google/wiki40b huggingface dataset:
Studentorganisasjonen ved Universitetet i Stavanger

Studentorganisasjonen StOr ved Universitetet i Stavanger, bedre kjent med forkortelsen StOr, er den lokale studentorganisasjonen ved Universitetet i Stavanger.
Studentparlamentet er det øverste organet i organisasjonen og består av 19 medlemmer valgt i årlige valg ved listevalg. Valget avholdes på høsten og funksjonsperioden til representantene er 1. januar til 31. desember. Studentparlamentet er studentenes valgforsamling til alle styrer og råd som er direkte underlagt Universitetets styre, samt til selve universitetsstyret. StOr er et medlemslag i Norsk Studentorganisasjon.
Studentparlamentet velger et arbeidsutvalg som er organisasjonens utøvende organ og har ansvar for den daglige driften. AU består av leder, nestleder for læringsmiljø og nestleder for utdanning. Universitetet har også ansatt en organisasjonskonsulent på fulltid for organisasjonen.
StOr er paraplyorganisasjon for alle studentorganisasjoner og linjeforeninger ved UiS og har ansvaret for samlingsforumet «Engasjert» hvor felles problemstillinger og prosjekter tas opp.
Det finnes over 60 selvstendige studentorganisasjoner og foreninger registrert under StOr. Et annet forum under StOr er tillitsvalgtforum hvor de ulike studenttillitsvalgte fra institutt- og fakultetsnivå diskuterer felles saker og utfordringer.
StOr har kontorer midt på Universitetsområdet på Studentenes Hus.
Douglas C-54 Skymaster

Historikk

Under typebetegnelsen C-54 Skymaster ble flyet brukt av De forente staters flyvåpen under den andre verdenskrigen. Første versjoner av flyet hadde kapasitet til å frakte 26 passasjerer. Senere versjoner hadde kapasitet til 50 passasjerer.  Flyet var et av de mest brukte transportfly for de allierte under krigen.
Det ble produsert i alt 1 170 fly av denne typen.
Etter krigen var flyet fortsatt et av de viktigste i det amerikanske flyvåpen, og flyet spilte en viktig rolle under Luftbroen til Berlin i 1948.
Flytypen var den første Air Force One og ble brukt av President Franklin D. Roosevelt.  Det flyet, som fikk navnet «Sacred Cow», er nå bevart i National Museum of the United States Air Force.
Et stort antall C-54 ble solgt til sivile flyselskap etter krigen og bygget om til sivile passasjerfly som Douglas DC-4 Skymaster. De skandinaviske flyselskapene AB Aerotransport, Det Danske Luftfartselskab og Det Norske Luftfartselskap hadde under krigen sikret seg en opsjon på kjøp av et antall fly som skulle danne grunnstammen for selskapenes internasjonale ruter etter krigen.
Markus Olsen Pettersen

Landslaget

Han ble tatt ut i Norges tropp til U20-VM 2019 i Polen.
Bjart Ording

Olympiske leker

Ording vant en olympisk sølvmedalje under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det norske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt bak Nederland. Laget besto av Ording på hesten «And Over», Arthur Qvist på «Hidalgo» og Eugen Johansen på hesten «Baby». Ording kom på sjetteplass i den individuelle konkurransen i feltritt med hesten «And Over».
Tjuefire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, kom han på tjueniende  plass i sprangridning med hesten «Fram II».
Ording var medlem av De Norske Officerers Rideklub.

Andre verdenskrig

Som offiser var Ording blant annet adjutant for kong Haakon og var i tjeneste på Slottet i Oslo morgenen 9. april 1940 da tyskernes angrep på Norge ble meldt. Han fulgte kongen til Østbanen før han selv meldte seg for mobilisering.
Ording deltok i kampene i Hedmark i april 1940 og kom seg etter kapitulasjonen til Storbritannia, der han tjenestegjorde som adjutant for kongen i London og som kavalerioffiser. I Storbritannia var Ording Rittmester og sjef for Sperre og sambandskompaniet ved den norske brigaden i Dumfries i Skottland.

