google/wiki40b huggingface dataset:
Only a Northern Song

Bakgrunn

Northern Songs Ltd var et selskap som hadde rettighetene til blant annet sangene som Lennon/McCartney skrev. Dick James eide 50 % av aksjene, mens de resterende 50 % var fordelt mellom Brian Epstein, John Lennon og Paul McCartney. George Harrison eide ingen aksjer; men grunnet en kontrakt som utløp cirka 1968, ble sangene han skrev, eid av Northern Songs Ltd. Teksten til «Only a Northern Song» var et sarkastisk spark til den ordningen. I etterkant forsøkte Harrison å tone det ned med at sangen handlet om den hellige byen Liverpool, og at i tillegg til det, var sangen eid av Northern Songs som han ikke eide.

Innspilling

Da Harrisons sanger skulle innspilles, var det ofte at de ikke hadde noen ordentlig tittel da de startet opp. I dette tilfelle het sangen «Not Known» da gruppen startet opp med den 13. februar 1967 i Abbey Road Studios. Ni tagninger med grunnkomp ble festet til teip og den tredje ble valgt ut som den beste. Dagen etter ble tagning 3 overført til en annen teip (kalt tagning 11) med den forskjell at de nå fikk to spor til rådighet, slik at Harrison kunne legge på sin vokal to ganger. Noe mer ble ikke gjort før 20. april 1967. Årsaken var at produsent George Martin ikke syntes «Only a Northern Song» holdt mål til inkludering på Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Han foreslo for Harrison at han måtte komme med noe bedre. Harrison var ikke blid for å høre dette, men det endte med at han kom med «Within You Without You» i stedet, og dette var en lettelse for de andre som var involvert i albumet. Men 20. april ble teipen med taging tre tatt fram igjen og de erstattet tidligere opptak med pålegg av bass, trompet, klokkespill og andre lydeffekter. Siden McCartney ikke var en trompetspiller, ble innsatsen hans deretter. På tagning 11 ble det lagt på mer vokal. Dagen etter tok George Martin og lydtekniker Geoff Emerick og synkroniserte disse to versjonene sammen. På Anthology finnes sangen uten lydeffekter og med andre vokal-innslag enn det som dukket opp på Yellow Submarine i januar 1969. Opptaket går også en smule kjappere og avsluttes (tones ned) på tidligere tidspunkt.

Yellow Submarine Soundtrack

I 1999 kom Yellow Submarine Soundtrack ut. «Only a Northern Song» var blant de femten sangene som ble med. Det som var blitt gjort der, var at de opprinnelige firesporsteipene hvor de hadde spilt inn grunnkompene, ble hentet frem og lagt ut på datafiler sammen med de øvrige pålegg. Av den grunn kom alle instrumenter og sangstemmer mer tydelig frem.
Micropsyche ariana

Utseende

En knøttliten blåvinge uten stjerter på bakvingene. Denne arten er en av verdens minste dagsommerfugler, med et vingespenn på 13-14 millimeter.
Et uvanlig trekk er at det ikke er noen forskjell i utseende mellom kjønnene, bortsett fra kjønnsorganene. Oversiden er gråbrun med en svak, blå glans. Forvingen har fem ovale, svarte flekker som er kantet med hvitt og danner et buet tverrbånd, bakvingen har tre slike flekker. Undersiden er lysbrun, flekket som på oversiden.

Utbredelse

Arten er bare kjent fra Afghanistan.
Licheng (Putian)

Licheng (kinesisk: 荔城区; pinyin: Lìchéng Qū) er et bydistrikt i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Putian. Det har et areal på 269,66 km² og teller ca. 460.000 innbyggere (2004).
Ernst Wilhelm Wolf

Liv

Ernst Wilhelms eldre bror Ernst Friedrich var en organist og komponist som hadde studert med Gottfried Heinrich Stölzel. Wilhelm gikk på gymnas i Eisenach og Gotha. Han startet opp universitetsstudier ved Universitetet i Jena i 1755, men drev mest med musikk og fikk ansvaret for å lede byens collegium musicum, noe som ga ham anledning til å oppføre egne komposisjoner.
Etter opphold i Leipzig og Naumburg an der Saale, endte han opp i Weimar som hertuginne  Anna Amalie av Sachsen-Weimar-Eisenachs klaverlærer. I 1761 ble han utnevnt til konsertmester og organist ved hertuginnens kapell, og i 1772 ble han hoffkapellmester.
Han giftet seg med  Maria Carolina Benda i 1770, en datter av fiolinisten Franz Benda og selv komponist, cembalist og sanger.

