google/wiki40b huggingface dataset:
Solarljod

Solarljod (Sólarljóð, Solsangen) er et kristent visjonsdikt, skrevet på norrønt på Island, antagelig på 1200-tallet. Tittelen bygger på at Kristus skildres som «rettferdighetens sol», og diktet nevner selv sin egen tittel i nest siste strofe.

Teksthistorie

De eldste bevarte håndskriftene av diktet er fra midten av 1600-tallet. «Man vet inte i vilken mån Sólarljóð varit känd bland Islands befolkning under medeltiden. Den omtalas först i en upublicerad uppsats från 1642 av Björn Jónsson på Skarðsá». 
I Sigrid Undsets roman Olav Audunssøn og hans barn (1927) finnes det allusjoner til Solarljod, særlig i romanens siste del, som skildrer Olavs død.
Ten Sing

Ten Sing (engelsk: Teenage Singing) er et konsept for kristent ungdomsarbeid hvor ungdommer blir engasjert gjennom utøvelse av musikk (kor, solister, band), dans og drama. I Norge ble dette startet av Norges KFUK-KFUM i 1967.

Historie

Det første Ten Sing-koret i Norge ble startet i Bergen av presten Kjell Grønner, høsten 1967, etter inspirasjon fra det amerikanske konseptet Sing Out America. Bandet i Ten Sing bestod i begynnelsen av el-orgel, bassgitar, rytmegitar, sologitar og slagverk. Dette bandet ble senere utvidet med tangentinstrument og blåsere. Det var omkring 120 medlemmer i Ten-Sing i begynnelsen, omtrent like mange gutter som jenter. Ten Sings første opptreden var i februar-mars 1968 med showet «Med mål og mening». Ten Sings gjennombrudd kom på TenåringsTreff (TT) i Sandefjord, sommeren 1968. Flere tidligere deltakere i Ten Sing har senere blitt etablerte artister, blant dem Morten Harket, Bjørn Eidsvåg, Dagfinn Lyngbø, Sissel Kyrkjebø og Sigvart Dagsland.

Ideologi

Ten Sing og KFUK-KFUM er opptatt av Det hele mennesket, ung deltakelse, åpent medlemskap – kristent lederskap, likestilling og solidaritet. En viktig faktor er Ung ansvar – voksent nærvær. Med dette menes det at det er de unge som skal styre og lede gruppen, men med veiledning og hjelp fra en voksen leder. Gjennom en slik prosess får de unge møte utfordringer innenfor trygge rammer og de får muligheten til å vokse som ledere og personer. Denne tanken gjenspeiles også i KFUK-KFUMs visjon som lyder: Vi skal få utrolige ting til å skje ved å være en åpen kristen organisasjon som jobber for å utvikle kristne, modige og kreative mennesker. De tre k'ene «Kultur», «Kreativitet» og «Kristus» kjennetegner også KFUK-KFUM's ungdomsarbeid.
I dag finnes det over 120 Ten Sing-grupper spredt rundt i hele Norge.

Ten Sing-grupper i utlandet

Fra omkring 1985 ble Ten Sing eksportert til utlandet, først ved at en lokal Ten Sing-gruppe fra Kongsberg ledet av Svein Harsten reiste på turne til daværende Øst-Tyskland for og starte opp et kor der. Fra og med 1986 begynte Norges KFUK-KFUM å sende ut ettåringer gjennom konseptet Ten Sing Norway (TSN). Dette har ført til at konseptet Ten Sing har spredd seg til større deler av Europa, i tillegg til enkelte grupper i Asia (Bangladesh 2 stk.) og Afrika (Sør-Afrika og Tanzania). 
Det er arrangert to TenSing-festivaler, som skulle samle ungdommer tilknyttet Ten Sing fra hele verden. Den første ble holdt i august 2006 i Århus, Danmark og den andre ble holdt i Ziegenhain, Tyskland i juli 2011.
Maffeo Pantaleoni

