google/wiki40b huggingface dataset:
Den internasjonale konvensjonen om regulering av hvalfangst

Den internasjonale konvensjonen om regulering av hvalfangst er en internasjonal avtale fra 1946 som ble utformet for å gjøre hvalfangst bærekraftig. Den regulerer urfolks-, forsknings- og kommersiell fangst av hval for femtini medlemsnasjoner.
Konvensjonen ble signert av 42 stater i Washington, D.C. den 2. desember 1946 og trådte i kraft i 10. november 1948. Den første store revisjonen ble signert 19. november 1956, da ble blant annet definisjonen av et hvalfangstfartøy utvidet til å gjelde helikoptre så vel som skip. Konvensjonen avløste Den internasjonale avtalen om regulering av hvalfangst fra 1937 med endringer av 1938 og 1945.
Konvensjonens formål er å beskytte alle hvalbestander fra overbeskatning, å etablere et system for internasjonal regulering av fangsten for å sikre bevaring og utvikling av hvalbestanden, og å sikre den betydelige naturressursen hvalbestandene utgjør for fremtidige generasjoner. Det primære verktøyet for å arbeide mot disse målene er Den internasjonale hvalfangstkommisjonen. Kommisjonen har gjort en rekke endringer i handlingsplanen som utgjør storparten av konvensjonen, noe som reflekterer endringer i økonomiske, økologiske og kommersielle standarder.

Deltagere

Nasjoner som har signert konvensjonen er Antigua og Barbuda, Argentina, Australia, Østerrike, Brasil, Chile, Republikken Kina (utvist og erstattet med Folkerepublikken Kina), Costa Rica, Danmark, Dominica, Finland, Frankrike, Tyskland, Grenada, Guinea, India, Irland, Italia, Japan, Kenya, Sør-Korea, Mexico, Monaco, Marokko, Nederland, New Zealand, Norge, Oman, Panama, Peru, Russland, Saint Kitts og Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinene, Senegal, Salomonøyene, Sør-Afrika, Spania, Sveits, Sverige, Storbritannia og USA.
Viseadmiral

Viseadmiral (Admiral fra arabisk «amir al bahr», «høvding på havet») er en militær grad i krigsflåter, tilsvarende generalløytnant i land- og luftstyrker. I NATOs gradsystem tilsvarer det OF-8. Viseadmiral er nest høyeste grad en offiser kan ha i sjøforsvaret.
Av kjente norske viseadmiraler er Thore Horve, som sto i spissen for at norske krigsseilere skulle få sin rettmessige del av Nortraships hemmelige fond, og Peter Wessel Tordenskjold, som kommanderte dansk-norske sjøstyrker under den store nordiske krig.
Sclerostomus damasoi

Utseende

En ganske liten, avlang, blankt svart hjortebille. Oversiden er uten lyse skjell. Hannes kjever er moderat forstørrede, omtrent så lange som hodet, knivformede. Hodet er bredere enn langt, sekskantet, pannen foran bredt, U-formet innbuktet, med skråkjøler på sidene. Pronotum er avrundet firkantet med litt avsatt sidekant og en bred, dyp midtfure. Dekkvingene har tydelige punkstriper og læraktig, blank overflate, med spredte, små hår. Beina er svarte.

Utbredelse

Arten er beskrevet fra Peru (provinsen Piura).
Kronprinsparets reise i Nord Norge

Kronprinsparets reise i Nord Norge er en norsk dokumentarfilm fra 1935. Lengde er 33 minutter.

Innhold

Filmen skildrer en reise til Nord-Norge, foretatt av Olav V og Märtha av Norge.
Langeleik

Langeleik, også kalt  langleik, langhørpu og langspill, er et norsk folkeinstrument. Det er et strengeinstrument i form av en siter som har en lang, smal resonanskasse, med eller uten bunn, og antallet strenger kan variere. Vanligvis dreier det seg om én melodistreng med tverrbånd under og sju akkompagnementsstrenger.

Langeleikens historie i Norge

Instrumentet ble i utgangspunktet kalt langspill. Det er funnet en langeleik som er datert så tidlig som 1524. Instrumentet var utbredt over det meste av landet. Det er funnet rester av langeleiker så langt nord som til Finnmark.

