google/wiki40b huggingface dataset:
Theodor Busse

Karriere

Han ble forfremmet til offiser i februar 1917. På grunn av sin krigsinnsats ble han tildelt Ridderkorset med sverd av Königlicher Hausorden von Hohenzollern. Etter våpenhvilen i 1918 gikk han inn i det 100 000 mann sterke Reichswehr, hvor han steg i gradene.
Busse ble tatt opp som stabsoffiserelev i 1939 og deltok i et opplæringsprogram som ble antatt av Sjefen for Generalstaben i august samme år.  
Mellom 1940 og 1942 tjenestegjorde han som operasjonssjef hos general, senere feltmarskalk, Erich von Manstein i den tyske 11. armé på Østfronten. Han fortsatte i Mansteins stab som operasjonssjef for Armégruppe Don fra 1942 til 1943. Fra 1943 til 1944 var han stabssjef i Armégruppe Syd. Begge armégruppene kjempet på Østfronten.
Mens han tjenestegjorde i Armégruppe Syd, ble han tildelt Ridderkorset 30. januar 1944. Han tilbrakte en kort tid i førerreserven og ble så utnevnt til sjef for 121. Infanteridivisjon. I 1944 var han sjef for 1. korps.
I de siste fem månedene av krigen var Busse sjef for 9. armé, som da var en del av Armégruppe Vistula. Etter hvert som sovjetrusserne fortsatte sin framrykking inn i Tyskland, var han med på slaget om Berlin, slaget om Seelowhøydene og senere i slaget ved Halbe.
Busse overtok kommandoen over 9. armé 21. januar 1945, men hans stilling som armésjef ble aldri offisielt bekreftet. Sjefer for styrker av arméstørrelse og større gikk inn i en slags prøveperiode, og normalt fikk de ikke offisielt tildelt stillingen før ca. 6 måneder etter de tiltrådte. Tyskland kapitulerte uten vilkår før Busses prøvetid utløp.
Etter slaget om Seelowhøydene ble Busses 9. armé presset inn i Spreewald i området rundt byen Halbe. Med en styrke på om lag 100 000 mann forsøkte han derfra å ta seg vestover for å møte general Walther Wenck og hans 12. armé.

Etter krigen

Mellom 1945 og 1946 var Busse krigsfange. Deretter ble han direktør for Vest-Tysklands sivilforsvar. Han har også skrevet flere bøker.
Freden i Stettin

Bakgrunn, fredskongress

Da krigen startet regjerte Erik XIV i Sverige og Danmark-Norges regent var Frederik II. Det hadde tidligere vært meglet mellom landene av blant andre den danske enkedronningen, hertugen av Pommern, det franske sendebudet i Danmark Charles Dançay og de tysk-romerske keiserne Ferdinand I og senere Maximilian II. 
Et senere forsøk på å få til en fredsavtale ble gjort av den svenske hertug Johan (senere Johan III) i 1568 samtidig med opprøret mot Erik. Det ble undertegnet en fredsavtale mellom de stridende partene, men den ble senere forkastet av svenskene på grunn av harde vilkår. 
I juli 1570 lykkedes det Maximilian II å samle sammen til en fredskongress i Stettin. Delegasjonene fra Sverige og Danmark-Norge besto hver av fire forhandlere, i tillegg hadde Bremen og Lübeck sine delegater til stede. Hovedmegleren var Charles Dançay, ellers kom meglerne fra den tysk-romerske keiseren, kurfyrsten av Sachsen, kongen av Frankrike samt Polen.

Godkjennelse

Frederik II godkjente fredsavtalen 25. januar 1571. Sveriges isolerte stilling og faren for at Russland skulle bli innblandet i krigen, fikk også svenskene til å godta de harde vilkårene. Egentlig var det ingen vinner av denne krigen, begge landene ble tapere i den forstand at de er ble mye fattigere. Vilkårene om at den tyske keiseren skulle overta svenske besittelser i Estland ble ikke fulgt, og lübeckerne mottok aldri den avtalte pengesummen.
Oksemulesko

Oksemulesko, også kalt oksemuler, komuler (som på dansk), bjørneklør, bjørnelabber og andenebb, var en type myke, tøffelliknende sko med brei, polstret skotupp og oppspaltet overlær. Oksemuler var på moten i Europa i første halvdel av 1500-tallet.
Oksemule og komule er i danske dialekter også navn på ulike typer planter.

