google/wiki40b huggingface dataset:
Scotts hytte

Scotts hytte er en hytte som ligger på nordkysten av Cape Evans på Ross Island i Antarktis. Den ble reist i 1911 under Terra Nova-ekspedisjonen, ledet av Robert Falcon Scott. Da han skulle velge base for operasjonene i 1910-1913, ønsket ikke Scott å bruke den gamle hytta si «Discovery Hut» som han hadde bygget ved McMurdo-sundet under Discovery-ekspedisjonen i 1901–1904. Denne første hytta ligger på Hut Point, 20 km sør for Cape Evans.. For det første var den gamle hytta særdeles kald, og for det andre så hadde skipet til Scott, «Discovery», blitt fanget i isen ved Hut Point, et problem han ønsket å unngå ved å legge basen lenger nord.

Skildring

Scotts hytte var prefabrikkert i England før den ble fraktet med skuta sørover. Den er 50 fot lang og 25 fot bred (ca.16 x 8 meter).
Det står et kors på en ås bak Scotts hytte ved Cape Evans, men det har ikke tilknytning til kaptein Scott, og det ble reist til minne om tre medlemmer fra gruppen til Ernest Shackleton ved Rosshavet som omkom i nærheten. Korset som ble reist til minne om kaptein Scott og kompanjongene hans står på toppen av Observation Hill.
I løpet av vinteren 1911 bodde 25 menn under Terra Nova-ekspedisjonen i hytta. Det var herfra Scott satte ut på den fatale turen til Sydpolen. Da Scott ikke kom tilbake fra Sydpolen, dro flere av ekspedisjonens medlemmer, blant dem Tryggve Gran, tilbake til hytta for å være her vinteren 1912 og for å lete etter likene våren etter. I 1913, da Terra Nova-ekspedisjonen var over, ble forsyninger satt igjen i hytta.
Hytta ble benyttet på ny i 1915-1917 av den gruppen som besøkte Rosshavet under ekspedisjonen til Shackleton, da skuta «Aurora» ble fanget i isen og drev nordover. Ti strandete menn benyttet da hytta og klarte å overleve på grunn av de  forsyningene som lå igjen i hytta. I januar 1917, etter at Shackleton hadde berget de overlevende, satte han hytta i stand og låste den før han dro videre.
Etter 1917 sto hytta urørt fram til 1956 da amerikanske ekspedisjonsmedlemmer gravde den ut av snøen og isen. Den var i utmerket stand og flere gjenstander fra de tidligere ekspedisjonene lå fremdeles i hytta. Noen ble tatt som suvenirer, men hytta  er fremdeles omtrent like intakt som den var i 1917.
New Zealand og Storbritannia har siden 1970-årene jevnlig restaurert (stort sett fjernet snø og is) både denne hytta og Discovery Hut .
A*

A* (uttales «A star» eller «A stjerne») er en søkealgoritme for å effektivt kunne traversere noder i grafer. Den er kjent for å være effektiv og presis og blir brukt mye innen kunstig intelligens. Den bruker en ekstensjon av Dijkstras algoritme. A* tar i bruk heuristikk som gjør den mer effektiv. Algoritmen ble først beskrevet av Peter Hart, Nils Nilsson og Bertram Raphael ved SRI International i 1968.

Prosess

Det første algoritmen gjør er å søke gjennom de stiene som mest sannsynlig leder til målet. Det som skiller A* fra beste-først-søk og andre grådige algoritmer er at den tar hensyn til distansen den allerede har dekket (g(x)).
Den starter med den første noden, og opprettholder en kø av noder som skal besøkes. Nodene er sortert etter verdien av , den som har lavest  verdi er først i køen. I hvert steg av algoritmen vil noden med lavest  verdi fjernes fra køen og  og  verdiene til naboene til noden vil bli oppdatert og lagt til i køen. Dette fortsetter helt til en mål-node har lavest  verdi i køen, eller til køen er tom (ingen løsning finnes). Mål-noder kan bli passerte flere ganger i algoritmen men siden det finnes andre stier med lavere  verdi stopper ikke algoritmen før den finner den korteste veien.

Eksempel

Ett eksempel der en A* algoritme søker gjennom en graf av byer(noder) koblet sammen av veier(kanter). Dette eksempelet bruker distansen i en rett linje(tenk fly) fra node til mål-node som heuristikk.

