google/wiki40b huggingface dataset:
Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 2004

Afrikamesterskapet i fotball for kvinner 2004 ble arrangert i Sør-Afrika mellom 18. september og 3. oktober 2004. Turneringen ble vunnet av Nigeria.

Kvalifisering

20 lag kjempet om syv plasser (i tillegg til Sør-Arfrika, som var kvalifisert som vert). Kvalifiseringen ble organisert i to deler, slik at de dårligste lagene måtte først gjennom en forkvalifisering før den egentlige kvalifiseringen. Både forkvalifiseringen og kvalifiseringen ble gjennomført ved at to og to lag møttes hjemme og borte.
Syl

En syl er et verktøy bestående av en stålspiss med håndtak. Det anvendes for eksempel til markering i tre, for å gjøre det lettere å få i skruer, og til å lage hull i lær.
Ferjesambandet Ranavik–Skjersholmane

Ranavik–Skjersholmane er et fergesamband på fylkesvei 544 mellom Kvinnherad og Stord kommuner. Strekningen betjenes av Norled med opptil 23 daglige avganger i hver retning. Overfarten fra Ranavik til Skjærsholmane tar 40 minutter. En tur i døgnet går til Jektevik på Stord og Hodnanes på Tysnes istedenfor til Skjersholmane.

Historie

Frem til 2003 gikk dette sambandet mellom Leirvik på Stord, Ranavik på Halsnøy og Sunde i Kvinnherad. Sommeren 2003 ble anløpet på Stord flyttet til Skjersholmane. I mai 2008 åpnet Halsnøytunnelen og Sunde ble sløyfet. Overfarten mellom Sunde og Ranavik tok 15 minutter.
EM for brassband 2008

EM for brassband 2008, det 31. europamesterskapet for brassband ble arrangert 2. og 3. mai 2008 i Stavanger konserthus.

Musikk

Pliktnummer i konkurransen var Brass Blót av Håkon Berge. Cory Band gjorde Music for Battle Creek av Philip Sparke som sitt selvvalgte musikkverk; Brass Band Willebroek spilte samme verk. Grimethorpe Colliery Band fremførteVienna Nights av Philip Wilby i sin selvvalgte avdeling.
Xiangyang (Hegang)

Xiangyang (向阳区|, Xiàngyáng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Hegang i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina med et areal på 8,2 km² og ca. 100 000 innbyggere (2004).
Brunhodetanagar

Utbredelse

Den forekommer i Bolivia, Brasil, Colombia, Costa Rica, Ecuador, Fransk Guyana, Guyana, Nicaragua, Panama, Peru, Surinam, Trinidad og Tobago, Venezuela.
Orientbrakksvale

Taksonomi

Orientbrakksvala er nært beslektet med både brakksvale (G. pratincola), som den tidligere ble regnet som en underart av, og steppebrakksvale (G. nordmanni).

Beskrivelse

Orientbrakksvala måler typisk 23–25 cm og veier omkring 59–95 g. Arten har et vingespenn på cirka 58–64 cm.

Utbredelse

Arten er utbredt fra det ekstremt sørlige Sibir, det østre Mongolia og nordøstre Kina (Heilongjiang) og sørover til det nordlige India, på Sri Lanka, i Sørøst-Asia og på Taiwan; lokalt også i Vest-Japan og på Ryukyuøyene. I tillegg avles arten i det sørlige Pakistan, samt på Filippinene og Borneo. Arten er dessuten observert flere steder i Europa, blant annet i Norge. Orientbrakksvala overvintrer i sør, ned mot Ny-Guinea og det nordlige Australia.

Atferd

Arten habiterer på stepper, åpne gressletter, tørre elvesletter, tidevannsmudderbanker og jordbruksland, som regel nær vann. I Australia også i mudret våtmarksområde. På Ny-Guinea er arten observert i høyder opp mot 1 700 moh.
Orientbrakksvala eter mest insekter og andre mindre leddyr, spesielt gresshopper, sirisser og biller. Utenfor hekketiden eter en også bevingede termitter, som gjerne svermer før regn. Byttet fanges for det meste i flukt, men av og til også på bakken.
Arten hekker i april–juni. Redene bygges i små fordypninger direkte på bakken i åpent sletteland, ofte like etter nylige gressbranner, i løst sammensatte kolonier. Hunnen legger  2–3 egg, men lite er kjent om inkubasjonstiden og ungestellet.
De nordøstre populasjonene er langdistansetrekkere som trekker sørover til Sørøst-Asia, Indonesia og Australia i perioden oktober–april. De returnerer til hekkeområdene i mai.
Pedro Aguirre Cerda (forskningsstasjon)

