionsundervisning i grunn- og videregående skole.
Utvidelsen fortsatte i 1995 da helsefag hovedfag, studieretning diakoni, nå masterprogrammet i profesjonsetikk og diakonivitenskap; ble opprettet. I og med dette fagområdet, utvidet fakultetet nedslagsfeltet både til annen kirkelig utdanning enn teologien, men også mer generelt til helsesektoren.
Fakultetet har i de senere årene også fokusert på internasjonale studier, og i 1998 ble Master of Philosophy in Contextual Theology opprettet. Dette programmet har i hovedsak hatt studenter fra afrikanske og asiatiske land, og har bidratt til å gjøre studentmiljøet mer mangfoldig og internasjonalt.
Utover på 1990- og 2000-tallet styrket fakultetet de mer generelle religionsfaglige feltene, med fokus på interreligiøse studier og religionsdialog. I 2006 ble masterprogrammet i religion og samfunn opprettet, og fra høsten 2010 tilbyr fakultetet også et bachelorprogram i religion og samfunn.
Fokuset på interreligiøse studier og fakultetets sterke tradisjoner for historisk forskning har også ført fakultetet inn i et internasjonalt samarbeid om Masters Programme in Religious Roots of Europe. Programmet startet i 2009, og er et samarbeid mellom seks nordiske universiteter.

Ansatte ved fakultetet

Fram til 1849, da fakultetet fikk en fjerde stilling, var det tre lærere ved fakultetet. I 1876 ble den femte vitenskapelige stillingen opprettet. Tilsammen har rundt 60 personer innehatt professorater ved fakultet.
Märtha av Norge

Bakgrunn

Märtha var datter av den svenske prins Carl og den danske prinsesse Ingeborg. Hun hadde tittel som både svensk og norsk prinsesse fram til unionsoppløsningen mellom Norge og Sverige i 1905.

Forlovelse, og ekteskap, med kronprins Olav

Märtha møtte sin fetter, norske kronprins Olav, en rekke ganger opp gjennom oppveksten, men det var først mot slutten av 1920-tallet de for alvor fikk øynene opp for hverandre. Under OL i Amsterdam i 1928 forlovet de seg i all hemmelighet. 14. januar 1929 ble forlovelsen offentliggjort både i Sverige og Norge.
Bryllupet stod i Vor Frelsers Kirke (Oslo domkirke) den 21. mars 1929. Det var på forhånd visse som kritiserte at bryllupet ikke ble holdt i brudens hjemland, slik skikken var, men Dronning Maud forsvarte dem med at også da hennes foreldre giftet seg, ble bryllupet holdt i brudgommens hjemland, ettersom han var tronarving. Dessuten hadde det ikke vært holdt kongelig bryllup i Norge på 340 år.
Olav og Märtha knyttet en rekke kontakter med utlandet, særlig under annen verdenskrig, da kronprinsesse Märtha og barna holdt til i Washington i USA, mens kronprins Olav var i London. I denne tiden etablerte kronprinsesse Märtha et godt forhold til det amerikanske presidentparet, Franklin D. Roosevelt og kona Eleanor, samtidig som hun bidro til et bedre forhold mellom utvandrede nordmenn og Norge.
President Roosevelt medvirket til at eiendommen Pooks Hill ble stilt til disposisjon for kronprinsessen og barna ved at den norske eksilregjering i London kjøpte den store eiendommen i Maryland like utenfor Washington D.C. Umiddelbart etter krigen ble både huset og landområdene solgt til private eiendomsutviklere.
Da hele kongefamilien kom hjem til Norge 7. juni 1945, stod oppgavene i kø, og kronprinsesse Märtha tok alt like alvorlig og med like godt humør. På samme tid ble hun rammet av en rekke sykdommer, og med årene ble hun svært svekket. Hun fikk kreft og, i en alder av 53 år, sovnet hun stille inn på Rikshospitalet med sine nærmeste rundt seg 5. april 1954. Hun ble gravlagt i det kongelige gravkapell på Akershus slott.
Kong Olav lot siden datteren prinsesse Astrid fylle rollen som landets førstedame ved flere anledninger, blant annet under signingsferden i 1957.
Hvert år deles det ut midler til sosiale og humanitære formål fra Kronprinsesse Märthas minnefond, som opprinnelig ble opprettet som Hennes Kongelige Høyhet kronprinsesse Märthas fond den 1. april 1929.
|}

Dekorasjoner

Kronprinsesse Märtha ble 3. august 1942 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden for «innsats for Norges sak under krigen».
Hun var også innehaver av St. Olavsmedaljen og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930.
Av utenlandske dekorasjoner var hun innehaver av Kong Georg VIs kroningsmedalje, Kong Christian Xs frihetsmedalje, Minnemedaljen for Kong Frederik VIIIs 100-årsdag og Kong Gustaf Vs 70-årsmedalje.
Norgesmesterskapet i boksing 1920

