google/wiki40b huggingface dataset:
Die Brücke

Die Brücke (tysk: broen) var en tysk kunstnergruppe som ble grunnlagt i Dresden i 1905 av en gruppe arkitekturstudenter. Medlemmene var Ernst Ludwig Kirchner, Fritz Bleyl, Erich Heckel, Karl Schmidt-Rottluff, Emil Nolde, Max Pechstein og Otto Mueller.
Die Brücke var en ekspresjonistisk kunstnergruppe, og deres mål var å lage en bro mellom tradisjonelt tysk nyromantisk maleri og moderne ekspresjonistisk maleri. De var den ene av to tyske grupper av malere som var viktig for ekspresjonismen, den andre var Der Blaue Reiter som ble grunnlagt i München i 1911.
Verkene som medlemmene i Die Brücke lagde var preget av et lineært og rytmisk formspråk, og en forenkling av form og farger. De brukte sterke farger og var påvirket av primitivismen.
Die Brücke ble formelt oppløst i 1913.
De fleste arbeidene deres som var i tysk eie ble erklært som entartete kunst i 1935, beslaglagt og i mange tilfeller ødelagt av nazistene. Den tyske stat har i de senere år kjøpt inn verker fra samlere i forskjellige land, og har fått bygget et eget museum for samlingen: Brücke-Museum i utkanten av Berlin.
Chaetocosmetes

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Java og Sumatra).
VM i sjakk 1889

Styrkeforholdet før matchen

Steinitz hadde allerede lenge vært regnet for verdens sterkeste spiller, men fikk først en offisiell tittel, da han vant den første matchen om verdensmesterskapet mot Johannes Zukertort i 1886. 
Tsjigorin hadde i 1880-årene vært regnet blant verdens sterkeste spillere og hadde blant annet et godt tak på Steinitz i deres innbyrdes møter med en score på 3-1 før denne match. Han ble regnet for den siste romantiker i sjakken med en angripende spillestil à la Adolf Anderssen og Paul Morphy, mens Steinitz personlig hadde endret sjakkens utvikling mot en mer posisjonell spillestil, som vant mange partier, men ikke publikums hjerter. 
Veddemålene før matchen viste, at Steinitz var klar favoritt: 52 000 dollar var blitt satt på den regjerende mester og kun 900 dollar på Tsjigorin.
Ingeborg Bækholt

Biografi

Ingeborg Bækholt vokste opp i vanskelige kår på trettitallet. Hennes far, Peder Jarl Hansen, hadde flere forskjellige jobber, han var både kunstner, sjømann og prøvde seg som bureiser. Mora Sigrid var vokst opp på en storgård på Nedre Eiker, men fikk oppleve mye armod i ekteskapet. 
Datteren Ingeborg tok artium i 1945 og ble uteksaminert som lærer i 1950. Samme år giftet hun seg med Arnt Bækholt. Den første tiden som lærer kunne hun ikke få fast jobb fordi hun ikke var døpt, noe som var en forutsetning for å være lærer på 50-tallet. Etter hvert kom det nye regler, og hun ble med tiden rektor i Stavanger og satte varige spor etter seg som reformpedagog.

Politikk

Bækholt var engasjert i kampen mot urettferdighet og ble tidlig med i den kommunistiske ungdomsbevegelsen. Norges Kommunistiske Parti stod sterkt i Stavanger, og Ingeborg ble med i sentralstyret, hvor hun var med til 1950, da hun ble ekskludert.  
Sitt politiske engasjement holdt hun levende hele livet. Hun var sentral da Sosialistisk Valgforbund fikk sin forløper i Stavanger i 1971 i et samarbeid mellom SF, NKP, uavhengige sosialister og kristensosialister fra Misjonsskolen.
Shanghaikommunikéet

