google/wiki40b huggingface dataset:
Sjøområdet

Sjøområdet er det eldste havneområdet i Longyearbyen, og ligger i området mellom UNIS og Longyear Energiverk på begge sider av munningen av Longyearelva i Adventfjorden. Sjøområdet er eksporthavn for kull fra Longyearbyen. Lengre øst løper Adventelva ut i fjorden, og gjør vannet i Sjøområdet relativt lite saltholdig. I vest er det opparbeidet kaikant, i øst er det en tidevannssone med mye bentisk liv og et rikt liv av vadefugler.
I Sjøområdet ble det første kullet fra Gruve 1 skipet ut omkring og like etter første verdenskrig, inntil det ble anlagt egen kullhavn på Hotellneset. Da Gruve 1 kom i drift ble det anlagt en liten jernbane fra der hvor Svalbard kirke står nå, og ned til sjøen. I dag brukes Sjøområdet i vest (Gammelkaia) som fast kaiplass for Sysselmannens oppsynsskip Nordsyssel, det skipes fortsatt ut kull herfra, og i øst som privat båthavn. Det er mange fastboende som har båt i havna, og Sjøområdet har en del maritim lettindustri, handelsanlegg, kunstgalleri, m.m.
Tankanleggene og naustene fra mellom- og etterkrigstiden er bevart, og hele det historiske miljøet Sjøområdet er vernet i medhold av Svalbardmiljøloven (eldre enn 1946).
I nyere tid har det vært en fast målestasjon utenfor Sjøområdet for marinbiologisk og oseanografisk forskning.
Ou Yuan

Ou Yuan (kinesisk: 耦园; pinyin: Ŏu Yuán, på engelsk kalt Couple's Retreat Garden) er en klassisk kinesisk hage i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den er en av de hager i byen som er blitt erklær del av verdensarven.
Den ble opprinnelig anlagt av prefekten Lu Jin i 1874. Den ble kjøpt av Shen Bingcheng, magistrat for fylket Susong, som omgjorde den til sin nåværende form og endret navnet til det nåværende. Navnet alluderer til hagens to deler og henspiller også på et kjærestepar.
Sanford kraftverk

Sanford kraftverk nr 3-5 er et oljekraftverk med tilleggsenheter for gassdrift i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1028 MW, fordelt på 3 turbiner. Dette er et av delstatens mindre fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1957 og stod ferdig i 1973. Brenselkilden er olje eller naturgass.
Opel Mokka

2012–15

Den gamle Mokka kom med bensinmotor (115 med forhjulsdrift heller 140 hk med firehjulsdrift), og diesel (130 hk), og solgte i omlag en halv million eksemplarer. Den enkleste "Essentia" kostet omkring 250 000 blanke kroner med forhjulsdrift.

2016–

Den nye Mokka heter Mokka X og har litt annet utseende og lyskastere. Rimeligste heter "Edition" og har 140 hk bensinmotor.
Rødgjøkveps

Utbredelse

Rødgjøkveps er utbredt i Europa. Den finnes i hele Norge.

Utseende

Rødgjøkvepsen er 15-19 millimeter lang. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Bakkroppen har aldri antydning til en rødlig farge. Vingene er svakt brunlige. Bakleggene har lange, svarte, utstikkende hår.
Rødgjøkveps hører til i slekten av kortkinnet stikkveps (Vespula), der avstanden mellom fasettøyets nedre kant og kjeven er svært liten, mindre enn følehornets bredde.  Munnskjoldet er helt gult eller har 1 til 3 mørke prikker. Slike prikker finnes hos flere av stikkvepsene. Munnskjoldet har to markerte spisse hjørne nederst.  Klørne har, som hos alle gjøkvepser, en ekstra tann på innsiden. Denne mangler hos stikkvepser med arbeidere.
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. Denne innskjæringen har gul farge nederst. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne.  
Som hos andre stikkeveps mangler gjøkvepshanner stikkebrodd og kan ikke stikke.

