google/wiki40b huggingface dataset:
? and the Mysterians

? and the Mysterians er et rockeband fra 1962 etablert i Detroit, USA. De huskes best i forbindelse med garasjerock-bølgen i USA rundt midten av 1960-tallet.

Karriere

De meksikanskfødte medlemmene av bandet hadde en delt interesse for science-fiction og rock and roll. Det tok dem noen år å komme sammen – fetterne Bobby Balderama og Larry Borjas (som spilte bass) hadde sammen trommeslageren Robert Martinez startet The Mysterians (oppkalt etter en japansk science-fiction-film fra 1957, The Mysterians) i 1962. ? – en sann eksentriker, som holder fast på å høre stemmer fra framtiden og å ha levd blant dinosaurene – ble med litt senere, sammen med Frank Rodriguez. De begynte å holde konserter i 1964. Etter en stund måtte Borjas og Robert Martinez i militæret, og bandet måtte få med seg en ny rytmeseksjon. Valget falt på Frank Lygo og Eddie Serato.
? skrev tidlig i bandets karriere en sang han kalte «Too Many Teardrops», før han døpte den om til «69 Tears» og deretter til «96 Tears». Bandet fikk spilt inn sangen i 1966, der ? og Rodriguez stod for maks innsats med henholdsvis bitende vokal og et enkelt, men fengende orgelriff. Den kom ut på single på et lite plateselskap og slo an i Detroit og i Flint, og den ble en nasjonal nummer en-singel i USA høsten samme år. De fulgte opp med singlene «I Need Somebody» (1966) og «Can't Get Enough Of You Baby» (1967), og albumene 96 Tears og Action (begge 1966), til en viss suksess.
«96 Tears» har fått status som en av garasjerockens klassikere, og den har blitt spilt inn av blant andre The Stranglers, Primal Scream, Aretha Franklin, Suicide og Iggy Pop. Dessverre har Allen Klein, eieren av plateselskapet den kom ut på, Cameo Parkway, nektet nyutgivelser av «96 Tears» – derfor er den ikke å finne på lovlige CD-er.
? and the Mysterians gjennomgikk flere skifter i besetningen (en av de som var innom var Mel Schacher, senere i Grand Funk Railroad) før de oppløste seg i 1969, men det gikk bare noen få år før ? dukket opp med en ny utgave av bandet. Suksessen uteble, og bandet gikk i oppløsning igjen, men de var tilbake i 1978 og spilte inn noen demoer. I 1984 spilte de en gjenforeningkonsert i Dallas, Texas. Konserten ble senere utgitt på plate.
13 år senere, i 1997, kunne ? opplyse om at stemmene fra framtiden hadde bedt ham gjenforene bandet nok en gang. Han fikk med seg flere av 1966-medlemmene – Bobby Balderrama, Frank Rodriguez og Frank Lugo – og tok også med broren Robert Martinez, som hadde spilt trommer i den opprinnelige utgaven av The Mysterians. De har spilt inn et album med nyversjoner av sangene fra 1960-tallet og holdt en rekke konserter siden.
Araria (distrikt)

Demografi

Ved folketellingen i 2011 var det 2 806 200 innbyggere i distriktet, mot 2 158 608 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,01 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 20,10 % i 2011 mot 21,97 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 954 i 2011 mot 963 i 2001.
Harald synger griseviser

Harald synger griseviser, med undertittel Harald Tusbergs Elizabethianske ballader fremført av Harald Heide-Steen jr., er et norsk musikkalbum utgitt av Grappa Musikkforlag A/S i 1970.
Albumet inneholder 17 viser skrevet av Thomas D'Urfey (Tom Durfey, 1653–1723), en engelsk visedikter, dramatiker og humorist som blant annet arbeidet innen sjangeren ballad opera. Sangene har et komisk og erotisk innhold, og det er rik bruk av beskrivende metaforer. På albumet blir de sunget av skuespiller og komiker Harald Heide-Steen jr. (1939–2008). De engelske originaltekstene er gjendiktet til norsk av kringkastingsmann og forfatter Harald Tusberg (født 1935). Platen er Heide-Steens første plate som soloartist.
Færøernes Kommando