Shanghaikommunikéet (fullt navn på engelsk: The Joint Communiqué of the United States of America and the People's Republic of China) var et viktig diplomatisk dokument undertegnet av USA og Folkerepublikken Kina den 27. februar 1972 under president Richard Nixons besøk til Kina. Dokumentet framholdt at det var i alle nasjoners interesse at USA og Kina arbeidet seg frem til normalisering av sine relasjoner. Selve normaliseringen var ikke et fullbyrdet faktum før ved Joint Communiqué on the Establishment of Diplomatic Relations syv år etter.
USA og Kina var også enige om at verken de eller noen annen makt skulle søke hegemoni i Asia-Stillehavet-regionen. Dette var av særlig betydning for Kina, som hadde en lang og militarisert grense mot Sovjetunionen.
Med hensyn til Taiwans politiske status aksepterte USA i kommunikeet Ett-Kina-politikken (skjønt uten å slutte seg til Folkerepublikken Kinas versjon av dette politiske prinsipp), og gikk med på å skjære ned på sine militære installasjoner på Taiwan. Dette ble av Henry Kissinger betegnet som konstruktiv ambivalens.
Kommunikeet uttrykte også ønsker om å utvide de to landenes økonomiske og kulturelle kontakter, men uten å nevne noe spesifikt i den regning.
Valdresmarken

Valdresmarken ble arrangert på Fagernes første gang i 1966 under navnet Strandefjorddagene. Fra og med 1968 ble Fagernes Idrettslag, FIL, med som arrangør, og per 2009 er det fortsatt idrettslaget som eier og driver Valdresmarken. Valdresmarken har også gått under navnet Valdresfestivalen noen år, før man gikk tilbake til navnet Valdresmarken i 2009.
I 2009 ble Valdresmarken arrangert fredag 10. og lørdag 11. juli. Arrangementet inneholdt i 2009 tivoli, salgsmesse med lokalt innhold, og underholdning i form av musikk og artige sprell fra scenekanten.
Listerine

Listerine er et registrert varemerke for et antiseptisk munnskyllemiddel. Det opprinnelige produktet hadde sterk lukt, men nyere utgaver har mildere smak. Produktet er navngitt etter Joseph Lister som promoterte idéen om ren kirurgi ved å sterilisere instrumenter.
Listerine er et av de mest brukte munnskyllevann i USA. Produktet ble opprinnelig markedsført av Lambert Pharmacal Company (senere Warner-Lambert), og blir dag markedsført av Johnson and Johnson som kjøpte opp Pfizers avdeling for forbrukerprodukter for USD 16,6 milliarder i desember 2006.
Listerine-navnet brukes også på tannpasta, tannrensemiddel og en del andre munn- og tannpleieprodukter.
Den transantarktiske fjellkjede

Den transantarktiske fjellkjede (engelsk: Transantarctic Mountains) er en fjellkjede på det antarktiske kontinent som strekker seg fra Kapp Adare ved Rosshavet til Coats Land ved Weddellhavet.
Den transantarktiske fjellkjede deler Antarktika i to deler, en østlig og en vestlig del. Den transantarktiske fjellkjede har en total lengde på 3 500 km og er dermed en av de lengste fjellkjedene på jorda. Fjellkjeden består av flere grupper av fjell med særskilte navn, hvorav flere er igjen oppdelt i mindre fjellkjeder. Høyeste topp i Den transantarktiske fjellkjede er det 4 518 meter høye Mount Kirkpatrick.
Det Danske Frimurerlaug