Levevis

Rødgjøkveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt. 
Rødgjøkveps hører til gjøkvepsene. De mangler arbeidere og bygger ikke bolet selv. Det finnes bare befruktningsdyktige hunner og hanner. De er sosiale parasitter og snylter på andre sosiale stikkvepser.
Rødgjøkveps snylter i bolene til rødveps, V. rufa, og i Nord-Amerika dennes nære slektning V. acadica.  Gjøkvepshunnen forsøker å komme seg inn i et etablert samfunn og drepe dronningen. Dersom hun lykkes, tar hun over samfunnet, og bare hennes avkom blir alt opp. Bolet går etterhvert til grunne fordi det ikke lengre kommer nye arbeidere, men bare rødggjøkvepser. Disse parer seg om høsten. Bare de befruktede hunnene overlever vinteren.
Suleiman II

Suleiman II (osmansk tyrkisk: سليمان ثانى Süleymān-i sānī, født 15. april 1642 i Konstantinopel, død 1691 i Edirne) var sultan i Det osmanske rike fra 1687 til 1691.

Bakgrunn

Suleiman var en sønn av sultan İbrahim. Hans mor var en serbisk kvinne som opprinnelig het Katarina, men ble kjent som Saliha Dilaşub Sultan.

Sultan

Han etterfulgte sin eldre bror Mehmed IV etter at han var blitt avsatt fra tronen. Det var etter at han hadde tilbragt så godt som hele sitt liv i en kafes (bur) som var et luksuriøst fengsel i Topkapipalasset i hovedstaden for prinser i blodslinje til tronen. Det var til for å forhindre at noen nede i arvelinjen skulle kunne organisere noen oppstand for å kunne gripe makten.
Da delegasjonen kom for å erklære at han var den neste sultanen, trodde han at de kom for å drepe ham. De måtte overtale ham lenge før han godtok å komme ut for å motta æren. 
Han var i store og hele udugelig som politiker. Han henvendte seg i sitt rikes trengselstider i 1680-årene til stormogul Aurangzeb om militærhjelp i en trengt situasjon, men Aurangzeb ignorerte dette idet han selv var opptatt med krigføring i Deccan.
Suleiman II fattet imidlertid den kloke beslutning å utnevne den kompetente Ahmed Faizil Köprülü til storvesir. Denne klarte å bremse Østerrikes erobring og dessuten å kvele et opprør i Bulgaria, noe som gjorde Süleimans korte regjeringsperiode noenlunde fremgangsrik. At bladet syntes å vende seg til osmanenes gunst skyldtes imidlertid ikke bare en dyktigere forvaltning, men vel sp meget at Det hellige romerske rike ble militært bundet opp i Den pfalziske arvefølgekrig som brøt ut i 1688 og skulle pågå helt til 1697. 
Köprülü døde i slaget ved Szlankamen i 1690 og sultanen ett år senere, den 23. juni 1691, i Edirne.
Tustumena 200

Tustumena 200 Sled Dog Race er et hundekjøring løp på Kenai Peninsula i Alaska over 200 miles. Løpet arrangeres hvert år på siste weekend i januar, med hundekjørere fra Alaska, lower 48, of internasjonalt. Tustumena 200 gir pengepremier fra $25 000 og opptil $30 000.
Black Mixen

Black Mixen (walisisk: Micsen Du) er en topp på Rhos Fawr i Radnor Forest, Wales. Toppen er et stort torvmyrplatå med en varde. Ved siden av varden står det en radiomast.
Republikken Krim

Etymologi

Navnet på halvøya kommer fra Qırım (dagens Stary Krim), som var navnet på hovedstaden av Krims øst provinsen Gyldne Horden. Russisk «Krim» er en russifisert form for Qırım. De gamle grekerne kalte Krim for «Tauris» (senere Taurica, Ταυρική på Gammelgresk), etter innbyggerne, Tauri. Den greske historikeren Herodot sto for navnet ved at han hevdet at Herakles pløyde landet ved hjelp av en stor okse («Taurus»). Herodot viser også til et nærliggende område kalt Cremni («Klippene»), som også kan vise til Krim-halvøya, som er kjent for sine klipper sammen det som ellers er en flat nordlig kyst av Svartehavet.