Valdres

Som bruksinstrument i våre dager har langeleiken bare overlevd i Valdres. I Valdres var det på 1800-tallet flere kvinner som var kjent for sitt langeleikspill. Mange av disse kvinnene hadde en liten dukke festet til høyrehånden mens de spilte, og for tilhørerne så det da ut som om dukken danset på bordet til langeleikens toner. 
«Bestemor til Ola Brustugu, ho Barbro på Kleiven, spelte langeleik. Ho hadde eit par «dokke-figurar» som dansa etter spelet hennar. Dette totte mange var lettsindig. Ein dag kom det inn til Barbro ein framandkar. Han spurde kva ho ville ha for langeleiken sin. Nei, ho hadde  ikkje tenkt å selja han. Men så tok han opp 5 dalar og la på bordet. Så tok han langeleiken og la han bort i peisen og brende han opp. Dei skulle ha vore så musikalske forfedrane til Peiseguten.»
Berit Pynten er i ettertid blitt stående som en av de mest kjente Valdres-musikantene med langeleiken som instrument: 
«Berit hadde, som sume andre langeleikspelarar, to dokkor som «dansa» etter som ho slo med pretten. Sonedotteri til Berit Pynten, ho Guri Kårstad, har i «Valdres» 22/2 1955 skrive mel. a. dette om dokkeparet til Berit.
«Vi småjenter tok oss ofte turer til Pynten for å høre langeleikspel, og det som drog oss mest, var å se et dukkepar som danset når bestemor spilte. Dukkene skulle forestille mann og kone, og de var kledd i fine, gamle nasjonaldrakter. (---) Det var et stativ som dukkene stod på. Dukkene hadde ledd i knær og ankler, så de var bevegelige... I hodene på dem var festet en tråd i og opp gjennom stativet. Så viklet hun trådene fra dukken på pekefingren som hun førte spretten med, altså på høyre handa. Når så spillet tok til, danset dukkene.»»
Tour de France 1958

Gjennomføringen av rittet

Rittet ble vunnet av Charly Gaul med en margin på drøye tre minutter foran Vito Favero og Raphaël Géminiani. Underveis i rittet skiftet ledertrøyene mellom ulike ryttere hele elleve ganger, noe som er rekord. Rittet hadde heller ingen hviledager. Jean Graczyk, fra samme laget som Gaul, vant poengtrøya, mens spanjolen Federico Bahamontes vant klatretrøya og ble kåret til rittets mest offensive rytter. Det belgiske laget vant lagkonkurransen. Tittelforsvareren Jacques Anquetil stilte ikke på start grunnet uenigheter inni det franske laget.
Santiago del Estero (provins)

Geografi

Fjellene Sierras de Guasayan ligger i vest og Sierras de Ambargasta y Sumampa ligger i sør. De to store elvene Dulce og Salado renner nord-sør gjennom provinsen.
Thranius

Utseende

Middelsstore, lange og slanke, lysbrune til brunsvarte trebukker. Dekkvingene er noe innsnevrede i den bakerste delen.

Utbredelse

Slekten er utbredt fra India i vest til New Britain i øst.
American Tune

«American Tune» er en amerikansk sang skrevet av Paul Simon og først utgitt på hans album There Goes Rhymin' Simon den 5. mai 1973. Innspillingen ble medprodusert av Paul Samwell-Smith og også utgitt som single (med «One Man's Ceiling Is Another Man's Floor» på baksiden) i november samme år. Den nådde nr. 35 på Billboard Hot 100-listen.
Teksten er Simons kritiske blikk på amerikansk politikk i skyggen av Watergate og Vietnamkrigen, formidlet i poetiske metaforer. Bortsett fra «And I dreamed I was dying …»-segmentet, er melodien basert på den tyske komposisjonen «Mein G'müt ist mir verwirret» (1601) av Hans Leo Haßler, via Johann Sebastian Bachs koralarrangement i Matteuspasjonen.

Andre innspillinger

En konsertinnspilling ble utgitt på albumet Paul Simon in Concert: Live Rhymin' (1974).
Under Simon and Garfunkels gjenforeningskonsert i New York den 19. september 1981 fremførte de «American Tune» som duett, utgitt på albumet The Concert in Central Park (1982). Art Garfunkel sang vekselvis hovedstemmen og sin egenarrangerte harmonivokal. En innspilling fra desember 2003 i Madison Square Garden finnes på konsertalbumet Old Friends: Live on Stage (2004).
En uferdig demo av sangen er inkludert som bonusspor på 2004-remasteren av There Goes Rhymin' Simon.
Ligge i grønne enger

Ligge i grønne enger er en roman av Anne B. Ragde. Den inngår som siste bok i den såkalte Neshov-trilogien, om livet og menneskene på og rundt gården Neshov på Byneset utenfor Trondheim. Den er oppfølgeren til romanene Berlinerpoplene og Eremittkrepsene.

