google/wiki40b huggingface dataset:
Epiphora rectifascia

Utseende

En nokså stor (vingespenn 110-130 millimeter), brunlig påfuglspinner. Som vanlig for Attacini er vingene meget store sammenlignet med kroppen. Hannenes forvinger er noe sigdformede, med avrundet spiss. Det er en liten øyeflekk ved forvingespissen. Denne arten utmerker seg ved at vingenes lyse midtflekker er store og avrundede, vingene har et bredt, rett (derav artsnavnet), hvitt tverrbånd og forvingen har en bred, hvit lengdestrek ved roten.

Levevis

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse

Arten er vidt utbredt fra Kenya og Tanzania i øst til Nigeria i vest og Zambia i sør.
Acanthaphodius

Utseende

En liten (3-4 millimeter), avlang, litt matt, brunsvart gjødselbille, dekkvingene delvis brungule. Hodet er stort og bredt, skovlformet, med en svak innbuktning i midten foran. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt, grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er litt rundede med rader av grove punkter.

Levevis

Disse billene lever trolig i møkk, men nesten ingenting er kjent med sikkerhet om biologien til denne arten, som er regnet som sjelden. De voksne billene er aktive i november og desember.

Utbredelse

Arten er utbredt i midtre deler av Chile og Argentina.
Babrujsk

Babrujsk (hviterussisk: Бабруйск) eller Bobrujsk (russisk: Бобруйск) er en by i Mahiljow voblasts i Hviterussland. Den ligger ved elven Bjarezina, og har ca. 227 000 innbyggere (2000). Navnet kommer sannsynligvis fra det hviterussiske ordet бабёр (babjor), som betyr bever.

Historie

Babrujsk omtales skriftlig første gang på midten av 1300-tallet, noe som gjør den til en av Hviterusslands eldste byer. Arkeologiske undersøkelser har påvist bosetninger fra 4/500-tallet litt lenger oppe langs elven Bjarezina. Under Vladimir I av Kiev var den en landsby der byen ligger i dag, som primært livnerte seg av fisking og pelsdyrjakt. Etter Kievrikets fall kom området inn under Polen-Litauen, og Babrujsk ble et viktig militært støttepunkt. På 1300-tallet ble det bygget en festning på en av høydene nær elven.
I tillegg til byens militære betydning var Babrujsk også et handelssentrum. Man har funnet spor etter et marked med mer enn 75 staller, noe som tyder på stor aktivitet. Byen lå strategisk til med kryssende handelsruter samt elven og utover første halvdel av 1600-tallet vokste dens økonomiske betydning. En rekke håndverkere bosatte seg her, bl.a. snekkere, smeder, gullsmeder og bakere. På denne tiden hadde Babrujsk mellom 2 000 og 5 000 innbyggere.
Rundt byen strakte det seg en mur av tre og jord med vakttårn. Etter Polens andre deling i 1793 ble den en del av Russland. I 1810 begynte russerne å bygge en festning som grensepost mot Preussen og Østerrike. Festningen var nesten ferdig da Napoleon angrep i 1812, og klarte å holde ut gjentatte angrep i fire måneder. Etter Napoleonskrigen ble byggingen gjenopptatt og utvidet, og festningen sto endelig ferdig i 1820.
Folketellingen i 1861 viste 15 766 innbyggere, inkludert hviterussere, ukrainere, polakker og jøder. Bebyggelsen var stort sett av tre, i 1866 hadde byen 1 498 hus, hvorav 29 i mur. Resten var trehus. Babrujsk hadde betydelig jødisk befolkningsinnslag, i 1897 besto den av 34 336 innbyggere, hvorav 20 760, eller 60%, jøder. Hele byen brant i 1902, og ble gjenoppbygget i mur.
1919–1920 ble Babrujsk okkupert av polske tropper som en del av den polsk-sovjetiske krig.
Sammen med resten av Hviterussland ble Babrujsk okkuprt av Hitler-Tyskland i 1941. Byens jødiske befolkning enten flyktet eller ble utryddet i holocaust. 29. juni 1944 kastet den røde hær tyskerne ut av det som nå var en by i ruiner. Babrujsk hadde 84 107 innbyggere i 1939 og bare 28 352 etter krigen. Tusenvis av arbeidere og krigsfanger ble satt til å rydde i ruinene og gjenoppbygge byen. Hovedvekten i denne første fasen lå på å få industrien opp å gå igjen.
Håndball under Panamerikanske leker 1991