Historie

Ordenen ble opprettet den 1. april 1893 under navnet «Ordenen for By og Land». Den 11. august 1919 skiftet den navn til «Stor Orienten for Danmark og Norden». Ikke lenge etterpå begynte den å praktisere høygradsystemet den gamle og anerkjente skotske ritus.
Sommeren 1924 ble deretter «Den Danske Stororient» grunnlagt. Denne ordenen praktiserte de samme høygradene, mens ritualene i de tre St. Johannesgradene var påvirket av fransk frimureri.
Den 14. april 1929 ble disse to ordener slått sammen til den nye «Storlogen af Danmark af Gamle Frie og Antagne Murere».
De tre St. Johannesgradene ble frigjort fra høygradene, og fikk sin egen jurisdiksjon. Denne jurisdiksjonen, «Frimurerlauget i Danmark», omfattet nå St. Johanneslosjene fra begge ordener. I tillegg ble innholdet i St. Johannesgradene modifiserte til å bli en ordrett gjengivelse av de engelske St. Johannesgradene.
For å tilpasse seg det engelske systemet ytterligere, sendte Ordenen i 1951 brødre til England for å innvies i Englands forente storlosje. Formålet var å oppfylle bestemmelsen om at den danske storlosjen skulle være direkte utgått fra den engelske. Da dette var gjort, opprettet Ordenen en ny jurisdiksjon for St. Johanneslosjene den 15. november 1951 under navnet «Storlogen av Danmark».
Englands forente storlosje anerkjente ikke mer enn én frimurerorden i et land, og i kraft av tradisjonene kunne dette bare være Den Danske Frimurerorden. Samtidig hevdet «Storlogen av Danmark» at Den Danske Frimurerorden hadde «sviktet» frimureriet ved å praktisere det svenske system.
På 1950-tallet ble det innledet forhandlinger med Den Danske Frimurerorden. Forhandlingene endte med at «Storlogen av Danmark» ble tilsluttet Den Danske Frimurerorden den 1. januar 1961, under navnet «Frimurerlauget af Gamle, Frie og Antagne Murere».
Lauget endret senere navn til «Det Danske Frimurerlaug af Gamle Frie og Antagne Murere». I 1991 ble ritualene i St. Johanneslosjene revidert på nytt, og er nå identiske med det engelske Emulation Ritual.
Guðmundur Þórarinsson

Karriere

Þórarinsson kom til Sarpsborg 08 fra IB Vestmannaeyja og Úrvalsdeild, den øverste divisjonen i islandsk fotball, før sesongen 2013. Han har spilt kamper for Islands U21-landslag og ble i 2012 kåret til årets unge spiller på Island.

Rosenborg

28. mars 2016 skrev han under på en 3,5-årskontrakt til 30. juni 2019 med Rosenborg.
2. april 2016 spilte han sin første seriekamp for Rosenborg borte mot Vålerenga.
13. april 2016 fikk han sin debut fra start mot Åfjord i 1. runde i cupen.
24. april 2016 scoret han sitt første mål for Rosenborg hjemme mot Viking.
I sesongen 2016 var han med å vinne både Tippeligaen og Cupfinalen.

Landslaget

21. januar 2014 fikk han sin første landskamp for Island mot Sverige.
Lefse

Potetlefse

På Øst- og Vestlandet og i Trøndelag bakes det potetlefser. Disse brukes i stedet for brød, og kan fylles med så vel salt mat (spekeskinke, hvitost) som søt mat (brunost, sukker og kanel). Potetlefsene serveres også til tradisjonsmat som rakfisk. I dag brukes de dessuten som wraps, og fylles med mer smørbrødfyll som røykelaks og philadelphia-ost.

Baking og steking

Lefsen bakes ut til runde leiver som blir stekt på takke. Før den elektriske takken brukte man bakstehelle, som var en stor jernplate. Hadde en vaskeovn, ble hella lagt oppå. Ellers brukte en grua, som mange gårder hadde fra gammelt. Der ble fyrt under med ved. Flammene måtte fordeles jevnt slik at hele hella hadde jevn varme. Dette ordner den elektriske takken bedre i dag.
Bakingen tok sin tid, gjerne dager. De ferdige lefsene var ca. 1 meter i diameter, gjerne millimetertykke, og ble oppbevart tørt i store stabler til de skulle brukes. Holdbarheten var fra bakst, som var etter potetopptaket om høsten, til utpå neste sommer.
Oppskriften på lefser, og hva som skulle hete lefse eller flatbrød, varierte fra distrikt til distrikt. Mange steder var lefse en måte å oppbevare poteter på, ved å male dem opp og bruke dem i lefsedeigen, mens andre bare hadde mel av korn. Det var stor kunst å bake fine og tynne lefser. Den som virkelig kunne dette ble kalt bakstekjerring og kunne gå fra gård til gård. 
Lefser oppbevares tørre etter steking og fuktes med vann før bruk. De kan også fryses.