Liv

Han var sønn av legen Diomede Pantaleoni, som ble forvist fra Pavestaten fordi han hadde samarbeidet med det nyopprettede kongedømmet Italia. Derfor vokste han opp i Frankrike og Tyskland, før han begynte å studere rettsvitenskap i Roma. Her fattet han interesse for økonomi. I 1885 begynte han å undervise i økonomi ved handelshøyskolen i Venezia, og fra 1886 ved handelshøyskolen i Bari. I 1889 utga han verket Principii di economia pura («Den rene økonomiens prinsipper»), som ble rost av Léon Walras. På samme tid var han med på å stifte det økonomiske tidsskriftet Giornale degli economisti, hvor han fikk Vilfredo Pareto med som en av bidragsyterne. Tidsskriftet angrep statsminister Francesco Crispis poltikk. Disse angrepene kostet Pantaleoni stillingen som lærer i Bari.
I 1895 vant han konkurransen om professoratet i politisk økonomi ved Universitetet i Napoli, men i 1897 ble han avsatt av undervisningsministeren fordi han hadde kritisert Crispi og kong Umberto I. Pareto skaffet ham en lærestilling ved Universitetet i Genève. I disse årene støttet han de folkelige protestbevegelsene i Italia og hjalp de italienske sosialistene som oppholdt seg i Sveits. I 1900 ble han valgt inn i deputertkammeret, hvor han sluttet seg til de radikale. Året etter ble han utnevnt til professor i Pavia, og alt samme år fikk han Italias mest ansette professorat i økonomi, ved Universitetet i Roma.
I årene før første verdenskrig sluttet Pantaleoni seg til den italienske nasjonalismen. Han agiterte for krigen mot Tyrkia og senere for at Italia skulle gå med i første verdenskrig på ententens side. Etter krigen tolket han Italias «vansirede seier» (vittoria mutilata) som resultatet av en jødisk sammensvergelse som ville beherske verden ved hjelp av bolsjevistisk propaganda og internasjonal finans. I disse angrepene på de italienske sosialistene fant han en alliert i Giovanni Preziosi.
Han var finansminister i Gabriele D'Annunzios Fiume-regjering, og forsvarte senere den fascistiske regjeringen etter mordet på Giacomo Matteotti i 1924. I 1923 utnevnte kong Vittorio Emanuele III ham til senator. Gjennom sin tidligere elev, finansminister Alberto de' Stefani, forsøkte han å påvirke Mussolinis regjering i retning av en liberalistisk økonomisk politikk.
Mohegan

Moheganene er en algonkintalende indianerstamme i østre Connecticut. Den ble dannet av en liten skare misforbøyde pequotkrigere med Uncas  (født ca 1605; død 1682) som høvding. De talte et algonkinspråk og levde i Connecticut. 
Forholdet til pequotene og fremfor alt Sassacus var svært spent og resulterte i at moheganene, narragansettene og engelskmennene angrep pequotenes største by og drepte alle der. Engelskmennene fortsatte å drepe flyktende indianere et stykke, men sluttet til slutt. 
Moheganene vendte seg seneren mot narragansettene og drepte en stor del og spredte dem, om enn ikke like fremgangsrikt som med pequotene. Uncas drepte Miantonomoh med sine egne hender etter engelksmennenes godkjennelse, og måtte bøte med sitt eget liv en tid etter. 
Moheganene bor nå i et reservat i Connecticut.
Oliver Schjerven Steigan

