google/wiki40b huggingface dataset:
World cup i kjelkehockey 1991

World cup i kjelkehockey 1991 ble arrangert i Oslo i Norge.
Dette var det første World cup som ble arrangert, og fem lag deltok: Norge, Sverige, Canada, Storbritannia og USA.
Canada slo Sverige 3-2 i finalen. Dette var første gang Sverige tapte en kjelkehockeykamp.
Norge slo USA hele 11-0 i denne turneringen, og på det norske laget spilte bl.a. Morten Syversen, Kjell Vidar Røyne, Erik Sandbråten, Britt Mjaasund Øyen, Rolf Einar Øyen, Atle Haglund, Alf Engeseth, Julian Johansen og Bjørn Dybing.
Thomas Ebbesen

Karriere

Ebbesen vokste opp i Frankrike og dro etter fullført gymnas til USA, der han studerte kjemi og biologi ved Oberlin College i Oberlin i Ohio. Han fortsatte studiene ved Université Pierre-et-Marie-Curie i Paris, der han tok doktorgraden i fysisk kjemi. Etter dette arbeidet han ved Notre Dame Radiation Laboratory i USA. Han flyttet så til Japan. Han arbeidet ved NEC Fundamental Research Laboratories i Tsukuba, der han ble forskningssjef. I 1999 ble Ebbesen professor ved Louis Pasteur-universitetet i Strasbourg.
Sammen med Sumio Iijima oppdaget Ebbesen nanorør. Ebbesen utviklet metoder for å framstille nanorør i større mengder, det vil si gram. Han arbeidet siden særlig med karbonnanorør.

Utmerkelser

Ebbesen er innvalgt som medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi, Det Norske Videnskaps-Akademi, Académie des sciences og Institut universitaire de France. I 2001 ble ham, som den første, tildelt Randersprisen for «sin forskning på nye karbonmaterialer og nye optiske fenomen». Samme år fikk han sammen med Sumio Iijima, Cees Dekker og Paul McEuen, utmerkelsen Agilent Technologies Europhysics Prize «for sin medvirkning til forskning på karbon nanorør og deres mekaniske og elektroniske egenskaper.»
Han ble 29. mai 2014 tildelt Kavliprisen.
Reykholt

Reykholt var navnet på Snorre Sturlasons hovedgård på Vest-Island. Stedet ligger 155 km nordøst for Reykjavík.
Sturlason ble drept her i 1241. I 1947 ble Norges nasjonalgave til Island, Snorrestatuen av Gustav Vigeland, avduket på Reykholt. Snorres steinsatte badebasseng («Snorralaug») er restaurert. Snorrastofa kultur- og middelaldersenter åpnet 2000. Reykholt har vært kirkested siden tidlig kristen tid. Reykholt har i dag to kirker; en trekirke fra 1800-tallet, og ny kirke innviet 1996.
I Reykholt finner man Islands kraftigste varmtvannskilde med navnet Deildartunguhver. Den gir fra seg over 200 liter pr. sekund med 100 grader varmt vann.
NM i mangekamp 1936

NM i mangekamp 1936 var en del av NM i friidrett 1936.
Det ble konkurrert i femkamp og tikamp for menn. 
Mesterskapet i femkamp ble arrangert i Kristiansand 14. juni.
Mesterskapet i tikamp ble arrangert i Bergen 25.-26. juli.
Svensk Elektrobil

Svensk Elektrobil AB (SEA) var et svensk selskap som laget elektriske biler. Selskapet ble grunnlagt av ASEA og lå på Rosenlundsgatan i det sørlige Stockholm. Bilen kunne laste  2,5 tonn og hadde en toppfart på 25 Km/t.

Spesifikasjon

Bilen hadde en elektrisk motor som var koblet til Tudor-batterier på 250 Ah. En av modellene, EV 12 markedsført  i 1943 hadde to motorer. En ekstra motor som kunne kobles inn i motbakker og var tungt lastet. De fleste modellene hadde en rekkevidde på 60-70 Km, men 127 Km var oppnådd.