Etterkrigstiden

Ording tjenestegjorde etter andre verdenskrig blant annet ved Hærens hesteskole på Starum leir, opprettet i 1947. Oberstløytnant Ording var en ivrig forkjemper for at kløvkompaniene i den norske hæren skulle bestå som et tillegg til stridsvogner i et modernisert kavaleri. På tross av sterke argumenter om hestens fremdragende egenskaper i norsk landskap, måtte han til slutt gi tapt. I 1970 var antallet hester i Forsvaret redusert til under 1 000 mot 30 000 i 1922.
I 1959 ga Ording ut boken Hesten under rytter, som er en manual i hvordan man på beste måte skal trene hest og rytter for strid og fred.
Ording mottok Kong Haakon VIIs minnemedalje i gull.

Oslo Ridehus

Ording startet, sammen med sin kone Henny Arstal Ording, Oslo Ridehus i 1932. Ridehuset var en populær rideskole og oppstallingsted på Skøyen i Oslo. Det ble drevet helt frem til 1990-tallet av hans familie.

Familie

Han tilhørte slekten Ording og var bror av den norske politikeren Aake Anker-Ording og fetter av professor i historie Arne Ording.
Bjart Ording fikk tre barn og hadde ni barnebarn da han døde.
Nintendogs

Gameplay

Spillet begynner med at spilleren kjøper en hund og gir den et navn, som må snakkes inn i mikrofonen slik at hunden læres opp til å gjenkjenne det. Deretter er det opp til spilleren å oppdra hunden. Det er mulig å kjøpe mat og leker til hunden, gå virtuelle turer med den, og lære den triks. For å få penger til å kjøpe ting, kan man delta i forskjellige konkurranser med hunden: frisbeehenting, agility trial og lydighetskonkurranse.
Rakkestad stadion

Historie

Rakkestad stadion ble bygd i 1952. Før det var det en lagård, skog og jorde der. Lagården var eid av Thorvald Lind. Stadionet ble bygd på dugnad. De hadde ikke så mange maskiner på den tiden, så de brukte spader og trillebårer. De kjørte ned jord bak gamle Bergenhus skole med lastebil ned på banen. Den første kampen var på sommeren 1952. Den var mellom Rakkestad og Mysen, og Mysen vant 2-0. Klubbhuset ble bygd på dugnad i 1989.

Kunstgresset

På høsten 2004 begynte de å legge kunstgress på Rakkstad stadion. Kommunen leide inn et nederlandsk firma til å legge kunstgresset. Kunstgresset var ferdig på våren 2005.
Tempur

Tempur er et viskoelastisk og temperatursensitivt materiale med åpne celler. Materialet føyer seg nøyaktig etter konturene i kroppen.
Dresden (film)

Handling

Den tyske sykesøsteren «Anna» forelsker seg i den britiske bomberpiloten «Robert Newman», selv om hun egentlig bør elske den tyske oberst «Alexander Weninger». Hun skjuler den skadede dødsfienden i sykehusets kjeller, hvor daglig stadig flere skadede soldater blir innbragt.
Mens befolkningen i Dresden ser nederlaget komme, mobiliserer Sachsens regjeringssjef Martin Mutschmann alle krefter for et motangrep, uvitende om at om få dager vil katastrofen ramme Dresden.