Liv og virke

Oliver Steigan arbeidet lenge som konsulent i Statens filmsentral. Steigan var sønn av gårdbruker og slakterimester Hans Sigvart Olsen (Veitvedt) og Marie Olava Schjerven. Han den ble 9. september 1944 gift med Helga Borgny Schjelderup Dynna (Bibbi Steigan, 1917–1971), som han møtte gjennom arbeid for XU. Han er far til Pål Steigan.
Han var på trettitallet medlem av Clarté, Mot Dag og AUF (til 1938) og var aktiv i Arbeidernes idrettsforbund og Arbeiderfoto. Gjennom Østensjø AUF hadde han kontakt med det kommunistiske miljøet som senere ble en del av kretsen rundt Peder Furubotn. Gjennom solidaritetsarbeidet for den spanske republikken hadde han før krigen god kontakt med Asbjørn Sunde.
Steigan var stud. real. da han ble arrestert av Gestapo 21. mars 1942, og var på Grini til han i 1943 ble overført til en fangeleir i Bardufoss. Etter løslatelsen fra fangenskap, på dagen for vielsen i 1944, endret han etternavn fra Olsen til Steigan, et navn han selv konstruerte.
I perioden 1949–1970 medvirket Steigan i en rekke produksjoner av korte og lengre filmer, for det meste av dokumentarisk art. Blant disse nevnes Storgarden (1954), Etruskernes gåte (1957), Makrellfiske (1960) og Psychedelia blues (1969, regissør Nils-Reinhardt Christensen). Han var dessuten medregissør av den siste Stompa-filmen, Stompa til sjøs (1967, regissør Nils-Reinhardt Christensen).
Deretter underviste han teknikere i NRK, blant annet i optikk og farge. Han skrev også flere lærebøker innen filmfaget.
Steigan utga i 1996 boken Lillebror og Gråpus, som i barneboks form beretter om hans oppvekst på Grorud.
Bilibino

Bilibino (russisk: Били́бино) er en by i Tsjukotka autonome okrug i Russland. Den ligger ved samløpet av elvene Karalvejem og Bolsjoj Kepervejem (i Kolymas nedbørfelt), rundt 650 km nordvest for Anadyr. Innbyggertall: 6 181 (folketelling 2002), 15 558 (folketelling 1989).
I Bilibino ligger verdens nordligste kjernekraftverk, som ble åpnet i 1976.
Bosetningen ble grunnlagt i 1955. Bystatus ble innvilget i 1993.
Graham Gristwood

Karriere

Høydepunktet i Gristwoods karriere kom under VM i tsjekkiske Olomouc i 2008. Da løp han første etappe av VM-stafetten som Storbritannia sensasjonelt vant foran Russland og Sveits. De to øvrige løperne på laget var Jon Duncan og tidligere sprintverdensmester Jamie Stevenson. Dette er fremdeles det eneste verdensmesterskapet i stafett Storbritannia har vunnet.
Gristwood løper nå for Kalevan Rasti. Han har tidligere representert den svenske klubben IFK Moras OK som han var en del av da de ble nummer sju på Jukola i 2015. Han har også løpt for Södertälje-Nykvarn Orientering, hvor han har vært med på flere plasseringer blant de fem beste lagene i orienteringssportens største klubbstafetter, Jukola og Tiomila. Briten har også løpt for IFK Lidingö (4.-plass Jukola 2007) og norske IL Tyrving.
Mocyta

Utseende

Små (gjerne rundt 3 millimeter), brunlige kortvinger. Forføttene har fire ledd, mellom- og bakføttene fem. Som hos mange andre grupper av Athetini må man vanligvis undersøke kjønnsorganene for å bestemme artene med sikkerhet.

Levevis

Disse små billene lever i skog. De kan finnes på skogbunnen eller i tilkytning til sopp.
Herbert Birchenough

Karriere som spiller

Birchenough, som var født i Haslington, startet karrieren ved å spiller for lag i amatørligaen, som Haslington, Crewe Hornets, Nantwich Town, Sandbach St.Mary's og Audley, før han gikk til Burslem Port Vale i oktober 1897. Han etablerte seg raskt som førstevalg som keeper, og bidro til klubbens seier i Staffordshire Senior Cup i 1898. Port Vale gikk over fra Midland League til Football League Second Division i 1898/99-sesongen, og Birchenoughs innsats for laget i FA-cupseieren over Sheffield United var en betydelig faktor for klubbens innsats for gjenopptakelse i Football League. Etter 24 kamper i liga og cup i sesongen 1898-99, ble han i januar 1900 solgt til Glossop for £250, for å avhjelpe Port Vales finansielle situasjon. Glossop endte sist i Football League First Division, og hadde plasseringer på henholdsvis femte- og åttendeplass i ligaens andredivisjon de to etterfølgende sesongene. Birchenough gikk til Manchester United, hvor han spilte i 25 liga- og cupcamper i sesongen 1902-03. Han spilte senere for Crewe Alexandra i West Midlands Regional League.
All Verdens Historie