Base de Pedro Aguirre Cerda var en chilensk forskningsstasjon i Antarktis, beliggende på Deceptionøya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene.
Stasjonen ble innviet 18. februar 1955 ved Pendulum Cove i havnebassenget Port Foster for å øke chilensk nærvær i området, som inngår i Chiles territorialkrav i Antarktis. En de Havilland Beaver ble benyttet for å skaffe forsyninger fra Punta Arenas. Stasjonen ble ødelagt under vulkanutbrudd 4. desember 1967 og er ikke gjenoppbygd.
Ved stasjonen ble det foruten meteorologiske målinger gjennomført forskning innen seismikk, vulkanologi, atmosfærisk radioaktivitet og biologi.
Ruinene av Base de Pedro Aguirre Cerda ble i 2001 oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder i Antarktis. I 2003 ble det oppført en informasjonstavle på stedet.
Stasjonen er navngitt etter den chilenske presidenten Pedro Aguirre Cerda (1879–1941).
Software Park Thailand

Software Park Thailand er en statlig etat under Thailand National Science and Technology Development Agency, og ble etablert for å stimulere industrien for programvareutvikling i Thailand. Software Park Thailand har også opprettholdt et nært samarbeid med den privat sektoren.
En av Software Park Thailands parker ligger i Pak Kret byen, som ligger i Nonthaburi provinsen i Thailand.
Organdonasjon

Organdonasjon er når en organdonor gir ett eller flere organer til andre. Som oftest skjer dette når donor er død, men en levende person kan også avgi en nyre og en del av leveren.
Organet som doneres opereres inn i den pasienten som trenger nytt organ. Pr. 2015 er det syv organer som kan doneres bort: hjertet, to lunger, to nyrer, leveren og bukspyttkjertelen. Det benyttes imidlertid også vev som hornhinner, hud og blodårer med klaffer.
Organdonasjon reguleres i Norge av Lov om donasjon og transplantasjon av organ, celler og vev (transplantasjonslova). Ved transplantasjon av organer fra avdød donor, er det i praksis familien som avgjør om det kan skje. Avgjørelsen skal være basert på avdødes ønske eller antatte ønske. Forutsetning for donasjon av vitale organer, er at donor er hjernedød.
Det finnes ikke noe sentralt register over organdonorer i Norge. Tanken bak dette er at det ville være en utfordring å få mange nok til å melde seg inn i et slikt register, og det er derfor bedre å se på hele befolkningen som potensielle donorer. Dette gjenspeiler seg i statistikk for land med og uten register, for eksempel Spania som ikke har donorregister, men er på førsteplass i Europa. Norge, som ikke har donorregister, nærmer seg toppen i Europa på nyre- og hjertetransplantasjoner. Sverige har et register, men ligger langt bak Norge i antall donasjoner. Tross dette, er det underskudd på organdonorer i Norge.
I Norge er det Stiftelsen Organdonasjon som er pådrivere i forhold til helsevesen og myndigheter for å sikre at nødvendige ressurser stilles til disposisjon for å redde liv.
Rettspolitisk forening

Rettspolitisk forening er en uavhengig norsk forening bestående av jurister, studenter i juridiske fag og andre interesserte. 
Ideen om en rettspolitisk forening ble første gang fremsatt på et seminar i regi av Juss-Buss høsten 1973, og foreninga ble stiftet 6. juni 1974. Rettspolitisk forening driver påvirkningsarbeid for å forsvare rettsstatlige verdier, for å bedre den rettslige situasjonen til utsatte grupper og for å styrke menneskerettighetenes stilling i Norge. Foreninga er også utgiver av tidsskriftet Kritisk Juss.
Protosuberites

Utbredelse

Slekten er utbredt i Atlanterhavet, Stillehavet og Indiahavet.
Poståpnernes Landsforbund

Poståpnernes Landsforbund var et norsk fagforbund som ble stiftet i 1909. Mange av poståpnerne var før foreningens start passive medlemmer av de to andre postforbundene, men fant at interessene deres ikke ble ivaretatt der. Fagforeningen sluttet seg til Postfolkenes Fellesforbund og LO i 1954.
I 1977 slo foreninga seg sammen med Det norske Postmannslag og dannet Den norske Postorganisasjon.
Frelsesarmeens Historiske Selskap

Frelsesarmeens historiske selskap ble opprettet 2011 for dem som er interessert i de mange fasettene av Frelsesarmeens historie. Fra de kjente FA-personlighetene til de anonyme, fra de viktige nasjonale begivenhetene til lokale hendelser og kuriositeter. Selskapet drives av frivillige entusiaster og ledes av Per Arne Krumsvik som har hatt dette vervet siden starten.