Etymologi

De norske betegnelsene oksemuler, komuler og så videre er lånt fra dansk, som igjen har oversatt navnene direkte fra tysk der formvarianter av skoene ble oppkalt etter hva de liknet på, for eksempel «munnparti på kuer». Tyske betegnelser er Bärenklauen, Bärentatzen, Ochsenmäuler (Ochsenmaul i entall, oxmuleskor på svensk) og Kuhmäuler. Disse har blitt oversatt til engelsk med bear paw og oxen mouth shoes. Bearpaws brukes på engelsk også om andre typer brede, bjørnelabbliknende sko, enten det er tøfler, kraftige joggesko eller damesko. Det engelske ordet er også brukt om en type runde truger.
Haiphong kullkraftverk

Haiphong kullkraftverk er et varmekraftverk under utbygging ved byen Haiphong, i Vietnam. Det får en installert produksjonskapasitet på 1200 MW, fordelt på i alt 4 enheter á 300 MW hver. Per 2009 var 600 MW installert Anleggets utstyr er hovedsakelig levert av kinesiske Dongfang Electric.
Brenselkilden blir kull. Finansieringen av utbyggingen startet i 2005.
Oromë

Oromës stamtre

Ilúvatar
       |  | | |____________________________
       |  | |________________             |
    ___|  |___________     _|_______      |
    |     |          |     |       |      |
  Aulë = Yavanna   Vána = Oromë  Nessa = Tulkas
Selv om disse seks har samme far er det bare Yavanna og Vána, og Nessa og Oromë som blir ansett som søskenpar.
Kai Birger Knudsen

Familie

Kai Knudsen var sønn av kemner Kai Angell Knudsen (1869-1944) og Julie Huse (1873-1952).
I 1943 giftet han seg med Lilli Margrethe Wergeland (født 16. juli 1907).

Utdannelse og juristkarriere

Knudsen tok examen artium i 1922 og ble  cand.jur. i 1926. Han fikk bevilling som overrettssakfører i 1926 og var kommunerevisor i Haugesund i 1926-1927. Han arbeidet som dommerfullmektig ved Tinn og Heddal sorenskriveri fra 1928 til 1930 og deretter som advokatfullmektig i Notodden fra 1930 til 1935. Fra 1935 drev han egen sakførerpraksis dels på Notodden, dels i Oslo. I maidagene 1945 ble han konstituert som sorenskriver i Tinn og Heddal. I 1946 ble han ansatt som kontorsjef hos riksmeglingsmannen. Kai Knudsen ble utnevnt til sekretær hos Statsministeren i 1948, og virket i denne stillingen frem til 1952. Etter en periode som regjeringsmedlem ble han sorenskriver i Follo sorenskriverembete i 1955.

Politiske verv

Kai Knudsen var medlem av Arbeiderpartiet. Etter at det ble fred i Norge i mai 1945 ble han midlertidig oppnevnt som ordfører i Notodden i 1945. I 1946 ble han folkevalgt ordfører samme sted.
Han møtte på Stortinget som vararepresentant nr 2 for Kjøpstedene i Telemark og Aust-Agder fylker (Arendal, Brevik, Grimstad, Kragerø, Notodden, Porsgrunn, Risør, Skien) i perioden 1945-1949.
I Oscar Torps regjering var han justisminister (17. oktober 1952–15. juni 1954) og
forsvarsminister (15. juni 1954–22. januar 1955).

Utmerkelser og æresbevisninger

Kai Knudsen ble tildelt «Medal for courage» i 1945 for sin innsats mot den tyske okkupasjonsmakten under krigen.
Matua

Matua (russisk: Матуа) eller Matsuwa er ei øy sentralt i Kurilene i Sakhalin oblast i Russland. Den har et areal på 52 km².
Nordvest på øya står Sarytsjev med en høyde på 1496 meter over havet. Den er en av de mest aktive vulkanene i Kurilene og har regelmessige utbrudd. Toppen har hatt minst 14 utbrudd siden 1765. Det største av disse fant sted i 1924 og det siste store utbruddet kom i 2009.

Historie

Under den andre verdenskrig hadde japanerne  en flybase på øya. I 1944 ble de japanske installasjonene på øya bombardert av amerikanske styrker. Flere japanske transportskip ble søkt nær øya og ved havnen. 1. juni 1944 skjøt et batteri på land USS «Herring» (SS-233) i senk.
Was mir behagt, ist nur die muntre Jagd

Was mir behagt, ist nur die muntre Jagd (BWV 208), også kjent som «Jaktkantaten», er en kantate av Johann Sebastian Bach.