All Verdens Historie er et norsk historietidsskrift. Det kommer (per 2018) med 14 utgaver årlig.
Fantomet (figur)

«Fantomet» er hovedpersonen i tegneserien ved samme navn. I tegneserien har rollen som Fantomet gått i arv fra far til sønn i over 400 år, fra 1536 til idag. Det første Fantomet ble Fantomet fordi han sverget en ed om å bekjempe sjørøveri og urett, og at hans sønn og hans sønner skulle følge ham.
Fantomet har en heldekkende, tettsittende blå drakt, og bruker en svart maske for å skjule øynene. Han har en hodeskallering på høyre langfinger, og en ring med det gode merket på venstre langfinger. Hodeskalleringen på høyre langfinger gjør at menneskene Fantomet slår får et arr der han slår dem, som ikke går bort. Fargen på drakta er forskjellig i forskjellige utgivelser i forskjellige land; i Skandinavia er drakta blå, mens den i USA og Australia er lilla. I Brasil er den rød.
Det har til sammen vært tjueén Fantomer, men flere andre har også opptrådt som Fantomet. Keiser Joonkar på det tredje Fantomets tid brukte Fantomet-drakta da Fantomet var syk, og ble kjent som «det svarte Fantomet». Julie Walker, det syttende Fantomets tvillingsøster opptrådte også som «det kvinnelige Fantomet» ved flere anledninger. Det nåværende, tjueførste Fantomets kone Sala Palmer-Walker, har også opptrådt som det kvinnelige Fantomet. I tillegg til disse har også skurker og kriminelle flere ganger brukt Fantomet-drakta for å tilrøve seg rikdommer eller prøve å bringe vanry over Fantomet.
Seier'n er vår (TV-serie)

Handling

Familien Skuggedal i utkanten av Lillehammer driver en stusslig kafe med navnet «Ola's truckshop» slik at livet så vidt går rundt. For øvrig er de sportsinteresserte og lengter intenst etter å bivåne begivenheten som skal finne sted noen få mil unna. Familien ligger imidlertid langt unna det bildet av Norge og nordmenn som LOOC forsøker å markedsføre utad i forbindelse med de kommende Olympiske leker. En dag dukker en ukjent amerikansk slektning opp.
PDP-8

PDP-8 (forkortelse for Programmed Data Processor-8)  er en tidligere 12-biter CISC minidatamaskin som ble produsert av Digital Equipment Corporation (DEC). Datamaskinen ble introdusert den 22. mars 1965, og ble solgt i mer enn 50,000 enheter. Med en prislapp på $18 500, var det en billig, men kraftfull maskin etter datidens standarder.
PDP-8 var den første PDP-maskinen som ble solgt til generelle formål i større enheter.PDP-5 var ikke en datamaskin for generelle formål.
Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn 2019

Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn 2019 bestod av Stabæk fra Eliteserien og Aalesund, Sogndal, Ull/Kisa og Nest-Sotra fra 1. divisjon. Stabæk beholdt plassen i eliteserien.