Organisering

1) Selskapet er åpent for alle som er interessert i Frelsesarmeens historie. Annen tilknytning til Frelsesarmeen er ikke påkrevet. Medlemskapet er personlig. Medlemmene betaler en årlig kontingent som til selskapet. Medlemmene får årboka gratis. Både innmelding og eventuell utmelding skjer skriftlig. 
2) Selskapet har årsmøte i forbindelse med Frelsesarméhistorisk dag eller Frelsesarmeens årskongress. 
3) Årsmøtet velger selskapets styre. Styret består av fem medlemmer med to vararepresentanter. Styret konstituerer seg selv. 
4) Styrets ansvarsområder: - Holde det antall møter som man finner påkrevet, men ikke færre enn to hvert år. - Legge fram regnskap og årsmelding på årsmøtet. - Arrangere ulike tiltak som er relatert til Selskapets oppgaver - Sørge for at årboka utgis. 
5) Selskapets sekretariat er lokalisert til Ressurssenteret på Jeløy.

Publikasjoner

”Så lenge... - William Booth for 100 år siden - og i dag” - Nils Petter Enstad red. -  Frelsesarmeens Historiske Selskap – Oslo 2012
”Reinert Gundersen” - Nils Petter Enstad -  Frelsesarmeens Historiske Selskap – Oslo 2015
"Frelseskrig i 100 år - Sogndal 1915-2015" - Emil Skartveit red - Frelsesarmeens Historiske Selskap - Oslo 2015
"Frelseskrig i Østfold" - Nils Petter Enstad - Frelsesarmeens Historiske Selskap – Oslo 2017
"Norsk Tidsskrift for Misjonsvitenskap # 2-3/2018" - Anna Rebecca Solevåg & Per Arne Krumsvik - Frelsesarmeens Historiske Selskap

Selskapets blogg

Historisk selskap har en blogg med artikler om historiske emner, nyheter om arbeidet som historisk selskap gjør, og informasjon om  arrangementer. Arkivet er innholdsrikt. Bloggen redigeres av forfatteren Nils Petter Enstad.
Antonio de la Cruz

Landslaget

Antonio de la Cruz spilte 6 landskamper for Spanias herrelandslag. Han ble tatt ut i Spanias tropp til VM i fotball 1978.
Ungdommens Kulturpris

Ungdommens Kulturpris blir gitt i de fleste kommuner rundt i landet til en ungdom eller gruppe av ungdommer som har vist et positivt engasjement innen sang, musikk, dans, drama, teater, bildende kunst, idrett eller lignende i året som gikk.
Robert Lee (Texas)

Robert Lee er administrativt sete i Coke County i Texas. Byen har sitt navn etter sørstatsgeneralen Robert E. Lee fra den amerikanske borgerkrig. Etter 2010 års folketelling hadde Robert Lee 1 049 innbyggere.
GOST 7.67

GOST 7.67 eller ISO 3166-88 er en GOST-standard for landskoder.
Standarden angir lands navn på russisk og engelsk (i denne artikkelen oversatt til norsk), trebokstavers koder med det kyrilliske alfabetet, tre- og tobokstavers koder med det latinske alfabetet og tresifra numeriske koder. De tre sistnevnte er i utgangspunktet de samme som i ISO 3166-1 (alfa-3, alfa-2 og numerisk respektivt), men det kan oppstå forskjeller da ikke alle endringer i ISO 3166-1 er reflektert i GOST 7.67 (for eksempel for Romania, hvis alfa-3-kode er endra fra ROM til ROU i ISO 3166-1, men ikke i GOST 7.67).
Coscinocephalus cribrifrons

Utseende

En middelsstor (ca. 20-25 millimeter), avlang, blankt svart hornbille. Arten har ikke horn på hodet eller uthulinger på pronotum. Hodet er skovlformet med rundet "snute", pronotum rundet, fint punktert og svært blankt. Dekkvingene er jevnbrede med tydelige punktrader. Beina er forholdsvis lange, for-leggen med tre korte tenner. Det er lite ytre forskjell mellom kjønnene, hunnen er litt bredere enn hannen.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det sørlige Nord-Amerika og Mexico. C. cribrifrons ble beskrevet fra Arizona og finnes også i tilstøtende områder av Mexico.
Otto Finsch

Bakgrunn

Otto Finschs far eide et glassliperi og ledet en tegneskole. Faren ønsket at han skulle ha kjøpmann.

