google/wiki40b huggingface dataset:
Lady Lovely Locks

Leketøy-serien

Dukkene ble produsert fra 1987 til 1989. Dukkene består av forskjellige karakterer. Alle, bortsett fra prinsen, har langt hår. De fleste dukkene kom med tre-fire pixietails. Disse var små dyr med en lang, fargerik hale. Pixietailene kunne brukes enten i håret til dukkene, eller til barna. I tillegg til de faste karakterene finnes det andre dyr og lekesett.

Bøker

Det ble også gitt ut et lite antall bøker, i tillegg til leketøyet og tegnefilmene. Blant disse er "An Enchanting Fairy-Tale Adventure", "For the Love of Lovely Locks", "Lady Lovely Locks Original Story" (1987), "Silkypup Saves the Day", "Silkypup's Butterfly Adventure" (1987) og "The Golden Ball". Bøkene skal også ha blitt gitt ut på norsk.

Populær-kultur

I den 8. episoden "Killer Queen" av "That 70s Show" sier karakteren Randy: "Donna, Hyde har allerede gitt meg et kallenavn. Det er Mrs. Lady-Lovely-Locks." Dette er en anakronisme, siden Lady Lovely Locks-linjen ikke ble produsert før i 1987.
Junior Eurovision Song Contest 2006

Hendelser

De tre skandinaviske allmennkringkasterne NRK, DR og SVT trakk seg fra JESC dette året og begrunnet avgjørelsen med at konkurransen legger for stort press på de deltakende barna. I stedet gjenopplivet kringkasterne MGP Nordic. Sverige deltok likevel i JESC dette året, siden den kommersielle kringkasteren TV4 tok over senderettighetene fra SVT og sendte en deltaker til konkurransen. Verken Norge eller Danmark har deltatt i Junior Eurovision Song Contest siden. 
Kroatiske HRT deltok i 2006, men kunngjorde at den ville trekke seg fra og med 2007. Bakgrunnen var delvis at de ville ha fått en bot fra EBU, siden HRT ikke viste konkurransen direkte på en nasjonalt tilgjengelig tv-kanal.
Italiensk adel

Italiensk adel består av personer og slekter som historisk var eller er anerkjent som adelige av de ulike suverene herskerne på Den italienske halvøy. Før Italias samling i perioden 1861–1870 bestod «Italia» av en rekke ulike stater, herunder Kongeriket Sardinia, Kongeriket De to sicilier (som før 1816 var delt i Kongeriket Napoli og Kongeriket Sicilia), Storhertugdømmet Toscana, Hertugdømmet Parma, Hertugdømmet Modena, Hertugdømmet Savoia, Hertugdømmet Milano, Pavestaten, diverse republikker og østerrikske provinser i Nord-Italia. Disse statene hadde hver sin adel med ulike tradisjoner. Kongeriket Italia (1861–1946), som alle de tidligere statene og landområdene (bortsett fra Vatikanet) ble en del av, var en videreføring av Kongeriket Sardinia og anerkjente den eksisterende adelen i de nye landområdene. Etter Italias samling var det to stater på Den italienske halvøy som hadde en offisiell adel og som fortsatt foretok adlinger: Kongeriket Italia og Den hellige stol. Kongeriket Italia anerkjente den pavelige adelen i konkordatet i 1929 med uttrykk for at det var en bekreftelse av en allerede eksisterende anerkjennelse; traktaten innebar også en automatisk anerkjennelse av fremtidig pavelig adel. I 1948 vedtok Republikken Italia, etterfølgeren til kongeriket, en ny grunnlov som innebar at adelens offentlig-rettslige stilling (dvs. offisielle anerkjennelse) bortfalt i Republikken Italia. Den hellige stol har ikke avskaffet adelen, men nyadlinger har bare forekommet unntaksvis etter Pius XIIs død i 1958; Johannes Paul II foretok noen få adlinger under sitt pontifikat. Paul VI avskaffet også den romerske adelens privilegier ved Det pavelige hoff.
Kumae

Kumae (italiensk: Cuma, gresk: Κύμη, Kyme) er en gammel gresk bosetning nordvest for Napoli i Campania i Italia, nord for odden Misenum. Den ble trolig grunnlagt ca. 1000–800 f.Kr., og var den første greske koloni på det italienske fastlandet. Stedet er kanskje mest kjent for sin sibylle, besunget av Vergilius. Hennes formodede helligdom – en hule – er i dag en turistattraksjon.