1. divisjon

{{}}
Bacteria Cult

Bacteria Cult er et studioalbum av Faith No Mores vokalist Mike Patton og den norske komponisten John Erik Kaada. Albumet er en del av samarbeidsprosjektet dKaada/Patton. Deres tidligere utgivelser er Romances fra 2004 og Kaada/Patton Live fra 2007.
Musikken er komponert og fremført av Kaada og Patton og instrumenteringen er ved Kaada.
Newington Energy kraftverk

Newington Energy kraftverk er et varmekraftverk i delstaten New Hampshire i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 525 MW, fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2002. Brenselkilden er naturgass og olje. Operatør er selskapet North American Energy Alliance.
Åsgårdstrandsdagene

Åsgårdstrandsdagene er en byfest i Åsgårdstrand som går over tre dager til ende den andre helgen i juni hvert år.
Åsgårdstrandsdagene er registrert som en stiftelse i Brønnøysundregisteret og med ca. 100 frivillige støttespillere og godt samarbeid med andre lokale foreninger, har dette etter hvert blitt en stor organisasjon som både skaper liv og røre for store og små, men også bidrar til det gode miljø og fellesskap som er i byen. 
Overskuddet fra dagene går tilbake til foreninger og organisasjoner i Åsgårdstrand. Rammen rundt dagene er konsert i Munchparken, markedsboder, gatemusikanter, caféer, boder, konkurranser for store og små, kunstutstillinger og ikke minst, opptoget under avslutningen av dagene.
Åsgårdstrandsdagene gjennomføres samtidig som Færderseilasen og det er et fantastisk syn å se alle båtene på fjorden, vanligvis fredag kveld på vei ut og når de er på vei til Horten på lørdag.

Historie

Ettersom Åsgårdstrand ligger ved sjøen er det naturlig at det var den nyoppstartede Åsgårdstrand Sjømannsforening som tok initiativ til Åsgårdstrandsdagene i juli 1946. 
I de første årene var dette en formidabel suksess, byen sto på hodet med både tivoli og gode opptog. Men, i 1963 dabbet interessen av, det ble et for stort løft for alle de ildsjeler som var involvert. 
Årene gikk og det begynte å nærme seg 100 år siden Edvard Munch for første gang besøkte Åsgårdstrand, en begivenhet man behørig burde feire. Kreativiteten slo ut i full blomst og i 1988 ble det på nytt etablert et styre og Åsgårdstrandsdagene ble tatt opp igjen i 1989.
Borre

Tidligere Borre kommune

Borre kommune ble opprettet som Borre formannskapsdistrikt i 1837.
1. januar 1858 ble Horten skilt ut fra Borre som egen kommune. Borre hadde da 2 954 innbyggere. Horten hadde 4 636.
En del av Borre med 287 innbyggere ble overført til Horten 1. august 1921. En ny del med 308 innbyggere ble overført 1. juli 1951.
1. januar 1965 ble Borre og Åsgårdstrand kommuner samt en del av Sem (Stang, 126 innb) slått sammen til én kommune med navnet Borre.
1. januar 1986 ble gnr 30 bnr 284-293 (Skavli øst) med 22 innbyggere i Borre overført til Horten.
1. januar 1988 ble Borre og Horten kommuner slått sammen til en kommune med navnet Borre.
1. juni 2002, etter folkeavstemning og regjeringsgodkjennelse, ble kommunens navn endret til Horten kommune.
Xihuiparken

Xihuiparken er en botanisk hage vest for Wuxi i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den har utsyn både over byen Wuxi og innsjøen Taihu.
Partkenm ble opprettet i 1958 og omfatter også Jichang Yua-hagen. Fra nær inngangen fører en sti til Dragelyspagoden på toppen av Xi Shan.
I parken ligger Erquankilden, som er foreviget i den blinde erhuspiller og komponist Abings mest kjente erhusolo, Erquan Yingyue.
Kolonikrig

Kolonikrig i Nord-Amerika mellom Storbritannia og Frankrike

Storbritannia gikk til krig mot Frankrike om å få større landområder enn det de hadde. Begge landene tok med seg hver sin indianerstamme. Disse indianerstammene het huronstammen og irokerserforbundet. Krigen førte til at huronstammen nesten ble utryddet. Irokeserforbundet ble også hardt svekket. Den tok slutt i 1763 da britene overtok de franske koloniene i Nord-Amerika. Mange liv gikk tapt, og krigen førte til mistro og hat.
Falsimalmus

Utseende

En middelsstor, matt, mørk trebukk. Antennene er nokså korte, bare rundt halvparten av kroppslengden.