Verk

Wolf var påvirket av Carl Philipp Emanuel Bachs klaververk og de kirkelige vokalverkene til Carl Heinrich Graun.
Wolf skrev sceneverk, verdslige og kirkelige kantater, oratorier, pasjoner, lieder, sonater, kvartetter for strykere og annen kammermusikk, symfonier, partitas og solokonserter (stort sett for cembalo). Han skrev også om musikk, mest kjent er Lehrwerk Musikalischer Unterricht, Dresden 1788.
Chrysolina

Utseende

Chrysolina er for det meste små til middelsstore, ovale, hvelvede biller, vanligvis under 10 mm lange. Mange med en metallisk glans, andre er mer eller mindre brunrøde. De kan skilles fra andre bladbiller på at dekkvingenes innoverbøyde («undersiden») sidekant, bakerst har en rekke med små lyse utstående hår (krever god forstørrelse).

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Disse artene lever mest på urteaktige planter fra mange ulike familier.
Larvene og de voksne billene lever vanligvis på samme plante.

Utbredelse

Slekten er meget vidt utbredt, den mangler bare i Sør-Amerika og Australia (ingen innfødte arter, men minst en finnes innført). Mest artsrik er slekten trolig i Palearktis.
Telomer

En telomer er et område med små repeterte sekvenser i enden av et kromosom. For hver celledeling som foregår, blir telomeren litt kortere. På grunn av problemer i replikasjonsprosessen vil biter av telomeren mistes etter hver celledeling og føre til en forkorting av kromosomet. Etter et variabelt antall celledelinger vil kromosomet være såpass forkortet at videre deling ikke blir mulig. For å forhindre dette kan cellen bruke et enzym kalt telomerase for å fullføre replikasjonen.
Tarhund

Tarhund er en gud i hettittisk mytologi og i hurrittisk mytologi; han er også kjent som Tarhunt, Tarhuwant og Tarhunta, som Taru på hattisk, og som Teshub/Tessub på hurrittisk.
Han er stormgud og gud for vær og naturkrefter, og sørget derved også for jordens fruktbarhet. Han ble ofte avbildet som en okse, et svært gammelt symbol på virilitet. Tarhund er far til fruktbarhetsguden Telibinu. Hans hustru er ifølge hettittene Arinnas solgudinne og i henhold til hurrittene modergudinnen Hebat.
Den hurrittiske fortellingen om Teshubs opprinnelse, at han ble unnfanget da Kumarbi bet av og svelget sin far Anus genitalier, er trolig en inspirasjonskilde (jfr Interpretatio graeca) til fortellingen i gresk mytologi om Uranos, Kronos og Zeus, kjent fra Hesiods Theogonien. Tarhund/Teshub er bror til Tigris (personifiseringen av elva), Ullikummi (en steinkjempe) og Tashmishu.
Bismerpund

Bismerpund  er en gammel måleenhet for vekt. Ifølge landsloven av 1277 ble et bismerpund inndelt i 24 bismermerker. På den tiden tilsvarte et bismerpund ca. 5,14 kg, men vekten økte med årene. Et bismerpund tilsvarte på 1800-tallet ca. 5,977 kg. Tre bismerpund utgjørde en vog (våg).
Bolbapium

Utseende

Små til middelsstore (5 - 15 millimeter), brede og høyt hvelvede, blanke, brune eller brunsvarte tordivler. Hodet er stort og bredt, hos hannen med et par spisse knøler i pannen, like innefor hvert fasettøye. Pronotum er bredt, rundet, uten horn eller uthulinger, med noen få, grove punkter. Dekkvingene er hvelvede med punktrader av nokså grove punkter. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med butte tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen. Undersiden er kledt med lange, gulaktige hår.

Levevis

I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt.