Søte lefser

På Vestlandet og i Nord-Norge er lefse betegnelsen på søtt bakverk som spises til kaffen. Disse finnes også på Østlandet og i Trøndelag, men kalles da gjerne noe annet, slik som «kling» i Buskerud og «lems» eller «klenning» i Trøndelag. 
Det finnes et utall varianter, men de smøres som regel med smør, kanel og sukker, kanskje også revet brunost eller gomme. Vanligvis lages lefser av ugjæret deig, men gjæret deig finnes også.
Arnt Bækholt

Biografi

Arnt Bækholt vokste opp i små kår i en familie med rot i arbeiderklassen, hvor moren fødte 11 barn. 
Under krigen var han aktivt med i motstandskampen. Han ble arrestert flere ganger, og ved fredsslutningen i 1945 var han i norsk politiuniform som 19-åring.
Etter verneplikten ble han medlem av Hasle Kommunistiske Ungdomsforbund, etter hvert fikk han flere tillitsverv og blei sekretær i Oslo og Akershus NKU. Han ble ekskludert fra Norges Kommunistiske Parti etter indre stridigheter i 1949. Seinere flyttet han til Stavanger hvor han ble brannkonstabel. Han giftet seg med Ingeborg Marie Bækholt, født Hansen, i 1950. 
Arnt Bækholt døde etter en operasjon den 20. november 2006

Politikk

På 1950-tallet var det for ham et spørsmål om å melde seg inn i Arbeiderpartiet, men for ham sto APs NATO-politikk,  atompolitikken og Håkon Lies holdninger til McCartys politikk i veien for dette.  Sammen med kona Ingeborg Bækholt blei han istedenfor aktiv i fredsarbeid, som brubygger mellom øst og vest, og i motstand mot atomvåpen-utplassering i Norge.  
Han var med å starte Sosialistisk folkeparti (SF) i 1961 og ble senere politiker for partiet Sosialistisk venstreparti (SV). I lokalpolitikken i Stavanger var han aktiv i hele 1960-tallet, valgt til kommunestyremedlem i 1963. Bækholt var med i finansutvalg og formannskap. Til stortingsvalget i 1969 sto han på SF-lista, men kom ikke inn.
Sosialistisk Valgforbund fikk sin forløper i Stavanger i 1971 med samarbeid mellom SF og NKP, uavhengige sosialister og kristne sosialister fra Misjonsskolen. De blei representert i bystyret ved kommunevalget i 1971. Ekteparet Bækholt var aktive i denne prosessen.  Fra da av aktiviserte han seg mer i  fagbevegelsen. Etter hvert fikk han permanent jobb i Norsk Kommuneforbund. Arnt Bækholt ble nestleder av Norsk Kommuneforbund.
Dreyers Forlag

Dreyers Forlag A/S, ofte bare kalt Dreyer, var et norsk forlag. Forlaget startet opprinnelig som en trykkeribedrift i Stavanger i 1847, men forlagsdelen av virksomheten ble kjøpt opp av Barthold A. Butenschøn i 1942 og etablert som forlag da, med Butenschøn som direktør og dikteren Alf Larsen som hovedkonsulent. Senere overtok forfatteren Aasmund Brynildsen konsulentjobben. Butenschøn gikk av med pensjon i 1979 og etablerte noen år senere forlaget Andresen & Butenschøn sammen med Hans B. Butenschøn og Anton Fredrik Andresen. Halfdan Kielland overtok etter ham i 1979 i Dreyer. 
Forlaget utga mye oversatt essayistikk (bl.a i serien Dreyers kulturbibliotek), men også norsk og oversatt skjønnlitteratur. Georges Simenon forfatterskap (Maigret-bøkene) var i mange år en viktig inntektskilde. 
Dreyer ble slått sammen med Grøndahl & Søn Forlag A/S i 1991 under navnet Grøndahl og Dreyers Forlag A/S. Det sammenslåtte forlaget ble eiet av Cappelen. I 1999 ble Grøndahl og Dreyers Forlag oppløst og det gikk inn i Cappelen.