Historie

Cumae ble ifølge tradisjonen grunnlagt omkring 1050 f.Kr., mest synnsynlig av utvandrere fra Kyme på Euboia. Etter at denne byen hadde falt fra foredums storhei, gikk Cumae for åt værr en koloni fra Chalkis på Euboia eller fra Kyme i Lilleasia. Cumae lå først på øya Ischia, men ble senere flyttet til en høyde på det midt i  mot liggende fastlandet. Byen kom tidlig til makt og rikdom, og fikk en særskilt havneby i Dikaiarcheia, senere kalt Puteoli. Den hadde også en betydelig flåte.
Cumae var den eldste og mest blomstrende blant de greske kolonier i Italia. Dens største blomstringsperiode var mellom 700 og 500 f.Kr., og da utøvde den stor innflytelse på de omkringboende folkene. Cumensernes kulturelle overlegenhet i forhold til grannene påvirket disses religiøse forestillinger og bruk til å bli mer hellensk; i særdeleshet spredte Apollodyrkingen seg i regionen fra Cumae.
Omkring 524 f.Kr. slo Cumae tilbake et angrep av tallrike skarer av aurunker, daunier og etruskere, og 20 år senere bistod byen latinerne mot de fremtrengende etruskerne.
Cumae ble med tiden svekket av indre splid, men klarte ved hjelp av triremer sendt av Hieron av Syrakusa å beseire etruskerne i et stort sjøslag år 474 f.Kr. I år 421 f.Kr. kom byen i samnitternes vold, og i 334 f.Kr. ble den til romersk municipium med innskrenket borgerrett, som imidlertid ble utvidet senere. Under Augustus ble Cumae en romersk koloni, men nådde aldri sin fordums glans men gikk stadig mer tilbake, til den i 1203 ble ødelagt av neapolitanere. Rester av befestningsmurer og tempelruiner er nå det som gjenstår.
UFC 2

Historie

UFC 2 hadde seksten deltakere i et turneringsformat med en førstepremiepott på 60 000 USD. De første syv kampene ble ikke vist live på pay-per-view, men var inkludert på VHS-utgaven. Turneringen hadde ingen vektklasser. Kampene hadde ingen tidsbegrensinger eller runder, og ingen dommere ble brukt.
Utøverne kunne vinne kampene gjennom submission, knockout eller ved at motstanderens hjørnemann kastet inn et håndkle. UFC 2 var debuten for dommeren Big John McCarthy, som kan bli sett på av mange som en av de mest kjente dommerne i MMA.
Siden dette var den eneste turneringen med seksten deltakere i UFC sin historie er Royce Gracie den eneste personen som har deltatt i og vunnet fire kampern på en kveld i UFC.

UFC 2-turneringen

¹ Frank Hamaker måtte trekke seg på grunn av skade. Han ble erstattet av Fred Ettish.
P4 Radio Hele Norge

Historikk

Etter å ha sendt i det største kommersielle radionettet i Norge, FM4, i ti år, fikk ikke P4 fornyet denne konsesjonen etter utløpet i 2003. I stedet fikk P4 konsesjon til å sende på det noe mindre FM5-nettet. Kanalen hadde i denne forbindelse en rekke rettstvister gående med kanalen som skulle overta FM4-nettet fra 1. januar 2004, daværende Kanal 4. Et resultat av disse tvistene var at Kanal 4 måtte endre navn til Kanal 24, senere Radio Norge.
Kenneth Andresen og Silje Stang ledet den første sendingen.
På tross av overgangen til et nett med noe lavere dekningsgrad klarte P4 å holde posisjonen som den største kommersielle radiokanalen i Norge. P4 beholdt sin posisjon med en markedsandel på om lag 23 prosent.
Blant kanalens mest populære programmer er P4s Radiofrokost, Michael Direkte, Midt i trafikken, Jorda Rundt, Kjærlighet uten grenser og Misjonen. På 1990-tallet sendte de program som Fem høns, God ettermiddag, Inn i natten, Tidsmaskinen, Takk for maten, Musikk- karusellen og barneprogrammet Revehiet. 
I tillegg til P4 har radiostasjonen søsterkanalene Bandit, P5 Hits, P5 Nonstop Hits, NRJ Norge, P6 Rock, P7 Klem, P8 Pop, P9 Retro og P10 Country. 
P4 ble tildelt lokalradiokonsesjoner i de store byene i Norge den 16. mars 2009. Kanalene fikk navnet P5, og startet sine lokalesendinger 1. januar 2010. Det var Medietilsynet som tildelte P4 lokalradiokonsesjonene for byene Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.