Demografi

Folketellingen fra 2001 viser at det er 2 033 700 innbyggere. Befolkningstettheten er 78 mennesker per kvadratkilometer. Ifølge estimater fra 2005 bor det ca 2,3 millioner mennesker på halvøya.
Store byer er Simferopol (342 500 innbyggere i 2005), Sevastopol (russisk base for Svartehavsflåten, 360 000 innbyggere ), Kertsj (152 200 innbyggere ), Eupatoria ( 105 200 innbyggere), Jalta (90 000 innbyggere) og Feodosija (69 200 innbyggere i 2004 ). Andre byer er Dzjankoj, Alusjta, Krasnoperekopsk, Saky (Saki), Alupka, Armjansk, Balaklava, Bakhtsjysaraj, Bilohirsk (Belogorsk ; Karasubazar), Staryj Krym, Sudak og andre. Ifølge en undersøkelse fra 2007 bor rundt 1.274.300 personer, eller 62,7 % i byene, og 759 400 personer, eller 37,3 % på landsbygda. Statistisk sett er det 56 byer og 957 landsbyer.
Folketellingen fra 2001 viser at de viktigste etniske gruppene er russere (58,32 % av halvøyas befolkning), ukrainere (24,32 %), krimtatarene (12,1 %), hviterussere (1,44 %), tatarere (0,54 %), armenere (0,43 % ) og jøder (0,22 %). Små grupper under 0,2 % hver er polakker, moldovere og azerisenere. Grupper på ca. 0,1 % er usbekere, koreanere, grekere, tyskere, tjuvasjere, rumenere, bulgarere, georgiere og marier. Det er ca. 1200 krimtjaker og 800 karaimer.
Hovedspråket er russisk (77 % av befolkningen), deretter krimtatarsk (11,4 % ) og ukrainsk ( 10,1% ).
De slaviske gruppene (russere, ukrainere, bulgarere og andre, samt grekere), er ortodokse kristne. Mange armenere tilhører den armenske apostoliske kirken. Krimtatarene er sunnimuslimer. Jøder, krimtjakere og karaimer tilhører den jødiske religionen.
Historisk var Krim bebodd av en rekke folkeslag, blant annet goterne, kalt krimgotere, fra ca 250 f.Kr. inntil 1700-tallet og krimtatarene fra 1400-tallet. Ifølge den sovjetiske folketellingen i 1939, hadde Krim 1.126.429 innbyggere, hvor av 51,5 % var russere og 25,9 % krimtatarer. Under folketellingen i 1989 utgjorde krimtatarerne i Krim bare 38 000 mennesker, men dette var før de begynte å vende tilbake fra eksilene i Sentral-Asia.
Befolkningstallet gikk tilbake fra cirka 2.549.800 i 1991 til 2.033.700 i 2001. Antall årlige fødsler gikk ned fra 32600 fra 1990 til 15200 i 2000.

Anerkjennelse

Per 18. mars 2014 har én FN og tre ikke-FN-stater anerkjent Republikken Krims uavhengighet: Russland, Sør-Ossetia, Abkhasia og Nagorno-Karabakh-republikken.
Selvhjelp Norge

Selvhjelp Norge er et nasjonalt kompetansesenter for selvorganisert selvhjelp drevet drevet av Stiftelsen Norsk Selvhjelpsforum på oppdrag fra Helsedirektoratet. Oppdraget er beskrevet i Nasjonal plan for selvhjelp og gjennom årlige oppdragsbrev. 
Selvhjelp Norge ble etablert i 2006 som en direkte følge av Nasjonal plan for selvhjelp. Kompetansesenteret ble først finansiert over opptrappingsplanen for psykisk helse, men kom på statsbudsjettet fra 2009 etter en ekstern evaluering i 2008. Selvhjelp Norge er organisert med syv distriktskontorer og hovedkontor i Oslo.
Visjonen for den nasjonale satsingen på selvorganisert selvhjelp er at alle i Norge skal vite hva selvorganisert selvhjelp er, og skal kunne ta kunnskapen i bruk når livsproblemer oppstår.