Naturforsker

Otto Finsch reiste 19 år gammel til Bulgaria og Ungarn hvor han arbeidet som privatlærer og studerte fuglelivet i fritiden. Han fikk publisert sin første avhandling i Journal für Ornithologie, en avhandling om fuglene i Bulgaria. Så ble han assisterende kurator ved Nederlandsk Naturmuseum i Leiden, og i 1864 kurator på museet i Bremen. 
I 1876 fulgte han zoologen Alfred Brehm på en ekspedisjon på oppdrag av  Bremer Geographischen Gesellschaft  til Vest-Sibir, Turkestan og nordvestlige deler av Kina.
Finsch sa opp jobben som kurator på museet i 1878 for å fortsette å reise. Sammen med kona Josephine besøkte han Polynesia, New Zealand, Australia og Ny-Guinea og vendte ikke tilbake til Tyskland før i 1882. 
I 1884 dro han igjen til Ny-Guinea, nå som Bismarcks keiserlige kommisjonær. Han forhandlet for at den nordøstlige del av øya skulle bli et tysk protektorat sammen med New Britain og New Ireland. Det fikk navnet Kaiser Wilhelms Land og  Bismarckarkipelet. Hovedstaden i kolonien fikk navnet Finschhafen til ære for ham. 
I 1885 var han første europeer til å oppdage elva Sepik, og han kalte den opp etter Tysklands keiserinne Augusta av Sachsen-Weimar.
Etter at han kom tilbake til Berlin var Finsch to år rådgiver for Neuguinea-Kompagnie. I 1998 ble han kurator for fuglesamlingen til Rijksmuseum i Leiden, og i 1904 ble han leder for etnografisk avdeling ved museet i Braunschweig, hvor han døde.
Noen papegøyearter er oppkalt etter ham, som Amazona finschi og Psittacula finschii. Finschkrateret på Månen er også oppkalt til hans ære.
Cathróe av Metz

Opprinnelse

En ledetråd til Cathróes opprinnelse og bakgrunn er hans navn; gjengitt ulikt som Cadroe, Cadroë, Catroe, Cadroes, Cadroel, Codroel, Kaddroë. I helgenbiografien er hans navn gjengitt som Kaddroe av hans biograf. Hans biograf forklarer at det betyr bellator in castris Dominis, «en soldat i Herrens leir(er)». En del forskere har foreslått at det munker på det europeiske fastlandet hørte og transkriberte var et brytonisk, særskilt kumbrisk navn, og hvor det første elementet representerte det kumbrisk Cat, «slag». Imidlertid, ved følge John Colgan, favoriserer David Dumville en goidelisk etymologi. Han peker på at personnavnet Cathróe er bevitnet på gammelirsk og mellomirsk, og kan bli forklart som en sammensatt mening av «slagmark» (Cath, lingvistisk beslektet med walisiske cat + róe).
Cathróe ble født en gang rundt 900. Hans fars navn er gitt som Fochereach, en adelsmann og hans mor var Bania, som kom fra en tilsvarende bakgrunn. Etter hans bror ble født med det goideliske navnet Mattadán, ble Cathróe sendt av sted til oppfostring hos hans onkel på farssiden, Beanus (sankt Bean, men det er flere gæliske helgener med dette navnet).

