Pella

Etymologi

En vanlig folkelig etymologi som tradisjonelt blir oppgitt for å forklare navnet Pella tilskriver det til en form av doriske Apella, opprinnelig i betydningen en seremoniell lokalisering hvor det ble tatt beslutninger. Imidlertid var den lokale formen for gresk ikke dorisk, og ordet passer nøyaktig til standardgreske ordet pélla, «stein», muligens i referanse til et kjent landemerke fra da byen ble grunnlagt. 
En annen og antagelig mest sannsynlige forklaring er at Pella opprinnelig hadde betydningen «borg som kan forsvares på en klippe», på norsk kalt for bygdeborg, og denne etymologien er støttet av tallrike antikke byer over hele Hellas med tilsvarende navn, eksempelvis Pellana, Pallene, Palle, Pelle, Pelion, Palamede, Pellene og lignende. Selve ordet for by, polis, er antagelig avledet fra denne opprinnelige mening.

Språk

Spørsmålet hvilket språk som ble talt i oldtidens Makedonia har vært et diskusjonstema mellom grekere og slavere, og akademikere. Oppdagelsen i 1986 av en tavle i Pella med inskripsjoner av forbannelser hadde en tekst skrevet i en særskilt dorisk gresk talemåte. Teksten inneholdt en forbannelse innskrevet på en blyrull, datert til første halvdel av 300-tallet f.Kr. Den ble publisert i Hellenic Dialectology Journal i 1993. Den er den ene av fire tekster som er funnet som kan representere en lokal dialektform av makedonsk gresk. Alle er identifisert som dorisk gresk. Disse bekrefter at en dorisk gresk dialekt ble snakket i Makedonia, slik som det tidligere var forventet fra de vestgreske navn som er funnet i Makedonia. Som et resultat har forbannelsetavlen i Pella blitt fremmet som et sterkt argument at oldtidens makedonske språk var en dialekt av nordvestlige gresk, en del av de doriske dialekter.

Det urbane området

Byen ble bygd på øya Fakos, en odde som dominerer våtområdet som omsirkler i sør, og en innsjø som var åpen til havet i den hellenistiske periode.

Palasset

Bymuren nevnt av Levius er i dag bare delvis kjent. Den består av en festningsvoll av grove rundt 50 cm kvadratiske murstein reist på et fundament av stein. En del har blitt lokalisert nord for palasset, og en del i sør ved siden av innsjøen. Innenfor festningsvollen er det tre høyder som dekker nordsiden, og palasset som er lokalisert på den sentrale høyden. Det dekket et betydelig område på kanskje 60 000 km. Planet er fortsatt ikke godt kjent, men det har blitt satt i sammenheng med byplanen, se diagram.
Palasset i Pella besto av flere, kanskje syv, store arkitektoniske grupperinger plassert side ved side i to rekke, hver omfattet en rekke av rom arrangert rundt en sentral kvadratisk gårdsplass. Sørfasaden i retning av byen besto av et stort (minst 153 meter lang) portiko (søylegang), konstruert på et to meter høy fundament. Forholdet mellom de fire hovedkompleksene er definert av et brudd i søylegangen okkupert av en trippel propylaia (portalbygning), 15 meter høy, som ga palasset en imponerende monumental rom da det ble sett fra byen nedenfor.
Datering av palasset har gitt en del problemer: de store bygningene kan dateres til kongedømmet til Filip II av Makedonia, men andre bygninger synes å ha kommet til tidligere. Badene er datert til styret til Kassandros. Størrelsen på komplekset indikerer at, i motsetningen til palasset i Vergina, at dette ikke bare var en kongelig bolig eller utelukkende et grandiost monument, men også en regjeringsbygning som var påkrevd for å utføre de administrative oppgavene for kongedømmet.

Hippodamisk byplanlegging

Selve byen var lokalisert i sør og nedenfor palasset. Det var formet i henhold til et rutenett som planlagt etter tankegangen til Hippodamos. Det besto av to rekker av parallelle gater som krysset hverandre i rette vinkler og dannet et rutenett av rektangulære blokker. Disse har en konstant bredde, hver på rundt 45 meter, og en lengde som varierer fra 111 meter og opp til 152 meter. Den vanligste lengden er 125 meter. Gatene er fra 9 til 10 meter brede, unntatt i den midtre hovedåren øst-vest som er opptil 15 meter brede. Denne gaten er hovedtilgangen til den sentrale offentlige agora som utgjør et område på ti blokker. To gater nord-sør er også noe bredere enn resten, og de tjente til å knytte byen til havnen lengre sør. Gatene hadde avløpsledninger og var utstyrt til transportere vann til de enkelte boliger.
Denne type byplanlegging er datert til første halvdel av 300-tallet f.Kr. og er meget nært opptil formidealet, skjøt det adskiller seg selv ved store blokkstørrelser. Byen Olynthos i Khalkidiki har eksempelvis blokker på 86,3×35 meter. På den annen side, senere hellenistiske urbane opplegg hadde blokker som var sammenlignbare med de i Pella: 112×58 meter i Laodikia ad Mare, eller 120×46 meter i Aleppo.
Agoraen hadde hovedplassen helt i sentrum av byen og okkuperte et imponerende område på 200×181 meter; 262×238 meter om man teller med søyleraden som omga den på alle sider.

