google/wiki40b huggingface dataset:
Stavanger-Spitsbergen-ekspedisjonen i 1912

Stavanger-Spitsbergen-ekspedisjonen i 1912 var en kommersiell ekspedisjon til Svalbard fra 20. juni til 20. september 1912, med målsetting å «oppdage og i saa fald okkupere kullfelter». Fabrikkeier Christian Bjelland og postfullmektig Carl Torjusen tok på våren 1912 kontakt med universitetsstipendiat geolog Adolf Hoel for å spørre om det fantes kullførende områder på Spitsbergen som var ennå ikke var okkupert. Hoel svarte at store prospektive områder rundt Isfjorden og Bellsund-Van Mijenfjorden var uokkupert.  På den basis ble et interessentselskap stiftet.  Deltakerene var dampskipsekspeditør og konsul Cornelius Middelthon, fabrikkeier Christian Bjelland, og infanterikaptein Harald Brynjulf Damm.  Adolf Hoel og infanterikaptein Arve Staxrud deltog også.  Høyesterettsadvokat Harald Jentoft ble selskapets juridiske konsulent i Kristiania.
Selve eksepdisjonen til Spitsbergen var ledet av Kaptein Damm, og hadde 10 deltagere. Adolf Hoel og bergingeniør Hans Merckoll (Hans Mørch-Olsen) utgjorde den vitenskapelige staben. Motorskøyten «Vaarsol» på 25 ton ble leiet i Tromsø, og la ut i juli 1912. Skipperen het Jakobsen. Kullgruvedrift hadde begynt i Adventdalen i 1908, og i 1912 var det fremdeles store uokkuperte områder. En svensk og en tysk ekspedisjon var også på vei til Spitsbergen for å finne kull, dermed var det et kappløp.
Ekspedisjonen fant kullførende lag i Green Harbour-området, og satte opp okkupasjonsplater 6. juli, 1912. Dette var blikkplater med navn på ekspedisjonen og en grensebeskrivelse. Med dette kunne okkupasjonen meldes inn til Utenriksdepartementet.  I alt ble fire områder okkupert, men et av områdene, i Hornsund, frafalt. Etter at okkupasjonsplatene var slått opp, begynte letingen etter kullag. Et av de tykkeste kullagene som ble funnet hadde en mektighet på 1,5m. Etter at kartleggingen hadde påvist en ikke ubetydelig kullforekomst, ble det satt opp en arbeiderbrakke for overvintring, og to svenske (eller muligens en finsk og en russisk) arbeidere ble ansatt til å begynne prøvedrift og drive vakthold. Den ene var Knut Emil Glad fra Finland, hvis kone Anne Josefine fødte en gutt (Charles Emil Polar Glad) i brakka våren 1913. Den andre var russeren Kronoff. Det okkuperte området var på 140 km2, og det ble estimert at området inneholdt 300 millioner tonn kull. Det ble forgjeves forsøkt å finne norsk kapital til driften, men i stedet ble feltet solgt til et utenlands konsortium for 700 000 kroner. Hele ekspedisjonen kostet ca. 200 000 kroner, så det ble god avkastning for investorene. I 1920 ble feltet solgt videre til et hollandsk selskap for 5 000 000 kroner. Det hollandske selskapet kalte stedet for Bärentzburg.
I ettertid ga Kaptein Damm lysbildeforedrag om ekspedisjonen.  To av hans manuskript (fra 1924 og 1932) er upubliserte men eksisterer fremdeles, og er i dag i privat eie.
Prisolrør

Husvannledninger er alle ledninger eller rør som trengs for å transportere varmt og kaldt vann inne i byginger (inklusive armatur) og ledningene fra hovedvannledningen til bygningen.
I husinstallasjoner benyttes det rør utformet av flere forskjellige materialer avhengig av bruksområde, mekanisk påkjenning økonomi mv.. Rørsystemer må utføres slik at de ikke avgir giftige eller helsefarlige stoffer til vannet. I tillegg er det påkrevd en høy grad av korrosjonsbestandighet. Mest benyttet i hustinstallasjoner i dag er rør-i-rør system etter at dette ble innført i som krav i teknisk forskrift i 1995 (TEK10).