Prix Radio

P4 har gjennom årene vunnet 48 Prix Radio i flere kategorier (2003-2016).
Paula Strasberg

Biografi

Paulina Miller ble født i 1909 i New York. Hun debuterte på Broadway i 1927 i teaterstykket The Cradle Song. Strasberg spilte i en rekke andre teaterstykker frem til Me and Molly i 1948. Elia Kazan oppgav blant andre henne som medlem i USAs kommunistiske parti da han vitnet for Un-American Activities Committee i 1952. Strasberg ble svartelistet som følge av dette, noe som satte den stopper for en videre skuespillerkarriere. 
I 1934 giftet hun seg med teaterregissøren, teaterprodusenten, skuespilleren og skuespillerinstruktøren Lee Strasberg. Ekteparet fikk barna Susan og John sammen. 
Strasberg møtte Marilyn Monroe for første gang i 1954, da Monroe spilte inn Show business. Strasberg ble Monroes skuespillerinstruktør på filmsettet fra og med Bus Stop (1956) og hadde denne jobben frem til Monroes død i 1962. 
I 1962 ble Strasberg belønnet med Spirit of Achievement Award fra Yeshiva Universitys Albert Einstein College of Medicine.
Strasberg døde av hjerteinfarkt 29. april 1966 på Beth Israel Hospital på Manhattan. Hun er gravlagt på Westchester Hills Cemetery.
Åpen himmel

Åpen himmel er et norsk livssynsprogram som gikk på NRK1 fra 2005 til 2011. Programmet gikk hver søndag kl. 17.30 og hadde en halvtimes varighet. Programmet besto av alt fra overføringer fra gudstjenester, til studiobaserte program med gjester der ulike etiske- og trosmessige problemstillinger ble belyst.
Helge Gudmundsen var prosjektleder for programserien.
Quai Voltaire

Quai Voltaire er en gate i 7. arrondissement i Paris. Den er 308 meter lang, og ligger mellom Quai Malaquais og Quai Anatole-France. Quai Voltaire begins begynner ved rue des Saints-Pères og slutter ved Rue du Bac og Pont Royal.

Historie

Tidligere var Quai Voltaire den vestlige del av Quai Malaquais. I 1644 fikk den navnet Quai des Théatins etter at noen teatinere bygde et kloster ved dene kaigaten ved Seinen (nå på adressene nr. 23-25 Quai Voltaire). I 1791 ble kaien kjent som Quai Voltaire til ære for den berømte forfatteren som døde i 1778 hjemme hos Charles, marquis de Villette.
Etter at Honoré de Balzac lot handlingen i La Peau de chagrin finne sted i Quai Voltaire, ble det etterhvert mange antikvitetsforretninger her. På begynnelsen av 1800-tallet ble den et yndet sted for bokselgere.
Penthea

Utseende

Middelsstore, kraftige, spraglete trebukker. De er gjerne livlig farget i grått, hvitt, svart, gult og rødt. Antennene er kortere enn kroppen.

Levevis

Disse billene har larver som lever i død ved.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Australia.
Gertrude Lawrence

Bakgrunn

Familiebakgrunnen var engelsk og dansk, og hun vokste opp i Newington-området i London Borough of Southwark. Faren var en basso profondo som opptrådte under navnet Arthur Lawrence. Han drakk tett, noe som førte til at moren Alice forlot ham kort etter Gertrudes fødsel.
I 1908 tok Alice et oppdrag i koret til en julepantomime ved Brixton Theatre. Der ble hennes talent satt pris på, og Alice hørte om Italia Conti, som underviste i dans, tale og skuspill. Hun tok kontakt, og ble som barn tatt opp uten på måtte betale for undervisningen.

Barnekarriere

Gertrude arbeidet for Italia Contis oppsetning av Where the Rainbow Ends. Senere opptrådte hun i Max Reinhardts The Miracle i London og Fifinella, ledet av Basil Dean, for Liverpool Repertory Theatre. Omkring denne tid valgte hun å bruke sin fars etternavn. Dean satte henne opp i siitt neste stykke, Gerhart Hauptmanns Hannele, og da møtte hun for første gang Noël Coward. Det ble begynnelsen på et langt og til tiden stormfullt vennskap.