Færøernes Kommando i Mjørkadalur på Streymoy er en nivå III kommandomyndighet i det danske forsvar og er underlagt Søværnets Operative Kommando (SOK). Dens oppgave er å ivareta riksfellesskapets suverenitet ved å overvåke farvannene og luftrommet omkring Færøyene. Kommandoen løser i tillegg oppgaver som fiskeriinspeksjon, sjøredningstjeneste, pasienttransport og andre oppgaver av samfunnsmessig karakter.

Historie

Færøernes Marinedistrikt ble opprettet 5. september 1951 i Tórshavn.
Den 1. juni 1961 endret distriktet navn til Færøernes Kommando, og samme dato ble Marinestation Thorshavn opprettet som myndighet.
I 1963 ble Marine­stasj­onen på Hoyvíks­vegur 58 bygget og ble det nye tilholdssted for Færøernes Kom­mando, som inntil 1979 bestod av kommando­myndigheten (Fær­øernes Kom­mando), Marine­station Thorshavn og Flåde­­radio Thors­havn. Siden samlokaliseringen i 1979 har Færøernes Kommando vært felles myn­dighet­snavn.
1. januar 2001 ble den nye nivå II-myndighet opprettet, som fikk navnet Færøernes Kommando.
2. juli 2002 ble det avholdt en seremoni der Dannebrog ble firt for siste gang på Marinestasjonen. Nøkkelen til bygningene ble deretter overrakt Tórshavns borgermester. Den endelige utflytting var en realitet, og Mjørkadalur det nye tilholdssted for Færøernes Kommando.
Fra Mjørkadalur ble NATOs radaranlegg på Sornfelli i 749 meters høyde styrt. Radarstasjonen var et ledd i forsvaret av den nordlige polarkrets. Radaranlegget ble avviklet ved en liten seremoni 1. januar 2007 etter mer enn 40 års drift.
Det er tillatt for sivile å ferdes på fjellveien opp til radaranlegget, hvor det er panoramautsikt over Færøyene.
Sveriges herrelandslag i håndball

Oppstarten

Sveriges herrelandslag spilte sin første kamp i 1934, og etablerte seg tidlig som et av de beste landslagene i håndball på herresiden ved å ta bronse i det aller første verdensmesterskapet i Tyskland i 1938. Laget ble også verdensmestre i utendørshåndball i 1948.

Lagets første storhetstid: 1954-1964

På starten av 1950-tallet tok Curt Wadmark over som trener, og under hans ledelse opplevde Sverige sin første storhetstid. Under VM i 1954 på hjemmebane ble Sverige verdensmestre for første gang, og fulgte opp med ny seier fire år senere i VM 1958. Laget tok bronse i VM 1961 og sølv i VM 1964.

Mellomperiode på 1970- og 1980-tallet

Sverige ble tildelt VM 1967, og det ble en stor nedtur da laget ikke tok medalje. Curt Wadmark gikk av som trener, og etter dette falt Sveriges landslag utenfor toppsjiktet i internasjonal håndball. Selv om laget i perioden klarte å kvalifisere seg til samtlige mesterskap, klarte laget kun en sjetteplass som best i VM 1970. Laget nådde to fjerdeplasser i OL på 1980-tallet.

Lagets andre storhetstid: 1990-2002

På slutten av 1980-tallet ble Bengt Johansson trener for landslaget. I VM 1990 tok laget overraskende en gullmedalje etter å ha slått Sovjetunionen i finalen med 27-23. Sverige lå så i toppsjiktet i de påfølgende 12 årene og tok medalje i samtlige verdensmesterskap: VM-gull i 1999, sølv i 1997 og sølv i2001,  bronse i 1993 og bronse i 1995. Laget tok sølvmedalje i OL 1992, OL 1996 og OL 2000. Videre ble Sverige europamestre fire ganger perioden; EM 1994, EM 1998, EM 2000 og EM 2002. Den siste europatittelen vant laget på hjemmebane i et fullsatt Globen mot Tyskland. I 1998 mottok laget Svenska Dagbladets gullmedalje.