Kobberrør

Kobberrør er mye brukt på grunn av god korrosjonsbestandighet og gode mekaniske egenskaper både i form av bestandighet og at de er lette å jobbe med. Kobberrør utvider seg med 0,0165mm/m per grad celsius oppvarming, det er derfor viktig å ta høyde for dette i montasjen av anlegg for å unngå tretthetsbrudd. Kobberrør forhandles i hovedsak som harde rør i heltrukne stangemner og i halvharde eller glødde rør.  
Kobberør leveres også i forkrommet utgave som er en foretrukken løsning ved åpent anlegg av estetiske årsaker.

Isolerte kobberrør

Isolerte kobberrør er en type mykglødet kobberrør med mantel av plast (som regel hvit celle-polyetelen). Rørene sammenkobles med myklodding, hardlodding, ved bruk av støttehylse kan også kompresjonskobling eller presskobling benyttes. Rørtypen ble mye brukt på 80-tallet og er fremdeles i bruk i dag, men rør-i-rør-systemer dominerer i dagens husinstallasjoner til skjult opplegg.

Plastrør

Plast innbefatter en stor mengde materialer med forskjellige egenskaper. Mest benyttet i husinstallasjoner er PEX-rør som er laget av tverrbundet polyetylen. Det er denne rørtypen som benyttes i de fleste kommersielle rør-i-rør-systemer. Plastrør er svært hurtige å montere, veldig håndterbare, rimelige og har stabile mekaniske egenskaper. Videre er korrosjonsbestandigheten svært god og plasten har isolerende egenskaper.

Galvaniserte stålrør

Galvaniserte stålrør har et belegg av sink utenpå, inni eller på begge sider av rørveggene. Dette er et tiltalt for å øke bestandigheten mot korrosjon. Galvaniserte stålrør tåler dårlig varmt vann.
Granulopsammodius

Utseende

Små (2,5 - 4 millimeter), brede, blanke, brunlige til svarte gjødselbiller. Oversiden er kraftig punktert, dekkvingene hvelvede med kraftige punktstriper. På pronotum danner punktene gjerne fordypede furer. Hodet er oftest litt innbuktet foran.

Levevis

Artene lever på sandete steder. I alle fall noen av dem kommer til lys om natten. De fleste er regnet som sjeldne.

Utbredelse

Slekten er utbredt i det nordlige og nordøstlige Afrika, Arabia og Sentral-Asia.
Jacob Lindenskov

Familie og yrke

Han var sønn av skipsmaskinist Edvard Lindenskov (í Rættará) og hustru Birita Joensen. Faren var sosialdemokratisk medlem av kommunestyret i Tórshavn i 4 år. Jacob Lindenskov giftet seg i 1961 med Jóna Jacobsen. Deres datter Elin Lindenskov var sosialdemokratisk medlem av kommunestyret i 24 år, mens sønnen Eirikur Lindenskov er redaktør i den sosialdemokratiske dagsavisen Sosialurin. Lindenskov-slekten har også vært sterkt engasjert i avholdslosjen i Tórshavn.
Etter skolegangen i Tórshavn gikk han handelsskole i København. I 1950 begynte han å arbeide med livsforsikring i Færøyenes monopoliserende forsikringssammenslutning, Tryggingarsambandið Føroyar. I 1967 ble livsforsikringsvirksomheten skilt ut i en egen enhet, Føroya Lívstrygging (Lív), hvor Lindenskov i 1984 ble avdelingsdirektør.

Politisk og organisatorisk arbeid

Lindenskov ble første gang innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy som 25-åring i 1958, og satt frem til 1966. Han var også innvalgt mellom 1970 og 1990, og møtte fast for statsminister Marita Petersen fra 1992 til 1994. Lindenskov var Lagtingets sekretær i flere perioder samt Lagtingets formann fra 1984 til 1987. Han var formann i Lagtingets sosialkomité da folkepensjonen og invalide- og barneforsorgslovene ble vedtatt på Færøyene. Han spilte også en viktig rolle da ulykkesforsikringslovgivningen ble modernisert og det færøyske industrifondet ble etablert.  Fra 1968 til 1979 var han minister i Kristian Djurhuus og Atli Dams regjeringer, stort sett med ansvar for helse-, sosial- og industrispørsmål. Blant annet fikk Lindenskov innført en felles sykelønnsordning. Han søkte ikke renominasjon til Lagtinget i 1994.
Lindenskov var valgt til det danske Folketinget fra Færøyene fra 1979 til 1984, og møtte for Færøyenes statsminister Atli Dam fra 1987 til 1988, så fra 1990 til 1993. Han sluttet seg til Socialdemokratiets folketingsgruppe og ivret blant annet for loven om erstatning til ofre fra okkupasjonstiden.
Lindenskov påtok seg styreverv for en rekke sosiale og veldedige formål, blant andre rusbehandlings-, rehabiliterings- og omsorgsinstitusjoner.
Mario & Luigi: Superstar Saga