Nasjonal plan for selvhjelp har fire overordnede mål:

Mål 1: Sikre en videre utvikling av informasjonsformidling
Mål 2: Selvorganisert selvhjelp skal være en del av det helsefremmende, forebyggende og rehabiliterende arbeidet både nasjonalt og lokalt
Mål 3: Sikre kunnskap om selvorganisert selvhjelp i universitets- og høgskoleutdanningene
Mål 4: Fremme forskning på selvorganisert selvhjelp
Diseases Database

The Diseases Database er en gratis internettside som tilbyr informasjon om forhold vedrørende sykdommer og medisinske tilstander, symptomer og medisinering. Hjemmesiden har integrert Unified Medical Language System i sin språkdrakt.
Kowloonhalvøya

Kowloonhalvøya (tradisjonell kinesisk: 九龍半島; forenkla kinesisk: 九龙半岛; engelsk: Kowloon Peninsula) er ei halvøy som utgjør den sørligste delen av Hongkongs fastland. Kowloonhalvøya og New Kowloon utgjør sammen området Kowloon.
Fem av de 18 distriktene i Hongkong befinner seg på Kowlonhalvøya. Kowloon Bay ligger nordøst på halvøya. Sør for halvøya ligger Hongkongøya.
Emigrantviser (album)

Emigrantviser er et musikkalbum med Elin Prøysen, utgitt i 1976 av plateselskapet EMI. Orkesteret på albumet er Willy Andresens Ensemble.
Mario Pomilio

Biografi

Mario Pomilio vant litteraturprisen Premio Strega (1983) for Il Natale del 1833 (Rusconi), Premio Campiello (1965) for La compromissione, og i Frankrike, Prix du Meilleur livre étranger (1977) for Det femte evangeliet (italiensk: Il Quinto Evangelio).
.bw

Registrering

Det ser ikke ut til at det finnes noe offisielt registernettsted eller noe informasjon online om hvordan en kan registrere domener i dette TLDet, men noen ISPer i Botswana tilbyr denne tjenesten, og det gjøres ved å fylle ut et skjema som sendes inn pr. brev.
De fleste nåværende registreringer er på tredje nivå under subdomener på andre nivå, så som co.bw og org.bw, men noen registreringer direkte på andre nivå finnes også.
Franz Krenn

Liv

Krenn var sønn av en lærer og fikk sin første musikkundervisning av faren, senere studerte han hos onkelen, en elev av Joseph Preindl og hos presten på hjemstedet. Etter å ha avlagt det pedagogiske seminaret i  Krems  arbeidet han først som assistentlærer, men reiste til Wien i 1834 for å studere komposisjon hos Ignaz von Seyfried og arbeidet noen år som klaverlærer.
Fra 1844 hadde han flere organistposter, i 1862 ble han kapellmester ved Michaelerkirche og gjorde denne til et cecilianistisk senter. I 1869 ble han professor i harmonilære, kontrapunkt og komposisjon ved Gesellschaft der Musikfreundes konservatorium ved siden av Anton Bruckner og var her til 1891.
Ved konservatoriet underviste Krenn en rekke betydelige musikere, blant andre  Gustav Mahler, Hans Rott, Mathilde Kralik, Leoš Janáček, Adolf Wallnöfer, Hugo Wolf og Alexander Zemlinsky.
Franz Krenn var far til maleren Edmund Krenn (1845–1902). Det er satt opp en minneplakett over Franz Krenn på Michaelerplatz 6 i Wien.