Utbredelse

Arten lever i Myanmar.
Tomi Juric

Landslaget

Han ble tatt ut i Australias tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Han ble tatt ut i Australias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Alex Dyer

Klubkarriere

Dyer representerte Northampton Town som juniorspiller, og skrev under på sin første profesjonelle kontrakt med klubben i 2007. Dyer fikk sin debut 29. august 2007 i 2-0 tapet i ligacupen mot Middlesbrough, og scoret sitt første mål i 2-1 seieren over Luton Town i samme sesong. 
Dyer var i Northampton Town fram til 12. mai 2010, da han og 5 andre spillere ble løslatt av klubben.
Dyer gikk på prøvespill hos Grimsby Town, der han fikk spille en kamp men imponerte ikke nok til å få kontrakt. Dyer signerte da en kontrakt med Wealdstone i Isthmian League. Dyer fikk 117 kamper og scoret 32 mål for Wealdstone før han signerte en kontrakt med ny opprykka Welling United i National League.
Den 11. desember 2013, signerte Dyer en kontrakt med Östersunds FK.
Dyer fikk sin debut i Superettan 6. april 2014 i 1-0 tapet mot Ljungskile SK.
Dyer fikk sin allsvenskan debut 4. april 2016, i 1-1 kampen mot Hammarby
I November 2016 signerte Dyer en tre års kontrakt med IF Elfsborg. I mars 2019 ble Dyer lånt ut til Lillestrøm til 1. august 2019.

Landslagskarriere

Dyer ble tilgjengelig for å spiller for Montserrats landslag siden han foreldre kommer derifra.
Han debuterte på landslaget den 15. Juni 2011 i ett 5-2 tap for Belize.
Live Maria Roggen

Musikkarriere

Roggen opptrådte først i duoen Tu'Ba med tubaist Lars Andreas Haug fra 1994. Hun var med å starte bandet Wibutee i 1997-2000. 
Roggen er vokalist i det norske jazzbandet Come Shine. Kvartetten eksisterte først fra 1998 til 2004, og startet så opp igjen i 2011. Come Shine vant Spellemannprisen 2002 i klassen Jazz.  
I 2003-08 opptrådte Roggen med egne tekster og komposisjoner i sitt "LiveBand". I 2007 kom soloplaten Circuit songs som vant Spellemannprisen i Åpen klasse.  
Siden 2004 har Roggen vært medsanger og en av lederne/drivkreftene i det improviserende vokalensemblet Trondheim Voices, som hun også har komponert for.  
I 2009 startet Roggen og pianist Helge Lien duoen LiveLien som framfører originalskrevet musikk til tekster av norske lyrikere, coverlåter og jazzlåter. 
I tillegg til egne band og grupper har Roggen sunget med blant andre Trondheim Jazzorkester, Dingobats, Bugge Wesseltoft, Tom Steinar Lund/Trio de Janeiro og Leieboerne, og hun har siden 1996 vært korist i gruppa Young Neils. I 2008 og 2009 deltok hun i fire hyllestkonserter "Til Radka" sammen med Arild Andersen, Jon Eberson og Jon Christensen, bl.a. i Den norske Opera & Ballett. I 2006-2009 sang hun tango- og jazzkomposisjoner i Atle Sponberg og Frode Haltlis "La Fuente".
Iberisk svin