Handling

Handlingen begynner i slottet i Mushroom Kingdom, hvor Prinsesse Peach skal ta imot en ambassadør fra Beanbean Kingdom. Når ambassadøren ankommer slottet viser det seg at det er den onde heksen Cackletta i forkledning. Godt hjulpet av sin assistent Fawful, presterer hun å stjele Prinsesse Peach sin stemme og erstatter den med et eksplosivt vokabular. Mario og Luigi er ikke sene om å komme prinsessen og hennes hoff til unnseting, men bedrageren og hennes medhjelper har allerede forsvunnet. Sammen med Bowser, som egentlig hadde tenkt å kidnappe prinsessen, drar de etter Cackletta og Fawful til det ukjente og mystiske Beanbean Kingdom for å få tilbake stemmen til prinsessen.
Fylkesvei 3680

Fylkesvei 3680 går mellom Langdalstjenn og Dypvig i Lillesand kommune. Veien er 887 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 241.
Jamal Khashoggi

Bakgrunn

Khashoggi kom fra en familie med tyrkiske røtter som hadde utvandret til Hedsjas, en region i den vestlige delen av den arabiske halvøya. Han studerte først i Saudi-Arabia, og reiste deretter til USA, der han tok en bachelorgrad i bedriftsøkonomi ved Indiana State University i 1984.

Karriere

I 1986 begynte han i den engelskspråklige Arab News og dens arabiskspråklige søsteravis Okaz. Han skrev også artikler for Al-Sharq al-Awsat og Al-Hayat, to arabiskspråklige dagsaviser fra London.
Mot slutten av sitt liv var han sterkt kritisk til det sittende regimet i Saudi-Arabia, og forlot i 2017 landet etter at hans konto på Twitter ble sperret.
I begynnelsen av oktober 2018 forsvant Khashoggi i Tyrkia, og tyrkiske myndigheter mistenkte at han ble bortført eller drept i forbindelse med et besøk hos det saudiarabiske konsulatet i Istanbul. Etter først å ha nektet for å ha noe med hans forsvinning å gjøre, innrømmet saudiarabiske myndigheter den 19. oktober 2018 at Khashoggi døde inne i konsulatet i Istanbul.
Hans onkel var våpenhandleren Adnan Khashoggi.
Ilha da Queimada Grande

Ilha da Queimada Grande (kallenavn:  Isla de las Cobras) i Brasil er en kystnær og ubebodd liten øy i Atlanterhavet. Den dekker 0,43 km² og dens høyeste punkt er på 200 meter. Den er 35 km fra land, ikke så fjernt fra den store havnebyen Santos.
Den ligger i delstaten São Paulo, i den sørøstre delen av landet, 1 000 km sør for hovedstaden Brasília. Den kalles også Slangeøya. Den har en mangeartet og spesielt fauna; det er altså ikke bare de farlige slangene som dominerer, men det er også annet dyreliv som lokker forskere. 
Både denne øya, og den mindre Ilha da Queimada Pequena vestenfor, er innen det 33 hektar (82 acre) store verneområde Área de Relevante Interesse Ecológico Ilhas Queimada Grande e Queimada Pequena, opprettet i 1985.

Historie

Man har ikke funnet spor etter indianerbosetting på øya. Det portugisiske ordet queimada i navnet, betegner brann eller brannfare. Etter at Brasil var blitt kolonisert av Portugal fant det i historisk sted, usikkert når, svedjebrenning her og et forsøk på å anlegge en bananplantasje. Men dette slo feil. 
Helt nord på øyas fjellkam drifter den brasilianske marine et fyrtårn og en helikopterlandeplass. Etter at tre fyrvoktere etter hverandre i løpet av kort tid skall ha dødd av slagebitt, drives det for skipsfarten i dette området med stor skipstrafikk drevet automatisk og overvåket av systemer fra fastlandet.