Dramatisering for teater

I likhet med forestillingen «Berlinerpoplene» (basert på de to første bøkene i serien), er også «Ligge i grønne enger» blitt satt opp på Trøndelag Teater. Dramatisering og regi var ved teatersjef Otto Homlung Stykket hadde premiere 9. september, 2008
Natt på museet 2

Natt på museet 2 er en amerikansk fantasi-film fra 2009 med Ben Stiller, Amy Adams og Robin Williams. Filmen er oppfølgeren til Natt på museet.
Myntskriver

Myntskriver var tilsatt som kongens mann ved Den Kongelige Mynt. Han fikk sin lønn fra kongen, og var på ingen måter underordnet eller avhengig av myntmesteren.
Fredrik Söderström

Trenerkarriere

Etter at Söderström la opp som aktiv ishockeyspiller i 1997, begynte han umiddelbart å engasjere seg på trenerfronten. I perioden 1997-2003 trente han diverse lag på aldersbestemt nivå for den velkjente klubben fra hans hjemsted, Leksands IF. Han fungerte som hovedtrener i alle sesongene der, med unntak av 1998/1999-sesongen da han var assistent. 
Nye utfordringer sto i vente fra sesongen 2003/2004, da han fikk jobben som med å lede Nynäshamns IF, som på spilte i Division 2 i det svenske seriesystemet. Der forble han i tre sesonger, før ferden førte han videre til Nyköpings HK. Han startet med å lede deres U20-lag i sesongen 2006/2007, før han ble assistent for seniorlaget i påfølgende sesong, for deretter å være hovedtrener i den neste. 
Etter tre sesonger i Nyköping, ble det to sesonger i Olofströms IK. Så signerte han for Allsvenskan-klubben IK Oskarshamn, hvor han tilbragte de neste seks sesongene. 
Fredrik Söderström ble presentert som Storhamar-trener den 28. april 2017. Sesongen etter ble det umiddelbart suksess da Söderström ledet laget til sitt første norgesmesterskap på ti år. I den neste sesongen ledet han laget til sølvmedalje i både serien og sluttspillet.
Hans gode prestasjoner som hockeytrener i Norge, vakte oppsikt nedover i Europa. Av den grunn gikk ferden videre til Sveits, hvor skrev han under for klubben EHC Olten i mai 2019. De spiller på nivå to, nærmere bestemt NLB.
Sverre Walter Rostoft

Tidlige år

Etter filologiske studier i årene 1935–1937 gikk han ut i arbeidslivet, først ved Nylands mekaniske verksted og senere ved Kristiansands mekaniske verksted, hvor han var administrerende direktør i perioden 1945–1979. Midt oppe i sin direktørperiode fullførte han sine juridiske studier med juridisk embedseksamen i 1947.

Politisk karriere

Sverre Walter Rostoft ble valgt til Stortinget fra Vest-Agder som representant for Høyre ved stortingsvalget i 1953. I perioden 1954–1957 var Rostoft medlem av skog-, vassdrags- og industrikomiteen. Imidlertid trakk han seg fra Stortinget etter bare en periode for å konsentrere seg om sine oppgaver i næringslivet. Ved siden av arbeidet ved Kristiansands mekaniske verksted ble han trukket sterkt inn i næringslivets organisasjoner, med fremtredende verv i bl.a. Mekaniske Verksteders Landsforening og Skipsbyggerienes Landsforening. Sverre Walter Rostoft var president i Norges Industriforbund i perioden 1962–1965. I tillegg til næringslivsvervene hadde han en lang rekke offentlige verv, både regionalt og nasjonalt. 
Ved stortingsvalget i 1965 ble Rostoft igjen valgt til representant for Vest-Agder, men han kom ikke til å møte i denne stortingsperioden siden han ved dannelsen av regjeringen Borten høsten samme år ble utnevnt til industriminister, et verv han kom til å ha helt fram til Borten-regjeringens avgang i 1971. Rostofts periode i Industridepartementet var preget av stor aktivitet på mange områder, ikke minst i forbindelse med starten på det som skulle bli det norske oljeeventyret. Det var mange som mente at Rostoft var vel optimistisk da han på et tidlig tidspunkt fikk opprettet en egen oljeavdeling i Industridepartementet, men Rostoft kunne i sin statsrådstid glede seg over å ta imot den første oljen fra norsk sokkel. Rostoft var en samarbeidets mann, sterkt preget også av en lys og åpen kristendom.