Egenskaper

I likhet med bredde-først-søk er A* komplett og vil alltid finne en løsning om den finnes.
Om heuristikk funksjonen er tillatelig (at den aldri overestimerer), er A* selv tillatelig og optimal såvidt at vi ikke bruker et lukket sett. 
A* er også optimalt effektiv for hvilken som helst heuristikk . Dette betyr at ingen annen algoritme som tar i bruk samme heuristikk vil besøke færre noder enn A*.

Kompleksitet

Tids-kompleksiteten til A* er avhengig av heuristikk funksjonen. I verste scenario er antallet noder  besøkt eksponentiell i vekst i forhold til lengden  av løsningen:  der  er forgreinings-faktoren (gjennomsnittet av ut-kanter per node). Dette forutsetter at det finnes en løsning.
Bækkeskov kloster

Bækkeskov Kloster (svensk: Bäckaskog) var et kloster i det nordøstlige danske Skåne. Klosteret tilhørte Premonstratenserordenen, som eide flere klostre i Skånelandene.
Klosteret ble opprettet etter at premonstratenserklosteret i Væ var brent ned i 1213. Munkene flyttet til et sted mellom Iføsjøen og Oppmannasjøen, som i middelalderen var forbundet av en bekk. Mellom de to sjøene opprettet de så et nytt kloster, som ble viet til jomfru Maria og fikk navnet Bækkeskov.
Etter reformasjonen i 1536 ble klosteret omdannet til Bækkeskov slott av familien Ramel. Det bodde dog fremdeles munker der, så sent som i 1547. Av de opprinnelige klosterbygninger er kirken fra slutten av 1200-tallet bevart som klosterets nordfløy. Deler av slottets vestfløy, herunder kjøkkenet, stammer også fra klostertiden.
Bearded collie

Opprinnelse

Opphavet til Bearded Collie er omstridt, men en versjon er at en polsk handelsreisende, Karzimicz Grabski, reiste til Skottland for å bytte korn mot et 20-talls får. Med seg hadde han 6 egne gjeterhunder som skulle skille fårene fra flokken på 60 dyr, samt føre fårene trygt tilbake på skipet. Den skotske eieren av fårene ble så imponert av hundenes talent, og fikk byttet til seg et par hunder.
Ettersom behovet for gjeterhunder avtok mot slutten av forrige århundre, ble hundene et mindre vanlig syn. I mangel av annet avlsmateriale ble Old English Sheepdog og Border Collie benyttet. Hundene var arbeidende og ble eid av bønder som i første rekke var interessert i arbeidsegenskapene, og ikke ytre egenskaper. Den første rasestandarden ble skrevet i 1912 av den nystartede Bearded Collie-klubben i Edinburg. Klubben døde ut under andre verdenskrig, så i 1955 ble det dannet en ny klubb i England.
Den moderne hunderasen kan hevdes å ha fått sin nåværende utforming i 1940-åra, da G Olive Willison kom over en tispevalp som hun kalte «Jeannie». Etter å ha lett etter an make fant hun en hann med navnet «Bailey», og gikk igang med avlsarbeidet ved Bothkennar kennels. Disse to hundene kan kalles stamfedre dagens hunder, selv om nok typen er eldre.
Hunder som ligner bearded collie er nevnt i skotske kilder som dateres tilbake til det 16. århundre. Typen har lenge vært kjent i både Nord-England og Skottland, der den ble avlet som gjeterhund for sau. For omkring fem hundre år siden skal hunder som hevdes å være opphavet til polsk owczarek nizinny ha blitt forlatt langs kysten av Skottland. Disse skal ha blitt krysset med lokale fårehunder. Dessverre har ikke dette sagnet latt seg verifisere, men det gjengis i rasestandarden, som The Kennel Club (KC) er ansvarlig for.
Rasen ble anerkjent av American Kennel Club (AKC) i 1976.

Beskrivelse

Bearded collie er en lett rektangulær og slank hund av middels størrelse. Den er kraftig bygget, men skal ikke virke tung. Rasen skal ha et oppvakt og spørrende uttrykk. Hodet har kraftig snuteparti og bred, flat skalle med middels store hengeører og moderat markert stopp.
Pelsen har dobbelt hårlag. Underpelsen er myk, ullen og tett. Dekkhårene er flate og harde og gir hunden et ragget utseende. Hårlengde og tetthet skal være tilstrekkelig til å gi hunden god beskyttelse. Pelsen skal ikke trimmes. Den kommer i flere fargevarianter, som skifergrå, rødlig fawn, sort, blå, alle nyanser av grå, brun og sandfarge, med eller uten hvite tegninger. Ikke merle.