Iberisk svin eller iberisk gris (spansk cerdo ibérico, portugisisk porco de raça alentejana) er en griserase (Sus scrofa domesticus) som stammer fra Den iberiske halvøy, der den har vært mest utbredt i det sørlige Spania og i grensestrøkene mot Portugal. Iberisk svin er sort og har sorte klauver. Typen kan ha eksistert i mer enn 400 år og har også blitt referert til under det vitenskapelige navnet Sus mediterraneus.
Rasen er kjent for å vokse sent og har generelt dårlige reproduksjonsegenskaper, pluss en solid mengde underhudsfett. Allikevel er den kjent som en av verdens beste produksjonsgriser for spekemat, og da spesielt spekeskinke. Kjøttet inneholder nemlig  mye intramuskulært fett, som er viktig for smaksopplevelsen. I hjemlandet fôres grisen på eikenøtter før slakting. Fettsyresammensetningen i nøttene påvirker fettsyresammensetningen i fettet til grisen og gir kjøttet det karakteristiske nøttepreget, som har gjort ibéricoskinke (spansk jamón ibérico, portugisisk presunto ibérico) til en av verdens beste spekeskinker.
Skinker som lages av 100 prosent iberisk svin kalles jamón ibérico puro. Beste skinkekvalitet kalles bellotta (eikenøtter) og krever at grisen har vært frittgående hele året rundt og er minst tre fjerdedeler iberisk og kun fôret på eikenøtter og urter de tre siste månedene før slakting. Prisen per kilo (løsvekt) kan i Norge komme opp i 2 500 kroner eller mer. Den nest beste kvaliteten kalles recebo og lages av frittgående oppdrettssvin, som har beitet eikenøtter, urter og i siste fase tørrfor. Den rimeligste kvaliteten kalles cebo og er laget på gårdssvin som har blitt fôret kun på tørrfor.
Gris som skal brukes til Ibéricoskinke skal ifølge spanske myndigheter være mer enn 11 måneder gammel og slaktevekten skal være minst 140 kg da den slaktes. Skinkevekten ligger på cirka 12,1–18,4 kg og har et spekklag som typisk varierer mellom 7 og 23 mm.
Oderwitz

Geografi

Oderwitz ligger i den sørøstlige delen av Landkreis Görlitz i nærheten av grensen mot Tsjekkia. Kommunen ble opprettet i 1999 gjennom en sammenslåing av de to kommunene Oberoderwitz og Niederoberwitz. I den historiske tredelingen av stedet, regner man også med Mitteloderwitz.
Oderwitz ligger ca 9 km nordvest for Zittau og 15 km sør for Löbau i Oberland ved foten av Zittauer Gebirge. Oberoderwitzer Spitzberg – et av de mest markante fjellene i Lausitzer Bergland – rager over kommunen i vest. Andre nevneverdige fjell er i vest Stumpfeberg og Sonnenhübel og Königsholz i øst.
Historisk regnes Oderwitz blant listen over skogs-landsbyer. Gjennom hele stedets område er skogen idag likevel nesten helt fraværende. Ved oppbyggingen av landsbyen ble gårdene plasserte ovenfor de høyvannfrie dalene, noe som var vanlig på 1100- og 1200-tallet.
Idag strekker stedet seg i en lengde på 9 km langs elven Landwasser. Bebyggelsen følger stort sett denne elven.

Historie

Opprinnelig bestod Oderwitz av tre adskilte landsbyer, nemlig Ober-, Mittel- og Niederoderwitz. Disse var igjen underlagt forskjellige administrative inndelinger, deriblant Rådet for byen Zittau, og adelsslektene i henholdsvis Nostitz og Kyaw.
Under oppdelingen av eiendommer ble Oderwitz inndelt i flere distrikter. I Oberoderwitz fantes områdene Kleinpolen og Rothes Gut, i Mitteloderwitz Greischerhof og Viehwegshäuser og i Niederoderwitz området Neufelden.
Fra 1871 til 1994 var Ober- og Niederoderwitz to kommuer i to forskjellige kretser (Landkreis Löbau og Landkreis Zittau). I året 1910 ble Mitteloderwitz innlemmet i Niederoderwitz. I 1994 ble begge kommunene tilhørende samme krets – Landkreis Löbau-Zittau, og i 1999 ble de slått sammen til Oderwitz. Den 1. august 2008 ble kommunen en del av Landkreis Görlitz.