Utmerkelser

Sverre Walter Rostoft ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1965) og kommandør av Dannebrogordenen, og mottok stort fortjenstkors (tilsvarende kommandørs grad) av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden.
Unionstiden

Unionstiden er et begrep som beskriver perioden mellom 1814 til 1905 da Norge var i union med Sverige. Unionstiden innebar store forandringer i det norske samfunnet, demokratisering, innføringen av parlamentarismen og industrialisering. Forøvrig var også denne perioden beskrevet som en norsk gullalder, spesielt innenfor malerkunsten og litteraturen.
Unionstiden brukes også som betegnelse på Kalmarunionen og den dansk-norske unionen fram til 1814.
Yang Lian

Bakgrunn

Yang Lian ble født i Sveits der hans foreldre var stasjonert som diplomater, men han vokste opp i Beijing.

Kulturrevolusjonen

Under kulturrevolusjonen ble han som mange andre ungdommer sendt ut på landsbygden, i Yangs tilfelle til Changping utenfor Beijing der han ble satt til å grave graver.

Forfatter

Han begynte å skrive poesi i 1976 og ble noen år senere del av kretsen omkring det underjordiske litteraturtidsskriftet Jintian (I dag). Yang Lian er sammen med Bei Dao og Duo Duo den fremste representanten for den modernistiske og eksperimentelle såkalte «tåkediktningen».
Yang Lian befant seg i Auckland i New Zealand under protestene på Den himmelske freds plass i 1989 og deltok i de internasjonale protester mot de kinesiske myndigheters aksjon mot demonstrantene. Kort etter ble hans verk forbudte i Kina og han ble fratatt sitt statsborgerskap.} Han fikk asyl i New Zealand og har siden 1993 bodd i eksil i London.
Yang Lian har utgitt elleve diktsamlinger, to prosabøker og en essaysamling på kinesisk. Han er blant annet kjent for flere lange diktsuiter som knytter an til klassisk kinesisk poesi. Han har delt inn sitt forfatterskap i tre faser som svarer til de geografiske forandringer i hans liv: «Kinesiske manuskripter», med hans diktning fra 1980-årene, samt «Stillehavsmanuskripter» og «Europeiske manuskripter» som behandler emner som eksil og hjemløshet.
Yang Lian er oversatt til mer enn tyve språk.
Immunologisk adjuvant

Immunologiske adjuvanter er stoffer som forsterker et antigens immunogenitet. For at dette skal bli en realitet blir adjuvanten først blandet med antigenet og deretter injisert.
Adjuvanter brukes ofte i klinisk sammenheng, som ved vaksinasjoner for å øke immunresponsen mot et antigen med en lav immunogenisitet. Adjuvanter brukes også innen forskning for å oppvekke immunrespons hos testdyr. Et eksempel på dette er produksjon av antistoffer i geiter og kaniner. En annen mulighet er at en immunrespons mot en eggehvite som tilhører kroppen kan stimuleres for slik å få en modell for en bestemt auto-immun-sykdom som i EAE (MS) og EAMG (myasthenia gravis), der en adjuvant injiseres sammen med MBP eller en asetylkolinreseptor.
Signe (vise)

«Signe» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1974. Prøysen forteller at denne visa skal stamme fra Skjervøy i Nord-Norge, og at melodien også er nordnorsk.

Teksten

1.Gud styrke deg du min spede lilje,

som slynger om meg din unge vilje,

Gud styrke meg som har deg så kjær,

at jeg deg aldri kan glemme mer.
2.Thi vi må løse igjen de hender,

vi føyet sammen som hjertens venner,

mitt hjertes blomst rykke opp med rot,

jeg gir den dugg av mitt røde blod.
3.Jeg ser en mor ved mitt bryst som gråter,

jeg ser en fader som angstfull beder,

jeg ser med tårer de hvite sår

og sønnehjertet av medynk slår.
4.Å Signe, Signe min drøm i våren,

som nå utslukkes av avskjedståren,

jeg tenkte du skulle bli min viv

du ble blott solstrålen i mitt liv.
5.Du strålte mot meg i barndomstiden

som mø du lokket med under tiden

hver stund hos deg rullet hen så blid,

som bølgene rullet ved aftentid.
6.Gud styrke oss to som har kjær hverandre,

men ei får livsveien sammen vandre,

jeg kan ei annet, jeg gjemme må

ditt billed til vi for tronen står.
Farlighedsdekret

Et farlighedsdekret utstedes av Justitsministeriet i medfør av psykiatriloven § 40 etter begjæring fra overlegen ved den psykiatriske avdeling hvor pasienten er innlagt, såfremt Retslægerådet finner at pasienten er sinnssyk, og «vedvarende udsætter andres liv eller legeme for alvorlig og overhængende fare».
Pasienten overflyttes da til Sikringsavdelingen i Nykøbing. Avgjørelsen må siden etterprøves ved byretten i Holbæk.
Floyd Landis