Bruksområde

Rasen er våken og livlig, selvsikker og aktiv. Den regnes som en stødig og god gjeterhund og en god brukshund og turkamerat. I dag er rasen mest populær som familiehund og utstillingshund.
DAWN Norge

DAWN Norge arbeider med statistikk over kristen kirkevekst og menighetsplanting, det vil si etablering av nye menigheter. DAWN Norge er ingen organisasjon, men et nettverk av kristne ledere basert på relasjon, vennskap og gjensidig tillit.
Navnet DAWN er en forkortelse for Discipling A Whole Nation – å gjøre disipler av et helt folk. Dawn er engelsk, og betyr morgendemring, daggry eller soloppgang. Symbolikken eller mottoet er at arbeidet til DAWN skal bidra til økt bevissthet og evangeli­sering av Norge.
DAWN Norge ønsker å legge en strategi for å fullføre misjonsbefalingen gitt av Jesus Kristus. «Gå derfor ut og gjør alle folkeslag til disipler» (Matteus evangeliet 28,19).

DAWN-rapporten

DAWN-rapporten kommer ut med ujevne mellomrom og samler og presenterer opplysninger om kirkesamfunnene i Norge. Rapporten forsøker å gi et mest mulig sant bilde av kristenfolket, de aktive kristne og menighetene i bygd og by.
Poladryas minuta

Utseende

En liten til middelsstor, oransje sommerfugl med brunt nettmønster på oversiden av vingene. Som vanlig hos rutevinger er forvingens underside farget omtrent som oversiden, mens bakvingens underside har vekslende hvite og oransje tverrbånd.

Levevis

Larvene lever på planteslekten Penstemon (familien Plantaginaceae).

Utbredelse

Arten er utbredt i det sørvestlige USA.
Tramp og trall I

Tramp og trall I er et musikkalbum med Johannes Kleppevik, utgitt i 1977.
Velledopsis

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

Utbredelse

Artene er utbredt i Øst-Afrika.
Vannsnutebiller

Utseende

Små til middelsstore snutebiller. Kroppen er forholdsvis kort og hvelvet, oversiden er mer eller mindre kledt med skjell. På farge er de vanligvis brunlige eller svarte. Snuten er middels lang, og antennene er festet nær spissen av denne. Antennene er forholdsvis korte, antenneskaftet (det lange, første antenneleddet) er kølleformet, antenneklubben (som består av de tre ytterste leddene) er tilspisset ytterst. Dekkvingene har punktrader. Beina er kraftige, leggene (tibiae) er krumme, i spissen med en kraftig, innoverrettet pigg som hjelper dem å holde seg fast i vegetasjonen.

Levevis

Vannsnutebillene er en av de ganske få gruppene innen infraordenen Cucujiformia som lever i vann. Som alle snutebiller er de planteetere, og larvene lever inne i stenglene til forskjellige vannplanter. Hver art finnes vanligvis bare på én eller noen få plantearter.

Biologisk kontroll

Vannbregnen Salvinia molesta, som stammer fra Brasil, har (trolig mest ved uhell) blitt spredt til tropiske og subtropiske områder over store deler av verden. Den ble først registrert i Australia i 1952. I løpet av få år utviklet den seg til å bli et stort problem i Australia, der den vokste uhemmet og fylte opp innsjøer slik at hele vannflaten ble dekket. Etter mange mislykkede forsøk på å kontrollere bregnen, begynte man å lete etter naturlige fiender der Salvinia naturlig finnes i Brasil. Man fant da vannsnutebillen Cyrtobagous salviniae, som bare spiser Salvinia. Billen ble innført til Australia i 1980, og i løpet av et drøyt år hadde de redusert vannbregnemengden til et nivå der det ikke lenger var noe problem. Dette blir regnet som det mest vellykkede forsøket med biologisk kontroll noensinne. C. salviniae har også blitt brukt med hell til å kontrollere Salvinia i andre områder.