Historie

Produksjon av elektriske biler endte på slutten av 1940-tallet på grunn av konkurransen fra bensin-drevne biler. I 1959 ble selskapet omdøpt til Svensk Reaktorteknik og senere til ASEA-Atom og igjen, i 2009 som Westinghouse.
Fromental Halévy

Bakgrunn

Fromental Halévt var sønn av kantoren Élie Halfon Halévy. Navnet Fromental gjenspeiler at han ble født på denne merkedagen etter den franske revolusjonskalender. Halévy studerte fra ni års alder ved Pariskonservatoriet for Henri Berton og Luigi Cherubini.

Komponist

I 1819 mottok Halévy Prix de Rome og tilbrakte omkring tre år i Roma. Etter gjenkomsten klarte han først i 1827 å få ett av sine operaarbeider oppfört i Paris og ble snart en ettertraktet komponist. Sterkt påvirket av Giacomo Meyerbeers Robert, opptrådte han i 1835 med sitt hovedarbeide La Juive, som fant veien til de fleste operascener («Jødinnen»), og som tydeligst røper hans individualitet, som elsker det alvorlige og harde, med skarpe kontraster og lidenskapelige utbudd, og teatralsk prakt.
Av helt annet slag er imidlertid den friske og elegante komiske opera L'éclair 1835. Hans senere operaer (sammenlagt mer en 30) kunne ikke kappes med de før nevnte i suksess, helst Halévy genom Meyerbeers Hugenottene 1836 ble fordunklet.
Nevneverdige er Guido et Ginévra 1838, La reine de Cypre 1841, Charles VI 1843, Les mousquétaires de la reine 1846; Dronningens musketerer, 1848, Le val d'Andorre 1848; Andorradalen, (1888), La magicienne 1858 minnet delvis om den eldre franske komiske opera. 
Halévy skrev også kirkemusikk, kantater, sanger og pianostykker. Hans Lecons de lecture musicale 1857 ble innført i sangundervisningen i Paris' skoler. Som sekretær i Académie de musique (1854; medlem ble han i 1836) skrev han en mengde smakfulle erindringsstykker: Souvenirs et portratts (1861), Derniers souvenirs et portraits (1863). 
Han ble i 1827 lærer ved konservatoriet, var 1830-45 repetitør ved Grand opéra og fikk i 1833 professoratet i kontrapunkt (1840 i komposisjon) ved konservatoriet. Blant hans elever var Charles Gounod, Massé og Georges Bizet (som ble hans magister). I 1857 overtok han den musikalske føljetongen i La presse.
Biografier over Halévy ble skrevet av hans bror Leon Halévy (1862; nytt opplag 1863), Édouard Monnais 1863 og Arthur Pougin 1865.
Røysing

Røysing er en grend i Ogndal i Steinkjer kommune.  Røysing vokste fram med mange servicefunksjoner på 1900-tallet. Etter 1970-tallet har de fleste hatt jobb i Steinkjer, og så godt som alle servicefunksjonene er nedlagt.  De eneste som er igjen er Ogndal skole med nærliggende idrettsanlegg, Røysing barnehage, samt ungdomshuset Gildevangen.  Det er også et bilverksted i området.
Lyuba (mammut)

