google/wiki40b huggingface dataset:
Micropterix mansuetella

Utseende

En ganske liten (vingespenn 7 – 9 mm), metallfarget møll. Forvingen er gulaktig bronsefarget med to utydelige, purpurfargede tverrbånd. Bakvingen er bronsefarget med purpuraktig glans.

Levevis

Denne arten finnes i fuktige områder som sumper og myrer. Særlig hunnene kan finnes på blomster av starr (Carex spp.), der de spiser pollen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i mai – juli. Larven er ukjent.

Utbredelse

Den er utbredt i det meste av Europa bortsett fra Den iberiske halvøya. I Norge er den nokså vanlig på Østlandet, men forekommer også i Nordland og Troms, og er funnet spredt i andre landsdeler.
Thermoniphas

Utseende

Små blåvinger (vingespenn 15-20 millimeter) med avrundede vinger som har en stjert bakerst på bakvingen. Oversiden hos hannene er litt matt blå eller blåfiolett, hunnene er bleke med brun ytterkant. Undersiden er gråhvit med enkelte svarte flekker inne i vingen, en rad av svarte flekker langs ytterkanten og en serie av grå tverrflekker innenfor denne.

Levevis

Artene lever i skog. De besøker gjerne blomster. Larvenes næringsplanter ser ikke ut til å være kjente.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Afrika sør for Sahara, mest i de sentrale delene, den mangler i det sørlige Afrika.
Kojiki

Shintoismen

Da shintoismen ble utformet på 1400-tallet ved at man opprettet den første shintoskole som var uavhengig av buddhismen, grep man tilbake til mytene fra Kojiki og andre samtidige tekster, og mente å vite at denne tradisjonen var Japans opprinnelige religion siden oldtiden.
Shintoismen ble revitalisert i forbindelse med meijirestaurasjonen fra 1868 av, under keiser Mutsuhito. Både før og etter dette hadde shintoistiske ritualer vært med på underbygge keiserens autoritet. Dette ble endret etter Japans kapitulasjon i 1945.
Både under Tenmu og fram til i dag har shintoismen levd side om side med buddhismen, og utvekslet myter og ritualer.
Acanthinoderini

Utseende

Middelsstore til svært store (opptil 120 millimeter), brune eller svarte trebukker, ofte med stor forskjell mellom kjønnene i farge og størrelse. Pronotum har en krum pigg i forhjørnet.

Levevis

Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.
Oricon

Hitlister

De japanske hitlistene er bygget opp på grunnlag av salgstall fra rundt 39 700 salgssteder og musikktjenester, og Oricon Inc. lager ukentlige rangeringer på alt fra musikksingler og album til DVD-er, dataspill og andre underholdningsprodukter. Listene publiseres hver tirsdag i magasinet Oricon Style av underselskapet Oricon Entertainment Inc. Selskapet produserer også undersøkelser og fokusgruppe-vurderinger over tv-reklamer.
I likhet med forgjengeren, hitlisten av Tokushin Music Report fra 1962, var Original Confidence en ekslusiv liste som kun var tilgjengelig for artister og folk i musikkbransjen i Japan. Men utover i 1970-årene ble listene tilgjengelige for allmennheten, blant annet i tv-programmet Oricon i slutten av 1970-årene.
Selskapet forkortet navnet sitt til Oricon i 1992 og ble delt opp i et holdingselskap og flere underselskaper i 1999. Etter Sōkō Koikes død har Oricon blitt styrt av grunnleggerens familie. 
Siden de opprinnelige listene ble sluppet i 1967, har det kun vært en håndfull nummer 1-singler av europeiske eller amerikanske artister. Den mest solgte singelen i Japan av en ikke-japansk artist, er «Beautiful Sunday» av Daniel Boone som ble utgitt i 1976. Siden 1980 har bare noen få singler med europeiske eller amerikanske artister nådd toppen av den japanske singellisten, blant dem «I'm in the Mood For Dancing» av The Nolans (1980), «Flashdance... What a Feeling» av Irene Cara (1983), «To Love You More» av Céline Dion med Kryzler & Kompany (1995), «La-La-La Love Song» av Toshinobu Kubota med Naomi Campbell og «Candle in the Wind '97» av Elton John (1997).
Jaws of the Dragon