Truede arter

Mange arter av vannsnutebiller synes å ha ganske begrensede utbredelser, og de er avhengige av én eller noen få plantearter. I tillegg ser det ut til at disse billene er ganske følsomme for forurensning. Dette gjør at mange av de europeiske artene i dag blir regnet som utryddingstruet. Noen har ikke blitt funnet på mange år og har kanskje alt dødd ut.
TI-89 serien

TI-89 og TI-89 Titanium er en tidligere serie av grafiske kalkulatorer som ble utviklet av det amerikanske selskapet Texas Instruments. Serien skilte seg fra andre grafiske kalkulatorer gjennom deres datamaskinbaserte algebrasystem som gjorde det mulig med symbolsk manipulering av algebraiske uttrykk. Ligninger kunne løses i form av variabler, mens den forutgående TI-83/84-serien bare ga et numerisk resultat.
Francesco Spinacino

Francesco Spinacino (født i 2. halvdel av 1400-tallet i Fossombrone ved Urbino; død etter 1507, sannsynligvis i Venezia) var en italiensk luttspiller og komponist.
Spinacinos verk ble publisert i Ottaviano Petruccis to Intabulatura de Lauto – historiens første trykte luttbøker. De inneholder 27 ricercari, 2 bassedanze og 52 luttbearbeidelser. I en bearbeidelse av Johannes Ghiselins Joli Amours for to lutter blir uttrykket «Recercare» for første gang. Begge bøker inneholder en kort innføring i tabulaturnotasjon.
For sin tid er Spinacinos ricercari temmelig komplekse og holdt i en fri form; ofte vekslende mellom virtuose og imitative passasjer.
Agus II vannkraftverk

Agus II vannkraftverk er en demning og et vannkraftverk i elva Agus på Filippinene. Kraftverket har en kapasitet på 180 MW og stod ferdig i 1979.
Jõhvi

Jõhvi (tysk: Jewe) er en by i nordøstlige Estland, og administrativt sete i Ida-Viru fylke. Byen ligger ca. 160 km øst for Tallinn, og 50 km vest for Narva. Stedet ligger bare 6 km sørøst for byen Kohtla-Järve, som er nesten helt sammenvokst med Jõhvi, Kohtla-Nõmme og andre industribyer til et sammenhengende byområde orientert øst-vest langs jernbanen mot Narva, og basert på oljeskifer-forekomstene i området.
Befolkningen  i 1999 var på 12 112 innbyggere, hvorav 6 483 var etniske russere og 4 022 etniske estere. Folketallet er per 2005 på 11 533.
Jõhvi er først nevnt som by i 1241 i Kong Valdemars jordebok da byen var under dansk herredømme.
Historiske navn på Jõhvi er Gewi og Jewi.
Jõhvi betjenes av den baltiske jernbane.
The Marine

The Marine er en amerikansk film som ble produsert av WWE Films i 2006. Filmen handler om marinesoldaten John Triton (spilt av fribryteren John Cena) som opplever å få sin kone kidnappet av noen diamanttyver. Triton blir dermed nødt til å redde sin kone.
Syenitt

Granitt

Syenitten kalles ofte granitt, men det er ikke helt riktig, da den inneholder svært lite kvarts, mindre enn 4 %, granitt inneholder mer enn 20 % kvarts. Granitt har gode kløvegenskaper, mens det lave kvartsinnholdet gir syenitten dårlige kløvegenskaper. Den er vanskelig å hugge. Derfor brukes den mest som benkeplater, gulvflis, veggplater, med saget og polert overflate.

Labrador

Syenitt kalles også for labrador, men heller ikke dette er helt korrekt. Navnet labrador kommer av labradorisering, som er en lysbrytning i bergarten. Denne lysbrytningen oppstår i lameller av to typer plagioklas. Dette skjer ikke i syenitten, der disse lamellene består av alkaliefeltspat og plagioklas. Disse sammensmeltede lamellene er små og først synlig i elektronmikroskop.
Sidelinjeorgan

Sidelinjeorgan eller sidelinje er sanseorgan hos fisk som blir brukt til å registrere bevegelser og trykkendringer i det omgivende vannet. Sidelinjen er vanligvis synlig som en linje langs sidene av fisken, fra hodet og helt bak til halefinnen. På selve hodet er gjerne linjen forgrenet. Hos noen arter er deler av sidelinjeorganet modifisert til elektroreseptorer som kan registrere elektriske utladninger i omgivelsene.
De fleste larver hos amfibiene har også et sidelinjeorgan, mens bare noen voksne amfibier har dette.
Staysha Randall

Staysha Randall (født i USA) er den personen i verden som trolig har tatt flest piercinger i kroppen på en dag, hele 3 200 stykk. Rekorden ble satt på Inktoxicated Tattoos i Las Vegas Nevada 7. juni 2011, i et forsøk på å komme i Guinness rekordbok.
Ismåke

Taksonomi

Ismåke har av og til blitt plassert i slekten Larus, men osteologiske undersøkelser viser  at den er distinkt fra disse fuglene. Arten har av noen også blitt regnet som en mellomform av joer og måker, uten at dette har blitt nærmere dokumentert. En studie fra 2000 fant imidlertid ut, at Pagophila er søstergruppen til Xema, til tross for store forskjeller i fjærdrakten.