Opprinnelse

Bach skrev kantaten som festlig taffelmusikk til Christian av Sachsen-Weißenfels' fødseldagsfeiring i 1713, og den ble oppført i Jägerhof i Weißenfels om kvelden etter en lengre jaktutflukt.

Tematikk

Librettoen er skrevet av Salomon Franck. Dikteren tar for seg tekster fra den klassiske mytologien: Diana, jaktens gudinne (sopran), Endymion (tenor), Pan (bass) og Pales (sopran) priser fyrst Christian.

Karakteristika

Dette er en eldste kjente verdslige kantaten av Bach. Dessuten er det Bachs første kjente verk for et større orkester og det første dokumenterte samarbeidet med dikteren Salomon Franck. Kantaten består av en rekke av 15 ganske korte resitativer, arier og kor holdt i en ganske fri stil, dvs. at den flere steder avviker fra tidens vanlige formskjema. Musikkens jaktkarakter understrekes av to horn. Den mest kjente satsen er Pales pastorale arie Schafe können sicher weiden; langt mer kjent enn selve kantaten.
Kantaten er ikke fullstendig bevart i sin opprinnelige form, autografen mangler åpningssinfoniaen og begynner rett på et kort resitativ.
Elephanta-øya

Elephanta-øya (også kalt Gharapuri Island eller place of caves eller Pory Island) er en av mange øyer i Mumbais havnebasseng øst for Mumbai i India.

Turistattraksjon og tilgjengelighet

Denne øya er populært turistmål på grunn av øyas grotter og templer. Elephanta-hulene er skåret ut av fjellet.
Øya er lett tilgjengelig med ferge fra Mumbai, om lag 10 km fra sydøstkysten av byen. Ferger går daglig fra Gateway of India,  og turen tar en time hver vei. Første ferge kl 9 på morgenen og siste kl. 2 på ettermiddagen. Fra bryggen på øya går det en sti med trapper opp til de berømte hulene. 
Det går også et lite smalsporet leketøystog fra bryggen og opp. (om lag  600 meter). Hele veien langs stien står suvenirselgere som tilbyr suvenirer som halskjedeør, ankelringer, bangel, nøkkelringer ol. Det er også en kiosk på toppen som selger mat og drikke. Små apekatter leker omkring og vil ha sin del av maten.

Historie

Øya er kjent fra gamle tider som Gharapuri, det kan ha bodd folk der så tidlig son det 2. hundreår f.Kr. Navnet  Elephanta island (i.e. "ilha do Elefante") ble først sett på 1500-tallet av portugisiske oppdagere etter at de så en stor basalt skulptur av en elefant nær inngangen til en hule. De hadde bestemt seg for å ta den hjem til Portugal, men måtte oppgi  tanken da de mistet den på sjøen fordi de ikke hadde sterke nok kjettinger. Senere ble skulpturen berget av britiske kolonister og flyttet til Victoria and Albert Museum (nå Dr. Bhau Daji Lad Museum) i Mumbai. Denne øya var en gang hovedstad i et mektig lokalt kongedømme.
I et manuskript  skrevet av Leonardo da Vinci (nå i Frankrikes nasjonalbibliotek) er det en anførsel  "Map of Elephanta hvor skredderen Antonello har vært." Det er ikke klart hvor denne florentiner-skredderen Antonello kan ha vært,

Området

Øya har et areal på 16 km² og ligger på 18,95"N. 72,93"Ø. Området ligger i Raigarhdistriktet i Maharashtra

Skogbruk

Øya er tett bevokst  med skog, palmer, mango- og tamarindtrær.

Innbyggere

Elephantia har om lag 1 200 innbyggere som vesentlig dyrker ris, fisker og reparerer båter. På toppen av øye finnes to engelske kanoner fra kolonitiden. Ganske nylig er det blitt bygget en dam for å samle opp regnvann, men den ligger på privat område og er ikke tilgjengelig for turister.
Det er tre landsbyer på øya: Shentbandar, Morabandar, og Rajbandar som er hovedstaden. Hulene kan sees i Shentbandar.  Morabandar har tett skog. Det er ikke anledning til å bli på øya over natten. Første ferge som returnerer  kl.12:30 pm, og siste 5,30 pm.
Nordnorsk forfatterlag