Pilegrimsreise

Bean sendte sin nevø til Armagh på Irland for å studere og hvor han synes å ha lært både latin og gresk. Han kom tilbake til Skottland for å undervise ved sin onkels kloster. Personlige visjoner overtalte Cathróe til å forlate Skottland for å bli pilegrim. Hans biograf forteller at «kongen som styrte landet, Konstantin var hans navn, skyndsomt forsøkte holde tilbake [Cathróe]». Cathróe gikk inn «huset for den hellige Brigit», antagelig klosteret dedikert til sankt Brigid av Kildare ved Abernethy. «En bestemt abbed, kalt Maelodair [Máel Odran]» overtalte kong Konstantin til å gi Cathróe tillatelse til å dra og gi ham hjelp til hans reise. «Deretter ga rivaliserende støtte med gull og sølv, med skrud og hester og de sendte [Cathróe] med guds velsignelse, og ledet av kongen selv kom han til kumbrianernes land». Biografen forteller at kong Dovenaldus styrte kumbrianerne og at han var Cathróes slektning. Kongen fulgte Cathróe til byen Loidis (antagelig Leeds eller Carlisle), «som er grensen mellom kumbrianerne og nordboerne».
I York ble Cathróe ønsket velkommen, hevder skribenten, av kong Eirik da hans hustru var en slektning av Cathróe. Denne påstanden er problematisk da Eirik Blodøks sannsynligvis ikke styrte York på denne tiden av hans reise, og i henhold til norrøne kilder var Eiriks hustru Gunhild norsk, og absolutt ikke skotsk.

Senere karriere

Cathróe var abbed av Waulsort (i dagens Belgia) i flere år, inntil Adelbero, biskop av Metz, ga ham administrasjonen av sankt Felix' kloster i Metz.
Bokserprotokollen

1901-traktaten, kjent som Xinchou-traktaten (kinesisk: 辛丑条约) i Kina, og mer alminnelig kjent som  Bokserprotokollen eller Fredsavtalen mellom Stormaktene og Kina, var en fredsavtale undertegnet den 7. september 1901 mellom Qing-dynastiet i Kina og  åttenasjonsalliansen: Storbritannia, USA, Japan, Russland, Frankrike, Tyskland, Italia, Østerrike-Ungarn, Belgia, Spania og Nederland etter at Kina tapte Bokseropprøret for åtteralliansens ekspedisjonsstyrker. 
Kina skulle snart betrakte denne protokollen som én av mange ulikeverdige avtaler som landet var blitt tvunget til å undertegne siden første opiumskrig.

Klausulene

Det beseirede Qing-dynastiet ble pålagt å betale krigserstatninger på 450 millioner tael av fint sølv (på den tiden verdt ca. 67,5 millioner pund eller 333 millioner US-dollar) med en rente på 4% per år i 39 år, og måtte til slutt betale hele 982 238 150 tael (ca. 34 683 tonn sølv) for de tap som ble påført Åttenasjonsalliansen, der USAs andel var 7,32%, den russiske 28,97%, den tyske 20,02%, den franske 15,75%, den britiske 11,25%, den japanske 7,73%, den italienske 7,32%, den belgiske 1,89%, den østerriksk-ungarske 0,89%, den nederlandske 0,17%, og den spanske, portugisiske, svenske og norske 0,025% hver.
Qing-regjeringen måtte også gå med på at fremmede lands styrker ble stasjonert i Beijing. I tillegg hadde de alliere satt enkekeiserinne Cixi på sin liste over krigsforbrytere. Men etter at provinsialoffiserer som Li Hongzhang og Yuan Shikai hadde forsvart henne med at hun ikke hadde noen kontroll overhodet over hendelsene, ble navnet hennes fjernet. Hun ble imidlertid pålagt å tre tilbake og slutte med å legge seg opp i statsanliggender. 
Andre klausuler ila et forbud mot våpenimport til 1903 og handlet om henrettelser av embedsbærere i regjeringsverket som hadde vært innblandet i opprøret.

Politiske følger

Protokollen styrket den allerede pågående desentralisering av makt i Kina, fra sentralregjeringen til provinsene. Dette skyldtes at både Li Hongzhang og Yuan Shikai hadde forsinket og til slutt latt være å følge ordre fra Qing-regjeringen om å slutte seg til bokserne under opprøret. Begge kontrollerte svært slagkraftige armeer, nemlig Beiyanghæren og Den nye hær, som senere ble sammenslått under Yuan Shikai etter Li Hongzhangs død. 
Protokollen var også med på å utløse reformene under det sene Qing-dynasti, som for det meste fulgte opp de hundre dagers reform fra 1898, og ledet frem til 1911-revolusjonen.

Økonomiske følger

Den enorme skadeserstatningen på 450 millioner sølvtaeler var en tung byrde på de vanlige kineser, fordi skattebyrden måtte skjerpes. Statskassens anstrengte økonomi virket dessuten hemmende på reformene man ville gjennomføre.