Voksenkarriere

Hun var en populær revy- og musicalartist både i hjemlandet og på Broadway. Hun opptrådte flere ganger sammen med barndomsvennen Noël Coward, som for eksempel i London Calling (1923) og Private Lives (1930).
Hun var i filmen bare sporadisk. Blant hennes filmer kan nevnes The Battle of Paris (1929), Stage Door Canteen (1943) og The Glass Menagerie (1950).
Hennes siste store rolle var mot Yul Brynner i uroppsetningen av The King and I på Broadway, som hadde premiere den 29. mars 1951. Hun ble rammet av levberkreft og døde året etter (1952). Hun ble samme år belønnet med Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for sin rolle som guvernanten Anna Leonowens i The King and I.
En film om hennes liv fra 1968, Star! hadde Julie Andrews i rollen som henne.
John Eliot Gardiner

Liv og karriere

Gardiner begynte å samle erfaring ved dirigentpulten allerede som femtenåring. Som student ved Cambridge University ledet han Oxford and Cambridge Singers på en turne gjennom Midtøsten, før han dannet Monteverdi Choir i 1964 og Monteverdi Orchestra i 1968. I studietiden fikk han undervisning av Thurston Dart i London Nadia Boulanger i Paris. 
Operadebuten i London hadde han i 1969 med Tryllefløyten på English National Opera. Han opptrådte første gang på Royal Opera House Covent Garden i 1973, med Glucks Iphigénie en Tauride. Den første opptreden i USA hadde han i 1979 med Dallas Symphony Orchestra. 
John Eliot Gardiner har hatt sine største suksesser med oppføringer og innspillinger av tidligmusikk. English Baroque Soloists, som var bygd opp rundt medlemmer fra Monteverdi Orchestra, hadde sin debut ved Festival für Alte Musik i Innsbruck 1977 med en oppføring av Händels Acis and Galatea på tidsriktige instrumenter.
I 1990 dannet Gardiner enda et orkester, Orchestre Révolutionnaire et Romantique, som framfører klassisistisk og romantisk musikk på historiske instrumenter
Slaget ved Cuito Cuanavale

Kontekst

Som en del av cubanernes Operasjon Carlota hadde cubanske soldater støttet MPLA og SWAPO i deres konflikter mot den angolanske opprørsgruppen UNITA og apartheidregimet i Sør-Afrika helt siden begynnelsen av borgerkrigen i Angola og fra før landets uavhengighet fra Portugal i 1975. MPLA, som etter uavhengighetskrigen fikk regjeringsmakten i Angola, og geriljaen SWAPO i Sørvest-Afrika-mandatet mottok også støtte fra en rekke andre østblokknasjoner, som for eksempel USSR og Den demokratiske folkerepublikken Etiopia, mens Sør-Afrika ble støttet av særlig Amerikas forente stater. Støtten til Angola og SWAPO skytes særlig den felles sosialistiske ideologien, og konflikten i Sørvest-Afrika ble sammen med Etiopias kriger på Afrikas horn den viktigste konflikten i Afrika under den kalde krigen. I Sør-Afrika ble de stadige intervensjonene i Namibia, Angola samt i deler av Zambia kjent som den sørafrikanske grensekrigen eller "den angolanske buskkrigen," som i 1988 hadde pågått i 22 år.

Etterspill

Etter slaget kunne general Cintra Frías uhindret åpne en ny front i vest ved Lubango, hvor 40.000 cubanske soldater støttet av en større angolansk styrke gjennom tre måneders blodige trefninger med sørafrikanske soldater sakte presset seg framover mot den sørvestafrikanske grensa. To år senere måtte også Cuba trekke sine soldater ut av Afrika, mens borgerkrigen i Angola varte helt fram til UNITAs kommandant Jonas Savimbis død i 2002, noe som tyder på at Savimbi klarte å fortsette kampen selv uten sørafrikansk støtte. Den senere sørafrikanske presidenten Nelson Mandela støttet den cubanske versjonen og versjonen gitt av noen sørafrikanske Umkhonto we Sizwe-soldater fra Mandelas parti ANC som skal ha kjempet ved siden av de angolansk-cubanske soldatene i slaget.