Dopingskandalen

Laget til Landis, Phonak, bekreftet 27. juli 2006 at Landis hadde testet positivt på doping. Etter å ha sprukket totalt på den 16. etappe i Tour de France 2006, slo Floyd Landis grusomt tilbake på den 17. etappen og vant hele 5,42 minutter foran Carlos Sastre. Men dopingprøven som ble tatt etter denne etappen, viste at Landis hadde for høye testosteron- og epitestosteronverdier i kroppen da han ble testet. Den 5. august ble han sparket ut av laget etter at også B-prøven viste seg å være positiv.
Saken var svært lenge til behandling i USADA, det amerikanske antidoping-forbundet, hvor det til slutt ble erkjent at han hadde brukt ulovlige midler. Reglene til UCI, det internasjonale sykkelforbundet, krever at kjennelsen om diskvalifisering er gjort i syklistens hjemland. Landis ble utestengt fra proffsykling i to år. Han vant ikke frem med sin anke, og i september 2007 ble Óscar Pereiro Sio utropt til vinner av Tour de France 2006.
Landis hevdet at han ikke var dopet helt til han overraskende tilstod i mai 2010.

Søksmål

I 2013 skrev media at Lance Armstrong er blitt formelt anklaget  av Floyd Landis for brudd på loven om falske krav (False Claims-loven). Hvis USAs føderale rettsvesen dømmer Armstrong til å betale en erstatning til USA, så kan Landis «oppnå en belønning på rundt 15-25 prosent av det utmålte erstatningsbeløpet».

Comeback

Etter utestengelsen fortsatte han sykkelkarrieren for det amerikanske laget OUCH Pro Cycling Team Presented by Maxxis.
Tylihul-limanen

Tylihulestuaret eller Tylihul-limanen (ukrainsk Тилігульський лиман, tyrkisk Deli Göl) er et estuar i elven Tylihul. Det ligger sør i Ukraina, mellom Odessa oblast og Mykolajiv oblast. Navnet kommer opprinnelig fra tyrkisk Deli Göl, og betyr «gal, rabiat innsjø». Estuaret er 80 km langt, 0,2—3,5 km bredt, med en dybde på 19 meter. Estuaret hadde tidligere samband med Svartehavet, men er i dag skilt fra havet av en 7 km lang og 4 km bred grunne. Grunnen er dekket av solontsjakjord og små vann. Estuaret har periodevis samband med sjøen via en smal kanal.
Grunnen ved estuaret og det nærliggende våtmarksområdet er et fuglereservat.
Stokkand

Taksonomi

Stokkand ble beskrevet av den svenske naturforskeren og legen Carl von Linné (Linnaeus) i 1758. Arten er typeart for slekten Anas, som danner grunnlag for det vitenskapelige navnet på såvel tribuset Anatini, som underfamilien Anatinae og familienavnet Anatidae.
Arten stokkand blir av og til ansett også å inkludere (noen eller alle av) artene laysanand (A. laysanensis), rødfotand (A. rubripes), golfand (A. fulvigula) og hawaiiand (A. wyvilliana).
Mulige ustabile hybrider av artene stripeand (A. superciliosa), laysanand, hawaiiand og stokkand, oppdaget på noen øyer i Mikronesia, har blitt betraktet som en annen art; marianerand (A. oustaleti). Hybridisering er ellers kjent med minst 23 andre arter i slekten Anas for stokkand, og avkommet blir ofte fertilt. Det er dessuten kjent at stokkand hybridseirer med flere arter i slektene Aix, Alopochen, Anser, Branta, Tadorna, Cairina, Aythya og Somateria.