Laget fra 2003 til i dag

I VM 2003 kom Sverige på en 13.-plass. Johansson sluttet som trener, og ble erstattet av Ingemar Linnéll. Påfølgende VM 2005 kom Sverige på en 11.-plass. Etter dette klarte laget å kvalifisere seg til noen mesterskap, men tok ingen medaljer. Det var også flere mesterskap laget ikke klarte å kvalifisere seg til. Den beste plasseringen ble en fjerdeplass under VM 2011 på hjemmebane.
Louis Paulsen

Liv og karriere

Paulsen ble født inn i en sjakkinteressert familie. Også broren Wilfried (1828–1901) var en mesterspiller, men han valgte å konsentrere seg om å drive familiegården og deltok lite i turneringer de siste årtiene av sitt liv.
Mellom 1854 og 1860 oppholdt Louis Paulsen seg i USA der han vakte der oppsikt i sjakk-kretser. I en turnering i New York 1857 kom han på andreplass, bare slått av verdens beste sjakkspiller på denne tida, Paul Morphy. Både Paulsen og Morphy imponerte stort ved å være i stand til å spille ti blindsjakkpartier simultant uten å gjøre større feil.
Tilbake i Europa vant Paulsen Westdeutsche Schachbunds mesterskap i årene 1871, 1878 og 1880, og Mitteldeutsche Schachbunds mesterskap i Leipzig 1877 foran Adolf Anderssen og Johannes Zukertort. I den internasjonale turneringen i Leipzig 1879 («1. DSB-Kongress») kom Paulsen på andreplass bak Berthold Englisch.  
I tvekamper beseiret Paulsen sterke spillere som Ignaz von Kolisch i London 1861, Max Lange i Leipzig 1864, Gustav Richard Ludwig Neumann i Berlin 1864 og Adolf Anderssen i Leipzig med 5,5:4,5 (+5-4=1) i 1876 og samme sted året etter med 5,5:3,5 (+5-3=1). I en langt tidligere match, avholdt i London 1862, spilte Paulsen og Anderssen uavgjort 4:4 (+3-3=2).
Chessmetrics har beregnet at Louis Paulsen nådde sitt høyeste historiske Elo-tall på 2710 i oktober 1862 og var verdens beste sjakkspiller i tilsammen 39 måneder mellom 1862 og 1878.

Spillestil og ettermæle

Paulsen innså tidlig at selv det mest briljante angrep kunne avverges med et korrekt forsvar. I den tidsriktige «romantiske sjakkæraen» var spillestil viktig, det skulle vinnes ved hjelp av dristige angrep, snedige kombinasjoner, spektakulære ofre og et dynamisk spill. Paulsens forsiktige spillestil var i utakt med tidens sjakkmote, og dette er en sannsynlig grunn til at Adolf Anderssen var langt mer kjent til tross for at Paulsen viste seg som den sterkeste i oppgjørene dem i mellom. 
Wilhelm Steinitz skrev at han hadde uttrykt seg svært negativt om Paulsens spillestil overfor Anderssen og Kolisch da han traff dem under turneringen i London 1862, men at han revurderte synet sitt da det det viste seg at begge to forsvarte Paulsen. Steinitz skrev i 1890 at Anderssen og Paulsen lenge var de egentlige lærerne hans, og understreket at Paulsens spillestil hadde fått ham til å forstå at angrep og forsvar har samme status.  Videre beskrev han Paulsen som en framstående pionér i den moderne sjakkskolen: «Paulsen var den første som pekte på det faktum at løperparet er overlegen mot løper og springer eller mot to springere.»
Den senere sjakkmesteren Aaron Nimzowitsch holdt Paulsen for en av de seks beste defensive spillerne i verden. 
Louis og Wilfried Paulsen utforsket det som har fått navnene Paulsenvarianten (B40 til B43) i siciliansk forsvar og Paulsenangrepet i fransk forsvar. Av Paulsens andre bidrag til åpningsteorien er dragevarianten i siciliansk,  og Paulsenforsvaret i Wienerpartiet.
KDE Plasma 5

