Lucy Terry

«Bars Fight»

Seventeen hundred forty-six

The Indians did in ambush lay

Some very valiant men to slay

The names of whom I'll not leave out

Samuel Allen like a hero fout

And though he was so brave and bold

His face no more shall we behold.

Eleazer Hawks was killed outright

Before he had time to fight

Before he did the Indians see

Was shot and killed immediately.

Oliver Amsden he was slain

Which caused his friends
 
much grief and pain.

Samuel Amsden they found dead

Not many rods off from his head.

Adonijah Gillet we do hear

Did lose his life which was so dear.

John Saddler fled across the water

And so escaped the dreadful slaughter.

Eunice Allen see the Indians comeing

And hoped to save herself by running

And had not her petticoats stopt her

The awful creatures had not cotched her

And tommyhawked her on the head

And left her on the ground for dead.

Young Samuel Allen, Oh! lack a-day

Was taken and carried to Canada.
Lucy Terry ble røvet fra Afrika og solgt til slaveri som småbarn. Hun ble eid av Ebenezer Wells fra Deerfield i Massachusetts, som lot henne bli døpt i den kristne tro da hun var rundt fem år gammel i den store vekkelsen som først hadde sin begynnelse på 1730-tallets England og derfra spredte seg til de britiske koloniene i Nord-Amerika; se USA i kolonitiden.
En suksessfull og fri svart mann ved navn Abijah Prince frikjøpte henne og giftet seg med henne i 1756. I 1764 bosatte ekteparet seg i Guilford i Vermont, hvor alle deres seks barn ble født. Deres navn var Tatnai, Cesar, Drucilla, Durexa, Abijah, Jr og Festus. Cesar kjempet i den amerikanske uavhengighetskrigen.
I 1785 da en hvit nabofamilie truet dem appellerte de til guvernøren og hans råd for beskyttelse. Rådet beordret Guilfords valgte til å forsvare dem.
Lucy Terry var åpenbart en dyktig og overtalende taler, og på 1790-tallet forhandlet hun med hell en sak om landområde for Vermonts høyesterett. Hun argumenterte mot to av de ledende advokatene i delstaten, en som senere ble justitiarius ved Vermonts høyesterett, og vant sin sak mot falske landkrav fra oberst Eli Bronson. Samuel Chase, den presiderende justitiarius ved retten, uttalte at hennes argument var bedre enn noe han hadde hørt fra noen advokat fra Vermont.
Hun avleverte også en tre timers lang tale til styret ved Williams College for å søke adgang for hennes sønn Festus. Selv om hun ikke vant fram ble hennes tale husket for dens dyktighet og veltalenhet.
Hennes ektemann døde i 1794, og ved 1803 flyttet Terry til nabobyen Sunderland. Hun red på hesteryggen årlig for å besøke hans grav inntil hun selv døde den 11. juli 1821.

Bakgrunnen for balladen

«Bars Fight» er det første kjente diktet som ble skrevet av en afroamerikaner. Da hun var 22 år gammel ble to nabofamilier drept av et angrep fra indianere i et område som lå sør for byen Deerfield og som ble kalt for «the Bars», gressengene. Familiene og flere naboer, fire av dem barn, pluss to soldater som var der som beskyttelse, samlet inn høy da de ble overrasket av at indianerne angrep dem. Det hadde vært krig mellom Frankrike og Storbritannia siden 1744, og mange indianerstammer ble allierte med franskmennene. I 1745 var det flere sammenstøt med indianere i flere deler av landet, men ingen av dem innenfor grensene av Deerfield.
Alle som deltok i slåttonna var menn, unntatt 13 år gamle Eunice Allen (1733–1818) som ble såret av en tomahawk i hodet og etterlatt for død, men ikke skalpert. Tre menn og et barn ble drept. Et av barna, 8 år gamle Samuel Allen, ble tatt av indianerne da flyktet fra stedet og fraktet til Canada hvor han ble værende i nesten to år før han ble reddet. I begynnelsen ville gutten etter sigende ikke snakke engelsk eller dra tilbake til Deerfield.
Den balladen som hun senere skrev ble opplest eller sunget et århundre før den ble utgitt for første gang i 1855. Slike fangenskapfortellinger var populære i koloniperioden og en alternativ versjon av balladen ble fortsatt gjenfortalt mot slutten av 1800-tallet.