Slangeproblematikken

Forskere godkjent av Chico Mendes-instituttet for bevaring av biodiversitet, og andre med godkjent ærend kan besøke øya, men den brasilianske marine har stengt adgangen til øya for almenheten. Tiltaket var ikke bare for å skåne folk fra slangene som er så mange at det i gjennomsnitt kunne tilsvare én slage per kvadratmeter (mente man da), men for å beskytte også slangene.
Ilha da Queimada Grande er den eneste habitat for den kritisk utryddingstruede giftigslangen Bothrops insularis (engelsk navn: Golden lancehead pit viper), som lever av to arter fugler som holder till på øya; en art hussmetter og en art søramerikansk spurvefugler (Elaenia chilensis) som ligner noe en europeisk fluesnapper. Øya er fullsendig uten pattedyr. 
Slangene ble isolert på øya da stigende havnivå ca 13.000-15.000 år f.Kr. avskar dem fra fastlandet. Det påfølgende seleksjonstrykk gjorde at slangene tilpasset seg sine omgivelser, økte raskt i antall og gjorde øya til et farlig sted å ferdes.
Tidlige overslag kom til at det kunne dreie seg om rundt 430.000 slanger, men nyere beregninger er langt mer beskjedne. Slangene er newsten bare inne i de skogsbevokste deler av øya, som tilsvarer fastlandets mata atlântica. Den første systematiske studien av populasjonen kom til et estimat mellom 2.000 og 4.000, og det ble advart om at antallet kunne være så lavt at det over tid er blitt en vare for arvestoffet på grunn av den innavl slike tall og den store tetthet innebærer. 
Øya er også tilhold for en mindre populasjon av Dipsas albifrons; den er ikke giftig.
Hovedsentralen for høyhæla sko

Hovedsentralen for høyhæla sko er et feministisk kunststunt som ble lansert i 2007 for å støtte kvinners plass i det offentlige rom.
Hovedsentralen for høyhæla sko var en samling readymades, nærmere bestemt cirka 90 høyhæla sko, som ble satt ut i det offentlige rom.
Sentralen ble startet opp i 2007 på Fritzøe verk i Larvik. I 2017 ble prosjektets tiårsjubileum markert.
Initiativtagerne til kunstprosjektet var Astrid Huneide og Ulla Lise Johansen.
NZJ

Historie

I midten av 1990-tallet opplevd nasjonaltransportnettverket basert på fly, tog og bil en eksplosjonsaktig vekst i tråd med det voldsomme hoppet i den kinesiske økonomien inn i uante høyder. Andelen reisende på kortdistansetrafikk var så stor, at statsjernbanen måtte ha høyere gjennomsnittlig hastighet og høy kapasitet på de eksisterende jernbanetraseer. Det var deretter besluttet å utvikle dobbeltdekkertog for høyintensiv passasjerfrakt, dette innbar også dieseldrevede motortogsett. I 1997 startet arbeidet på det første av flere prosjekter for ikke-elektriske jernbanetraseer i Nord-Kina i Tangshan.
Allerede i mai 1998 ble det første togsettet levert for utprøving på Beijing-Chengde jernbanen, hvor det nådde en topphastighet på 137 km/t. Offisielt sett ble NZJ-togsettet levert 29. mai 1998 til statsjernbanen som siden overført det til Nanchang jernbaneadministrasjonen som navnga det som «Lushan». Det andre togsettet ble levert i november 1999. Det vist seg straks at man hadde vært for kjapt med å sette togene i kommersiell drift uten en utprøvingsperiode, den tekniske påliteligheten var ikke god.
Etter hvert ble togsettene reserverte for mindre aktivitet blant annet i Jiangxi-provinsen som på Nanchang-Yushan og Nanchang-Jingdezhen fram til 2006. De ble utrangert og lagret i et depotområde i Nanchang i 2006, og var siden solgt som skrap for opphugning fem år senere, i august 2011. 
Begge togsett ble demontert og opphugd etter å ha blitt kjøpt, i november det samme året.