Håndball under Panamerikanske leker 1991. Håndball var en av flere sporter i de ellevte Panamerikanske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 2. til 18. august 1991. Det var andre gangen som håndball var med i de panamerikanske leker. Det var kun en turnering for menn, Cuba vant turneringen foran Brasil.
Setesdalslaget i Amerika

Setesdalslaget i Amerika var et av de mange norske bygdelag i Amerika. Laget ble stiftet 30. juni 1909 i Grand Forks, Nord-Dakota. Tanken om å stifte et bygdelag som kunne organisere en samling for setesdøler hadde mange hatt, men initiativet til stiftelsen var det Anend Rysstad som tok ved å sette en annonse inn i avisa Nordmanden. 
Bjørgulv D. Bjøraraa ble valgt som Setesdalslaget i Amerikas første president, det vervet hadde han i 32 år. Han var allerede vel kjent blant immigrantene for sine artikler og dikt. På de årlige møtene hadde de taler, opplesning, musikk, folkedans, film fra Norge og annen underholdning.
Grunnkretser i Kviteseid kommune

Grunnkretser i Kviteseid kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Kviteseid kommune, Telemark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Transbajkal

Transbajkal (russisk: Забайкалье – Zabajkalje) eller Dauria (russisk: Даурия – Daurija) er et fjellområde øst for Bajkalsjøen i det sørøstre Sibir i Russland.
Området strekker seg nesten 1000 kilometer over Patomplatået og Nordbajkal-platået i nord til den russiske grensen i sør. I retning øst-vest strekker området seg 1000 kilometer fra Bajkalsjøen til meridianen hvor de to elvene Sjilka og Argun møtes.
I Det russiske imperiet var Transbajkal en oblast med regionhovedstad først i Nertsjinsk og senere i Tsjita. I dag er mesteparten av området delt mellom republikken Burjatia og Zabajkalskij kraj, mens en mindre del i nord ligger i Irkutsk oblast.
Kvinners Frivillige Beredskap

Kvinners Frivillige Beredskap (KFB) er et landsdekkende, forsvarsrelatert samarbeids- og interesseorgan for organisasjoner og enkeltpersoner som er opptatt av samfunnssikkerhet og beredskap. KFB ble stiftet 9. april 1951 etter at kronprinsesse Märtha i 1950 tok initiativ til en beredskapsorganisasjon for kvinner. KFBs mandat var å søke å samordne den innsats som kvinner kunne gjøre for å styrke landets beredskap.
Organisasjonen har som formål å styrke landets beredskap ved blant annet å spre opplysning om Norges totalforsvar og beredskap, arbeide for å styrke det sivile samfunns muligheter til å møte krisesituasjoner i fred samt å være pådriver overfor myndighetene i beredskapsspørsmål.
KFB er opptatt av det sivil-militære samarbeidet, et helhetlig og moderne totalforsvarskonsept som består av gjensidig støtte, samarbeid og optimal ressursbruk mellom Forsvaret og det sivile samfunn om både forebygging, beredskapsplanlegging og operative forhold.
KFB mener det er viktig at vårt forsvar speiler det samfunn som skal forsvares, og er derfor opptatt av å høyne kvinneandelen på alle nivåer i Forsvaret.
Følgende organisasjoner er tilknyttet KFB: Folk og Forsvar, Militært Kvinnelig Nettverk, Negotia, Norges Forsvarsforening, Norges Kvinne- og familieforbund, Norges Lotteforbund, Norges Militære Kameraters forbund, Norges Sivilforsvarsforbund, Parat forsvar og Politiets Fellesforbund.
Kronprinsesse Märtha var KFBs første president og dronning Sonja er ærespresident. Organisasjonens høye beskytter er prinsesse Astrid, fru Ferner.
Tsunamien ved Salomonøyene 2007

Minst 28 mennesker døde og mange er savnet etter tsunamien som rammet Salomonøyene i Stillehavet, mandag, 1. april 2007.
Tsunamien skyldtes et jordskjelv i Stillehavet 2 april 2007 kl 7:39 lokal tid (1 april kl 20:39 UTC).
Flere hundre mennesker er savnet i havnebyen Gizo, som først ble hardt rammet av jordskjelvet, som hadde sitt sentrum bare 40 kilometer unna. Deretter kom tsunamien inn over strendene.
13 landsbyer ble ødelagt av tsunamien. Den vasket hus og mennesker på havet, og ødela telefon- og elektrisitetsforbindelsen.
Minst 900 bolighus ble ødelagt av tsunamien.
Castiglionegrotten