KDE Plasma 5 er den femte og nåværende generasjonen av skrivebordsmiljøet som er skapt av KDE, til bruk primært for Linux-systemer. Den er etterfølgeren til KDE Plasma 4 og ble første gang lansert den 15. juli 2014. Den inkluderer det nye bakgrunnsbildet Breeze, såvel som økt konvergens mellom ulike former for utstyr. Det grafiske brukergrensesnittet ble fullt ut migrert til QML, som benytter OpenGL for bedre ytelse og strømforbruk.
Batley

Historie

Navnet Batley er avledet fra dansk, betydningen av siste ledd er enten dal eller gårdsbruk, men første ledd bat har neppe betydningen flaggermus, men er heller henvisning til den lokalt framtredende slekten Batte. Byen er nedtegnet i Domesday Book (1086) som «Bateleia».
Byen var i viktoriansk tid et sentrum for det som ble kalt the shoddy trade, «den tilsmussede næringen». Filler og gamle klær ble resirkulert til tepper, pledd og uniformer. Shoddy er en betegnelse for resirkulert ull. Eierne av bedriftene som drev med dette ble kalt shoddy barons og det var også en shoddy king. Det store huset som nå er Bagshaw Museum i Wilton Park ble bygget av en av disse «baronene».
Fra slutten av 1950-tallet var det stort behov for billig arbeidskraft for byens tekstilindustri som trakk til seg innvandring fra Pakistan og India. Den sørasiatiske befolkningen i Batley utgjør nå rundt 33 prosent i vestlige Batley og 54 prosent i østlige Batley. Byen har således også en stor muslimsk befolkning.
Batley Grammar School har hatt flere kjente elever: Titus Salt, som grunnla mønsterlandsbyen Saltaire samt Joseph Priestley (kjemiker som er kreditert oppdagelsen av oksygen), Josiah Wedgwood (bestefar av Charles Darwin og grunnlegger av firmaet Wedgwood, produsent av porselen og steingods) og kaptein James Cook (sjøkaptein, oppdager og navigatør).
Oslo brann- og redningsetat

Boligseksjonen

Seksjonen består av 30 ansatte som årlig fører feiing, tilsyn og kontroll med ca. 73.000 objekter. 
Boligseksjonen er delt inn i følgende grupper: HMS, Bygård, Bolig og Ressurs.
HMS-gruppen: Gruppen har ansvaret for tilsyn rettet mot styrene i borettslag, boligsameier og boligsammenslutninger. Dette tilsynet innebærer blant annet fokus på IK-mappe (internkontroll), rutiner for varsling av brann, slokking av brann, adkomst fasade, rømningsveier, brannklassifiserte dører, brannbelastning på kjeller/loft, oppbevaring av brannfarlig vare, trekkproblemer, behov for feiing, bekdannelse, el-sjekk, ildstedsmeldinger, brannvern i hjemmene samt ENØK-tiltak.
Bygårdsgruppen: Bygårdsgruppen har ansvaret for kontroll av ildsteder og feiing av skorsteiner i bygårder. De har et nært samarbeid med Plan- og bygningsetaten, og har blant annet fokus på ulovlig loftsutbygging, rømningsveier og andre bygningsmessige forhold som er til fare for brannsikkerheten.
Bygårdsgruppen skal i utgangspunktet inn i hver enkelt boenhet for å kontrollere skorstein og ildsted. De skal informere bruker av boenheten om røykvarslere, slokkeutstyr, riktig fyring, riktig bruk av elektriske produkter og andre forhold som er vikige for den generelle brannsikkerheten i boenheten.
Boliggruppen: Boliggruppen har ansvar for kontroll med brannsikkerheten i øvrige boliger med skorstein. Skorstein og ildsted skal kontrolleres og bruker av boligen skal informeres om røykvarslere, slokkeutstyr, riktig fyring, riktig bruk av elektriske produkter, og andre forhold og tiltak som er viktige for den generelle brannsikkerheten i boenheten. Feiing av pipe foretas dersom det er behov for det.
Ressursgruppen: Gruppen har ansvar for tilrettelegging av den daglige driften. Noen oppgaver gruppen har ansvar for er web-sidene, opplæring, innkjøp, HMS, gebyr og ulike prosjekter. Ett eksempel er Sotbrannprosjektet som ble startet i 2004 for å se på sammenhengen mellom feiing og pipebranner, og for å se på hvilke konsekvenser pipebranner har. Prosjektets funn er blant annet at «vanlig» feiing ikke hindrer pipebranner, men at det kan være nødvendig å frese skorsteiner hvor det oppdages bek.