Andresen & Butenschøn

I 2010 byttet forlaget Andresen & Butenschøn navn til Dreyers Forlag Oslo AS. http://www.dreyersforlag.no/
Ivan Basso

Karriere

Han begynte karrieren i mindre italienske lag, før han skiftet til Fassa Bortolo i 2001. Her ble han kaptein i Tour de France, hvor han vant ungdomstrøya i 2002.
I 2004 kom Basso til Team CSC for å overta kapteinsvervet etter Tyler Hamilton. Han beviste sitt potensial allerede det første året, da han ble nummer tre i Touren. I 2005 satset han på å vinne både Giro d'Italia og Tour de France, men etter sykdom måtte han gi opp å vinne Giroen. Det var derfor bekymring omkring hans vinnersjanser i Touren samme år, men her kjørte han bra og tok andreplassen bak Lance Armstrong. I 2006 satset han igjen på både Giro og Tour, og han vant Giro d'Italia med over ni minutter ned til andreplassen, noe som er den største tidsdifferanse i løpet siden 1965.

Utestengelse og nye lag

Frem mot Tour de France 2006 ble han betraktet som den største favoritten, men dagen før starten på løpet ble han suspendert og sendt hjem av Team CSC i forbindelse med avsløringene i dopingskandalen Operación Puerto der den spanske legen Eufemiano Fuentes var sentral.
I oktober 2006 annonserte Team CSC at de var blitt enige om å avslutte kontrakten. Noen dager senere ble Basso frikjent for tilknytning til Operation Puerto på grunn av manglende bevis. I november ble det kjent at han hadde skrevet kontrakt med Discovery Channel, til tross for at ProTour-lagene hadde blitt enige om å ikke skrive kontrakt med noen av de involverte syklistene før det hadde blitt en avklaring på saken. Kontrakten varte frem til 29. april 2007 da Ivan Basso bad om å bli løst fra kontrakten etter at saken mot han ble gjenopptatt.
15. juni 2007 vedtok Det italienske sykkelforbundet å utestenge Basso fra sykling i to år, til tross for at han ikke hadde avlagt noen positiv prøve. Under høringene tilsto Basso å ha "forsøkt å dope seg" før Tour de France i 2006, samt å ha vært involvert i Operación Puerto.  Utestengelsen varte frem til 24. oktober 2008.
I april 2008 ble det kjent at Basso hadde skrevet en toårsavtale med Liquigas. Dette skapte debatt da en avtale mellom ProTour-lagene sa at de ikke kunne skrive kontrakt med en rytter som har vært utestengt for doping før to år etter utestengelsen.  To dager etter utestengelsen var over, stilte han til start i Japan Cup.
Chroicocephalus

Taksonomi

Frem til rundt 2005–2007 ble de fleste måker plassert i slekten Larus, men den viste seg å være polyfyletisk. Det førte til at mange av artene ble flyttet til andre slekter, blant annet Ichthyaetus, Chroicocephalus, Leucophaeus og Hydrocoloeus.
Flere arter er omdiskutert med hensyn til sin systematisk inndeling. Noen velger derfor å plassere disse i alternative slekter. Mange arter er også omdiskuterte med hensyn til sin status, både som selvstendig art og med hensyn til inndeling i underarter. Flere av underartene kan dessuten vise seg å være selvstendige arter. Mer forskning er imidlertid nødvendig før det kan konkluderes videre. Det er dessuten kjent, at mange av artene hybridiserer med sine nærmeste slektninger, noe som kan indikere at status ikke kan regnes som endelig avklart.
Post-britpop