Lyuba (Люба) er en hunn-mammutkalv (Mammuthus primigenius) som døde for ca. 40 000 år siden én måned gammel. Hun er uten tvil den best bevarte mammutmumien i verden og forbigår Dima, en hannkalv som tidligere hadde vært den mest kjente.
Mammutungen ble funnet i mai 2007 av reinsdyroppdretteren og jegeren Juri Khudi på Jamalhalvøya, et område som tilhører Jamalo-Nenetsk i Russland og ble kalt «Lyuba» etter ektefellen hans.
Kalven veide 50 kg, var 85 centimeter høy og målte 130 centimeter fra snabel til hale, omtrent på størrelse med en stor hund.
Da man fant kalven var hun bemerkelsesverdig godt bevart; både øyne og snabel var intakt og noe pels satt igjen på kroppen. Mammuten ble overført til Japan for videre studier, inkludert CT-skanninger. 
Man antar at Lyuba døde av kvelning ved å inhalere gjørme da hun kjempet for å komme seg ut av mudderet i elveleiet hun krysset sammen med flokken hun tilhørte. Det leire-lignende stoffet som trolig kvalte henne var også med på å bevare  og preservere henne i nesten uberørt tilstand. Huden og organene er intakte og forskerne var i stand til å identifisere melk fra moren i magen. Det ble også funnet avføring i tarmen som viser at hun spiste de voksne flokkmedlemmenes avføring for å bygge opp en normal tarmflora av bakterier for å hjelpe til å fordøye plantemateriale. 
Tidligere mammutfunn som er dårligere bevart enn Lyuba har vist tegn til underernæring mens Lyuba fremstår som svært sunn. Organene og huden er i perfekt stand.
Hun har godt bevart DNA og det er antatt at en levende mammut ville kunne klones fra henne.
Tverrsnitt av den venstre støttannen og en forjeksel antyder at hun stammer fra mammuter som kom til Sibir fra Alaska ved å krysse Beringlandbrua etter at den opprinnelige sibirske stammen av mammuter var utdødd eller jaget bort.
Ved å undersøke Lyubas tenner håper forskerne å få innsikt i hva som forårsaket at pattedyrene døde ut for rundt 10.000 år siden.
Lyuba er utstilt i Field Museum of Natural History i Chicago.
Paul Julius von Reuter

Bakgrunn

Han ble født som Israel Beer Josaphat i Tyskland som sønn av rabbien Samuel Levi Josaphat, som stammet fra Witzenhausen, og hans hustru Betty Sanders.  Han vokste opp i gamlebyen i Kassel. Der begynte han i kjøpmannslære og ble bankkjøpmann. 
I Göttingen møtte han Carl Friedrich Gauss, som eksperimenterte med elektriske signaler gjennom ledninger. Disse eksperimenter var en del av grunnlaget for utviklingen av den elektriske telegrafi. I 1840 dro Josaphat til Berlin.

Karriere

Han flyttet videre til London i 1845, konverterte til luthersk  kristendom og lot seg døpe i den tysk-lutherske menighet St. George's Church i byen, og tok navnet Paul Julius Reuter. Senere giftet han seg med bankierdatteren Ida Maria Elizabeth Clementine Magnus i Berlin. Han kjøpte seg inn i et ansett forlagshus med egen bokhandel, «Reuter und Stargardt». Ved sin publikasjon av demokratiske skrifter under den mislykkede borgerlige revolusjon av 1848/49 ble Reuter utsatt i Berlin. Han unndro seg det prøyssiske politis rekkevidde ved å emigrere tilø Paris i 1848.
I Paris arbeidet han i et nyhetsbyrå. Da telegrafien utviklet seg, åpnet Reuter et kontor i Aachen som sendte meldinger mellom Brussel og Aachen med brevduer. Dette var den manglende forbindelsen som forbandt Berlin med Paris. Brevduene var meget hurtigere enn posttoget, noe som ga Reuter raskere tilgang på nyheter fra Paris-børsen. I 1851 ble brevduene erstattet av en direkte telegraflinje.
Også mellom Storbritannia og det europeiske kontibent ble det lagt en telegrafforbindelse, gjennom Den engelske kanal. Reuter åpnet så kontor ved Londonbørsen ofg flyttet dit i 1851. 
I 1863 ble telegraflinjen forlenget til havnebyen Cork i det sørvestlige Irland. Skip som kom fra Amerika kastet kanistre med nyheter i havet utenfor kysten; beholderne ble fisket opp og bragt tinn til Cork og derfra videretelegrafert. Slik ble de ferske nyheter fra Amerika spredt i Europa lenge før amerikaskipene i det hele tatt var kommet i havn i London. På denne måten hadde Reuters formidlingstjeneste atter skaffet seg et avgjørende nyhetsforsprang.
Etter at telegrafen kom til stadig nye byer sørget han for å plassere egne korrespondenter og agenturer i alle viktigere byer, og etterhvert hadde han ved sitt aksjeselskap «Reuters Telegraphic Comp. Incorporated» i praksis et nyhetsformidlingsmonopol.
I 1871 ble Reuter opphøyet i adelstanden og utnevnt til baron av hertugen av Sachsen-Coburg-Gotha.
Han døde i 1899 i Villa Reuter i Nice i Frankrike.
Dakotaterritoriet