Utbredelse

Arten lever i Sør-Amerika. 10 av de 13 artene forekommer i Brasil .
MS «Vesleø II»

«Vesleø» II er en passasjerbåt som går i rute mellom Skjærhalden og Strömstad. (2007). Den har egen tax-free butikk ombord og er attraktiv fra påsken til sent i desember.
Aegus (s.str.) frontalis

Utseende

En nokså liten til middelsstor (16-36 millimeter), avlang, noe flat, blankt brunsvart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, kraftige kjever som har en lang, butt, innoverrettet tann med roten og en kort, kraftig tann omtrent i midten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvblankt, meget fint og nokså tett punktert i moidten, grovt punktert på sidene. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran med to små knøler i midten. Hodet er kraftig utvidet bak fasettøynene. Pronotum er nærmest firkantet, mye bredere enn langt, blankt nokså grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede med nokså kraftige punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er rødbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

Levevis

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse

Arten er utbredt på Sulawesi.
Kulwin jernbanelinje

Historie

Linjen ble åpnet fra Korong Vale til Wycheproof i 1883, og utvidet til Sea Lake i 1893, og til Nandaly i 1914, Mittyack i 1919, og Kulwin i 1920. Man kom seg opprinnelig til Bendigo jernbanelinjen via Bridgewater. I 1888 kunne man imidlertid bruke Dunolly–Inglewood-ruten til Mildura jernbanelinjen.
Den siste vanlige passasjertrafikken på linjen gikk fra Bendigo til Sea Lake den 7. mai 1977 og toget ble drevet av en dieselelektrisk  jernbanemotor. I april 2008 ble det offentliggjort at Korong Vale – Charlton seksjonen av linjen skulle oppgraderes som en del av Victorias kornnettverk som en del av en pakke på $ 23,7 millioner sammen med 6 andre stekninger.
I februar 2010 ble bruken stoppet på grunn av den forverrede tilstanden på sporene. Dette var fornuftig da mesteparten av korntogene bare gikk så langt som til Sea Lake.
Big-5: Jahn Teigen

Big-5: Jahn Teigen er en musikk-EP med Jahn Teigen, utgitt i 2010.
Jamides

Utseende

Små (vingespenn 24-35 millimeter) blåvinger med avrundede vinger, bakvingen ender i en kort, tynn stjert. Hannenes overside er hvit til blå, oftest ganske blek, med en perlemorsaktig glans. Vingespissene er noen ganger svarte. Hunnene er hvite med brune ytterkanter på vingene. Undersiden er brun med tynne, hvite tverrstreker, gjerne med noen svarte flekker langs ytterkanten og en oransje flekk ved bakhjørnet.

Larvene

Larvene lever på mange ulike planter, særlig planter i erteblomstfamilien i vid forstand.

Utbredelse

Slekten finnes i Sørøst-Asia og Australia, fra India og Sri Lanka i vest til øyene i det sørlige Stillehavet (blant andre Fiji) i øst.
Samveldelekene 1982

Samveldelekene 1982. Lekene, Commonwealth Games i 1982 var de tolvte samveldelekene. De fire første lekene (1930-1954) het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1958–1970) het British Empire and Commonwealth Games og lekene i 1974 og 78 het British Commonwealth Games.
Lekene i 1982 ble arrangert i Brisbane i Queensland i Australia i perioden 30. september til 9. oktober 1982. Det var 1543 utøvere fra 46 nasjoner som deltok i tolv sporter. Lekene ble åpnet av Prins Phillip og avsluttet av Elizabeth II. Australia ble beste nasjon med 39 gullmedaljer foran England med trettiåtte.
Urda (tidsskrift)

Urda var et norsk antikvarisk-historisk tidsskrift utgitt 1834-42 av Bergens Museum, som ønsket å formidle det museet hadde samlet inn siden åpningen i 1825. I redaksjonen satt blant andre initiativtagerne, stortingsmann Wilhelm Koren Christie, biskop Jacob Neumann og skolemannen Lyder Sagen.
Det første bind utkom som fire hefter i tiden 1834 til 1837, og inneholdt 39 avhandlinger. Bind to forelå i 1842, også som fire hefter, med 31 avhandlinger. Trykkeriet var «Chr. Dahl R.S.», ledet av Christopher Dahl som hadde overtatt faren Rasmus Dahl sitt trykkeri. Men, kostbart papir fra København og problemer med lokal primitiv trykketeknikk, gjorde at tredje utgave ikke lot seg gjennomføre. En viktig årsak lå også i at redaksjonsmedlemmene, som også var de viktigste skribentene i Urda, var gått av med pensjon. Tilsist kan nevnes at det var svært kostbart å få sendt tidsskriftet ut til abonnentene, som blant annet inkluderte kongen i Stockholm og Kirkedepartementet i Kristiania.
Larantuka