Slagets betydning

I store deler av det sørlige Afrika og Cuba har slaget ved Cuito Carnavale fått en legendarisk status som "Afrikas Stalingrad" hvor de sørafrikanske soldatene ble knust og som førte til apartheids fall og Namibias selvstendighet. I denne versjonen var den cubanske støtte uunnværlig for seieren på grunn av cubanernes unnsetningsstyrker, planlegging og materiell. Senere antydet en sovjetrussisk rådgiver for cubanerne at slaget endte uavgjort, siden selv ikke med cubansk støtte klarte de angolanske styrkene å endelig beseire de okkuperende sørafrikanske styrkene og drive dem ut av landet.
United States Conference of Catholic Bishops

United States Conference of Catholic Bishops (USCCB), det vil si Den amerikanske katolske bispekonferanse, er det offisielle ledende organ for Den katolske kirke i USA. Den ble grunnlagt i 1966, da som det kombinerte organet  National Conference of Catholic Bishops and United States Catholic Conference. Medlemmene er de katolske biskoper, erkebiskoper og kardinaler som utøver lederskap i USAs katolske bispedømmer. Det amerikanske Puerto Rico er ikke med; øya har en egen katolsk bispekonferanse.  USCCB tok sitt nåværende navn i 2001. Organisasjonen har sitt tilhold i Washington, DC, rett ved siden av Catholic University of America. 
Bispekonferansen foretar beslutninger på en rekke områder innenfor den katolske kirkes virke i USA. Enkelte kategorier beslutninger må godkjennes av Vatikanet før de eventuelt kan tre i kraft.
Get-ligaens mest verdifulle spiller i sluttspillet

Get-ligaens mest verdifulle spiller i sluttspillet blir offentliggjort år etter at sluttspillet i Get-ligaen er ferdigspilt. Prisen ble første gang delt ut i 2007 og ble da vunnet av Storhamars canadiske spiller Christian Larrivée, selv om Storhamar tapte finalen mot Vålerenga. Historien gjentok seg i 2015 da Larrivée nok en gang vant prisen etter en tapt finale, denne gangen mot Stavanger Oilers.
Canon

Historie

Canon utviklet som det første selskapet enkle 35 mm kompaktkameraer og indirekte røntgenkameraer i Japan. Etter noe tid utviklet og etablerte selskapet seg på kontormaskinmarkedet og utviklet Japans første kopimaskin for vanlig papir i 1970. Teknologiens utvikling førte til at de på 1980-tallet utvidet virksomheten til også å gjelde laserskrivere og Bubble Jet-skrivere.
I 1955 startet Canon sin utenlandsvirksomhet med åpningen av et New York–kontor og senere et europeisk salgsforetak i 1968. Med hensyn på produksjonssiden ble Canon Inc., Taiwan etablert i 1970.
På det profesjonelle kamera-markedet var Canon i mange år «lillebror» blant de to foretrukne merkene. Ved lanseringen av EOS-systemets toppmodell EOS1 i 1989 startet imidlertid en «konvertering» blant de profesjonelle fotografene. Med lanseringen av digitale EOS1-modeller fra 2001 akselererte dette. Canon har passet godt på sine gamle og nye profesjonelle kunder opp gjennom årene, ved å lansere stadig nye, banebrytende EOS1-modeller. Den nyeflaggskipet EOS1D MkIIII / EOS1Dx, som med en oppløsning på 21 megapiksler også vil starte en konkurranse med mellomformatmarkedet, som til nå har vært dominert av ulike digitale bakstykker tilpasset tradisjonelle mellomformatkameraer som Hasselblad, Mamiya osv.
Odd Bang-Hansen

Bakgrunn og familie

Som barn av en prest bodde han blant annet i Kristiansund og Vadsø, men fikk en cand.philol. i 1934 fra Universitetet i Oslo, stiftet familie
i 1936, begynte skrivingen (debut 1938) og ble lektor ved Oslo handelsgymnasium. Under andre verdenskrig hjalp han med grensetrafikk og flyktet i 1943 til England, mens kone og barn oppholdt seg i Stockholm.
Han giftet seg med legen Liss Aas Bang-Hansen (1907–2002) i 1936. Barna deres er filmanmelder Pål Bang-Hansen, regissør Kjetil Bang-Hansen, og datter og filmstudent Synne Bang-Hansen. De var bosatt i den kulturradikale enklaven Husebyskogen, i Husebygrenda borettslag som oppstod fra diskusjoner blant internerte lærere i Finnmark i 1942. Bosatt i nr 18c fikk Bang-Hansen naboer som August Lange, Hans Vogt, Trygve Bull, Torolf Elster og Kjell Kviberg. 
Bang-Hansen var fetter av skuespiller Arne Bang-Hansen, og leverte manuskriptet til Skrift i sne (1966), regissert av sønnen Pål.