Tekniske detaljer

NZJ-togsettet hadde endevogner som motorvogner med passasjerseksjon i begge etasjer like foran motorrommet som rommet en amerikanskbygd dieselmotor av type Cummins QST30-G1, og to midte vogner som motorløse passasjervogner med to etasjer. 
Til tross for at togsettet bare var på fire vogner hadde det en kapasitet på 540 passasjerene.
Dieselmotoren var av type V12 med tolv sylindre som hadde en kraftytelse på 700 kW, av dette 634 kW som hendt med en direkte strømforsyning. Som dieselelektrisk tog hadde NZJ en vekselstrømdynamo som omdannes med en likerettergenerator til likestrøm for traksjonsmotorene. Dieselbrenselet hentes fra en 1 200 liter tank på passasjervognen mot hver motorvogn.
Maiden England

Maiden England er en konsert-video av bandet Iron Maiden under bandets Seventh Tour of a Seventh Tour-verdensturne. 
Den ble spilt inn i Birmingham NEC 27.-28. november, 1988. Den ble utgitt på (VHS) i 1989 og som en større video/CD-pakke i 1994. CD-en i denne pakken manglet flere sanger som var på videoen. Dette var grunnet for liten plass på CD-en. Filmen ble utgitt på DVD i 2007, men dette var opptak hentet rett fra den gamle VHS-utgaven. En offisiell DVD ble annonsert for 2008, men ble utsatt til mars 2013. Denne utgivelsen inneholdt sangene Run to the Hills, Running Free og Sanctuary som ikke var på den tidligere utgivelsen Maiden England
Arbeidet med filmen ble styrt og redigert Steve Harris, grunnlegger og bassist i Iron Maiden.
Hyde Park (New York)

Historie

Bosetningen i region begynte offisielt en gang rundt 1742, men kan ha skjedde så tidlig som 1710. Navnet på området ble endret til «Hyde Park» i tiden rundt 1810. Tidligere var området en del av «Fauconnier Patent», tildelning av jord, og het da «Stoutenburgh» etter en tidlig bosetter. En del av byen var fra «Great Nine Partners Patent» av 1697.  
Doktor John Bard kalte sin eiendom for «Hyde Park» til ære for Edward Hyde som var lord Cornbury og guvernør av New York. I 1804 hadde en vertshuseier, Miller, som hadde lav omsetning, kalt sitt vertshus for «Hyde Park Inn», til stor irritasjon for Bard. Miller hadde søkt for at et postkontor kunne bli lokalisert i hans vertshus, hvilket ikke var uvanlig den gang at postkontoret lå der hvor folk ferdes. Søknaden ble innvilget som «Hyde Park Post office». Ettersom vertshuset het «Hyde Park», ble postkontoret hetende det samme, og således ble postadressen også «Hyde Park», og gradvis begynte folk å omtale området som «Hyde Park». Dette førte til at området offisielt endret navn i 1812 fra Stoutenburgh til Hyde Park. Stedet var inkludert i byen Clinton fram til 1821 da byen Hyde park ble opprettet. Åtte år senere, i 1900, bodde det 2 806 mennesker i byen.
Alpine grener under Paralympiske vinterleker 2018

Alpine grener under Paralympiske vinterleker 2018 vil bli arrangert på Jeongseon Alpine Centre i Alpensia Resort i Sør-Korea fra 10. til 18. mars 2018.
Sisten

Varianter

Over denne enkle spilleformen er det mulig å lage et uendelig antall variasjoner, avhengig av ytre forhold under leken. En mulighet her er avgrensing av område for leken, for å gjøre det enklere for den som «har'n». Er man for eksempel på en plass der det er oppmerket linjer på bakken, kan man innføre den ekstraregel at man bare har lov til å ta seg fram over plassen ved å følge strekene (streksisten).
Doktorsisten er en variant der de spillerne som blir tatt må holde en hånd på den kroppsdelen de blir tatt, og jage de andre med den frie hånden. Spillet får med denne varianten en ny dimensjon, siden det blir morsomt å forsøke å «ta» de motspillerne på vanskelige plasser. Å bli tatt på beina, under knehøyde er en stor utfordring.
En svært kjent variant, som noen ganger regnes som egen lek, er stiv heks. I denne varianten vil ikke det å «ha'n» overføres til den spilleren som blir tatt, men den spilleren vil i stedet måtte stå helt stille og i praksis ikke være med på jakten lenger, inntil vedkomne blir befridd av en tredje spiller, som ennå ikke har blitt tatt. Dette foregår for eksempel ved at de som har blitt tatt må stå rett opp og ned med spredte ben, og en som ønsker å befri en tatt spiller, må krype mellom bena til den paralyserte, og dermed utsette seg for en risiko for å bli tatt selv. Målet for den som da «har'n» vil være å paralysere alle andre spillere, før de rekker å befri hverandre igjen. Ved stort antall spillere kan flere spillere være «heks» for å ha en sjanse til å lykkes i dette målet. En vanlig regel er at den som «har'n» ikke har lov til å stå og vente på en person som er i ferd med å befri en annen, da dette i så fall ville føre til at ingen tør å befri noen andre, fordi de da garantert vil bli tatt selv (kjent som «ikke lov å vokte»).
En lignende variant er sisten på huk, der spilleren som blir tatt må sette seg på huk, og sitte slik til en tredje spiller hopper bukk over den som sitter nede, og på den måten blir befridd.