Larantuka er et subdistrikt på den østlige delen av øya Flores i Nusa Tenggara Timur i Indonesia. I likhet med det meste av regionen er Larantuka sterkt påvirka av den portugisiske kolonitida. Området er overveldende romersk-katolsk (93,4 %), og er kjent for sine påskefeiringer.
Larantuka Malay (også kjent som Ende Malay) er en lokal dialekt som fungerer som et lingua franca i området. Portugisisk brukes hovedsakelig i religiøse ritualer.
The Outlook

The Outlook (1870–1935) var et tidsskrift, som kom ut en gang i uken i New York City.

Historie

I 1900 var de ledende ukestidsskrifter og oponionsdanende magasiner The Independent (1870), The Nation (1865), Outlook (1870) og i en klasse for seg selv The Literary Digest (1890). Digest inneholdt sammendrag av lederartikler og kommentarartikler fra andre tidsskrifter og aviser.
I 1928 ble The Independent slått sammen med The Outlook og det nye navnet ble The Outlook and Independent.

The Outlook online

The Outlooks samlede innhold i løpet av 42 år med 1 884'utgaver, 61 514 artikler og 98 173 sider av The Outlook fra 1.juli 1893 til 1. juni 1935 er nå tilgjengelig på internett.

Antologier

En samling av dikt fra The Outlook, Scribner's Magazine, Harper's Magazine og The Century Magazine ble utgitt i 1913 . Alle årganger fra 1. juli 1893 til juni 1935 er tilgjengelig online.
KVN

KVN (russisk: KBH, forkortelse av russiske: Клуб весёлых и нахо́дчивых, Klub vesyolykh i nakhodchivykh, klubben for de glade og skarpsindige mennesker) er et gameshow som har gått på russisk TV siden 1961. Her skal hvor lag bestående av studenter konkurrerer ved å avgi vittige svar på spørsmål, improvisere og fremføre sketsjer. Programmet har blitt sendt på russiske Pervyj kanal siden 1961. Syv år etter starten ble programmet imidlertid forbudt av sovjetiske myndigheter fordi de fant morsomhetene fornærmende og anti-sovjetiske. Forbudet varte i fjorten år, før programmet ble startet igjen under perestrojka-perioden, i 1986, med Aleksander Masljakov som programleder. Programmet er et av de lengstlevende på russisk TV gjennom tidene.
Lippovanere

Lippovanere (rumensk: lipoveni) er en folkegruppe som utvandret hovedsakelig fra Russland til området i og rundt Donaudeltaet i Bulgaria, Romania og Ukraina. De tilhørte De gammeltroende som ble forfulgt av den russisk-ortodokse kirken da de ikke ville bøye seg for reformer i kirken.

Demografi

I Romania bodde det i 2002 35 791 lippovanere, hvorav 21 623 i landskapet Dobrudsja. Hovedsentret for det lippvanske samfunnet i Ukraina er byen Vilkovo ved Donau.

Etymologi

Navnet er ifølge én teori utledet av det russiske Липа (lipa), lindetreet eller av Flippovka, en fridag oppkalt etter Sankt Filip. Den rådende teori er imidlertid at navnet er avledet av fornavnet til den religiøse lederen Filip Pustosviat (1672–1742), idet hans tilhengere ble kalt filippovcy eller (fi)lippovane (norsk filipponer).