Verk

Krenn var en produktiv komponist som blant annet skrev 29 messer, de to oratoriene Bonifazius og Die vier letzten Dinge, et rekviem og en te deum, kantater, mindre kirkemusikalske verk, en Symfoni i g-moll (skrevet i 1850), stryke- og klaverkvartetter, orgel- og klaverstykker, en orgelskole (1845), en lærebok i sang for skolen og en musikk- og harmonilære (1890).
Ravensbourne

Ravensbourne er en bielv til Themsen i det sørlige London, der den renner gjennom bydelene Bromley, Greenwich og Lewisham. Den er omkring 17,5 km lang, og tar opp vann fra et område fra 180 km².
Elven har sitt utspring ved Caesar's Well i Keston, omkring tre km sør for Bromley. Den renner først nordover, og det første stykket går gjennom allmenninger, inkludert Hayes Common og Bromley Common. Den når så utkanten av Bromley. Etter dette går den tildels i underjordiske kanaler.
Ved Catford renner Pool inn i Ravensbourne, og litt senere møter den også Quaggy og flere mindre bekker. Det siste stykket påvirkes elven av tidevann; denne delen kalles også Deptford Creek. Ravensbourne renner inn i Themsen ved Greenwich Reach nordøst for Deptford.

Historie

Domesday Book nedtegnet elleve kornmøller langs Ravensbourne på 1000-tallet. John Evelyn fra London, kjent for sine dagbøker, kjøpte fra Beecher-familien en av disse møllene, Brookmills, i 1668 for å male opp fargepigmenter. Den ble senere benyttet av selskapet Kent Waterworks og ble til sist revet på 1850-tallet.
17. juni 1479 stod slaget ved Deptford Bridge mellom korniske opprørere og kongelige styrker. Slaget endte i fullstendig nederlag for opprørerne, og dermed slutten på det korniske opprøret.
Fra det 16. århundre holdt mange mindre skipsbyggerier til langs elven på grunn av nærheten til marineverftet Henrik VIII opprettet i Deptford. Elizabeth I adlet Francis Drake ombord på «Golden Hind» på Deptford Creek da han i 1580 kom tilbake fra sin jordomseiling. Skipet lå på elven inntil det brøt sammen. Marineverftet ble nedlagt i 1869.
Det lå tidligere en stor kraftstasjon ved elven; denne er nå revet og i 2000-årene begynte en nyutvikling av området utenfor Deptford.
Unge mødre

Sesong 8

Line Wenneck, 19 år fra Nøtterøy 

Gunn-Britt Westerheim, 21 år fra Husnes 

Hege Skuggen, 19 år fra Ålesund 

Madelen Pedersen, 17 år fra Stavanger 

Christine Jørgensen, 20 år fra Sande

Sesong 9

Louise Nordskar Hoff, 19 år fra Oslo 

Marthe Johannessen, 20 år fra Porsgrunn 

Lillian Solbakken, 19 år fra Stange 

Silje Marita Mathisen, 19 år fra Bjørkelangen 

Marthe Henriksen, 20 år fra Arendal

Gifter seg

Er en spin-off av "Unge mødre" hvor serien følger fire jenter som skal gifte seg med sin utkårede. Denne sesongen hadde også bare 8 episoder.

Deltakere

Tina Pedersen fra Mo i Rana Giftet seg med Kristoffer 

Rikke Wilhelmsen fra Åmot giftet seg med Robert 

Marthe Wiik fra Skien giftet seg med Stian 

Alice Pedersen fra Randaberg giftet seg med Michael

Sesong 12 - Litt eldre

Den tolvte sesongen ble omdøpt til "Unge mødre - Litt eldre". I denne sesongen hentet serien opp deltakere fra tidligere sesonger så lang tilbake som til sesong 4. Også pay-off plakaten på vignetten ble oppdatert til "Litt eldre"
Bilitt

Bilitt er en tettbebyggelse i Østre Toten, mellom Lena og Skreia. Stedet ligger ved fylkesvei 33, der fylkesveien mot Østlia og Kapp tar av. I dag (2017) er det en kiosk og et bakeri her. Det er også noe boligbebyggelse.
Bilitt var opprinnelig en husmannsplass under garden Kvem, nevnt i skriftlige kilder midt på 1700-tallet. Navnet betyr sannsynligvis "rasteplass"/"vertshus", jf. Bislett i Oslo. Stedet lå sentralt til etter den gamle bygdevegen som gikk østover mot Mjøsa.
Rundt 1850 begynte Bilitts storhetstid. I 1850 starta produksjonen ved Bilitt Brænderi, og i 1875 kom det første landhandleriet. Omtrent samtidig var det dessuten meieri og telefonsentral her. Kommunikasjonsutviklinga løfta også Bilitt. Den nye hovedvegen gjennom Skreifjella til Minne (dagens fylkesvei 33) åpna ca. 1885, like før den nye vegen til Kapp. Bilittkrysset ble et sentralt sted. Neste trinn var åpninga av Skreiabanen i 1902, da Bilitt fikk egen jernbanestasjon. I stasjonsbygningen fikk Bilitt også postkontor, med adresse 2856 BILITT (først skrevet BILIT). Postkontoret ble i 1905 flytta til handelsstedet Fram.
Virksomheten på Bilitt ble gradvis mindre etter andre verdenskrig. Brennerisentraliseringa rundt 1957 satte en stopper for spritproduksjonen, og persontrafikken på Skreiabanen ble nedlagt i 1963. På 1990-tallet ble både mølla, postkontoret og butikken nedlagt. I de gamle butikklokalene holder nå et pizzabakeri til ( Også nedlagt).
Bilitt hadde forøvrig 3 dagligvarebutikker, Malme, Espelid og Lundstad. Lundstad drev også kiosk og etterhvert gatekjøkken som fortsatt eksisterer (per 2009).
Malme drev også stedets eneste bensinstasjon.
På det store landhandleriet (Espelid) var det også fryseri, hvor lokalbefolkningen leide fryseboks og oppbevarte mat. Her kom også det første postkontoret som senere fikk nye lokaler tilknyttet et nybygg på Lundstadbutikken. Lundstadbutikken var den siste dagligvarebutikken som ble lagt ned og senere ble lokalene overtatt og pizza som take-away ble laget der.
Mølla har fortsatt en liten produksjon.
Brenneriets underetasje ble overtatt av brødrene Bratberg som hadde bil/lastebilverksted der og 2 og 3 etg ble overtatt av POLAR, som produserte telt, soveposer, nylonbelter m.m. På stedet hvor Brenneriet stod ble et lager og pakkeri for Norgesfrukt bygget opp og etablert på 1990 tallet og holdt det gående som Norgesfrukt og deretter ICA frem til 2007. (howie@spray.no)
Gjertrud Rasch

Familie og oppvekst

Gjertrud Rasch var datter av Kvæfjords bondelensmann Niels Nielsen Rasch, som drev den viktige gården Vebostad og jektefart derfra. I oppveksten må hun derfor ha vært vitne til både hekseridommen over Johanne Nilsdatter og til konflikten mellom faren og den selvoppnevnte bondelensmannen Anders Jensen Fjeresløv, en konflikt som førte til både håndgemeng og store bøter for Niels Rasch.
Familien hadde tilknytning til fogd Poul Hansen Egede i Harstad, og fogdens sønn Hans Egede gikk i prestelære hos sogneprest Peder Hind, som var hans onkel, i Kvæfjord. Etter at Poul Egede døde i gjeld i 1706 ble alliansen mellom familiene enda viktigere, og Gjertrud og Hans Egede giftet seg da hun var 34 år gammel og han var 21.

Prestekone i Vågan

Hans Egede fikk et prestekall i Vågan, hvor ekteskapet med Gjertrud brøt tradisjonen om at den nye presten skulle gifte seg med presteenka. Tida i Vågan gikk med til forberedelser til ektemannens misjonskall om å reise til Grønland. Reisen ble muliggjort blant annet med hjelp fra Gjertruds bror Niels Rasch, som drev handelsfart og fangst. Selv om Gjertrud fra først ikke ønsket at familien med fire små barn skulle legge ut på reisen, var hun den som senere støttet ektemannen da han var motløs, og hun hadde stor lit til Gud.

Grønland

I 1718 reiste Hans og Gjertrud Egede til Bergen, og i 1721 videre til Grønland, hvor de ikke møtte etterkommere etter norrøne bosettere, som ventet, men begynte å misjonere blant inuittene. Forholdene var vanskelige, på den danske kolonien som de grunnla måtte det rasjoneres strengt. Til å begynne med bodde familien Egede i en jordgamme. Kontakten med Europa og Danmark førte til en stor koppeepidemi. I denne nøden viste Gjertrud en stor godhet og omsorg for inuittene. Denne omsorgen har gjort at hun og ektemannen blir satt pris på i Grønlands historie selv om kolonialiseringen også hadde negative sider – deriblant koppeepidemien.
Gjertrud Rasch døde utmattet på Grønland 21. desember 1735, og ble gravlagt fra Nicolaikirken i København 5. oktober 1736. I 1946 eller 1947 ble det reist en minnestein på hjemgården Vebostad, og Grønlands nye kirke har fått navnet Gertrud Rasks kirke
Elektrosjokkvåpen

Elektrosjokkvåpen og politiet i Norge

I Norge er det i politidistriktene Sør-Vest, Troms, Øst og Oslo en midlertidig ordning med at en del av det operative politiet har tilgang på elektrosjokkvåpen. Denne midlertidige ordningen/prosjektet ble innført 1.januar 2019 og varer ut år 2021. 
Fra 1.januar - 30.juni, altså de seks første månedene, har politiet i Norge (de fire politidistriktene tilsammen) brukt elektrosjokkvåpen hele 16 ganger. 
Det er altså ikke vedtatt at norsk politi skal være permanent bevæpnet med elektrosjokkvåpen - men er noe man trolig kan komme tilbake til etter 2021, når denne midlertidige prøveordningen er ferdig. Isåfall blir elektrosjokkvåpen et alternativ for skytevåpen. Temaet rundt generell bevæpning av politiet er et ganske debattert tema i Norge.
Poor Law (1601)

The Poor Relief Act 1601 (43 Eliz 1 c 2) var en lov av parlamentet i England. Loven for de fattige 1601, populært kjent som «den elisabethanske fattigloven», «43. Elisabeth» eller «den gamle fattigloven», ble vedtatt i 1601 og opprettet et fattiglovsystem for England og Wales.
Loven formaliserte tidligere praksis med dårlig avlastningsfordeling i England og Wales, og anses generelt som en forbedring av Act for the Relief of the Poor 1597 som etablerte Overseer of the poor.  Den «gamle fattigloven» var ikke én lov, men en samling lover vedtatt mellom 16. og 18. århundre. Systemets administrative enhet var sognet. Det var ikke en sentralisert regjerings politikk, men en lov som gjorde de enkelte sogn ansvarlige for lovlovgivning for de fattige. 1601-loven fjernet seg fra de mer åpenbare former for straffeforfølgelse under Tudorsystemet, mot metoder for «korreksjon».
Flere endringer i lovgivningen kan betraktes som en del av den gamle fattigloven.  
Det var stor variasjon i lovens anvendelse, og det var en tendens til at de fattige var villige til å migrere mot de mer sjenerøse sognene, som vanligvis lå i byene. Det var stor variasjon i mengden av støtte som ble gitt de fattige. Siden det ikke var noen administrative standarder, var sognene i stand til å tolke loven slik de ønsket.
David Gregory

David Gregory (født 3. juni 1659 i Aberdeen, Skottland, død 10. oktober 1708 i Maidenhead, England) var en skotsk astronom. Mellom 1671 og 1675 studerte han ved Marischal College, del av University of Aberdeen. 
I 1683 ble han utnevnt til professor i matematikk ved University of Edinburgh. Der underviste han i optikk, geometri, mekanikk og hydrostatikk. Hans notater om geometri dannet basis for Colin Maclaurins Treatise of Practical Geometry (1745). Selv publisere Gregory Exercitatio geometria de dimensione curvarum i 1684. I 1691 ble han utnevnt til professor i astronomi ved University of Oxford. I 1695 publiserte han verket Catoptricae et dioptricae sphericae elementa om optikk, og i 1702 Astronomiae physicae et geometricae elementa om teoriene til Sir Isaac Newton.