Dakota-territoriet var en benevnelse for det territoriet som USA administrerte i årene 1861 til 1889. Territoriet besto av de nordligste områdene som ble ervervet av USA fra Fransk Louisiana ved Louisiana-kjøpet i 1803, samt den sørligste delen av Rupert's Land, som ble kjøpt i 1818. Navnet henviser til Dakota-grenen av Sioux-folkene som befolket området på denne tiden. Det meste av Dakota-territoriet var tidligere en del av Minnesota og Nebraska territoriene.
Da Minnesota ble tatt opp som stat i 1858, falt det resterende området mellom Missouri-elven og Minnesotas vestgrense utenfor det organiserte området. Da Yankton-traktaten ble undertegnet samme år, ble mye av det som hadde vært Sioux-området overført det den amierkanske regjeringen, og tidligere settlere dannet en uoffisiell provisorisk myndighet og arbeidet uten hell for at dette skulle bli et offisielt territorium tilhørende USA.
Tre år senere arbeidet den nyvalgte presidenten Abraham Lincolns inngiftede slektning J.B.S. Todd for at området skulle få status som territorium og Kongressen vedtok da at opprettelsen av Dakota-territoriet. Det ble formalisert som territorium fra 2. mars 1861. Ved opprettelsen omfattet Dakota-territoriet det meste av dagens Montana og Wyoming, samt dagens Nord-Dakota og Sør-Dakota, samt en liten del av dagens Nebraska, men i 1868 ble det redusert til dagens to Dakota-stater.
Administrasjonssenteret var opprinnelig i Yankton i dagens Sør-Dakota, men ble i 1883 flyttet til Bismarck. Dakota-territoriet ble delt i de to statene Nord-Dakota og Sør-Dakota 2. november 1889. Det var en rekke årsaker til delingen, blant annet var bosetningsmønstret delt i de nordøstlige og sørøstlige hjørnene av området med store avstander mellom disse. I tillegg lå det også politiske vurderinger bak, da to stater fra dette dengang republikanske området medførte flere representanter fra dette partiet i de føderale organene i Washington D.C., særlig med to ekstra representanter i senatet.
Fermis paradoks

Fermis paradoks påpeker at hvis utenomjordisk liv eksisterer, så burde «de» ha kontaktet oss allerede. Dette har bakgrunn i at Solen er en forholdsvis ung stjerne i astronomisk målestokk, og med tanke på de milliardene av stjernene i Melkeveien – og universet forøvrig – med tilhørende jordlignende planeter, så er det sannsynlig at flere av disse planetene har kunnet utviklet seg til å bli en avansert sivilisasjon, og at de potensielt sett ligger langt foran oss teknologisk. 
Paradokset ligger i at «de» enda ikke har kontaktet oss; universets alder og størrelse tilsier at flere avanserte sivilisasjoner eksisterer. Men selv om det stemmer, så er det et paradoks at vi ikke kan bevise «deres» eksistens.
Den norsk-svenske grense

Den norsk-svenske grense (i Norge kalt svenskegrensen, i Sverige kalt Norska gränsen) er riksgrensen mellom Norge og Sverige. På land er den 1630 km lang regnet fra innerst i Iddefjorden i Østfold til Treriksrøysen i Storfjord i Troms; i tillegg kommer avtalt delelinje i selve fjorden og ut i skjærgården sør for Hvaler.
Det er er den lengste og eldste riksgrensen mellom to land i Europa. Store deler av riksgrensen går i ubebodde strøk, fra Østfold til Trysil gjennom skogsområder, lenger nord hovedsakelig gjennom fjellområder.