Bakgrunn

61 år etter luftangrepet på Dresden har regissøren Roland Suso Richter forsøkt å lage en verdig og respektfull film.
Yuan Shikai

Bakgrunn

Yuan Shikai var født i landsbyen Zhangying (張營村), men klanen hans flyttet noe senere 16 kilometer sørøst for Xiangcheng til et kupert område det ville være lettere å forsvare seg i. Der bygde Yuan-klanem en befestet landsby, Yuanzhaicun (袁寨村, «Yuan-familiens befestede landsby»).
Yuans familie var velstående nok til å giham en tradisjonell konfuciansk utdannelse. Som ung man likte han å ri og bokse. Håpet var å tre inn i embdsverket, men strøk to ganger til den keiserlige embedsmannseksamen. Hans bvei inn i politikken ble i stedet gjennom Huai-hæren, som mange av hans slekt tjenestegjorde i. 
Hans karriere begynte med at han kjøpte seg en lavere tjenestetittel i 1880, noe som var en vanlig fremgangsmåte i den senere Qing-tiden.  Faren hadde familier som han gjorde bruk av, og Yuan dro til Tengzhou i Shandong og søkte seg post i Qing- brigaden. 
Yuans første ekteskap var i 1876 til en kvinne fra Yu-familien, som fødte ham sønnen Keding, i 1878. Yuan Shikai giftet seg etter hvert gjennom livet også med ni konkubiner.
Vitensenteret i Trondheim

Historikk

Midtnordisk Vitensenter ble etablert som stiftelse i 1988. Fra 1991 hadde Vitensenteret utstilling i Vitenskapsmuseets lokaler. Leieavtalen med museet gikk ut 15. november 1996. Utstillingen ble deretter demontert og satt på lager til en nyåpning fant sted 3. juli 1997 i de gamle lokalene til Norges Bank i Kongens gate 1. Norges Bank-bygningen ble tegnet i 1830–1831 av arkitekt Ole Peter Riis Høegh etter forarbeider av arkitekt J. C. Ræder. Eier av bygget er Trondheim kommune, og Vitensenteret leier lokalene gratis. Vitensenteret i Trondheim er et av 10 regionale vitensentre i Norge.

Visjon

"Nysgjerrighet og skaperglede". Vitensenteret i Trondheim er en ideell stiftelse som skal øke interessen og forståelsen for realfag hos barn og ungdom, motivere til skaperglede og bidra til den alminnelige dannelse i samfunnet. Vitensenteret skal være en integrert del av kunnskapsmiljøet i Trondheim og en arena for å profilere teknologihovedstaden.

Aktiviteter

Et vitensenter er et lærings- og opplevelsessenter for naturvitenskap og teknologi. Senteret skal rekruttere til realfag og informere allmennheten om sentrale naturvitenskapelige fenomen og teknologiske prinsipper. Det skjer fortrinnsvis ved hjelp av modeller og utstillingsgjenstander publikum kan manipulere og eksperimentere med, men også ved hjelp av andre pedagogiske tiltak som publikumsverksteder etc. Det interaktive prinsippet er det bærende elementet i vitensentrene, som bl.a. skiller dem fra tekniske museer. Vitensenteret har høy kompetanse innen pedagogikk, maker space, utstillingsproduksjon, interaktive modeller, arrangement og nye medier. Senteret sitt særegne fortrinn er å være en arena i mellomrommet mellom formell og uformell læring, skole og fritid og opplevelser og arbeidsliv med et spesielt fokus på familiers realfagsinteresse.
Vitensenteret kan tilby mange aktiviteter i tillegg til selve utstillingen. Noen av disse inkluderer Norges eneste 3D-planetarium, Trigger maker space, vitenshow, bursdagsselskap, eksperimentklubb i skoleferier, ungdomsklubb i skolesemesteret, kveldarrangement, festivaler og helgeaktiviteter.
Bispebryggen

Bispebryggen er en tidligere brygge nederst i Sølvberggata i Østervåg i Stavanger. I dag står det en statue av Cornelius Cruys på Bispebryggen.

Historikk

Den omtales første gang som bispens brygge i 1627, da det kom ved herfra. Brygga ble brolagt i 1842 og utvidet i 1853. I dag er kaiene (Østervågkaien) forlenget utenfor sjøhusene og brygga.
Det har vært gjettet på at den kan ha hatt navnet Konventbryggen.
I 1853 ble det opplyst at Bispebryggen var der de fleste vedfartøyene og mange andre fartøyer la til i byen. En fjerdedel av byens befolkning brukte denne brygga. Trafikken over denne allmenningen var større enn over noen annen allmenning i byen. Som en følge av dette ble det i 1853 kjøpt et hus som ble revet for å utvide brygga..

Bispebrygga som stridsemne

I 1297 er biskopsbrygga omtalt i forbindelse med en strid om noe ved. Kilden har vært brukt som grunnlag for en diskusjon om Østervåg eller Vågen var byens middelaldersentrum. Det som kan brukes som argument for at hendelsen var i Østervåg, er at vi fra senere kilder vet at Bispebrygga i Østervåg var det viktigste mottaksstedet for ved til byen. Men navnet Bispebrygga i Østervåg kan være fra etter reformasjonen, da det ble slutt med biskoper på Kongsgård. Vi vet også at biskop Hoskuld Hoskuldsson hadde et naust og ildhus i Vågen og at Gårdsbrygga i Vågen hørte til Kongsgård. 
Bispebrygga står på Arnegård sin grunn, og det er så langt vi vet ikke noen knytning mellom det katolske bispeembetet og Arnegård. Arnegård var likevel omkring år 1600 i kongens eie, så den kan ha blitt ekspropriert ved reformasjonen. I 1737 omtales den såkalte Bispebrygga som Thomas Halvorsens almenning, og har trolig vært eid av Thomas Halvorsen.
Downtown Core

Downtown Core er et byplanleggingsområde i regionen Central sør i Singapore. Området omgir Singaporeelvas munning og den sørøstlige delen av elvas nedbørsfelt. Downtown Core er et av de tettest bebygde områdene i landet, og preges av de mange skyskraperne. Det utgjør Singapores økonomiske sentrum, og omfatter steder som Marina Bay og Raffles Place. I Downtown Core ligger også Parlamentsbygninga, Høyesterettsbygninga og Rådhuset. Downtown Core hadde 3 722 innbyggere i 2010.
Automolius

Utseende

Små til middelsstore, avlange, mørkt brunlige skarabider. Kroppen er matt og fint hårete.

Levevis

Larvene lever i jorda, der de eter røtter.

Utbredelse

Denne gruppen lever i Australia.
Anthaxoschema

Utseende

Nokså små (ca. 5 millimeter), matte, mørkt fargede praktbiller. Fasettøynene er store, ikke utstående, pannen rundet. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede, litt tilspisset bak.

Levevis

Larvene utvikler seg under barken av falne stammer av akasier.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Rossfjord

Rossfjord er et område og ei bygd i Lenvik kommune i Troms. Den østlige delen av Lenvikhalvøya ligger på vestsiden av Rossfjorden og Rossfjordvatnet, mens på østsiden ligger den halvøya som avgrenses av Rossfjorden, Malangen og Målselvfjorden.
Ved strømmen mellom vannet og fjorden ligger Rossfjordstraumen, også bare kalt Straumen, som er sentrum i bygda. 4,5 km nord for Straumen ligger Rossfjord kirke.

Veier

Hovedveien gjennom bygda er fylkesvei 856, som strekker seg fra Finnfjordeidet på Aspelund til Rossfjordstraumen. Riksveien går langs vestsiden av Rossfjordvatnet. Det går dessuten flere fylkesveier gjennom bygda. Der riksveien slutter, fortsetter Fv265 nordvestover til Tennskjær. På Langnes svinger Fv266 av fra riksveien, vestover gjennom Sollidalen til Bjorelvnes. Fv261 går langs østsiden av Rossfjordvatnet og fortsetter videre fra Straumen nordover langs fjorden, før den svinger østover og deretter sørover igjen inn Målselvfjorden via Sultindvik og fram til endepunktet, Sandnes.
Kenyas sentralbank

Sentralbanksjef

Pr august 2018 er Patrick Njoroge sentralbanksjef. Han overtok etter Njuguna Ndung'u i juni 2015, etter en kort periode der visesentralbanksjef Haron Sirima fungerte som sentralbanksjef.
Visesentralbanksjef er Sheila M'Mbijjewe.
Licheng (Changzhi)

Licheng (kinesisk: 黎城县; pinyin: Líchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Changzhi.
Befolkningen var på 156 716 innbyggere i 1999.

Kulturminner

Den tidligere våpenfabrikken i Huangyadong (Huangyadong binggongchang jiuzhi, 黄崖洞兵工厂旧址), årene 1939 til 1943, er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Linda

Etymologi

Navnet Linda er en opprinnelig tysk kortform av navn basert på det germanske navneleddet lind, som Belinda eller Melinda. Navneleddet lind kan bety «svak, myk, bøyelig, mild», «lind» eller «skjold/spyd av lind». Den urgermanske formen av navneleddet var linþia.
Linda kan også være basert på det spanske ordet linda som betyr «vakker».

Annen bruk av navnet

Linda er et vanlig navn på kyr i Norge.
Sue (navn)

Etymologi

Sue er en kortform av Susanna eller Susan. Susan er selv en kortform av Susanna. Susanna (gresk Σουσαννα), er en gresk form av det hebraiske navnet Shoshannah (hebraisk: שׁוֹשַׁנָּה). Dette ble avledet fra det hebraiske ordet shoshan (שׁוֹשָׁן), som betyr «lilje». I moderne hebraisk kan det også bety «rose». Ordet kan muligens ha opprinnelse i egyptiske SSN, «lotus».

Kjente personer med navnet

Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Gamlebylinjen

Historikk

I 1874 bestemte man seg for å bygge sporvei i hovedstaden. Året etter ble det besluttet at man skulle legge ut skinner på gateplanen i fire linjer. Linjene ble bygd av Kristiania Sporveisselskab, og formelt åpnet 6. oktober 1875 som hestesporveier. Tre av linjene hadde utgangspunkt i Stortorvet: Homansbylinjen, Vestbanelinjen og Oslolinjen. Den fjerde pendlet mellom Homansbyen og Vestbanen. Denne ble imidlertid nedlagt etter under to uker. Av byens første trikkelinjer, var det kun Oslolinja som gikk østover. Den fulgte Brugata - Grønland - Grønlandsleiret til Botsfengslet – den opprinnelige endeholdeplassen i øst. I 1878 ble Oslolinjen videreført sørover Oslo gate til St. Halvards plass, og i 1899 videre til Oslo hospital. 
Oslolinjen var den siste av hovedstadens sporveier som ble trafikkert av hestesporvogn. 22. januar 1900 gikk den siste sporvogn trukket av hest til Gamlebyen. I overgangen til elektrisk drift ble navnet endret fra «Hestesporvognen» til «Grønntrikken». Oslolinjen fikk samme året sidelinjer til Kampen (se Kampentrikken) og Vålerenga (se Vålerengalinjen), sistnevnte svingte østover og oppover Schweigaards gate – Strømsveien.  
I 1917 ble Oslolinjen tilkoplet Ekebergbanen – en forstadsbane mellom Oslo hospital og Sæter bygd av det private sporveisselskapet AS Ekebergbanen. Ekebergbanen  ble formelt åpnet 1. juli 1917. AS Ekebergbanens vogner, de såkalte vikingskipene, inntok nå Oslolinjen sammen med vognene fra Kampen og Vålerenga.
Vålerengalinjen ble forlenget til Etterstad med Helsfyr i 1923. På Helsfyr var det overgang til Østensjøbanen. 
Ved årsskiftet 1924/25 ble hovedstadens navn endret fra Kristiania til Oslo. Det gamle Oslo fikk da navnet Gamlebyen, og etter den tid er det vel mest korrekt å omtale Oslolinjen som Gamlebylinjen.
I 1957 ble nedre del av Gamlebylinjen splittet – ved Grønlandsleiret/Oslo gate x Schweigaards gate.  Gamlebylinjen fantes nå i to varianter: den gamle over Brugata – Grønland – Grønlandsleiret, og den nye over Jernbanetorget – Biskop Gunnerus gate – Schweigaards gate. Bakgrunnen for den nye skinnegangen var behov for økt effektivitet for trikkene som trafikkerte mellom sentrum og østover via Helsfyr (forløperne til de østlige t-banelinjene).
Mellom 1957 og noe ut i 1960 gikk Ekebergtrikken og Vålerengatrikken over Grønlandstraseen, mens trikkene via Helsfyr gikk rett fram i Schweigaards gate. 
Så kom året 1960 da Bystyret, mot 1 stemme, vedtok å legge ned all sporveisdrift i Oslo. Ledelsen i Oslo sporveier var den ivrigste pådriveren bak vedtaket. Skinnegangen over Grønland ble fjernet i 1960 samme år som trikkelinjen til Kampen ble lagt ned. Ekebergtrikken og Vålerengtrikken ble opprettholdt med trasé Schweigaards gate. I 1968 ble også Vålerengatrikken/Helsfyrtrikken nedlagt. Trikken over Ekebergbanen ble imidlertid videreført, og dermed også Gamlebylinjen.
Drømmen om den 7. himmel

Drømmen om den 7. himmel er en norsk TV-dokumentar som gikk på TV 2 i 2001. Dokumentaren handlet om Edvard Moseids tid som direktør i Kristiansand Dyrepark. Den gikk på TV 2 den 8. juni 2001 og ble produsert av Media Service AS. Den hadde en lengde på 50 minutter.
Programmet ble finansiert av TV 2 og næringssjefen i Kristiansand.
VGs TV-anmelder mente dokumentaren var for lite kritisk og at den unngikk å ta opp konfliktene som hadde vært ved dyreparken.

Handling

Gjennom over 30 år har Edvard Moseid sittet ved direktørstolen i Dyreparken. Dokumentaren følger han gjennom sin siste 2-månders periode som direktør og reisen han har til Afrika etter. Her får vi høre historier fra Moseids over 30 år lange karriere som direktør, som for eksempel historien om Julius eller konflikten mellom daværende underholdningssjef Terje Formoe og Kristiansand Dyrepark. Men også hans nære og kjære forhold til sjimpansene.
Hastatis

Utseende

Middelsstore, brunlige eller svarte trebukker. Dekkvingene er litt læraktige og har én skarp, opphøyd lengderibbe langs sømmen. Antennene er forholdsvis kraftige og kortere enn kroppen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørøstlige Brasil og i Argentina.
Johann Scheibe

Johann Scheibe (født rundt 1675; død 3. september 1748 i Leipzig) var en tysk orgelbygger.
Scheibe virket som orgelbygger og instrumentmaker i Leipzig fra 1705. På oppdrag fra Universitetet i Leipzig arbeidet han som «Universitäts-Orgelmacher».
Han var gift med Anna Rosine Heß. Sønnen, komponisten og musikkskribenten Johann Adolf Scheibe, var hovedsakelig aktiv i Danmark.
Forklaringstegnet

ɔ: (forklaringstegnet) er et tegn som består av en c typesatt bakvendt etterfulgt av et kolon. Betydningen av tegnet er «det er», og det er synonymt med forkortelsen «d.e.», eller den latinske forkortelsen «i.e.» («id est»). Vanligvis brukes tegnet innenfor parenteser, for eksempel i Ivar Høyems Norsk mållære, «korkje (ɔ: ingjen av tvo)».
Tegnet har blitt brukt i Norge, og Danmark og på Island (og i mindre grad i Sverige), siden middelalderen, men i løpet av slutten på 1900-tallet er det falt ut av bruk. En forklaring på dette er at mens man typesatte tekster manuelt, kunne man lett snu en c opp-ned (og dermed bak-fram); problemet oppstod derimot når typesetting skulle skje med forhåndsdefinerte typer i en digital verden. Ettersom operativsystemene får større støtte for tegnsett, som Unicode, er det mulig å bruke tegnet, også i en digital hverdag.
Eng siterer Kirstes yrkeslære for settere, og poengterer at denne sier at dette tegnet «blir ofte brukt i norsk sats istedenfor d. e. = det er». Det er spesifisert at dette tegnet brukes på norsk, og at det derfor er mer sjelden i bruk utenfor Norges grenser.
På engelsk bruker man tegnet ∴ (tre prikker satt i en likesidet trekant; det såkalte therefore sign) med en tilsvarende betydning.
Det er viktig å merke seg at dette tegnet ikke har noen sammenheng med det internasjonale fonetiske alfabetet, der man også benytter seg av en c typesatt bakvendt og to trekanter over hverandre (ː - som kan minne om et kolon). I lydskrift, indikerer tegnet ɔ en bakre, halv-åpen vokal, mens triangelkolonet viser at denne skal ha lang uttale.
Garpegenitiv

Garpegenitiv er en måte å uttrykke genitiv (determinativ) på i norsk, nederlandsk, afrikaans og tysk ved hjelp av refleksivt eiendomspronomen, typisk termene sin/si og sitter/sine. Et eksempel er «Ole sin sykkel» for «Oles sykkel».

Historikk

Sin-konstruksjonen var opprinnelig en folkelig uttrykksmåte som oppsto på Vestlandet for om lag 600 år siden. Den spredte seg raskt til talemålet i Trøndelag og Nord-Norge. I dag er den fremdeles en folkelig form, men kan nå høres i dagligtale over hele landet og er fullt ut godtatt som korrekt norsk.
Navnet på denne formen, garpegenitiv, kommer fra «garp» (et gammelnorsk ord for «storskryter») som var et oppnavn folk i Bergen brukte om tyske kjøpmenn i Hansatida. Hansaspråket fikk sterk innflytelse på norsk (ikke bare bergensk), og det er sannsynlig at denne nye bruken av det tradisjonelle, nordiske, refleksive eiendomspronomenet sin stammer fra denne tiden – sammen med nesten en tredel av alle andre uttrykk i moderne norsk.
Garpegenitiv hadde lav status i det dansk-norske skriftspråket, muligens fordi bruken var ukjent i Danmark. Lenge var formen uglesett også i bokmål, særlig blant skribenter fra Østlandet. Heller ikke på nynorsk har alle vært villig til å godta formen. De som ville at nynorsk skulle bygge på det urnorske og holde seg primært til gamle uttrykksmåter, forkasta gjerne garpegenitiv. De mer folkemålsnære har derimot alltid godtatt garpegenitiv i norsk.
Bruken av garpegenitiv i skriftlig norsk har økt gradvis i mange år og er stadig på frammarsj, ikke minst fordi det synes å være en bevisst politikk i NRK å bruke det.

Trivia

Formen regnes av enkelte (for eksempel Per Egil Hegge) som «barnespråk» eller ukorrekt. På tross av dette regnes det ikke som regelbrudd å bruke denne formen i skriftspråket. Riksmålsforbundet anbefaler likevel at garpegenitiv begrenses til uformell stil.
Degus

I fangenskap

I og med at deguser er flokkdyr, skal man helst ha flere sammen for at de skal trives ultimat om de tilbringer mye tid alene, men undersøkelser har vist at de kan trives svært godt alene dersom eieren tar flokkens plass og tilbringer mye tid med dem. Menneskene må da ha dem fysisk hos seg store deler av dagen, noe svært få har tid og anledning til.
I og med degusen er dagaktiv blir det likevel enklere enn med f.eks hamster eller rotte.