Andre navn

Sisten er også kjent som «har'n» (etter betegnelsen på hovedpersonen), «tuppa» (fordi man må ta på den spilleren som skal «ha'n»), og i Trøndelag og på Nordmøre er den kjent som «sura» (ordets opprinnelse ukjent). Noen steder på Vestlandet og Sørlandet: «Tikken» eller «Tikk». I deler av Sogn og Fjordane blir (ble) leken faktisk kalt «Pikken» (fordi spillerne blir tatt ved at den som har'n må pikke borti dem). Doktorsisten blir (ble) da kalt, ganske riktig, doktorpikken (helt uten sjenanse av barna som ikke tenker på navnet som noe annet enn en lek, til de blir noe eldre. Østlandsnavnet Sisten har etterhvert overtatt navnet på leken også i Sogn og Fjordane).
John Murray (forlag)

John Murray er et engelsk forlag som ble grunnlagt i 1768. Etter å ha blitt leda av sju generasjoner med John Murray-er (1745–1793, 1778–1843, 1808–1892, 1851–1928, 1884–1967, 1909–1993, 1941–), ble forlaget i 2002 solgt til Hodder Headline, som i 2004 ble kjøpt av Lagardère-gruppen. I denne inngår John Murray i dag i forlaget Hachette.
Forlaget er mest kjent for utgivelsen av reiseskildringer og betegnes som oppfinner av reisehåndboka som sjanger (sammen med Karl Baedeker i Tyskland). John Murray kan sies å ha etablert begrepet severdighet. I tillegg har forlaget publisert en rekke vitenskapelige bøker. Blant forfatterne som ble gitt ut av John Murray, er Jane Austen, George Gordon Byron, Charles Darwin, Arthur Conan Doyle, Johann Wolfgang von Goethe, David Livingstone, Charles Lyell, Herman Melville og Edward Whymper.
Ringenes herre: Atter en konge

Handling

Aragorn strir med sin framtidige kongsrolle, mens Gandalv står overfor den umulige oppgaven å bekjempe Saurons enorme og fryktinngytende hær. Munti og Pippin har kommet fra hverandre og må begge gå til store oppofrelser for å hjelpe. Samtidig er Frodo og Sam er på ferd gjennom et forræderisk og goldt landskap, og ringen tester stadig Frodos lojalitet. Det hele kulminerer i et gigantisk oppgjør på Pelennor-engene.

Popularitet og økonomi

Som de andre filmene i trilogien ble også Atter en konge meget populær. Den innbrakte $1,14 mrd. på verdensbasis, noe som gjorde den til den mest innbringende av de tre filmene - og samtidig den mest innbringende filmen i 2003. Den innbrakte $377 millioner i USA, $106,6 millioner i Storbritannia, $94,7 millioner i Japan, $87,5 i Tyskland og $12,5 millioner i Norge. Den ble sett av like oppunder én million på kino i Norge.
Produksjonskostnadene var på $94 millioner.

Anmelderne

Den ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 93 % på Rotten Tomatoes. Både Roger Ebert og Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner. 
Også de norske anmelderne var meget positive. Både Dagbladet, VG, Dagsavisen og FilmMagasinet gav den terningkast seks, mens Aftenposten gav den fem og Adressa fire.

Priser

Den ble belønnet med hele 173 priser. Dette inkluderer blant annet 11 Oscar-priser (beste film, beste regi, tilpassede manus, klipp, kulisser, kostyme, makeup, originalmusikk, sang, lydmix, visuelle effekter), fire Golden Globe (beste dramafilm, regi, musikk, sang), fem BAFTA (beste film, manus, foto, visuelle effekter, publikumsprisen), ni Saturn Award (beste fantasyfilm, hovedrolle, birolle, regi, manus, musikk, makeup, spesial effekter, DVD-utgivelse), og Amandaprisen (beste utenlandske film).