Handling

To forbryterligaer i Hongkong kjemper om et parti heroin. Striden resulterer i en hard og skånselsløs kamp der både kidnapping, drap og kampsport brukes som middel.
Ptosima

Utseende

Små til middelsstore, avlange, svarte praktbiller. Kroppen er kledt med korte, mørke hår. Dekkvingene har gule eller røde flekker eller andre tegninger.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Holarktis og i Sørøst-Asia. Slekten er representert med én art i Europa, men mangler i den nordvestlige delen.
Andreas Arntzen

Utdannelse

Andreas Arntzen tok juridisk embetseksamen i København i 1802.

Karriere

Han virka så en periode som prokurator i Christiania. Ved farens død i 1811 arva han store skogeiendommer, og han valgte derfor i noen år trelasthandel som hovedbeskjeftigelse.
Under unionskonfliktene i 1814 fungerte han som politimester i hovedstaden. I dette vervet lyktes han å balansere slik at han hadde tillit både hos byens borgere og hos kong Karl Johan. Denne evnen til å samarbeide med begge sider i en vanskelig situasjon førte til at Arntzen flere ganger seinere blei henta inn til kompliserte oppgaver.
Han var medlem av Stortinget i 1814, samt i periodene 1818–20 og 1821–23, og hadde ved flere høve verv i presidentskapet. Under striden mellom konge og storting i 1821 var han president en kort periode. Han ble i 1821 utnevnt til høyesterettsadvokat.
Da konjunkturene blei dårligere for trelasthandel, gikk Arntzen tilbake til sakførervirket. Livet hans var imidlertid etter hvert prega av dårlig helse og gjeld, og han deltok lite i det offentlige liv.
I 1836 kom det til ny spenning mellom kongen og de folkevalgte. Kongen oppløste Stortinget nærmest uten varsel, og statsrådene Jonas Collett og Christian Adolph Diriks fikk avskjed. Den nyutnevnte stattholderen, grev Herman Wedel Jarlsberg, måtte finne nye statsråder som kunne godtas av både konge og opposisjon. Han henvendte seg til Arntzen, som etter noe nøling sa ja. 16. november blei han utnevnt til statsråd. Han bestyrte først Kirkedepartementet, så Justisdepartementet. Han døde imidlertid etter bare et drøyt år i regjeringa.
Arntzen var kommandør av Nordstjerneordenen.
Han var bror av Arne Arntzen og far til juristen Carl Arntzen (1801–77) og stiftamtmann Karelius August Arntzen (1802–75).
Entry Point North

Entry Point North er den felles nordiske skolen for utdanning innen flysikringstjeneste som ligger på Sturup lufthavn utenfor Malmö. Skolen er et samarbeid mellom norske Avinor, danske Naviair og det svenske Luftfartsverket og ble åpnet offisielt i mars 2006. Skolen skal utdanne flygeledere, lufttrafikktjenestefullmektiger og AFIS-personell.
Ekeberg

Beliggenhet

Ekeberg avgrenses av Konows gate og Ryenberget mot nord. Mot vest grenser berget til Grønlia og Kongshavn. Ekebergveien går over hele berget.

De første bosetningene

Arkeologiske funn viser at mennesker har bodd på Ekeberg i 10000 år, 2000 år lenger enn man hittil har visst.