Organisasjon beredskap

Beredskapsavdelingen er den største avdelingen i brannvesenet med 288 årsverk fordelt på fire vaktbrigader. Hver brigade består av 71 personer og ledes av en brigadesjef. I tillegg kommer stabs-, veksted- og servicefunksjoner og 110-sentralen.

Kvinnelige brannkonstabler

I april 2006 ble det ansatt to kvinnelige brannkonstabler. Etaten hadde tidligere gått inn i et samarbeid med et idrettslag for å danne en kvinnelig referansegruppe med henblikk på brannvesenets fysiske tester. Konklusjonen på samarbeidet var at kvinner med middels allsidig treningserfaring ikke skulle ha noen problemer med å klare testene.
Torolf Voss

Familie

Torolf Voss var sønn av lærer Johan Voss (1834–82) og Andrine Frogh Voss (1838–1909). Storebroren Olav Voss (1864–1912) var skuespiller. Broren Johan Ejnar Voss (1868–1948) ble overrettssakfører og  far til skuespiller Tore Foss (1901–1968). Torolf Voss ble i 1921 gift med skuespillerinnen Signe Indahl (1890–1965).

Liv og virke

Voss studerte på Musikkonservatoriet i Oslo såvel som hos kordirigent og komponist Iver Holter (1850–1941). En tid lærte han også på konservatorium i Berlin fra 1897 til 1903.  Fra 1900 til 1904 var han dirigent for Oslo Handelsstands Forening (etablert 1841) sitt orkester.  Etter ett år ved et tivoliorkester var han fra 1908 til 1929 kapellmester ved Centralteatret under teatersjef Harald Otto (1865–1928) sin regjeringstid.  Det ble høsten 1928 kjent at Voss fratrådte for å bli kapellmester ved det nye Kinodromen  som Oslo Kinematografer (etablert 1928) satte i gang. Voss var musikkanmelder i Aftenposten fra 1930 til 1935, som stedfortreder for David Monrad Johansen. Samme året ble han ridder av Dannebrogsordenen. Fra 1935 til sin død i 1943 var han leder for Norsk Musikforlag AS (grunnlagt 1909) som ga ut noter.
Ellers fikk han tidvis dirigere for Filharmonisk Selskaps Orkester i Bergen og for Konsertforeningen i Stockholm.  Voss var også leder for Norsk Tonekunstnersamfund, etablert i 1912 og fra 1917 via en utbrytergruppe det som vi i dag kaller Norsk Komponistforening. Voss komponerte også meget, som arbeidersangen Vi bygger landet i 1935.
Danilson Córdoba

Landslaget

Danilson Córdoba spilte 3 landskamper for Colombias herrelandslag.
Nilsbyen

Nilsbyen er boligområde på Byåsen i Trondheim kommune. Området ligger sørøst for Haukvatnet, og var opprinnelig et hytteområde. Området er oppkalt etter «Gammel-Nils», Nils Solem, gårdbruker på Solem. Stedet har et skianlegg og skiskytterstadion, der det blant annet har blitt arrangert verdenscuprenn.
Kristiansundsdialekt