Geografi

På norsk side ligger fra sør til nord fylkene Østfold, Akershus, Hedmark, Trøndelag, Nordland og Troms langs svenskegrensen, mens på svensk side ligger lenene Västra Götalands län, Värmlands län, Dalarnas län, Jämtlands län, Västerbottens län og Norrbottens län langs norskegrensen.

Grenseoverganger

Det er 64 allmenne grenseoverganger på vei mellom Norge og Sverige.
Europavei 6 ved Svinesund og Riksvei 2 / Riksväg 61 ved Morokulien er de mest trafikkerte grenseovergangene. Andre viktige grenseoverganger er på Europavei 18 ved Ørje Tollsted øst for Ørje, Europavei 14 ved Meråker / Storlien, Europavei 12 ved Umbukta og Europavei 10 på Bjørnfjell.

Jernbaneoverganger

Det er fire jernbaneoverganger mellom Norge og Sverige: Kornsjø i Østfold (Østfoldbanen), øst for Magnor i Hedmark (Kongsvingerbanen), vest for Storlien i Trøndelag (Meråkerbanen) og Bjørnfjell i Nordland (Ofotbanen).
Hollywood Hotel (radioprogram)

Hollywood Hotel var et amerikansk radioprogram som ble sendt fra 1934 til 1938. Det inneholdt Hollywood-stjerner i dramatiserte versjoner av deres nyeste filmer og «bidro til å gjøre Hollywood til et utgangspunkt for store radioprogrammer». Radiohistorikeren John Dunning kalte programmet, som ble sponset av Campbell Soup Company, «det mest glamorøse programmet i sin tid». 
Initiativtakeren til programmet var sladrespaltisten Louella Parsons, hvis spalte ble distribuert av Hearst Syndicate. Dunning skrev at hun «fremmet konseptet og ble drivkraften bak suksessen til Hollywood Hotel.»
På det tidspunktet Hollywood Hotel ble lansert, hadde ikke Parsons noen likemenn i Hollywood. I 1937 skrev spaltisten Jimmy Fidler: «Louella Parsons har utvidet sin dominans av filmland til å inkludere radio, og ve dem som våger å gi blaffen i hennes autoritet.»

Sendinger utenfor USA

Hollywood Hotels popularitet spredte seg også utenfor USA. Den 28. januar 1938, begynte alle stasjoner i Canadian Broadcasting Corporation å sende programmet. Det ble også kringkastet i Australia. I en annonse i en avis i Sydney 11. juni 1938 stod det: «I Amerika underholder ‘Hollywood Hotel’ millioner av lyttere, og nå, fra 2UE, får det et stort publikum som setter pris på smart og kvikk underholdning. Hør det hver torsdag kveld klokken 8.15.»
Arbeidermesterskapet i friidrett 1935

Arbeidermesterskapet i friidrett 1935 ble arrangert i Oslo av Arbeidernes Idrettsforbund.
Orfeus forlag

Orfeus forlag ble stifet av Ole Rikard Høisæther i 1995, men ble i 2011 et selvstendig forlag etter å ha vært en del av Cappelen Damm i 10 år.
Fra 2011 har forlaget utgitt over 50 titler innenfor illustrerte kunst- og designbøker. Orfeus har siden 2011 blitt driftet i samarbeid med sjefredaktør Inger Schjoldager.
Av Orfeus' viktigste utgivelser finner man Edvard Munch, samlede grafiske verk, Kongens hus og Arv og tradisjon.
Pål Eiriksson