Nordnorsk forfatterlag (Nnf) ble etablert på Kjerringøy i 1972, og er en nordnorsk litterær interesseorganisasjon som arbeider for å fremme og ivareta nordnorske forfattere, litteratur generelt, og nordnorsk litteratur spesielt. 
I første interrimstyre satt forfatter og dramatiker Magnar Mikkelsen (Finnmark), fylkesagronom og skribent Knut Moe (Nordland), journalist Asbjørn Dybwad (Troms), forfatteren Terje Nilssen og poeten Kjell Sandvik (begge Finnmark). Første årsmøte ble holdt i Bodø, senere årsmøter har vært holdt blant annet i Bleikvassli, på Kjerringøy, i Tromsø, Harstad, Narvik og Longyearbyen. I starten var Martin Nag, på vegne av Den norske forfatterforening kritisk til det han kalte «separatisme, med egen forening i nord». Nordnorsk forfatterlag er en interesseorganisasjon for medlemmer i Norge, men hovedvekt på de tre nordnorske fylkene. Nordnorsk forfatterlags frittalenhet gjorde at de i 1984 mottok Fritt Ord-prisen.
Illaena

Utseende

Små (4-5 millimeter), lyst brune trebukker. Antennene er lengre enn kroppen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Vox Lux

Handling

Unge Celeste (Raffey Cassidy) overlever en traumatisk hendelse i 1999, og i kjølvannet av tragedien fremfører hun en sang skrevet av søsteren Eleanor (Stacy Martin). Låten blir en hit over natten, og Celeste blir fanget opp av en berømt musikkagent (Jude Law). Plutselig har hun en blomstrende karriere som popartist. Filmen hopper til 2017, der den voksne Celeste (Natalie Portman) forbereder et comeback i hjembyen etter noen tøffe år. Hun sliter samtidig med forholdet til både søsteren og datteren Albertine (Raffey Cassidy).
James Allen

James Oswald Allen  (født 24. juni 1734 i Gayle, Wensleydale, Yorkshire, England, død 31. oktober 1804) var en engelsk prest og salmedikter. Allen utdannet seg med det å bli prest som mål. Han fikk først undervisning av to lokale prester, før han begynte på St. John’s College i Cambridge. Han ble med i to ulike menighetsgrupperinger, før han slo seg ned som prest i Gayle.
Allen gav ut salmeboken Christian Hymns med 17 sanger, og han var redaktør for Kendal Hymn Book som kom i 1757 og Appendix to the second edition som kom i 1761.
Han er representert med en salme i Norsk Salmebok; «Å la din Ånd nå med oss være», som står på bokmål på nummer 613 og nynorsk på nummer 614, og senere i Norsk salmebok 2013.
Juletrekurv

Juletrekurv er en liten kurv som er flettet av farget, oppstrimlet glanspapir og blir hengt på et juletre som dekorasjon. Juletrekurvene kan også bli fylt med små peppernøtter, rosiner, karameller eller andre julegodter. Skikken med å pynte treet med juletrekurver er særlig utbredt i Norge og Norden.
De eldste julekurvene man kjenner til, ble brettet av den danske eventyrforfatteren Hans Christian Andersen i 1860. Etter den dansk-tyske krig i 1864 begynte danskene å flette kurvene i sine nasjonalfarger, rødt og hvitt. Kurvenes symbolikk ligger blant annet i hjerteformen (kjærlighet) og i en henspilling på de tolv kurvene med mat som ble til overs etter brødunderet som det berettes om i Det nye testamente.
De enkleste kurvene lages ved å brette og klippe til to stykker glanspapir med forskjellig farge. Stykkene klippes i strimler med samme bredde og så flette sammen. Dette gir et ensartet rutemønster. Ved å variere bredden på strimlene og hvordan strimlene flettes sammen kan en lage forseggjorte mønstre og bilder, som hjerter, bjeller, med mer eller lage en tekst.
Annen, vanlig juletrepynt som er laget av farget papir, er juletrelenker.
Lupon

Lupon er en kommune i provinsen Davao Oriental på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 57 092 i 10 812 husstander.
Semjon Kirsanov

Semjon Isaakovitsj Kirsanov (russisk: Семён Исаакович Кирсанов) (født i 1906 i Odessa, død i 1972 i Moskva) var en russisk poet og krigskorrespondent.
Ambiortus

Ambiortus er en forhistorisk slekt av fugler. Den eneste kjente arten, Ambiortus dementjevi, eksisterte en gang i Barremium, mellom 136,4 og 125 millioner år siden i dagens Mongolia. Den ble oppdaget av Jevgenij Kurotsjkin i 1982.