Biologi

Ismåka er på størrelse med fiskemåke, men den ser kraftigere og mer kompakt ut på grunn av sine bredere vinger, tykkere kropp og kortere hals og undere ekstremiteter. Arten er cirka 44–48 cm lang og veier typisk 520–700 g. Vingespennet utgjør normalt 106–118 cm. Fjærdrakten er helhvit og de undere ekstremitetene sorte. Nebbet er blågrått innerst og gult ytterst.
Arten hekker i hovedsak fra Canada (Queen Elizabeth Islands og den nordlige Baffinøya) til Severnaja Zemlja, Nysibirøyene og Heraldøya, men den har sin med hovedutbredelse på Spitsbergen og Frans Josefs land. Utenom hekketiden har den imidlertid en sirkumpolar utbredelse over det meste av Arktis og områdene like sør for dette, inkludert i Norge. Arten har et ternelignede rop; «kriææh». Den flyr med spenstige, lette vingeslag. Det tar to år før ungfuglene får en voksen drakt. 
Den globale hekkebestanden har blitt anslått til cirka 14 000 par, hvorav man regner med at cirka 80 prosent hekker i Russland. Svalbardbestanden er estimert til omkring 1 000–2 000 par. Ismåken hekker i kolonier (ofte sammen med krykkje eller andre sjøfugler) i klipper (opp mot 1 000 moh.) langs iskanten ved de arktiske kystene. I Russland kan koloniene telle opp mot 2 000 par, men på Svalbard er koloniene sjelden større enn 10–50 par, og bare unntaksvis opp mot 150 par. 
Arten legger ett til tre olivengrønne egg i et reir på bakken som er fylt med mose, lav og tang. Den fanger fisk og krepsdyr, men de er også åtseletere og er ofte funnet på døde sel og delfiner. De er også kjent for å følge etter isbjørner og andre rovpattedyr for å ta restene av rovdyrenes bytte. Selfangerne kaller den isrype, isbjørnens følgesvenn.
Jan Procházka

Karriere

Procházka har gjennom flere sesonger vært en del av den internasjonale orienteringseliten. Han slet likevel lenge med å oppnå de helt store resultatene i VM. 7.-plassen fra sprinten på hjemmebane i tsjekkiske Olomouc er stadig hans beste individuelle VM-plassering. 
I VM i sveitsiske Lausanne hadde Tsjekkia et godt lag. De var langt i fra favoritter, men etter gode etapper av Tomas Dlabaja og Jan Šedivý kunne Procházka løpe ut på sin sisteetappe med kontakt med teten. Tsjekkeren lå klokt i ryggen på Norge og Sverige, og la inn et voldsomt rykk da løperne nærmet seg mål. Procházka løp enkelt i fra Norges Olav Lundanes og Sveriges Anders Holmberg og kunne løpe alene til mål og juble for et overraskende tsjekkisk VM-gull. Han han var med på laget til Kalevan Rasti som gikk til topps i Jukola i 2013. Procházka løp da den femte etappen og var en del av den råsterke avslutningstrioen til Kalevan Rasti; Jan Procházka, Fabian Hertner og Thierry Gueorgiou.
Gnathocera submarginata

Utseende

En middelsstor (ca. 20 millimeter), litt flat, blank, brunlig gullbasse. Hodet er svart med to hvite flekker, pronotum svart med tre brede, hvite lengdestriper. Hodet har to små tenner foran. Scutellum er svart med hvit midtstripe. Dekkvingene er brungule med hvite sidestriper. Beina er brune.