Arkeologi

Basert på de beskrivelser som ble gitt av Titus Livius ble området undersøkt på 1800-tallet av vestlige reisende som Holand, Pouqueville, Beaujour, Cousinéry, Delacoulonche, Hahn, Glotz og Struck. Den første arkeologiske undersøkelsen ble utført av greske G. Oikonomos i 1914–1915. En moderne og systematisk undersøkelse begynte i 1953 og full utgravning ble påbegynt i 1957. Den første rekke av arkeologiske kampanjer ble fullført i 1963, ytterligere utgravninger fulgte i 1980. Disse undersøkelsene fortsatte i seksjonen som er identifisert som agoraen.
I februar 2006 avdekket en bonde ved et tilfelle i nærheten av Pella den største graven som noensinne er funnet i Hellas. Navnene på den adelige makedonske familien er fortsatt navngitt på inskripsjoner og på malte skulpturer og murer som har blitt bevart. Datoen til graven er løselig til 200- eller 100-tallet f.Kr. Graven består av åtte kamre og er tilgjengelig via en 16 meter inngang, hogd ut av fjellet. Selv om gravene har blitt plyndret, ble det likevel funnet smykker, kobbermynter og keramikkvaser. Rundt syv mennesker var blitt gravlagt her.
Arkeologiske undersøkelser har fortsatt siden 1957 og har avdekket en liten del av byen som ble gjort rik av Aleksander den store og hans arvinger. Den store agora var omgitt av en søylerad, og gatene til husene rundt var dekket av freskovegger rundt den indre gårdsplassen. De første veggmalerier som hadde trompe-l'œil, eller illusjonsmaleri, og som etterlignet perspektivtegninger som noen gang er sett, var på veggene i Pella. 
Det var også templer for greske guder som Afrodite, Demeter og Kybele, og Pellas mosaikkgulv, dater til tiden under Aleksander og tiden etter, er berømte. En del er reproduksjoner av greske malerier; et motiv viser Dionysos som rir på en leopard, et annet viser en løvegriff som angriper en hjort; et familiært motiv også innenfor skytisk kunst, noe som indikerer innflytelse ikke bare sørover på det greske fastlandet, men også nordover utenfor det greske kjerneområdet.

Det arkeologiske museum i Pella

Det arkeologiske museum i Pella (gresk: Αρχαιολογικό Μουσείο Πέλλας) er et museum plassert sentralt i Pella på det arkeologiske området ved det antikke palasset. Hovedbygningen er blitt formgitt av arkitekten Kostas Skroumpellos. Det ble fullført i 2009. Bygningen har en rektangulær atrium som referanse til den sentrale søylegangen i gårdsrommet til de antikke husene i Pella.
Informasjonsseksjonen gir tekster, fotografier, kart, tegninger av en modell av det arkeologiske stedet og en video om Pella. Ved inngangen er det to betydningsfulle utstillinger: et hode som er betraktet som et portrett av Aleksander den store og en statuett med de karakteristiske trekkene til guden Pan.
Dagliglivet i pella er den første tematiske utstillingen. De viktigste utstillingene er mosaikkgulvene til Dionysos' hus og Bortførelse av Helena fra Huset med gipsveggene. Utstillingen gir mye informasjon om dagliglivet i det antikke Pella ved restaurerte møbler og modeller, klær og lignende.
Den andre teamtiske gruppen er om Pellas offentlige liv. Funnene kommer fra undersøkelsene av agora og knyttet til byens administrasjon, vist med mynter, inskripsjoner, skulpturer og lignende. Det er også handel som vaser for å transportere vin, statuetter av terrakotta, utstyr for keramikkproduksjon og lignende.
Den tredje teamtiske gruppen består av mosaikker fra Pellas helligdommer; Darron, Gudenes mor, Afrodite, thesmoforia, og andre funn som inskripsjoner, vaser og metallobjekter.
Den fjerde teamtiske gruppen er funn fra byens graver. Det er graver fra bronsealderen, jernalderen, de geometriske og arkaiske periodene (800-500-tallet f.Kr.), klassisk tid (400-300-tallet f.Kr.) og fra hellenistisk tid (200-100-tallet f.Kr. Funnene gir også informasjon om språket, dorisk gresk, for de som bodde her.
Den siste grupperingen er palassgalleriet og gir informasjon om palassets arkitektoniske form, og om livet og personligheten til Aleksander den store.