Thomas Goffe

Liv

Thomas Goffe ble født i Essex n 1591. Han studerte først ved Westminster School hvor han ble betraktet som en dronningstipendiat. Han mottok et stipendiat den 3. november 1609 for å gå på Christ Church ved Universitet i Oxford. Han mottok han sin universitetsgrad (BA) den 17. juni 1613 og fortsatte til sin master (MA) den 20. juni 1616. Mens han var involvert med skuespill og skrive skuespill ved Christ Church, fortsatt han å studere. Den 3. juli 1623 skaffet han sin cand. theol. (BD) og hadde således lisens til preke kort tid etter 11. juli 1623. Goffe ble spurt om å være sogneprest ved kirken i East Clandon, Surrey etter å ha mottatt sin BD, et tilbud som var verd åtte pund i året. Imidlertid begynte Goffe å skrive latinske taler og skrive dikt i hyllest av Thomas Bodley og dronning Anna av Danmark foruten også domprost av Christ Church, William Godwin.
Han levde alene det meste av sin liv grunnet sin avsmak for kvinner. Han ble betraktet som en kvinnehater og levde som ungkar inntil ga etter for en kvinne og giftet seg med henne i East Clandon. Denne kvinnen var enken til Goffes forgjenger og hadde latt som om hun var blitt forelsket i hans prekener. Han ble advart av sin gode venn fra Oxford, Thomas Thimble, at hun til sist vil komme til å knuse hans hjerte og at han var bedre stilt uten henne. Goffe lot seg uansett overtale og ble torturert av ekteskapet. Hun var sta, vanskelig og hadde ingen respekt for Goffe eller hans venner. Når noen få av hans venner fra Oxford stoppet ved Goffes hus, skottet hans hustru på dem med "onde øyne" og serverte dem egg og melk for middag. Pinlig berørt av sin hustru, beordret Goffe bedre mat for sine venner den påfølgende kvelden og ga dem vin. Hans hustru og hennes barn fra tidligere ekteskap fortsatt å vise ham manglende respekt, og hans venner klandret dem for hans død som skjedde den 27. juli 1629, ikke lenge etter at han ble gift.

Kritikk og kontroverser

GoffesThe Courageous Turk har blitt kritisert og karakterisert som «alt annet enn utholdelig» grunnet stykkets «voldsomme leven og svulstighet» av Felix Shelling i Elizabethan Drama (1908). Adolphus Ward i A History of English Dramatic Literature to the Death of Queen Anne (1875) kalte det for et «frastøtende ordbram». Imidlertid likte samtidens publikum stykket grunnet figuren Amurath, dets detaljerte scener, emnet tyrkisk historie, og Goffes visjon om kongenes skrøpelighet og den endelige belønning som kristne får som kjemper mot hedningene.
Det er særskilte bevis som antyder at Goffe kjente til og svarte på Seneca den yngres tragedie Phoenissæ (Fønikiske kvinner). To av hans tragedier, Tragedy of Orestes og The Courageous Turk, inneholder taler som er oversatt fra Senecas stykker. I The Courageous Turk er talene til en tyrkisk prinsesse som blander seg inn i en krangel mellom hennes far og ektemann ord for ord tatt fra en scene i Phoenissæ hvor Jocasta, hustru av Oedipus, som går mellom sine stridende sønner. Ben Jonson sa i en samtale som ble nedtegnet av biskop Plume at «Så, Tom Goff fører inn i Eteokles og Polyneikes.» Jonson var høyt beundret på Christ Church, og kan ha blitt invitert til å lese et manuskript av Goffes stykker over temaet Phoenissæ.  I tillegg, i motsetningen til mange forfattere og produsenter av akademisk drama i den jakobinske tiden, var Goffe ikke nedlatende eller avvisende til populært teater, og inkluderte mange scener og tekstlinjer som var påvirket av Shakespeares Hamlet og fra John Marstons Antonio's Revenge i sin tragedie Orestes. Et stykke kalt Phoenissae har også blitt tilskrevet Goffe. Det ble antagelig framført ved Christ Church i 1619, men har siden gått tapt.
Goffe skrev også ikkedramatisk poesi. Han har stundom blitt tilskrevet forfatterskapet av The Careless Shepherdess (Den skjødesløse hyrdinnen, 1619) av tidligere litterater, men dette er langt fra sikkert. Det var et hyrdedikt som antagelig ble framført ved Christ Church mellom 1618 og 1629. Motargumentet for at det er skrevet av Goffe er et utsagn på tittelsiden av det ble framført ved Salisbury Court, et teater som ikke ble åpnet før etter at Goffe var død.