Kristiansundsdialekt er ei norsk dialekt som er en variant av nordmørsdialekt. Den er et bymål snakkes av innfødte i Kristiansund kommune, hovedsaklig fra Kirklandet, Innlandet, Gomalandet, Nordlandet og «bysiden» av Frei. Yngre og unge på «innersida» av Frei snakker også kristiansundsdialekt, mens eldre snakker fortsatt Freidialekt med e (jeg), mens yngre og de nevnte over snakker med æ (jeg).
Shinji Ono

Japans herrelandslag

Shinji Ono spilte 56 landskamper for Japans herrelandslag.
Topphjort

Beskrivelse

Topphjorten har fått navn etter hårdusken som vokser i pannen og av og til kan gjemme de små hornstilkene som vokser ut hos bukkene. Også topphjortbukken har forstørrende hjørnetenner i overkjeven, slik som muntjakbukkene, og de bjeffer når de blir skremt.
Topphjort ligner mye på munjaker, men er større. Den veier normalt 17-50 kg og har en kroppslengde på ca. 110-160 cm. Skulderhøyden er normalt ca. 50-70 cm, og halen måler omkring 7-16 cm i lengde. Bukkene blir gjerne noe større enn hunnene. Kalvene har samme fargen som voksne dyr, men i likhet med mange andre hjortedyr har kalvene små parallelle hvite prikker på begge sider av ryggraden.
Pelser er grov og enten mørt grå eller brun i fargen. Hodet og nakken er mørt grå, mens buksiden er nærmest hvit (inkludert undersiden av halen).

Utbredelse og habitat

Topphjort finnes nordøst i Myanmar og i sør og sentrale strøk i Kina. Den trives nær vann i skogkledte områder i høyder på mellom 300 og 4.600 moh, herunder også i temperert regnskog i høyereliggende dalstrøk.

Reproduksjon og levetid

I paringstiden bjeffer bukkene for å påkalle partnere. Paringstiden er sent på høsten eller tidlig på vinteren, og kalvene fødes vanligvis tidlig på sommeren. Hunnen går drektig i ca. 180 dager og føder normalt 1-2 kalver årlig. Kalven vil være avhengig av mora til den er omkring 6 måneder gammel. Den blir kjønnsmoden når den ca. 18-24 måneder gammel. I vill tilstand vet man lite om levetiden for topphjort, men i fangenskap kan den bli opp mot 15 år gammel.

Ernæring

Topphjort spiser, løv, kvist, skudd, frukt, gress og ulike typer annen vegetasjon. Man vet lite om artens atferd, levetid og framtid. Noen har hevdet at den kan være altetende, men dette har aldri blitt dokumentert. Det er imidlertid kjent at munjaker kan spise både egg og kjøtt, så man tror at dette også kan gjelde topphjort.

Annet

I 1993 ble det estimert at det fantes omkring 500.000 topphjort i Kina, der trolig størsteparten av bestanden holder til. Data for Myanmar er ukjent. Arten blir imidlertid ikke regnet som truet, men den har heller aldri blitt skikkelig studert av forskere. Det finnes også et ukjent antall topphjort i dyrehager rundt om i verden, der den også blir avlet med suksess. Man regner med at mennesker dreper mer enn 100.000 topphjort hvert år, men virkningen på bestanden er ukjent. Man regner imidlertid med at avskoging og tap av habitat er den største trusselen på sikt.