Post-britpop er en undersjanger av britisk alternativ rock og den epoken som fulgte britpop på slutten av 1990-tallet og tidlig på 2000-tallet da media identifiserte en «ny generasjon» eller «en andre bølge» av gitarbaserte band som var inspirert av band som Pulp, Oasis og Blur, men med mindre åpent britisk opptatthet i sine sangtekster og gjorde mer bruk av amerikansk rock og innflytelse fra indie-rock, foruten også eksperimentell rock. Grupper i denne epoken, som Radiohead og The Verve, var allerede etablerte, men de fikk større framtredenhet etter nedgangen til britpop, men også nye grupper som Travis, Stereophonics, Feeder og særskilt Coldplay, oppnådde langt større internasjonal suksess de fleste av de britpop-gruppene som var før dem.

Karaktertrekk

Mange av bandene i tiden post-britpop unngikk betegnelsen «britpop» mens de fortsatt framstilte musikk avledet fra den. Musikken til de fleste gruppene var gitarbasert, ofte blandet de elementer fra tradisjonell, britisk rock, særskilt The Beatles, The Rolling Stones og The Small Faces, sammen med inspirasjon fra amerikansk rock. Band fra tidsepoken benyttet også en del elementer fra britisk rock og pop på 1970-tallet. Disse gruppene kom fra hele Storbritannia, og temaene i deres musikk tenderte å være mindre fokusert på livet i London og Storbritannia enn forgjengerne, og mer introspektivt og innadvendt. Dette, foruten en større villighet til fri til amerikansk presse og fans, kan ha bidratt til at en rekke av dem oppnådde internasjonal suksess. De har blitt sett på som å representere en framstilling av rockestjernen som en vanlig person, selve «nabogutten» og deres økende melodiske musikk ble også kritisert for å være kjedelig eller for lite original.
Den store moské i Kano

Den store moské i Kano er hovedmoskeen i byen Kano i Nigeria og en av de største moskeer i Nigeria. Den ligger ved siden av Gidan Rumfa, iKofara Mata Road, rett ved residensen til emiren av Kano, en viktig muslimsk leder i Nigeria.
Den opprinnelge store moskeen i byen var en jordmoské formet som et tårn (soro). Den ble bygd for kong Muhammad Rumfa på 1400-tallet, da islam fikk fotfeste i Kano-riket. Moskeen skal ha blitt gjenbygd for Muhammed Zaki i 1582 på et nytt sted. På siste halvdel av 1800-tallet skal den ha blitt gjenreist av Sarkin Kano Abdullahi etter å ha forfalt. Denne moskeen hadde et 20 meter høyt tårn, og ble omtalt som den mest imponerende bygningen i Vest-Afrika. Som andre jordbygninger måtte den stadig repareres.
Den siste jordmoskeen ble revet på 1950-tallet. Deretter støttet Storbritannia byggingrn av en ny moské som takk for Nigerias bidrag i andre verdenskrig. Den nåværende moskeen (2019) ble bygd i 1963. Den følger generell muslimsk arkitektur med kuppel og to minareter, og har ikke noe til felles med tradisjonell nigeriansk byggekunst. Til fredagsbønnen kan det samle inntil 50.000 troende.
Moskeen ble rammet av et bombeangrep fra Boko Haram den 28. november 2014. Rundt 120 mennesker døde og 260 ble såret. Angrepet ble sett på som rettet mot emiren av Kano, Sanusi II, som hadde gått sterkt ut mot Boko Haram og oppfordret folk til å kjempe mot dem bare eb uke tidligere. Emiren var ikke i Kano da angrepet fant sted.
Microstigmatidae

Utseende

Ganske små (de fleste under 10 mm lange) og slanke edderkopper, blant de minste av de mygalomorfe edderkoppene, gjerne lyst fargede gulbrune. De åtte øynene sitter samlet i det lite, ovalt område foran på forkroppen.

Levevis

Disse edderkoppene vandrer fritt omkring mellom løvstrø på bakken i skog. De ser ut til å bruke silke svært lite. Enkelte arter kan være svært tallrike.