Castiglionegrotten (italiensk:Grotta del Castiglione) er en grotte på Capri, Italia. Den ligger på en høyde med samme navn med utsyn mot syd. Da Capris innbyggere måtte søke tilflukt under tyrkernes angrep, var eneste vei dit fra øst, men stien er siden blitt ødeagt etter steisprang.
Edusella

Utseende

Middelsstore, avlangt ovale, mer eller mindre metallisk skinnende bladbiller. Som vanlig for metallisk fargede biller er de ganske variable i fargen. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Noen har lyse skjell, særlig langs kroppens sider.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Rosa Sensat

Virke

Sensat arbeidet for å innføre moderne undervisningsmetoder i Catalonia. Hun virket også for å fremme utdannelse for kvinner. Fra 1914 til 1930 ledet hun Escola Bosc i Barcelona. Deretter sto hun fra 1930 til 1939 i spissen for Grup Escolar Milà i Fontanals del Patronat Escolar.
Øvsttunsenteret

Øvsttunsenteret er en barnevernsinstitusjon på Øvsttun i Fana bydel i Bergen kommune. Senteret ligger i tidligere Øvsttun skole.
Skolen ble startet som en internatskole for elever på ungdomstrinnet med adferdsvansker. Bygningen er fra 1961, tegnet av John Johannesen. Fra 1961 til 1969 hadde skolen bare jenteklasser, og frem til 1982 hadde den blandingsklasser. Fra 1982 til 1992 var det bare gutteklasser her.
I 1992 overtok staten skolen og den ble lagt under barnevernet. Øvsttunsenteret har i dag 16 plasser for ungdom med store adferdsvansker på grunn av rus, kriminalitet eller vold, samt 81 ansatte. Senteret har også en enebolig på Smørås.
Fylkesvei 3766

Fylkesvei 3766 går mellom Iveland og Engesland i Birkenes. Veien er 22,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 291.
Egyptisk astronomi

Egyptisk astronomi begynner i forhistorisk tid, i førdynastisk tid i Egypt. I det 5. årtusen f.Kr. Kan steinsirklene ved Nabta Playa ha blitt brukt til astronomiske formål. Under det historiske Oldtidens Egypt fra det 3. årtusen f.Kr., var 365-dagers perioden allerede i bruk i den egyptiske kalender, og observasjoner av stjernene var viktige for å bestemme den årlige oversvømmelsen av Nilen. Pyramidene i Egypt var nøye tilpasset retningen mot Polarstjernen, og tempelet til Amon-Ra ved Karnak var tilpasset oppstigningen av solen på vinterjevndøgn. Astronomien spilte en betydelig rolle i fastsettelsen av datoene for religiøse festivaler og for bestemmelsen av nattens timer, og templenes astrologer var spesielt opptatte av å studere stjernene, konjunksjonene, fasene og oppstigningene til Solen, Månen og planetene.
Under det ptolemeiske rike smeltet de egyptiske tradisjonene sammen med gresk astronomi og babylonsk astronomi, og byen Alexandria i det lavere Egypt ble sentrum for vitenskapelig aktivitet rundt omkring i den hellenistiske sivilisasjon. Den romerske provinsen Aegyptus er kjent for den store astronomen Klaudios Ptolemaios (90–168 e.Kr.). Ans astronomiske verket, som inkluderer Almagest, ble en innflytelsesrik bok i den vestlige astronomiens historie.
Etter den muslimske erobringen av Egypt ble regionen dominert av arabisk kultur og islamsk astronomi. Astronomen Ibn Yunus (ca 950–1009) observerte solens posisjon over mange år ved å benytte en stor astrolabium, og hans observasjoner av solformørkelsene var i bruk flere århundrer etterpå. I år 1006 observerte Ali ibn Ridwan supernovaen SN 1006, og ga en detaljert beskrivelse av den. På 1300-tallet skrev Najm al-Din al-Misri en avhandling om mer enn 100 forskjellige typer av vitenskapelige og astronomiske instrumenter, hvorav mange var oppfunnet av ham selv. På 1900-tallet arbeidet Farouk El-Baz for NASA, og var involvert i de første månelandingene med Apollo-programmet, hvor han assisterte i planleggingen av den vitenskapelige utforskningen av Månen.
Nigel Tranter

Bakgrunn

Nigel Tranter ble født i Glasgow og ble utdannet i Edinburgh i regnskapsførsel og arbeidet i forsikringsselskapet Scottish National Insurance Company som ble grunnlagt av hans onkel. I 1933 giftet han seg med May Jean Campbell Grieve og fikk to barn, Frances May og Philip. Han var deltok artilleriet og var stasjonert i East Anglia under den andre verdenskrig.