Status

DD
Færøyske frimerker 1982

Færøyske frimerker 1982. Det ble utgitt i alt ni frimerker av Postverk Føroya i 1982. Det var åttende året som Færøyene utga egne frimerker. I 1982 var det tre utgivelser, 14. mars to Europa/CEPT-merker med tema historiske begivenheter, 7. juni tre merker med bygdmotiver og 27. september kom en serie med fire merker med motiv fra dansevisen «Harra Pætur og Elinborg». Bygdemotivene er tegnet av Ingálvur av Reyni og «Harra Pætur og Elinborg» av Bárður Jákupsson. .
Freestyle under Vinter-OL 1994 – Kulekjøring kvinner

Kulekjøring kvinner var en av øvelsene i freestyle under Vinter-OL 1994 i Lillehammer, Norge, som ble avholdt i Kanthaugen Freestyleanlegg 15. og 16. februar 1994. Kvalifiseringsrunden startet tirsdag 15. februar klokken 12.30 lokal tid, mens finalen ble avholdt onsdag 16. februar klokken 12.30 lokal tid.
Anisorrhina laevicauda

Utseende

En middelsstor (20–25 millimeter), blank, mursteinsrød gullbasse uten metallglans. Dekkvingen har en stor, omtrent kommaformet, gul flekk i den bakre delen, denne strekker seg et stykke forover langs ytterkanten og er delvis kantet med svart. Pronotum har fire runde, svarte flekker som danner et trapes, scutellum har to svarte flekker.

Levevis

De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.

Utbredelse

Arten er utbredt i Tanzania og Malawi.
Super Mario Galaxy

Kontroller

Super Mario Galaxy bygger på kontrolloppsettet fra sine 3D-forgjengere, Super Mario 64 og Super Mario Sunshine. Som i disse spillene styres Mario ved å dytte på kontrollspaken, som nå befinner seg på «nunchuken». Jo hardere man dytter på spaken desto fortere vil spillfiguren bevege seg. A-knappen brukes for å hoppe, og i kombinasjon med kontrollspaken kan spilleren aktivere flere forskjellige bevegelser og hopp, slik som baklengs saltomortale, det velkjente ekstra høye trippelhoppet (med forlengs saltomortale), lengdehoppet og vegghopp (hvor Mario hopper oppover frem og tilbake mellom to vegger for dermed å nå ellers utilgjengelige høyder). Den velkjente «Ground Pound»-manøveren hvor Mario stanser i lufta, setter seg i sittestilling og deretter smeller ned i bakken, gjør ham i stand til å ødelegge visse objekter, knuse fiender og utløse hendelser ved å slå spesielle plugger ned i bakken. Mario kan også løfte gjenstander og bruke dem som prosjektiler mot fiender og hindringer. Ved å riste på Wii-fjernkontrollen kan spilleren utløse en manøver hvor Mario gjør en fast bevegelse med å snurre rundt med utstrakte armer og knyttede never. Med denne bevegelsen kan spilleren uskadeliggjøre og drepe fiender, ødelegge visse gjenstander, kaste prosjektiler og utløse spesielle stjernekanoner som brukes for å forflytte seg fra planet til planet og til nye galakser.

Miljø

Spillets handling utspiller seg i verdensrommet, og «navlen» i spillet er Rosalinas kometobservatorium. Herfra kan Mario ved hjelp av stedets stjernekanoner skyte seg mot forskjellige galakser rundt om i universet, disse fungerer som spillets baner. Observatoriet er delt opp i kupler («domes») som brukes til å observere bestemte galakser og planeter. Fra kuplene kan Mario skyte seg ut mot de galaksene som den dekker. Hver av disse banene inneholder et visst antall kraftstjerner som erverves ved å utføre forskjellige oppgaver, som kappløp, kamp mot ekstra sterke fiender («bosser») og å løse gåter. Etter hvert som Mario finner flere kraftstjerner kan han skyte seg mot mer ytterliggende galakser som dekkes av kuppelen. Den ytterste galaksen i hver kuppel er en fiendebase hvor enten Bowser eller Bowser Jr. har bygget en reaktor som drives av en Megastjerne («Grand Star»), en større og kraftigere kraftstjerne. Her må Mario nedkjempe en boss, og når dette er gjort, får han megastjernen, som gir Rosalinas observatorium nok kraft til å låse opp en ny kuppel med adgang til nye galakser.

Mottakelse

Spillet har høstet svært gode kritiker fra spillanmeldelser. GameSpot ga spillet 9.5/10 og IGN ga spillet 9.7/10.