Pål Eiriksson (1285–ca. 1344) var en norsk ridder og den siste merkesmann.
Omkring 1315 ble han merkesmann og fikk bære kongens merke (flagg og sånt) når de var ute og kriget.  Han ga råd til kongen og var den fremste i kongens hird (livvakter). Over ham var det kun Norges rikes kansler som stod nærmere kongen i rang. På den tiden var det forøvrig Ivar Olavsson som var kansler, og han måtte bo i Mariakirken i Oslo.
Da kong Håkon V Magnusson døde i 1319 var Pål en av åtte stormenn som stod rundt ham og lovet å føre arven videre.  Pål var også på god fot med etterkommeren, den tre år gamle dattersønnen, kong Magnus den 7. (1316–74).
Pål eide jord i Valdres der familien kom fra, hadde leilighet i Oslo og fikk i 1315 ei elv av kongen.   Den lå i Alvheim som på den tiden het Elvesyssel. Men, den ga han til Mariakirken i Oslo i 1320, som på den tiden var kongens kapell.
Pål hadde en faster (tante) som het Jartrud Gydasson og var gift med baron og riksråd Guttorm Gydasson (død 1307) fra Valdrestraktene.  Tanta het muligens Jartrud Ormsson, og kan ha vært datter av Orm som var kansler 1276–80.
Historiker Gregers Fougner Lundh (1786–1836) nevner at den danske slektsgransker Iver Hirtzholm (1635–96) antyder at "Povel Erichsen" var av slekten "Krogerne" og at denne kunne føres tilbake til engelske adelsmenn.
Det er nevnt at han var gift med ei Sigrid Håreksdatter.
Realkonkurrens

Realkonkurrens er i norsk strafferett når flere forbrytelser eller forseelser blir pådømt i én straffesak. Likeartet realkonkurrens foreligger når det er flere straffbare handlinger av samme slag som blir pådømt, slik som en rekke innbrudd. Ulikeartet realkonkurrens foreligger når de ulike handlingen er av ulikt slag, slik som tyveri, legemsfornærmelse og brudd på vegtrafikkloven.
Ved realkonkurrens skal gjerningsmannen få utmålt én straff, og denne må være høyere enn det høyeste lavmål for straff som gjelder for noen av straffebudene som kommer til anvendelse, men ikke høyere enn det dobbelte av den maksimalstraff som det strengeste straffebudet gir.
I visse sammenhenger vil flere straffbare handlinger nært knyttet til hverandre bli ansett som én sammenhengende forbrytelse (og dermed ikke flere forbrytelser i realkonkurrens). Dette bestemmes blant annet ut ifra hvordan det straffebud som skal anvendes er utformet. Selv om en tyv tar flere gjenstander er det kun snakk om ett tyveri, eller selv om en person påfører en annen flere slag, er det likevel bare snakk om én legemsfornærmelse. Også når det er lengre tid mellom handlingene kan det være aktuelt å se på dem som en fortsatt forbrytelse, slik som ved varig omsorgssvikt, underslag over tid, regelmessig seksuell omgang med mindreårig e.l.
Spørsmålet om flere handlinger skal klassifiseres som handlinger i realkonkurrens eller fortsatt forbrytelse har blant annet betydning for straffeutmålingen, valg av straffebud og frist for foreldelse. Realkonkurrens vil ofte føre til strengere straffeutmåling, men det kan på den annen side være at fortsatt forbrytelse medfører at forholdet totalt sett kommer under et strengere straffebud (f.eks. tyveri istedenfor naskeri). Foreldelsesfristen for forbrytelser løper fra dagen det straffbare forhold er opphørt, og dermed vil de tidligste handlinger tidligere bli foreldet ved realkonkurrens enn ved fortsatt forbrytelse. I tillegg vil handlinger som inngår i en fortsatt forbrytelse i sin helhet kunne pådømmes i Norge selv om noen av handlingene er utført utenfor norsk strafferetts virkekrets.
Spørsmålet har videre betydning for utformingen av tiltalen. Ved realkonkurrens må hver enkelt handling spesifiseres og individualiseres, og det er kun de tiltalte handlinger som vil bli rettskraftig pådømt. Ved en fortsatt forbrytelse vil alle handlinger innenfor forbrytelsen anses rettkraftig avgjort ved dom.
Dalsbygda (Os)