Forfatterskap

Helt siden barndommen hadde han en stor interesse for festninger og slott og deres historie. I 1935 i en alder av 35 år gammel utga han sin første bok, The Fortalices and Early Mansions of Southern Scotland. Etter forespørsel fra sin kone skrev han sin første roman, In Our Arms Our Fortune, som ble refusert av forleggerne. 
Den første romanen som ble utgitt, Trepass, i 1937, fikk han ingen betaling for ettersom forlaget gikk konkurs. I løpet av de neste årene skrev han flere bøker med et innhold som var romantisk og eventyrlig og hvor handlingen kretset rundt fiktive personer i ulike epoker i Skottlands historie. Han skrev også flere westernbøker under pseudonymet «Nye Tredgold» for å skaffe større inntekter for familien.
Mellom 1962 og 1971 utga han et bokverk om landemerker i fem bind, The Fortified House in Scotland, som dekket historien og strukturen for hvert eneste festning og slott i Skottland, 663 bygninger i alt og fortsatt verd å lese for dem som har interesse i dette emnet.
Mens han drev forskning på slott oppdaget Tranter at det var mange figurer og hendelser i skotsk historie som kunne bli benyttet som grunnlag for romaner, og som han forsøkte å gjøre så troverdige som mulig. Det var den retning som han forfatterskap tok fra og med The Master of Gray i 1961 som fortalte historien om Patrick av Gray og hans konspirasjon for frigjøre Maria Stuart. Han fortsatte i denne retningen inntil han døde, utga flere romaner basert systematiske historiske undersøkelser og disse romanene har fått et vidt publikum.
Emma Adenauer

Liv og virke

Emma Weyer ble født som datter av Emmanuel Weyer (1836-1884), direktør i Kölner Rückversicherungsgesellschaft, og Emilie Weyer, født Wallraf (1849-1911), en søster av riksdagspresident Max Wallraf. Familien Weyer hørte til Kölns overklasse, og aktive katolikker.
Etter å ha gått på den høyere pikeskole (Lyzeum) i Köln fra 1890 til 1897, gikk Emma fra 1897 til 1898 på Erziehungs-Anstalt der Englischen Fräulein zu Würzburg. Det dreide seg om pikeskole (realskole) som fulgte oppdragelsesidealene til den engelske Mary Ward (1585-1645). Det ble undervist i kristendom, fransk, engelsk, håndarbeid og musikk. Fra 1898 til 1901 studerte hun språk med tanke på å bli lærer.
Sommeren 1901 ble hun kjent med Konrad Adenauer, i tennisklubben «Pudelnaß» («søkkvåt»), et sted det ble spilt tennis i all slags vær. Emmas kusine Ella Wahlen den senere sosialpolitiker og hustru til sosiologen Benedikt Schmittmann, hadde ført dem sammen. Hun var Konrads første kjærlighet. De ble forlovet 21. juni 1902 og giftet seg, først borgerlig 26. januar 1904, og deretter i Lindenthal kirke, 28. januar 1904.
Bryllupet ble feiret i hotell Großer Kurfürst. Deretter reiste paret på en fire ukers bryllupsreise, til Sveits, Frankrike og Italia. Paret bodde i forskjellige leiligheter i Köln, inntil de i 1911 flyttet inn i eget hus i Max Bruch-Straße 6 i Köln-Lindenthal.
Paret fikk tre barn. Konrad ble født 21. september 1906 og på samme dato i 1910, Max. Datteren Ria ble født 7. oktober 1912.
Emma Adenauer led av en ryggradsforkrumming, som etter den første fødselen skadet hennes nyrefunksjon. Dette forverret seg med årene. Hun fikk i 1916 en soppforgiftning som i følge familien førte til hennes død. Ifølge historikeren Henning Köhler kunne denne soppforgiftningen likevel ikke føre til nyresvikten, som medførte at hun døde 6. oktober 1916, 36 år gammel.
Juventutem

Juventutem er en tradisjonalistisk katolsk ungdomsorganisasjon som deltok på Verdensungdomsdagen 2005. Flere kardinaler og andre medlemmer av kirkehierarkiet holdt den tridentinske messen (på latin) for dem under arrangementet.
Pietà

Pietà (italiensk: «fromhet») er en betegnelse på en billedlig representasjon av jomfru Maria som sørger over sin sønn Jesus mens hun holder hans døde legeme i armene. Denne scenen ble et yndet motiv for kunstnere under den italienske renessansen, og er siden 1300-tallet fremstilt i tusenvis av malerier og skulpturer, ofte som en del av utsmykningen i katolske kirker.

Michelangelos pietà (skulptur)

Ordet er også brukt som egennavn for den mest berømte pietà av alle: Michelangelo Buonarrotis marmorskulptur, utført i 1499, og utstilt i Peterskirken i Roma. Skulpturen er et lysende eksempel på kunnskap om anatomi og på den nyplatonske teorien om at kroppens skjønnhet er er uttrykk for åndens. Skulpturen demonstrerer renessansens forkjærlighet for pyramidal oppbygning.
Adolf Schirmer

Bakgrunn, ekteskap

Asolf Schirmer var sønn av Heinrich Ernst Schirmer og bror av Herman Major Schirmer. Han var gift med Hildur f. Koch (1856–1914), musiker og kvinnesakskvinne fra Braunschweig i Tyskland.

Utdannelse og karriere

Schirmer gikk først i lære hos faren, senere studerte han ved Den kongelige Tegneskole under billedhuggeren Julius Middelthun og var deretter ansatt hos statskonduktør Georg Andreas Bull i 2 år. Han studerte videre ved Bauakademi i Berlin og ved École des Beaux-Arts i Paris. 
Schirmer virket som privat arkitekt i Kristiania i perioden 1874–86. 
Hans mest fremtredende byggeoppgave ble Skulpturmuseet i Kristiania, som ble midtpartiet i Nasjonalgalleriet. Dette var et oppdrag som han overtok da faren ikke kom overens med byggekomiteen. Museet stod ferdig 1881. Sønnens bearbeidelser synes å være knyttet til attikaen med tettsittende lysåpninger og den strammere forenkling av byggvolumet, uten farens kuppelkonstruksjon. Form og stiluttrykk ble respektert under arkitekt I. O. Hiorths utvidelser 1905–07 og 1918–24.
Samlet sett er bygningens stil et viktig eksempel på historismens sammensmelting med nyromanske stildrag og tidlig renessanse. Bruken av granitt i sokkelen gir tyngde til hele byggverket. Publikum ledes inn til en stor trappehall som i store palasser og teaterbygg. Det dreier seg her om en offentlig arkitektur med en viss behersket måtehold og nøkternhet, som samtidig var nyttig for den kulturelle oppdragergjerningen. Skulpturmuseet føyer seg slik inn i kretsen av de institusjonsbygg som bl.a. Statens Håndverk- og Kunstindustriskole (SHKS) senere ble en del av.
Trondhjems Sparebank (1879–82) i fransk nyrenessanse er et tidlig eksempel i norsk 1800-tallsarkitektur på bruk av hugd stein, kvartssandstein, over hele fasaden. Privatbanken i Trondhjem ble etter en redusert plan oppført som en rektangulær enetasjes bygning, hvor den ene kortsiden ble hovedinngang med et monumentalt utformet vindu.
Trondhjems Sparebank (1879–82) i fransk nyrenessanse er et tidlig eksempel i norsk 1800-tallsarkitektur på bruk av hugd stein, kvartssandstein, over hele fasaden. Privatbanken i Trondhjem ble etter en redusert plan oppført som en rektangulær enetasjes bygning, hvor den ene kortsiden ble hovedinngang med et monumentalt utformet vindu.
I 1887 ble han ansatt som bygningsinspektør for statens bygninger i Oslo, og statens konsulent i byggesaker, en stilling han hadde til 1920.

Utmerkelser og priser

Schirmer ble tildelt Dannebrogordenen i 1888 og i 1896 mottok han St. Olavs Orden. I 1926 fikk han Houens fonds diplom for Nasjonalgalleriet.
Kongens kopp (drikkelek)

Kongens kopp, også kjent under tallrike andre navn som «Rose», «Ring av ild» (Ring of Fire), «Donat», «Heroes» og lignende, er en internasjonal drikkelek som også anvender et kortspill. Det spilles ofte blant universitetsstudenter i Vesten, som Canada, Mexico, Chile, New Zealand, Australia, USA, Sverige, og mange andre land. Opplegget er at de som deltar må drikke og dele ut drinker basert på de kortene som trekkes. Spillet kan også blandes med andre drikkeleker. Hvert kort har en regel som blir bestemt før drikkeleken begynner.

Eksempel på regler

Ettersom spillet vanligvis blir utøvd i beruset tilstand, finnes det en rekke regler for spillet. I hovedsak går det ut på at man tildeles et visst antall «slurker» med øl, eller «shots» med sprit, når man får spesielle kort.

Eksempel 1

Man forbereder spillet ved å legge 14 kort i en sirkel på bordet, og resten av stokken i midten av sirkelen.
Når alle har satt seg rundt bordet, trekker en av spillerne et kort. Han gir så kortet til en av de andre (eller seg selv). Hvis kortet viser ess til 10, må den som mottok kortet ta en slurk øl. Hvis kortet er en konge, dame eller knekt, må man ta to slurker. Mottakeren trekker så et kort, og gir det til noen andre. Det er fullt lovlig å gi kort tilbake til den som ga deg kort, men dette kan føre til at alle de andre syns det blir kjedelig. Man kan også gi kort til seg selv. Denne delen av spillet fortsetter til stokken i midten er tom.
Nå sitter man igjen med sirkelen bestående av 14 kort. Man fortsetter på vanlig måte med å trekke et kort og gi det til noen, men nå er det verdien på kortet som avgjør antall slurker (1 for ess, 4 for en firer, 12 for en dame, og videre).

Eksempel 2

Man legger kortene i en bunke midt på bordet. Spiller nr 1 trekker det øverste kortet, og teller antall plasser til venstre for seg som kortet viser. Hvis det er færre spillere enn nummeret på kortet, teller man seg selv, og fortsetter videre på spilleren til venstre igjen. Den man ender på må ta en slurk øl, og trekker så et nytt kort. Hvis man trekker et billedkort (knekt, dame eller konge), teller kortet to slurker, og man kan velge hvem man vil gi det til. Får man en ess må alle drikke, og den som trakk esset må trekke på nytt.

Regel-supplement

En variant av spillet kan også inkludere en flaske i midten og kortene i en sirkel rundt denne. Etter hvert trukket kort legger kortinnehaver sitt kort på toppen av flasken på en slik måte at minst to av kantene på kortet ikke berører andre kort. Den som til slutt velter kortstabelen med tømme sin enhet med drikke.
Savitribai Phule Pune-universitetet

Savitribai Phule Pune-universitetet, tidligere Universitetet i Pune, er et offentlig universitet i det vestlige India. Den 1,66 km² store campusen ligger nordvest i Pune, den nest største byen i delstaten Maharashtra. Universitetet ble grunnlagt i 1948. Det har 46 institutter. 307 forskningsinstitutter og 612 colleges er tilknyttet universitetet.
I 2015 fikk universitetet sitt nåværende navn for å hedre Savitribai Phule, en indisk samfunnsreformator og dikter som på 1800-tallet sammen med sin mann virket for å bedre kårene til kvinner og lavkastefolk gjennom utdanning.
Abraham Wald

Biografi

Abraham Wald ble født i 1902 i dagens Cluj-Napoca (ungarsk Kolozsvár, tysk Klausenburg) i Transilvania (Erdély, Siebenbürgen), som den gang hørte til den ungarske riksdelen av Østerrike-Ungarn. Området ble rumensk etter første verdenskrig. Han gikk ikke på skole, men ble undervist hjemme av sine jødiske foreldre.
Wald studerte først ved Kong-Ferdinand-universitetet i sin hjemby. Fra 1927 til 1931 tok han doktorgrad i matematikk under veiledning av Karl Menger ved Universitetet i Wien. I Wien arbeida han først med geometri, deretter fremfor alt med økonomi og økonometri.
Etter Østerrikes Anschluss i 1938 emigrerte Wald til USA, der han fikk en stilling ved Columbia University og jobba hovedsakelig med statistikk. Han ble utnevnt til professor i 1941. Wald døde i en flystyrt på vei til en gjesteforelesning i India i 1950.