Utbredelse

Familien er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika nordover til Panama, og i det sørlige Afrika.
S7 Airlines Flight 778

Flyet

Flyet var en Airbus A310-324 registrert F-OGYP, operert av S7 Airlines. Flyet fløy for første gang 3. april 1987, og var dermed 19 år og tre måneder gammelt. Det hadde vært i lufta i 59 865 timer, fordelt på 12 550 flyvninger. Flyet er laget for å tåle 35 000 flyvninger, 30 000 flytimer eller 20 år. A310 kom ble produsert fra 1982 til 1998, og over 225 fly ble laget.
Vargvinter

Vargvinter er en demo med Morgul, utgitt i 1994.
Breivasselva (Ringerike)

Breivasselva er ei elv i Ringerike kommune. Elva, som dannes ved utløpet av Breivannet, ligger i Brekkebygda, nordvest for Sokna i Soknedalen, og renner ut vest i Langvannet. Den inngår i Rudsvassdraget, som er en del av Soknavassdraget.
Kirkebakken Grand Prix

Kirkebakken Grand Prix har siden 2002 vært et årlig 200 meter langt rulleskisprintrenn for kjente norske og internasjonale skiløpere på rulleski. Kirkebakken GP blir arrangert av Hamar Skiklubb med hovedformålet til å bidra til å finansiere elitesatsingen i klubben. 
Rennet foregår i Kirkebakken midt i Hamar sentrum med start fra Strandgaten, over Grønnegata, og videre opp mot trappen til Hamar domkirke. I 2007 ble det også lagt inn en stafettdel med flere runder rundt et bykvartal før målgang ved toppen av kirkebakken. Løpet blir dekket på storskjerm og av kommentator mens publikum er henvist til begge sidene av veien. Løpsrekordene er satt av Magnus Frodahl med 21,54 sekunder (2010) og av Marit Bjørgen med 25,79 sekunder (2010).
Luol Deng

Tidlig liv

Loul Deng nedstammer som Dinka fra Sudan og er en av en søskenflokk på ni. Stammen er kjent for å lage noen av verdens høyeste personer.
Da Deng var liten jobbet hans far, Aldo Deng, som transportminister for Sudan. Senere måtte Loul, sammen med hans familie, flykte til Egypt på grunn av den sudanske borgerkrigen. Da Loul Deng kom til egypt med hans familie, møtte han den gamle NBA-stjernen Manute Bol, forøvrig også en annen Dinka. Av Bol lærte Luol Deng og hans bror hvordan man spilte basketball. I 1993 fikk Deng-familien asyl i England. Da dro de til South Norwood i London.
I England utviklet Loul en interesse for fotball og basketball. Luols bror spiller nå proffesjonelt basketball i England og enda to av hans søsken har spilt basketball på college i USA.
I 2007–2008-sesongen donerte Deng $50 (ca. 300 kroner) per scoring til «ninemillion.org», og $50 per scoring til «United Nations Foundation’s Nothing But Nets initiative».

Phoenix Suns

I første opptaksrunde 2004 ble Luol Deng trukket opp til NBA-laget Phoenix Suns. Men allerede det samme året, 24. juni 2004, ble Deng byttet bort til Chicago Bulls mot Bulls første opptaksrunde, rettighetene til å trekke opp Jackson Vroman og penger.

Chicago Bulls

I samme året som Luol Deng ble trukket til Phoenix Suns ble han byttet, som nevnt tidligere, til Chicago Bulls. Deng ble fornøyd i klubben og han spiller fortsatt for Chicago Bulls. Det var en tid da Chicago Bulls hadde problemer med å sikre seg en kontrakt med stortalentet, men det hele løste seg til slutt da Bulls ga Deng en kontrakt der Deng blir lønnet mellom ti og 14 millioner dollar hvert år, noe som tilsvarer mellom 55 og 80 millioner kroner.

Kilder

Deng bio hos NBA
Frisk Asker Ishockey i 2015/16

Spilleroverganger og signeringer

Dette er en liste over signeringer og spilleroverganger fra slutten av 2014/15-sesongen til overgangsfristen 31. januar 2016: