Koranen

Koranen (arabisk  ْقُرآن,   al-Qur'ān) er islams hellige skrift og består av profeten Muhammeds åpenbaring. Koranen er også et hellig skrift innen Bahai.
Koranen er opprinnelig skrevet på arabisk. De fleste muslimer regner ikke oversettelser som hellige skrifter, men som tolkninger av Koranen. Koranen består av 114 surer (kapitler) delvis ordnet slik at de lengste kommer først og de korteste sist, med unntak av den korte første suraen som er en sentral muslimsk bønn.
Ordet kommer fra det arabiske ordet al-qara som betyr å lese.
Muslimer kysser koranen før de leser av den.
Det har vært ulike versjoner av Koranen. Den utgaven som brukes nå, ble vedtatt så sent som i 1924.

Åpenbaringen

I islam har Koranen status som Allahs ord i bokstavelig forstand, en kopi av en himmelsk bok sendt til Muhammed via åpenbaringer. Åpenbaringene kom via drømmer eller noen viktige episoder. Surene ble viderefortalt av profeten til dem han stolte på, fordi profeten selv var analfabet.
Engelen Gabriel (Jibril på arabisk) var en viktig formidler mellom Allah og Muhammed. Hele Koranen ble ikke åpenbart for Muhammed på én gang, men kom til i løpet av en periode på rundt tjuetre år, det vil si fra Muhammed var førti til han gikk bort i Medina år 632 e.Kr.

Koranens oppbygning

Koranen består av 114 surer (kapitler). Hvert kapittel er inndelt i aya (eller ayat).
Hver sura er allment kjent under et navn hentet fra det enkelte kapitlet. Surene er ikke arrangert i kronologisk orden (i den rekkefølge islamske lærde mener den ble åpenbart), men i en rekkefølge som i store trekk er i henhold til versenes størrelse. Grovt sett tilsvarer dette en omvendt kronologi, hvor de korte surene fra perioden i Mekka (ca. 610-622) kommer sist, mens de lengre surene fra Medina-perioden (622-632) kommer først.
Koranen kan også deles i 30 ulike deler kalt ajza, eller sju deler kalt manazil.

Språk og sjanger

På arabisk er ordet «Koranen» en substantivform av verbet قرأ qara'a (å resitere), som er ordets stamme.
Koranens tekst er forskjelligartet. Den består av både prosa og poesi, og den er både fortellende, lovgivende og dikterisk. Deler av teksten er skrevet på rim.
Sett med arabiske litterære øyne holdes Koranen for å være forbilledlig vakker. Den er det arabiske språks tekststandard og er skrevet på quraysh-dialekt, som angivelig ble brukt av den stammen som Muhammed tilhørte.

Opphav og datering

Den første nedskrivingen av deler av Koranen fant trolig sted allerede i Muhammeds levetid, men dette ble aldri noen komplett utgave. Den tradisjonelle muslimske oppfatningen av Koranens opphav er at etter Muhammeds død ble en mer fullstendig utgave samlet av hans medarbeider Zayd ibn Thabit på oppdrag fra den første kalifen Abu Bakr (632-634). Denne utgaven ble senere gitt den Omar, den andre kalifen (634-644), og deretter ble den oppbevart av Omars datter Hafsa. Mange av dem som hadde formidlet Koranens budskap ved å lære åpenbaringen utenat og resitere den i forskjellige sammenheng, døde i de mange kampene muslimene var involvert i, også i tiden etter profetens død. Derfor oppsto det behov for å samle hele Koranen i én bok. Dette behovet ble videre understreket av at det fantes forskjellige «lesemåter», det vil si at åpenbaringen ble framført på forskjellige måter på forskjellige steder, avhengig av hvilken «koranleser» man hørte på. Derfor begynte et samlings- og redigeringsarbeid under den tredje kalifen Uthman (kalif i perioden 644-656). Oppdraget med å samle ulike tekstutgaver ble gitt til profetens tidligere «sekretær» Zayd ibn Thábit. Han la i stor grad sin opprinnelige versjon, oppbevart av Hafsa, til grunn. Det ble så utarbeidet kopier og sendt til flere av imperiets større byer og garnisoner, hvor disse kopiene igjen ble kopiert. Alle andre versjoner og eksemplarer ble brent, og følgelig er det bare denne tekstutgaven til den tredje kalifen som har overlevd.
Uthman-utgaven ble skrevet uten prikker eller vokaler. Derfor var det fortsatt mulig å lese Koranen på forskjellige måter, siden hver bokstav, avhengig av hvordan den ble «prikket» kunne stå for flere bokstav-verdier. Det tok tid før standardiserte vokaliserte utgaver ble etablert. Slike forhold bidro til utviklingen av en islamsk vitenskap om tekstforståelse og om Koranens betydning.