Klassifisering

Ambiortus dementjevi tilhører Ornithuromorpha (gruppen som inneholder moderne fugler, men ikke Enantiornithes), i henhold til alle publiserte kladistiske analyser. Imidlertid har den eksakte plasseringen av arten i denne gruppen vært kontroversiell. Tidlige studier foreslo at den var medlem av Palaeognathae, gruppen som inneholder moderne strutsefugler og tinamuer, men dette har ikke blitt støttet av senere forskning. Noen studier har funnet det å være nært knyttet til Ichthyornithes, en relativt avansert gruppe nært knyttet til moderne fugler. Imidlertid har de fleste analyser funnet at det enten er et uoppløst medlem av Ornithurae, eller et primitivt medlem av Ornithuromorpha. En studie fra 2006 viste for eksempel at den var mer primitiv enn Yanornis, men mer avansert enn Hongshanornis, eller til og med et medlem av den spesifikke gruppen som inneholder både Yanornis og Yixianornis.
Carl Gustaf Rehnskiöld

Bakgrunn

Rehnskiöld ble født i Svensk Pommern og fikk etter den tiden en meget godt utdannelse, først ved skoler i Pommern og Niedersachsen og senere ved universitetet i Lund. Ved Lund studerte han særlig historie og latin, og blant hans lærekrefter var historikeren og filosofen Samuel von Pufendorf, som la merke til den begavede Rehnskiöld og ga ham spesialundervisning.
Lachnaia

Utseende

Middelsstore (gjerne 7-10 millimeter), avlange, blanke, mørke bladbiller, dekkvingene oftest mer eller mindre brunrøde. Hodet er stort og bredt, antennene tynne og forholdsvis korte, noe sagtakkede. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er mørke, middels lange og kraftige.

Levevis

Maurbladbiller skiller seg fra de fleste bladbiller ved at larvene ikke er planteetere, men derimot lever i maurtuer, der de spiser matrester men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene. De voksne billene er bladetere som bladbiller flest, og spiser gjerne på planter i rosefamilien.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard skorpe, og blir båret inn i tua av maurene. Når larven klekkes, beholder den denne skorpen som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Maurbladbiller tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Larveutviklingen tar to år eller mer. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Europa, Nord-Afrika og Midtøsten.
Fiesole

Fiesole er et sted og en kommune med vel 14 000 innbyggere, ca. 8 km nordøst for Firenze i den italienske regionen Toscana. Stedet er berømt for sin vakre beliggenhet og storslagne utsikt, og er derfor et populært turiststed.

Historie og monumenter

Fiesole ble antakelig grunnlagt i det 9.-10. århundre f.Kr. av etruskerne. Stedet omtales første gang i 283 f.Kr. i forbindelse med en romersk erobring. I 405 e.Kr. overtok germanske horder, og ble så uavhengig i flere hundre år. De var alltid overskygget av Firenze; florentinerne erobret dem i 1125. I dag finnes rester av etruskiske murer, romerske bad, et romersk teater samt en kirke (Chiesa di San Francesco) fra 1028 i romansk stil, og et rådhus fra det 14. århundre.
Barkley-demningen

Barkley-demningen er en demning med et vannkraftverk (elvekraftverk) i Lyon County, delstaten Kentucky i USA. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 130 MW, fordelt på fire turbiner.
Pius V

Bakgrunn

Antonio Ghislieri tilhørte en fattig adelsslekt fra Lombardia. Han ble som fjortenåring medlem av dominikanerordenen, og tok navnet Michele.

Prest

Han studerte, ble presteviet i 1528, og underviste i teologi og filosofii seksten år.

Biskop, kardinal

Pave Paul IV utså Ghislieri i 1556 til biskop av Sutri, og den 15. mars 1557 til kardinalprest med Santa Maria sopra Minerva som tittelkirke. Han engagerte seg tidlig i inkvisisjonen, ble som biskop inkvisitor av Milano og Lombardia, och som kardinal inkvisisjonens generalkommissar, over hele kristendommen. I 1560 ble han biskop av  Mondovì, der han gjenopprettet orden etter krig. 
Blabt hans øvrige fremganger fra tiden innen han ble pave, var at han lyktes i å tilbakevise keiser Maximilians IIs forsøk på å avskaffe sølibatet.