Historie

Lippovanerne utvandret fra Russland på 1700- og 1800-tallet da de kom i konflikt med hovedstrømningene i den russiske ortodokse kirken. Deres religiøse tradisjoner skriver seg tilbake fra før reformene i den russiske ortodoks kirken på 1600-tallet. Da gudstjenesten ble endret i 1652 fortsatte en del av menigheten på den tradisjonelle måten. De fortsatte å snakke gammelrussisk, korset seg med to fingre istedenfor tre og lot skjegget gro. Kirken forfulgte dem og noen av de gammeltroende begikk selvmord ved å sette fyr på seg selv, mens andre ble tvunget til å utvandre.
I Romania bosatte lippovanerne seg i Tulcea i Dobrudsjaregionen øst i Romania og i Bukovina. I Ukraina slo de seg ned i den sørvestre delen av Odessa oblast (i den historiske regionen Budjak) og i Chernivtsi oblast. I Bulgaria bosatte lippovanerne seg i to landsbyer nordøst i landet.
Den østerrikske keiseren Josef II ble oppmerksom på lippovanernes flid og avholdenhet og bestemte seg for å dra nytte av deres moral. Keiseren ga dem et fristed i Bukovina som i 1775 var innlemmet i det habsburgske riket. De fikk religionsfrihet og bygget egne klostre enda de som folkegruppe ikke var flere enn ca. 3000. Lippovanerne ble også fritatt for verneplikt mot at de gjorde sykehustjeneste. De underkastet seg de østerrikske lovene samtidig som de videreutviklet sine egne bondetradisjoner.
Ceausescus kanaliseringer av Donaudeltaet førte til en stor utflytting av lippovanere i dette området og tilsvarende nedgang i turisttilstrømmingen. Deltaets befolkning var i 1970 ca. 21 000 og var i 1995 sunket til ca. 15 000. Etter kommunismens fall er deltaet igjen åpnet for utenlandsk turisme.

Næringsveier og levemåte

Lippovanerne var opprinnelig virksomme som birøktere, brønngravere og fremfor alt fruktdyrkere. Med sine små vogner transporterte de bl.a. kirsebær, aprikoser, epler, pærer, plommer, nøtter, druer, honning, olje og voks og eksporterte dette også til land utenfor det habsburgske riket.
De gjenværende lippovanerne bor også i dag i stor utstrekning i karakteristiske hus bygget av leire, tre og med halmtak. Hustomtene er skapt ved å drenere den fuktige grunnen. Deres svarte rosjekter som i dag gjerne også blir påmontert en motor, er et særlig kjennetegn liksom det blå korset på gravene.
Lundströmelva

Lundströmelva er ei elv som renner gjennom Lundströmdalen på Spitsbergen på Svalbard. Den ligger på skillet mellom Nordenskiöld Land og Sabine Land. Den er ei sideelv til Kjellströmelva, og er rundt 23 km lang. Elva har utspring fra Slottsbreen, og renner derfra først mot sør, senere mot øst, før den sør for fjellet Slottet snur mot sør igjen og renner gjennom Lundströmdalen. Den munner ut i Kjellströmelva gjennom et stort vifteformet elvedelta.
Elva er oppkalt etter den svenske botanikeren Axel Nicolaus Lundström (1847-1905), professor ved Uppsala universitet og deltaker på den svenska ekspedisjonen til Jenisej i 1875, under Nordenskiölds ledelse.
Jiujiang (Jiujiang)

Jiujiang (kinesisk: 九江县; pinyin: Jiǔjiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jiujiang.
Befolkningen var på 338 767 innbyggere i 1999.
Arbeiderfilm

Arbeiderfilm er en betegnelse på et knippe norske filmer fra 1930-tallet som ble støttet av arbeiderbevegelsen.
Kari Nyquist

Utdannelse og karriere

Hun utdannet seg ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i perioden 1934–1938. Deretter fikk hun ansettelse ved verkstedene til etablerte keramikere som Eilif Whist og William Knutzen. Hun var tilknyttet bedriften Åros Keramikk og sammenslutningen Schneider og Knutzen AS (sistnevnte var drevet av William Knutzen og Andreas Schneider).
I 1942 startet Nyquist sitt eget keramikkverksted i Oslo i 1942. På midten av 1950-tallet hyret bedriften Stavangerflint henne inn som frilans-designer. Hun beholdt sin base i Oslo, men dro periodevis til Stavanger for å arbeide ved Stavangerflint. Der tegnet hun dekorer for serviser, barneserviser, pyntegjenstander og andre enkeltstående artikler, samt suvenirer. Nyquists tegnede forelegg ble overført til godset med metoden som kalles silketrykk. De fleste dekorene ble realisert i blått på en lys blå bunn, men også andre fargekombinasjoner ble produsert.