Dalsbygda er en bygd med omtrent 600 innbyggere, i Os kommune i Hedmark fylke. Den er en ganske typisk østlandsk fjellbygd, og preges av landbruk, ikke minst melkeproduksjon siden klimaet gjør åkerbruk vanskelig. Nærmeste større by er Røros, på motsatt side av fylkesgrensen mot Trøndelag. I Dalsbygda er det skole, butikk og kafé, og et aktivt foreningsliv.
Blant de mest kjente dalsbygdingene er langrennsløperne Annar Ryen og Therese Johaug.
Nederlandsk India

Nederlandsk India (nederlandsk: Nederlands-Indië; indonesisk: Hindia Belanda), også kjent som Nederlandsk Østindia, er den offisielle benevnelsen på Nederlands kolonier i Sørøst-Asia i perioden 1815 til desember 1949 da den selvstendige staten Indonesia ble opprettet som følge av den andre verdenskrig. Nederlandsk India ble opprettet fra de nasjonaliserte koloniene til Det nederlandske ostindiske kompani som kom inn under administrasjonen til den nederlandske regjering i 1800.
I løpet av 1800-tallet ble Nederlands besittelser og hegemoni utvidet, og nådde sin største territoriale utstrekning tidlig på 1900-tallet. Kolonien bidro til den nederlandske globale prominens innen handel med krydder og landbruksavlinger på 1800-tallet og til tidlig på 1900-tallet. Begrepet Indonesia kom i bruk som geografisk lokalisering etter 1880. Tidlig på 1900-tallet begynte lokale intellektuelle utvikle begrepet Indonesia som en nasjonalstat, og satte i gang en politisk bevegelse for uavhengighet.
Japans okkupasjon under den andre verdenskrig oppløste og avviklet mye av den nederlandske kolonistaten og dens økonomi. Som følge av Japans kapitulasjon i august 1945 erklærte indonesiske nasjonalister uavhengighet som de kjempet for å sikre i den påfølgende den indonesiske nasjonalrevolusjonen. Nederland anerkjente indonesisk selvstendighet ved den nederlandske-indonesiske rundbordskonferansen som ble holdt i Haag i 1949, med unntak av Nederlandsk Ny-Guinea, det vil si Vest-Papua (tidligere kalt Irian Jaya), som ble avgitt til Indonesia i 1963 i henhold til avtalen i New York.
Ramsrud

Ramsrud i Heradsbygda er et tidligere holdeplass (nedlagt 1970) på Bergensbanen, ca. 4,5 km fra Hønefoss stasjon. Stedet ligger langs riksvei 7 i Ringerike kommune og er mest kjent for den svingete Ramsrudhellinga ned mot Sogna og Sandaker. Ny veistrekning fra Ramsrud- Kjeldsbergsvingene, 6250m lang, ble åpnet mandag 7.november 2011.
Panamerikanske leker

De panamerikanske leker er en internasjonal multisportkonkurranse som avholdes hvert fjerde år med deltakere fra hele det amerikanske kontinent. Lekene ble første gang arrangert i Buenos Aires, Argentina i 1951. I de siste lekene deltok over 5 000 utøvere fra 42 land.
Purpurprydvikler

Utseende

En middelsstor (vingespenn 15-19 millimeter) vikler. Når den er nyklekt, har vingene et påfallende rosa eller purpuraktig fargeskjær, men dette blekner fort til gulbrunt. Forvingen har et litt utydelig, brunlig nettmønster. Bakvingen er gråbrun.

Levevis

Larvene utvikler seg på røttene av dyller (Sonchus spp.) og løvetann (Taraxacum spp.). De voksne sommerfuglene finnes på skrotemark, veikanter og andre lysåpne steder og flyr i juni-juli.

Utbredelse

Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i sør og nord, og i det nordlige Asia.
I Norge er den bare kjent fra Aust-Agder, det eneste kjente norske funnet er fra Arendal i 1970. Arten blir vurdert som Regionalt utdødd (RE) i den norske rødlisten fra 2010, siden den ikke er blitt gjenfunnet på 40 år til tross for at det har blitt samlet mye i området.