Pave

Den 7. januar 1566 ble han valgt til pave, tov navnet Pius V, og ble ti dager senere innsatt i sitt embede.
Pius var dominikanermunk, ikke politiker. Alvorlig asketisk fromhet preget hans liv, og med energi atterstilte han kirketukten i kurien og en mengde kloster. Han var som skapt for å inngi motreformasjonens oppriktige men strenge fromhet i sin kirke. 
Hans hovedinteresse var å bekjempe all kjetteri. Skjærtorsdagsbullen In cæna Domini i 1568 av ham en klar antiprotestantisk formulering. For bekjempelsen av kjetterier i Europa ble pavedømmet ved ham den sammenholdende enhet; han opplevde også stor fremgang i Frankrike, Nederlandene, Tyskland og Polen. 
Mot dronning Elisabeth I av England slynget han avsettelsesbullen av 1570. Pavens myndighet styrket han blant annet ved Catechismus romanus som ble utgitt på oppdrag av hom og ved Tridentinerkonsilet som i 1566 betegnet paven som «universalis pastor». I samme sentraliserende retning stod også uniformeringen av kulten gjennom Breviarium romanum i 1568 og Missale romanum av 1570. 
I 1571 opprettete Pius indexkongregasjonen. Pius var korstogstankens siste store bærer. Han klarte å få med seg de venetianske kjøpmenn; det osmanske rikes flåtes nederlag i slaget ved Lepanto i  1571 markerte et høydepunkt vlant hans triumfer. Hans dypw fromhet gjorde et veldig inntrykk i den katolske verden. 
Pius V ble begravet i Cappella Sistina i basilikaen Santa Maria Maggiore i Roma. 
Han ble kanonisert den 22. mai 1712 av pave Klemens XI.
Polyfemos

Polyfemos (gresk: Πολύφημος) var i den greske mytologien en kyklop. Han var Poseidons og Thoosas sønn, arbeidet som gjeter på Sicilia og var en menneskeeter med umåtelige krefter. 
Helten Odyssevs møtte denne menneskeetende kjempen på en av sine reiser. Odyssevs og hans menn ble sperret inne i Polyfemos' hule og flere av dem ble spist opp.  Til slutt lyktes Odyssevs med list å gjøre kyklopen blind gjennom å stikke en glødende påle i hans eneste øye. Odyssevs og hans gjenværende menn lyktes da å flykte ut av hulen, men han pådro seg Poseidons vrede og hans hjemkomst ble kraftig forsinket.
Roald Bruun-Hanssen

Spillerkarriere

Roald Bruun-Hanssen hadde en aktiv karriere i Tertnes, Varegg, Åsane og i Drøbak/Frogn. 1. divisjon var det høyeste nivået han spilte på (Varegg i 1981). Bruun-Hanssen la opp som spiller i 1991.

Trenerkarriere

Roald Bruun-Hanssen har vært hovedtrener Åsane i to perioder. I sesongene 1992–1993 og 1995–1996.
Xainza

Xainza (tibetansk: ཤན་རྩ་རྫོང , wylie: shan rtsa rdzong, kinesisk: 申扎县; pinyin: Shēnzhā Xiàn) er et fylke i prefekturet Nagchu i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 16 190 innbyggere i 1999.
NM i hopp uten tilløp 1950

NM i hopp uten tilløp 1950 var en del av NM i friidrett 1950.
Mesterskapet ble arrangert i Bergen 12. mars. Arrangør var Laksevåg TIL.
Hitachi Rail Italy

Firmadetaljer

AnsaldoBreda ble dannet i 2001 ved sammenslåingen av Ansaldo Trasporti og Breda Costruzioni Ferroviarie, og var en del av Finmeccanica. De har produksjonssteder på fire steder i Italia: Napoli, Reggio Calabria, Palermo, og Pistoia. I november 2015 ble selskapet solgt til japanske Hitachi og endret deretter navn til Hitachi Rail Italy.

Produkter

Selskapet produserer blant annet Oslo Sporveiers skandalebefengte SL-95, Göteborgs nye trikk M32 «Sirio», det nye danske hurtigtoget IC4 og det norske lokaltoget type 72. Store leveringsforsinkelser og kvalitetsproblemer har oppstått, både hos GS, DSB, NS, NSB og Oslo Sporveier.

Førerløse tog

AnsaldoBreda er også en storleverandør av automatiske tog til bruk i tunnelbaner som f.eks. i Københavns metro.
Fushun (Zigong)

Fushun (kinesisk: 富顺县; pinyin: Fùshùn Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zigong.
Befolkningen var på 1 208 556 innbyggere i 1999.
Fylket ble organisert i år 567.

Kulturminner

Konfuciustempelet i Fushun (富顺文庙, Fushun wenmiao) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.