Forfattervirksomhet

Allerede i 1946 utga Bang-Hansen Ringen rundt brønnen om en ung hirdgutt likvidert under krigen; for sin tid en original komposisjon, der ti fortellere i hvert sitt kapittel gir sin versjon av guttens historie. I første kapittel er det gymnaslæreren som ser sin tidligere elev, Stein Sture Tuft, bli båret druknet i land ved Vippetangen iført hirduniform. Folk minnes at Tuft, med en stø murermester til far, men en fyllik til mor, ble holdt utenfor som barn. Rampestreker holdt han seg unna; han vanket støtt med katten sin, som til slutt ble slengt i familien Tufts søppelspann, kvalt med en strømpestrikk. Mer var ikke hans beste venn verd for andre. Med vekt på spørsmål om svik, skyld og ansvar stiller Bang-Hansens roman seg på linje med Ronald Fangens En lysets engel og Sigurd Hoels Møte ved milepelen. 
Etter krigen fortsatte Bang-Hansen sitt virke for Arbeiderbladet som kulturanmelder. Sammen med familien hadde han rundt 1950 stipendiat-finansierte opphold i Italia hvorfra han skrev.
I perioden mellom 1965 og 1971 var han formann i Den norske Forfatterforening og har mottatt en rekke priser, bl.a. Bastianprisen i 1959 og Norsk kulturråds oversetterpris 1977.  Han var også leder i Norges kunstnerråd.
Linken Hedemark

Familie

Caroline Hedemark var datter av bud Isak Pedersen og Randine Fredrikke Fredriksen.
Hun ble gift med skuespiller Hans Ingi Hedemark. Ekteskapet ble oppløst 29. april 1905.

Liv og virke

Caroline Hedemark var elev ved Christiania Theater i 1898-1899. Da staben derfra forflyttet seg til Nationaltheatret, fortsatte hun som elev der til 1901.
Caroline Hedemark var i perioden 1901-1910 ansatt ved Den nationale Scene i Bergen. Sesongen 1910-1911 var hun tilknyttet turnéselskapet Det norske Teater, før hun var tilknyttet Trondhjems Nationale Scene i 1911-1921.
I 1920 deltok hun i Harald Stormoens Baldevin-turneen sammen med blant andre Hauk Aabel og Signe Grieg. 
I 1920 trakk hun seg tilbake fra scenen på grunn av scenen. Hennes siste rolle ved Trondhjems Nationale Scene var i hovedrollen som Huskorset i Brødrene Østermanns huskors, en oppsetning som ble en stor suksess. Høsten 1921 vendte hun tilbake til samme teater for å gjøre nye oppsetninger av dette stykket, men døde av slag i forkant av premieren.
FC Barcelona Bàsquet

FC Barcelona Bàsquet er en spansk basketballklubb som tilhører idrettslaget FC Barcelona. Klubben ble grunnlagt den 24. august 1926. Barcelona har vunnet syv av de siste elleve spanske ligatitlene og i 2003 vant de den spanske ligaen, den spanske cupen og Euroleague.
Laget spiller sine hjemmekamper i Palau Blaugrana, som stod ferdig i den 23. oktober 1971. Andre lag som også spiller i den samme arenaen er Barcelonas håndball-, rullehockey- og futsallag.
Kjente spillere som har spilt eller fremdeles spiller for klubben er: Pau Gasol, Sony Seikali, Marc Gasol, Anderson Varejão, Juan Carlos Navarro, Šarūnas Jasikevičius, Dejan Bodiroga, Gregor Fučka, Ricky Rubio, Tony Massenburg og nylige anskaffede Nikola Mirotić.
R. D. Morrow kraftverk

R. D. Morrow kraftverk er et varmekraftverk i Lamar County, delstaten Mississippi i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 2 enheter. Brenselkilden er hovedsakelig kull. Utbyggingen skjedde 1975–1978. Operatør og hovedeier er energiselskapet South Mississippi Electric Power Association.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,168 mill tonn CO2.