Friluftsliv og idrett

Ekeberg var et populært utfartsområde allerede på 1800-tallet. I 1937 ble området sikret som Oslos største parkområde. Fordi Ekebergsletta ble benyttet til militære formål av den tyske okkupasjonsmakten, ble frimorådene først opparbeidet fra 1947. I 1958 ble Landbruksutstillingen avholdt her. Foruten Sletta omfatter parken Brannfjell og Ekebergskogen (tradisjonelt lokalnavn «Byskauen»). I tilknytning til parken ligger Ballsletta med Ekeberg ridesenter. Tidligere var det her også flere innhegninger med ulike dyrearter, andedam m.m. Til parkområdet hører også Hestehagan, der det er blitt arrangert konserter og andre friluftsarrangementer, og Svenskesletta (kamper mellom norske og svenske styrker i 1567). Her lå den tyske okkupasjonsmaktenes gravlund 1940–45. Ekeberg idrettshall (Ekeberghallen) ble åpnet 1973. Fotballturneringen Norway Cup er arrangert på Ekebergsletta siden 1972. Terrengløpet Ekeberg Norway Cross ble første gang arrangert i 2011. Sletta brukes ellers til seriespill i Oslo fotballkrets, eller bedriftsfotball. Ridebane og tennisbane ved Svenskesletta. Det har også vært mindre anlegg for bueskyting og friidrett i området, og mindre skøytebaner ved Ekeberg og Brannfjell skoler. Lysløype på Brannfjell og søndre del av Sletta.

Bebyggelse

Før opprettelsen av parken ble gårdens jorder vurdert som areal for hovedstadens flyplass. Luftskipet Norge lå fortøyd her før nordpolsferden i 1926. Ekeberg hageby sør for Sletta ble imidlertid påbegynt i mellomkrigstiden. På Nordjordet, en tidligere husmannsplass i skråningen langs Ekebergveien, oppsto det i mellomkrigstiden et kunstnermiljø, av pressen kalt Ekebergkolonien, med Eivind Groven og Ingeborg Refling Hagen som sentrale skikkelser. Boligbyggingen fortsatte etter krigen; da også med blokkbebyggelse (Lille Ekeberg). Ekeberg skole ble åpnet i 1954. Ekebergbanen langs vestsiden av høydedraget ble anlagt 1917, med sidespor mellom Jomfrubråten og Simensbråten 1931–67. Brannfjell ungdomsskole åpnet 1974.
Ekebergrestauranten, i den nordvestlige utkanten av parkområdet, er et av Norges fremste eksempler på funkis-arkitektur. Like ved ligger Sjømannsskolen, og et felt med helleristninger fra bronsealderen.

Folklore

Peter Christen Asbjørnsen gjenforteller sagnet om Ekebergkongen; en huldrekonge som bodde i Ekeberg, og gjerne påtok seg Bernt Ankers skikkelse når han la seg etter kvinnene i Oslo.
Hamburger Sternwarte

Stintfang (1802–1811)

Forgjengeren til Hamburgs observatorium er det private observatoriet til Johann Georg Repsold som ble bygget i 1802, opprinnelig lokalisert til Stintfang i Hamburg. 
Han utstyrte observatoriet med utstyr som han selv lagde i sitt verksted, deriblant en meridiansirkel på 8 fot, med en diameter på 3,5 fot som ble installer i 1803. Napoleons invasjon av byen den 13. desember 1819 satte en stopper for aktivitetene ved observatoriet, og det ble ødelagt og revet. Repsold var uanfektet og forfattet et brev til senatet samme år med sine planer for et nytt observatorium for byen Hamburg.

Millerntor (1825–1906)

Senatet ga ikke sin godkjennelse før i 1820 og finansieringen var klar først i august 1821, men med det krav at J. G. Repsold selv stod for utstyret av egen lomme. På denne tiden hadde sjøfarten blitt mer og mer viktig for byen og det var en voksende oppfatning av observatoriet ville støtte navigasjonen samt øke ryktet og respekten for byen på verdensbasis. Byggingen av det nye observatoriet startet 1824 og ble ferdigstilt året etter ved Millerntor. Repsold døde dog i 1830 mens han holdt på med slokning av en brann (han var også en brannmann i Hamburg) og byen Hamburg stemte for å ta over og fortsette driften av observatoriet i 1833. Første direktør ble Charles Rümker som hadde vært med Thomas Brisbane å bygge det første østerrikske observatoriet ved Parramatta. Christian August Friedrich Peters ble assisterende direktør in 1834. I 1856 ble Rümkers sønn George direktør for observatoriet.
Etter flyttingen til Bergedorf ble det gamle anlegget delvis revet og ombygget til museumet Museum für Hamburgische Geschichte.

Bergedorf (1912– )

På grunn av økende lysforurensning ble det i 1906 bestemt å flytte observatoriet til Bergedorf. I 1909 ble de første instrumentene flyttet dit og i 1912 ble det nye observatoriet offisielt åpnet.
Det europeiske sørobservatorium ble grunnlagt i Bergedorf i 1962.
Hamburg 1m reflektoren (100 cm objektivblenderåpning) var verdens fjerde største reflektor når den ble tatt i bruk i 1911. Catalogs include the AGK3-Sternkatalog (completed over 1956-1964)
I 1968 ble observatoriet en del av Universität Hamburg. I 1979 ble et lite museum dedikert til Bernard Schmidt innviet. I 2012 ble 100 år i Bergedorf feiret.
Marmæle

Marmæle eller marmel (av norrønt marmennil, mar = «hav», og mennil = «liten mann») er en lite, menneskeliknende sjøvette fra beltestedet og opp, mens den ser ut som en fisk nedentil.
Marmælen viser til en diminutivform for havmann, det vil si en liten havmann, men den er likevel, ifølge kildene, et yngre begrep enn marmælen, som allerede i landnåmabok og i fornaldersagaene er omtalt i forbindelse med sine evner til å gi spådommer.
En av forestillingene om marmælen er at den kan se inn i fremtiden, åpenbare skjulte ting og fremføre spådommer. Sine skjulte hemmeligheter har den med seg fra sitt oppholdssted på havbunnen.
Det finnes historier om fiskere som skal ha fått marmælen på kroken. Det påstås at den er naken og fryser når den kommer i båten, men dersom fiskerne er snille med den, og gir den klær (eller en vott å gjemme seg i), og slipper den uti havet igjen, så mottar de senere hjelp og varsler om fremtidig dårlig vær eller om det kommer til å blåse opp til storm på havet, slik det er beskrevet i en egen sagntype; ML 4055. Marmælen kunne omvendt hevne seg hvis den ikke mottok den hjelpen som den ba om.
På dansk kan også formen marminde bety «liten havmann».
Ehrhart Neubert

Bakgrunn

Neubert vokste opp i en protestantisk prestefamilie, og studerte protestantisk teologi ved Friedrich-Schiller-Universität Jena. 
Fra 1964 til 1984 virket han som vikar og sogneprest i Niedersynderstedt ved Weimar. Fra 1973 var han samtidig studentprest i Weimar. Han ble medlem av blokkpartiet CDU i DDR i 1976 og deltok i partiets arbeid i rammen av Demokratischer Block. Han forlot partiet i 1984.

Opposisjonelt arbeid

Fra 1984 var han sekretær for menighetssosiologi ved den teologiske studieavdelingen i Bund der Evangelischen Kirchen in der DDR. Samtidig engasjerte han seg i opposisjonelt arbeid og sympatiserte med Robert Havemanns borgerrettslige krav.
Fra 1979 var han aktiv i fredsbevegelsen, og kom dermed i konflikt både med de kommunistiske makthaverne og de deler av sin egen kirke som tilpasset seg regimet. Han deltok også på Christliche Friedenskonferenz. Hans bøker ble utgitt i vest under pseudonymet Christian Joachim.

Etter Tyskands gjenforening

Under den demokratiske revolusjonen i DDR i 1989 hørte Neubert til grunnleggerne av Demokratischer Aufbruch og utviklet det nye partiets program. Han ble også valgt til partiets nestleder og deltok i rundebordssamtalene. 
Etter intern strid gikk han likevel ut av partiet i januar 1990 og meldte seg inn i De grønne i DDR. Han ble også medlem av Komitee Freies Baltikum.
Neubert ble medlem av CDU i 1996. I 1997 ble han ansatt som faglig leder i avdelingen for utdannelse og forskning hos den føderale kommissæren for Stasi-arkivene (Bundesbeauftragte für die Stasi-Unterlagen). Han har skrevet en rekke bøker om DDRs politiske historie, og spesielt om den demokratiske opposisjonen.
Fra 1998 til 2003 var han styremedlem i Stiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur. Han har siden 1996 også engasjert seg for ofrene for SED-diktaturet gjennom foreningen Bürgerbüro Berlin e.V., Verein zur Aufarbeitung von Folgeschäden der SED-Diktatur. Han etterfulgte Bärbel Bohley som denne foreningens leder.
Empati

Empati (fra gammelgresk, empatheia) er evnen til å sette seg inn i andres følelsesliv.
Å ha empati med noen innebærer å kunne bruke egne erfaringer (intellektuelt forstå) og andres uttrykk for følelser (emosjonelt oppleve) til å oppfatte hvordan en annen har det, men på den andres premisser slik at man ikke tolker den andres følelsesliv som om det var ens eget. I en empatisk situasjon forstår den som har empati for en annen hvordan denne opplever en situasjon eller tilstand. Empati kan være grunnlaget for prososial atferd (intensjon om å være til hjelp for andre), men trenger i seg selv nødvendigvis ikke å utløse prososial atferd. For å oppøve en empatisk ferdighet trenger man å høste erfaringer fra eget liv, men det er også utviklet egne opplæringsprogrammer i sosial kompetanse, der empati inngår.
Det er viktig å skille mellom empati, å kunne forstå andres følelsesliv, og sympati, å ha en positiv innstilling eller holdning overfor en annen. Man kan ha en positiv innstilling til noen uten å kunne sette seg inn i dennes følelsesliv, og å motsatt kunne sette seg inn i andres følelsesliv uten å ha en positiv innstilling til den andre.

Etymologi

Empati kommer opprinnelig fra det gammelgreske ordet empatheia, som kan deles opp i «en» som betyr inn og «pathos» som betyr følelse, dermed blir empati å forstå som en måte å trenge inn i en annens følelsesliv på. I dagens greske dagligtale brukes ikke empatheia lenger, men det er naturlig å anta at den opprinnelig karakteriserte en menneskelig tilstand eller væremåte hvor man var oppslukt av følelser, i motsetning til apati (apatheia). Den tyske psykologen Theodore Lipps knyttet i 1910 termen "empatheia" til den tyske termen "einfühlung" slik den ble benyttet innenfor fagfeltet estetisk psykologi. Dermed ble termen knyttet til en måte å forholde seg til eksterne objekter på. Å forholde seg til et objekt, vanligvis et kunstverk, med empatheia/einfühlung, betydde, for Lipps, å være følelsesmessig oppslukt i objektet i en slik grad at man opplevde at det uttrykte ens egen personlighet , i motsetning til å forholde seg til det på en analyserende eller distansert måte. Lipps forståelse i en mellommenneskelig situasjon ville være analog med at man projiserer sin egen opplevelse av situasjonen på den andre og dermed lever i den illusjon av at den andre opplever ting på nøyaktig samme måte som en selv.

Empati i fenomenologi

I fenomenologi er empati den umiddelbare erfaringen av den Andres subjektivitet. Det er denne erfaringen som er grunnlaget for erfaringen av den Andre og derigjennom erfaringen av intersubjektivitet. På et vis kan man si at empati lar en modifisere sin egen subjektivitet på en slik måte at man kan oppleve seg-selv-der-borte. I denne sammenhengen er erfaringen av ens egen kropp som subjektivitet viktig, da denne erfaringen er konstitutiv for det at en annen kropp lik ens egen oppfattes som en annen subjektivitet.
Sandro Salvadore

Landslaget

Han deltok i flere internasjonale turneringer for Italia. Han ble europamester i fotball i 1968.
Pinealøye

Et pinealøye eller parietaløye er et enkelt øye hos virveldyr som sitter oppe på skalletaket, mellom issebeina (Os parietaleae, derav navnet «parietaløye»). Åpningen til parietaløyet kalles foramen parietale.

Pinealøye blant virveldyr

Hos de første virveldyrene ser det ut til at et slikt pinealøye har vært vanlig. Vi finner det i dag bare hos en del reptiler, særlig hos broøgle, og hos niøyer. Hos øvrige virveldyr er øyet dekket av skalletaket (hos de som har), og sitter som en liten kjertel nede mellom hjernehalvdelene: Konglekjertelen. Selv om et ytre øye ikke er vanlig hos moderne virveldyr, har hodeskallen til kjøttfinnefisk, panserpadder, urreptiler og pattedyrliknende krypdyr tydelige og ofte velutviklede åpninger i skalletaket for et ytre pinealøye. Fugler og skjellkrypdyr mangler åpning for pinealøyet, men har så tynn hodeskalle at lys slipper gjennom skalletaket til pinealkjertlen

Pinealøyets funksjon

Pinealøyet har utviklet seg fra et par med øyne på toppen av hodet hos urtidens bunnlevende panserfisk (placodermer og ostracodermer)  Disse trege fiskene kan ha hatt behov for å bli varslet om farer ovenfra. For mer aktive virveldyr som etterhvert dukket opp og etablerte seg som toppredatorer, kan øyet ha mistet denne funksjon.
Hos de fleste dyr setter lys i gang en kjedereaksjon av enzymer, hormoner og neuroreseptorer som regulerer blant annet dyrets søvnsyklus. Det er mulig at pinealøyet har vært del av dette systemet. Hos de nålevende broøglene som fortsatt har pinealøye, virker signaler fra dette på dyrets døgnrytmer. Pattedyr mangler åpning for pinealøyet i hodeskallen, men øyets indre strukturer eksisterer. Denne har en funksjon i regulering av døgnrytmene og får informasjon om lys/mørke fra melanopsinholdige ganglieceller i netthinnen.
Microsoft Pascal

Microsoft Pascal var en implementasjon av programmeringsspråket Pascal som ble utviklet av Microsoft for MS-DOS og 16-biter OS/2. Versjon 1.0 ble lansert i 1980, og den siste versjonen var versjon 4.0 i 1988. Da ble Microsoft Pascal erstattet av Microsoft QuickPascal, et billigere utviklingsverktøy som ble lansert for å konkurrere med Borlands Turbo Pascal.
Bobby Rahal

Som fører

Vant i 1986 hele CART-serien, der også seieren i Indy 500 inngikk.  Han vant også serien i 1987 og 1992.

Som eier

Sammen med David Letterman eier i teamet Rahal Letterman Racing.

Formel 1

I 1978 kjørte Rahal to løp for Wolf-teamet.
Han ble i 2000 ansatt som team manager i Jaguar Racing, men fikk sparken da han forsøkte å selge Eddie Irvine til Jordan-teamet.
Interseksjonalitet

Interseksjonalitet er en samfunnsvitenskapelig teori og analytisk rammeverk for å studere hvordan ulike former for makt og forskjellsbehandling samvirker i samfunnet. Begrepet ble skapt i 1980-årene av Kimberlé Crenshaw for å vise hvordan diskriminering kan bestå av flere faktorer enn bare kjønn, f.eks. etnisitet, alder og klasse, og hvordan disse faktorene virker sammen.
GameSpy

GameSpy, også kjent som GameSpy Industries, var en divisjon av IGN Entertainment, som opererer et nettverk av videospillnettsider. GameSpy dateres tilbake til 1996 da et Quake-serversøkeprogram kalt QSpy ble utgitt. Selskapets hovedkvarter lå i Costa Mesa, California.
I august 2012 ble GameSpy Industries (selskapet som var ansvarlig for GameSpys flerspillertjenester) solgt til Glu Mobile. I begynnelsen av februar 2013 ble IGN kjøpt opp av Ziff Davis. Den 21. februar 2013, ble flere av IGNs nettsteder lagt ned, deriblant GameSpy, 1UP.com og UGO. Glu Mobile stengte flerspillertjenesten 31. mai 2014, noe som gjorde at spill avhengig av GameSpy ikke lenger støttet flerspiller.
Gullklokka (norsk ishockey)

Gullklokka er en hedersbevisning som deles ut til alle norske landslagsspillere i ishockey som har spilt 75 OL og VM-kamper for det norske A-landslaget. Gullklokka deles ut av Norges Ishockeyforbund.
Bjørn Bergh-Pedersen

Sangtekst

Bjørn Bergh-Pedersen skrev teksten til Bjørn Volds sang «Roser til Monica». Den ble spilt inn av Gunnar Eide med Billy Hills orkester 31. desember 1955. «Roser til Monica» ble utgitt på 78-platen His Master's Voice AL 6008.
Ferkens gränd

Ferkens gränd er et smug i Gamla stan i Stockholm, som går fra Skeppsbron til Österlånggatan. Nærmeste parallellgate i nord er Drakens gränd, i sør Lilla Hoparegränd, Pelikansgränd og Gaffelgränd.
Smugets navn kommer fra tysk Ferkel som betyr «gris» og på folkemunne ble forvansket til «Ferken». Sannsynligvis hadde en kjellerrestaurant i smuget en gris på sitt gateskilt. Kjelleren var et gårkök, det vil si en enkel restaurant. I 1602 nevnes en «Leuisa i Farken» som kjellerens gjestgiverske. Tre år senere fikk hennes mann Michaill Wossin rett til å drive kjelleren. I 1687 ble lokalene ansett som for dårlige, og bygningen ble revet. Den bygningen som i dag står på plassen ble oppført som erstatning.
Wayne's World 2

Bakgrunnsinformasjon

Regissør Penelope Spheeris ble spurt om å regissere også denne filmen, men avslo. Bakgrunnen er visstnok at Myers og Spheeris hadde forskjellig kreativt utgangspunkt og at Myers var vanskelig å jobbe med.

Filmmusikken

Filmmusikken, som bærer samme navn som filmen, inneholder blant annet to livespor med Aerosmith og en versjon av Louie, Louie med Robert Plant.

Nominasjoner

1994 MTV Movie Awards: Beste kyss: Dana Carvey og Kim Basinger
1994 MTV Movie Awards: Beste On-Screen Duo: Mike Myers  og Dana Carvey
Nith

Elvas løp

Elva har utspring mellom Prickeny Hill og Enoch Hill i Carsphairn Hills, 7 km øst for Dalmellington i East Ayrshire. Den renner først mot nord, før den snur mot øst og passerer gjennom et landskap preget av dagbruddene til de nå nedlagte kullgruvene ved New Cumnock. Den renner inn i Dumfries and Galloway og passerer byen Sanquhar, og snur deretter gradvis mot sørøst og sør. Landskapet ved denne midtre delen av elva, hvor den passerer byen Thornhill, er hovedsakelig jordbruksland og skog. I sitt nedre løp renner Nith gjennom de urbaniserte områdene i og rundt Dumfries, før den fortsetter videre mot sør til munningen i Solway Firth ved Glencaple. 
Nith har en rekke bi- og sideelver, som blant annet omfatter Connel Burn, Afton Water, Kello Water, Crawick Water, Euchan Water, Mennock Water, Carron Water, Cample Water, Scaur Water, Cluden Water og Cargen Pow.
Området elva renner gjennom kalles Nithsdale, som også har vært kalt Stranit, fra skotsk gælisk Strath Nid, «Niths dal»).