Beskrivelse

Stokkand er en relativt stor andefugl med tydelig kjønnspreg. Arten måler cirka 55–70 cm og har et vingespenn på cirka 75–100 cm. Hannen veier gjerne omkring 870–1 800 g, mens hunnen veier omkring 735–1 320 g. 
I hekketiden har hannens fjærdrakt blå vingespeil, med grønt skjær, og han er iriserende mørkegrønn på hode og halsen. Halsen er dessuten omgitt av en hvit ring. Ryggsiden er brunaktig, skuldrene, sidene og buken gråspekket, brystet kastanjebrunt. Føttene er gule eller rødgule. Nebbet er bare litt utvidet mot spissen, eller ikke i det hele tatt. Hunnen har også blått vingespeil i hekketiden, men er ellers spettet mørkebrun på oversiden og spettet rustgul på undersiden. Når hekketiden er på hell myter hannen og får såkalt eklipsedrakt, ei fjærdrakt som er mer uanselig og lik hunnens, men han får nærmest sort krone og mørkere overdel og bryst. Ungfugler ligner også hunnen, men er mørkere, mer spettet på undersiden, og har sort krone og tydelig øyestriper. 
Fordi forskjellen i fjærdrakt mellom kjønnene er så stor, klassifiserte Linnaeus først hannen og hunnen som to forskjellige arter. Hunnen kan dessuten lett forveksles med ærfugl-hunnen, men stokkanda har lavere og flatere nebb enn ærfuglen.

Atferd

Stokkand regnes som primært herbivor, men det har lenge vært kjent at arten kan ha en omnivor diett i deler av året. Nylig er det imidlertid avdekket at stokkender også kan drepe og ete andre fugler, selv om det er sjeldent.
Stokkanda begynner eggleggingen straks etter issmeltingen. Redet ligger ofte nært vann, og inneholder 10-12 hvitaktige egg. Rugetiden er mellom 27 og 28 dager før eggene blir klekket. Det nyklekte avkommet mates med kromelk i den første perioden. Deretter tar det fra 50 til 60 dager før ungene er flyvedyktige.

Jakt på stokkand

I Norge kan arten fritt jaktes på hav og fjord i perioden 21.august til 23. desember, fra svenskegrensen til og med Vest-Agder fylke. I resten av landet er det jakt i perioden fra 21. august til 23. desember. Det felles mer enn 50 000 individer hvert år i Norge.
Azincourt

Slaget ved Azincourt i 1415

Stedet er mest kjent for slaget ved Azincourt som ble utkjempet her 25. oktober 1415 under hundreårskrigen.
Romvær

Romvær er en fellesbetegnelse på de stadig skiftende forholdene i romplasmaen rundt jorden.
Romvær drives av helt andre prosesser enn værforholdene innenfor en atmosfære, og handler mye om solvinden, magnetosfærer og ioniserende stråling i rommet. Begrepet «romvær» beskriver de forholdene i rommet som påvirker jorden og dens teknologiske system. Romværet kommer an på solens aktivitet, jordens magnetfelt og vår posisjon i solsystemet.
Romværsstudier kan ses på som en tilpasset gren av romfysikken, med hovedmål å kunne forstå og forutsi romvær for å minimere problem med tekniske systemer som satellitter i rommet og kraftledningsnett på jorden.
Romværet på jorden bestemmes hovedsakelig av solvindens varierende tetthet og hastighet, og også av det interplanetare magnetfeltet. En mengde naturfenomener utgjør eller er koblet til romvær, deriblant geomagnetiske stormer og substormer, økende strålingsnivåer i strålingsbeltene, ionosfæriske forstyrrelser som leder til andre forhold for radiobølger, nordlys og induserende strømmer i jordskorpen. Solaktivitet, framfor alt koronamasse-utbrudd og solstormer, forårsaker de fleste større romuværene, men magnetosfærens egen dynamikk kan også gi opphav til substormer også ved en stille solvind.
US Open 1971 (tennis)

US Open 1971 i tennis ble spilt på gress i Forest Hills i New York mellom 1. og 12. september.
Sørbindalen

Sørbindalen er en del av Bindal kommune i Helgeland, Nordland, på sørsiden av Bindalsfjorden.
Administrativt sognet Sørbindalen til Nordre Trondhjems amt, men dette ble avviklet i 1852, da hele herredet ble lagt til Nordland.
Unani

Unani eller unanimedisin er klassisk gresk medisin videreutviklet av araberne til en behandlingsform der de fire kroppsvæskene blod, slim, gul galle og svart galle, samt balansen mellom disse, spiller en sentral rolle. Planter, urter og oljemassasje benyttes i behandlingen. Denne type behandling er utbredt blant muslimer i Midtøsten, Pakistan og India. I India praktiseres unanimedisin ved sykehus som har offentlig godkjennelse.