Museer og utstillinger

Allerede tidlig i Nyquists karriere hos Stavangerflint fikk en av dekorene hennes et internasjonalt gjennombrudd. Det skjedde da Victoria and Albert Museum i London rundt 1955 kjøpte inn et teservise der modellen «Utstein», som var formgitt av Eystein Sandnes, hadde dekor av Kari Nyquist.
Hun ble også innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, som nå (2017) er en del av Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design.
I løpet av hennes lange karriere ble keramikken hennes også vist på en rekke temporære utstillinger såvel i Norge som utenlands.
Feltspat

Feltspat tilhører den viktigste bergartsdannende gruppen av mineraler og utgjør inntil 60 % av jordskorpen, og er dermed det vanligste mineralet i jordskorpa. De er essensielle elementer i magmatiske bergarter hvor mengde og type brukes til klassifisering. Feltspatene krystalliseres fra magma både i dypbergarter og dagbergarter. De kan også opptre som kompakte mineraler, i ganger og finnes i metamorfe bergarter og mange sedimentære bergarter. Feltspatene kan variere fra fargeløs til hvit og lys grå, men det finnes også varianter som er brune, gule, røde, grønne og svarte.

Etymologi

Feltspat kommer fra de tyske ordene «feld», som betyr felt, og «spat», for «stein som ikke inneholder malm». Visse steder i Norge forekommer «spatt» som dialektisk uttrykk for feltspat. 
Om et materiale inneholder feltspat kan det omtales som feltspatisk. Feltspatoide mineraler er bergartsdannende mineraler som ligner på feltspat kjemisk og strukturelt, men inneholder mindre SiO₂ enn feltspatene.

Bruk

Feltspat er et mineral med flere bruksområder innen industrien og  det stilles store krav til renhet i mineralkonsentratene.
I industriell sammenheng omtales alkalifeltspat og albitt som henholdsvis «kalifeltspat» og «natronfeltspat». Begge utgjør viktige deler av mineralblandinger som brukes til forskjellige typer glass, porselen, keramikk, glasur og emalje. Dessuten brukes feltspat, særlig plagioklas, som slipemiddel og fyllmasse (filler) i blant annet maling, sparkel og plast.
Kalifeltspat foretrekkes i produksjon av keramikk og porselen, mens natronfeltspat foretrekkes i glass. Grovkrystallin og hvit albitt (også kalt «tannspat» eller «dentalspat») brukes også til produksjon av kunstige tenner.
Sand fremstilt ved knusing og sikting av anortositt brukes som ildfast-materiale, til forskjellige typer aluminiumskjemikalier, keramikk og hvit pukk som benyttes i ulike typer lyst veidekke.
Feltspat brukes også ofte som halv-edelstein i smykker. Disse omfatter den grønnfargete alkalifeltspaten amasonitt, en plagioklas med et metallisk blålig fargespill som ofte er omtalt som «månestein» og aventurin («solstein»), som er en plagioklas med et rødlig fargespill.
Feltspater kan også brukes til termolumeniscent datering og optisk datering i geovitenskap og arkeologi.
Friidrett under Sommer-OL 2004 – 800 meter kvinner

Resultater

Fra de seks forsøksheatene gikk de tre beste i hvert heat og de seks beste tidene ellers videre til semifinalene. 

Fra de tre semifinalene gikk de to beste fra hvert heat og de to beste tidene ellers til finalen. 
Alle tider vises i minutter og sekunder. 
Q automatiskt kvalifisert.
q en av de beste tidene som ikke er automatisk kvalifisert. 

DNS startet ikke. 

DNF kom ikke i mål. 

OR markerer olympisk rekord. 

NR markerer nasjonsrekord. 

PB markerer personlig rekord. 

SB markerer beste resultat i sesongen for aktuell utøver. 

DSQ markerer diskvalifisert eller utesluttet.
Hjem, kjære hjem

Handling

Modern har flyttet hjem til Marve. Hun ønsker at sønnen skal få det bra og har bestemt at de skal flytte til en finere leilighet. Men Marve har problemer med å skille seg fra sitt gamle hjem som er fullt av både gode og dårlige minner.
Vikingane

Mottakelse

Den første episoden ble sett av 933 000.
Marie Kleve i Dagbladet anmeldte serien som «et lappeteppe av vikingsketsjer, sydd sammen av en overgripende idé: Tenk om vikingene tenkte og snakket og kranglet som oss, innimellom plyndring og voldtekter og mjødbegersvinging?» og roste den for å parodiere voldsromantikk.
VG omtalte serien som første forsøk på crazy-humor om vikingtiden siden Prima Veras saga om Olav den hellige fra 1983.  
New York Times vurderer «Norsemen» som en av de 10 beste utenlandske TV-seriene i 2017.