Sosiale følger

Bokserprotokollen var et ytterligere slag mot den lille integritet som Qing-dynastiet fremdeles måtte ha tilbake. Folk i Kina var allerede svært utilfredse med det korrupte og lite effektive Qing-styret. mange ble overbeviste om at Qing-regimet var helt styringsudyktig, og ble overbevist om at løsningen måtte ligge i et revolusjonerende systemskifte.
På G

Seertall

Programmet hadde lave seertall. Premieren ble bare fulgt av 19 000. På det meste hadde det 35 000, men stabiliserte på rundt 20 000.
TV3 brukte rundt en million kroner på å promotere programmet.
Aradoidea

Utseende

Barkteger er ganske små, flate, litt ovale og har ofte farger i svart, brunt eller rødbrunt.  De er mellom 0,3 mm. og 4,5 mm. Huden (kutikula) er ujevn, kornet eller har små utvekster. Antennene er jevntykke eller gjerne noe utvidet mot spissen. Endel av artene mangler vinger som voksne.
Termitaphididae har sterkt reduserte øyne, ingen vinger og ganske korte bein. De kan overflatisk minne om små skrukketroll.

Levevis

De fleste barkteger lever av sopp under barken på døde trær, men det finnes også noen som angriper levende trær,de kan skade trærne om de er tallrike. Termitaphididae lever inne i termitt-tuer, også de trolig av sopp.
NM i roing 1967

NM i roing 1967 ble arrangert i regi av Norges Roforbund. 
Kongepokalen ble vunnet av Bærum Roklubb (firer innrigger med Arne Hegna, Per Brodal, Ingolf Kristiansen og Ole Nafstad).
Grepa

Grepa er et tidligere, norskeid varemerke for komfyrer. Komfyrene ble produsert ved Grepa og Mjelva Fabrikker i Ørsta i Møre og Romsdal. Fabrikken ble startet i 1929 av Havtor Hovden. 1. oktober 2007 ble Grepa solgt til italienske Candy Group og merkenavnet byttet til Hoover Grepa.

Komfyren

Grepa laget elektriske komfyrer og var i senere tid særlig kjent for sin «tette stekeovn». En silikonlist tettet mellom selve stekeovnen og glasset på stekeovsdøren, slik at fuktighetstapet ble redusert. Hos andre produsenter var det tidligere vanlig at listen rundt stekeovnen ikke gikk helt rundt og ga en tett løsning. Grepas løsning ga også raskere oppvarming og redusert energibehov, fordi det ble mulig å steke ved en noe lavere temperatur som følge av den «tette løsningen». Grepa var i mange år alene om å ha «tett stekeovn», men i dag har de fleste komfyrmerker en lignende løsning for sine beste produkter.

Fabrikken

Grepa har sin opprinnelse fra gamle Grepa og Mjelva Fabrikker (1907–1988). Hotelleier Mjelva i Geiranger bygde i 1907 eget kraftverk for å skaffe elektrisitet til Hotell Union. Mjelva satte også opp en liten fabrikk for fremstillingen av elektriske apparater, denne ble senere flyttet til Ørsta. Selskapet nå solgt til det italienske storkonsernet Candy Group, som nå markedsfører komfyrene fra fabrikken under varemerket Hoover Grepa. Utenlandske eiere har imidlertid Grepa hatt siden 1988, da fabrikken ble kjøpt av det finske selskapet Forste OY, som tilhørte Helkama konsernet. Den norske delen av virksomheten gikk da i noen år under navnet Grepa Forste AS, men komfyrene ble markedsført under navnet Grepa. Siden ble firmanavnet byttet til Helkama Grepa AS, som høsten 2007 ble solgt til Candy Group.
Grepa og Mjelva Fabrikker i Ørsta var den siste, store komfyrprodusenten som faktisk produserte alle sine modeller i Norge. BEHA, som i 1988 vurderte kjøp av Grepa og Mjelva Fabrikker, produserte komfyrer i Norge frem til august 2007 og  stekeovner for innbyggning ble produsert i Norge frem til juni 2015. Grepa-fabrikken i Ørsta hadde produksjon av Grepa komfyrer fram til utgangen av juni 2008.
Pseudaethomerus

Utseende

Middelsstore, brun- eller gråspraglete trebukker, forholdsvis tettbygde med kraftige bein. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet med en kraftig pigg i midten av siden. Dekkvingene er litt tilspisset i spissen og har en hesteskoformet, opphøyd ribbe rundt scutellum.

Levevis

Larvene lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.