Norgesmesterskapet i boksing 1920 ble arrangert av Norges Bokseforbund ved Brage 20. og 21. mars i Cirkus/Verdensteatret i Trondhjem.
To nye vektklasser ble introdusert (fluevekt og weltervekt) og vektgrensene var satt i overensstemmelse med de internasjonale vektgrenser.
Johan Sæterhaug vant Kongepokalen i lettvekt. Johannes Røhme vant brukseier Huitfeldts premie. Peder Kjellberg vant Trondhjem Skøiteklubs premie. Louis Darbo vant Brages medlemmers premie.
Stephenklatresmett

Utbredelse

Stephenklatresmett var endemisk til Stephen Island på New Zealand, der populasjonen var så begrenset at en enkelt katt har fått skylden for utryddelsen (Rothschild, 1905 og 1907). Dette er det imidlertid flere som bestrider, selv om det beviselig var mange katter på øya mot slutten av 1800-tallet. Kattene ble utryddet fra øya i 1925, men alt sent i 1903 begynte det en storskala avskoging på øya. Da var imidlertid sannsynligvis stephenklatresmetten alt utryddet.
Samiske geografiske navn i Verdal

Samiske geografiske navn i Verdal (knr 1721) angir stedsnavn i Verdal kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare sørsamisk er tatt med i denne oversikten for Verdal kommune.
Bondefortellinger

Bondefortellinger av Bjørnstjerne Bjørnson er en samling av hans romaner og noveller, skrevet og utgitt fra 1857 til 1863.
Samlingen ble første gang utgitt samlet i 1872, da med tittelen Fortællinger. Samlingen omfatter romanene Synnøve Solbakken, Arne og En glad gut, og novellene Faderen, Thrond, Et farlig frieri, Blakken og Trofasthet.
Bondefortellingene ble utgitt med illustrasjoner av Henrik Sørensen i 1929; disse har stort sett fulgt med i senere utgaver.
Fartsgrenser i Tsjekkia

Fartsgrenser i Tsjekkia er 50 km/t innen tettbygd strøk og 90 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.
På motorveier kan fartsgrensen være opp til 130 km/t. For tyngre kjøretøy og visse andre spesielle grupper kjøretøy, gjelder ytterligere fartsbegrensninger.
Kim Dotcom

Tidlig karriere

Som tenåring ble Dotcom kjent i hjemlandet Tyskland for å ha påstått å ha cracket bedriftsmarkedet PBX' systemer i USA, og han prøvde å få seg en karriere innen datasikkerhet. Det førte til arrestasjon og tiltale for bruk og salg av stjålet kredittkort-informasjon. I 1994 startet Dotcom et datasikkerhetsselskap som het DataProtect.
Furuset Idrettsforening

Furuset Idrettsforening (stiftet 14. januar 1914) er en idrettsforening på Furuset i Groruddalen i Oslo.
Langflogbreen

Langflogbreen er en isbre i den vestre delen av Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land som renner nordover mellom Hochlinfjellet og Langfloget.
Kartlegging av området ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Navnet henspiller på de lange klippeveggene inntil isbreen (Langfloget).
Ulf-Arvid Mejlænder

Utdanning og karrière

Etter eksamen artium fra samfunnsfaglinjen på Holtet gymnas i 1976, militærtjeneste i Sjøforsvaret og forberedende prøver ved Universitetet i Oslo begynte Mejlænder å jobbe som journalist i 1979. Først i Morgenbladet i drøyt halvannet år, deretter fire år i Norges Handels- og Sjøfartstidende (Dagens Næringsliv) fra høsten 1980. Senere fulgte ulike lederstillinger i media og informasjonsvirksomhet. 
Mejlænder var informasjonssjef i Gjensidige Forsikring, sjefredaktør i Ullern Avis/Akersposten og informasjonsdirektør i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon (senere Virke) før han ble ansatt i ukebladforlaget Egmont Hjemmet Mortensen i 1994. Der var han reportasjesjef, administrativ redaktør og fra høsten 1998 sjefredaktør i Norsk Ukeblad, inntil han startet eget firma i 2003.
De første årene i arbeidslivet kombinerte Ulf-Arvid Mejlænder med studier. I 1985 var han ferdig Cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagkretsen 1. avd. jus, statsvitenskap grunnfag og mellomfag samt massekommunikasjon grunnfag.

Annet

Ulf-Arvid Mejlænder har vært medlem av hovedstyret i Norsk Redaktørforening, medlem i styringsgruppen for bladet Kampanjes profilundersøkelser og gjesteforeleser ved Norges Markedshøyskole.
Mejlænder  har i en årrekke vært å høre som radiokåsør, blant annet i NRK-programmer som Morgenkåseriet og Søndagsposten. Han har også vært spaltist i blader som Hytteliv og Motor.
Chorina

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er kjent fra Brasil (Amazonas).