Levevis

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse

Arten er utbredt i Elfenbeinskysten, Kamerun og Kongo.
2. divisjon fotball for menn 2006

Opp- og nedrykk

Vinneren i hver avdeling rykket opp til 1. divisjon, mens tre lag fra hver avdeling rykket ned til 3. divisjon.
Opprykk: Notodden, Skeid, Mandalskameratene og Raufoss
Betongelement

Betongelementer er bygningsdeler i betong som er produsert på et annet sted enn der det brukes. En mer presis (faglig) betegnelse er ”prefabrikkerte betongprodukter”, men vanligvis bruker man begrepene betongelementer eller prefab. Fabrikkproduksjon av elementer utføres i moderne innendørs produksjonsanlegg og er uavhengig av uteklima. Dette sikrer jevn og høy kvalitet på produktene som fremstilles. Fordi elementene er herdet når de ankommer byggeplass kan man føre opp et bygg betydelig raskere enn med sammenlignbare materialer/byggesystemer. Et strengt kvalitetssystem og nøyaktigheten i produksjonen sammen med en rutinemessig bruk av høye betongfastheter gjør at men man utnytte kapasiteten i betongen slik at råvareforbruket (sement, tilslag og vann) blir lavere og bestandigheten bedre.
Betongelementer har vært i bruk i Norge siden siste halvdel av 1950-årene.

Typer

Når man snakker om betongelementer skiller man mellom bærende konstruksjonsdeler (søyler, bjelker, dekker, vegger, fasader) til bygninger, og betongvarer som f.eks. kommunalvarer (rør, kummer). Den viktigste forskjellen er at de bærende konstruksjonsdelene må skreddersys og produseres derfor bare på bestilling, mens betongvarene produseres i standarddimensjoner og i stor grad produseres for lager.
Det å prefabrikkere betongelementer framfor å plasstøpe kan ha flere fordeler. Betongelementene kan produseres inne i industrihaller. Der kan man holde en optimal temperatur og er beskyttet for vær og vind i herdefasen, noe som gjør det lettere å styre kvaliteten på det ferdige produktet. Elementene kan produseres før byggeplassen er klar for bygging, eller samtidig med at grunnarbeidene pågår, og på den måten kan man redusere rot på byggeplass og forkorte byggetiden. Prefabrikkerte betongelementer blir i noen tilfeller spennarmert slik at man kan oppnå høyere bæreevne, men likevel slanke elementer. Metoden brukes for eksempel ved dekkekonstruksjoner, såkalte hulldekker (dekker med langsgående tomme hullkanaler på tvert for å redusere egen vekt).
Bygging med betongelementer gir generelt høy kvalitet, kort byggetid og lave kostnader fordi man utnytter det industrielle konseptet i betongelementfabrikkene. Bygg som er ført opp i betongelementer er fleksible og lar seg for lett forberede for fremtidige utvidelser og bruksendringer fordi man kan ha store søylefrie arealer og til en viss grad gjenbruke elementene i ombygde eller nye bygg. Betongens gode formbarhet gir arkitekten mange muligheter til valg av form, overflater, profilering og farger. Disse uttrykksmuligheten øker ved bygging med betongelementer siden man kan være mer presis ved bygging av former og ved utstøpingen i et kontrollert miljø (temperatur, luftfuktighet m.m)
Lewis University

Lewis University er et katolsk universitet i Romeoville i delstaten Illinois, USA. Det ble grunnlagt i 1932 av erkebiskopen av Chicago som The Holy Name Technical School. Under andre verdenskrig ga skolen flygerutdanning for Marinen og forsket innen avionikk. I 1944 startet sivil undervisning igjen, med et mer tradisjonelt liberal arts-fokus.
Lewis ble college i 1962 og universitet i 1973.
Ved Lewis var det 5 289 studenter og 499 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var amerikanske dollar 20 450. Utdanningen gis med eksaminasjon helt opp til doktorgradsnivå.
Blant tidligere studenter er artisten Chaka Kahn (Yvette Marie Stevens).
Vinstradalen

Vinstradalen er av fylkesmannen i Sør-Trøndelag utpekt som et kulturlandskap med nasjonal verdi og er klassifisert som svært verdifull med 1. prioritet. 
Dalen er en sørgående sidedal til Drivdalen og er en trang V-dal med bratte dalsider og med en canyon i dalens nordende.
Sætrene ligger enkeltvis eller i små klynger innover hele dalen. Selve dalen ligger i fjellbjørkeskog, mens Vetlvonin innerst i dalen ligger i lavfjellet.
Geologisk består Vinstradalen for det meste av kambrosilurske bergarter, med glimmerskifer og grønnstein som de mest dominerende. Begge disse gir næringsrikt jordsmonn med god mineralsammensetning. 
Der hvor dalen begynner ligger gården Trengen, hvor det finnes et gammelt gravfelt fra ca. år 400 eller eldre.
I Trengenområdet er det en lokalitet med svartkurle, en utrydningstruet planteart. Herfra kan vi se over dalen til garden Lo som Håkon Håkonsson kjøpte og bygde opp med kongsgård, veitslehall og kapell i ca. 1260.