google/wiki40b huggingface dataset:
Løvehaugen

Beskrivelse

Det var kong Vilhelm I av Oranien som bestemte å bygge dette minnesmerke i 1820 til minne om sin sønn Vilhelms mot. 
Byggverket ble påbegynt i 1823 og stod ferdig i november 1826. Det ble bygd av arbeidere fra firmaet Cockerill i Liège. Det gikk med 290 485 m³ jord tatt fra jordene mellom «Haie Sainte» og den veien der Wellington hadde oppstilt sine styrker. Haugen ble 40 meter høy. Basis har en omkrets på 520 meter. 
Det fører 226 trinn opp til en liten plattform på toppen, der det står en løvestatue på sokkel. Den 4,45 m høye og 4,50 m brede bronsefiguren veier 28 tonn og ble også laget av firmaet Cockerill. 
At løven skal inneholde metall fra franske kanoner benyttet under kampene, er bare en legende. Likeså er det, i alle fall sannsynligvis, ikke tilfelle at Lord Wellington da han i 1830-årene så haugen utbrøt «de har endret på mitt slagfelt». 
Men ikke desto mindre hadde de omfattende jordarbeidene naturligvis gjort store inngrep i terrenget, slik at det for eksempel ble vanskeligere å se med egne øyne det gunstige med plasseringen av den engelske hovedstyrke i hellingen bak en åsrygg som gjorde direkte observasjon fra fransk side umulig. Store deler av de 300.000 kubikkmeter masse var fjernet fra terrenget slik at det etterpå for en besøkende ville være vanskelig å forestille seg ikke minst den bakskrånestillingen som var nøkkelen til Wellingtons forsvar.
Løvehaugen var det første store monumentet bygget på eller rundt slagfeltet. Mange flere, for det meste beskjedne av størrelse, er kommet til. Det er med tiden blitt over 135 monumenter og fysiske markører rundt om på slagfeltet.  Løvehaugen og de andre monumentene gjør at dette slagstedet atskiller seg fra alle de andre slagfeltene i Nord-Frankrike og Belgia som har vært viktige i britisk historie - det er intet eller bare beskjedent med tilsvarende på historisk viktrige slagmarker som Crécy, Agincourt, Malplaquet og Ramillies.
Helgeland Skogselskap

Helgeland skogselskap  er en ideell organisasjon som har til formål å fremme forståelse for skogens mangesidige betyding.  Laget er tilknytta Det norske Skogselskap.
Helgeland Skogselskap ble stifta den 23. juni 1905, etter at Nordlands Amts Skoghusholdningsselskap var nedlagt året før.  Initiativtakerne var godseier Hans Coldevin på Dønnes og lensmann A. B. Hansen, kjøpmann Hans A. Meyer, skogforvalter Einar Nilsen og skogplatner Th. Scheflo, alle fra Mo i Rana.  Blant innbyderne til stiftingsmøtet var ellers bl. a. stortingsmennene Andreas Andersen Grimsø og Mikal Bjørnåli, og folkehøgskolelærer Odin Benum. 
Helgeland skogselskap driver Alstahaug planteskole. 
Helgeland skogselskap eier bl.a. eiendommene Østenbakken i Rana, Tuvneset ved Ømmervatnet i Vefsn, Lauvøya i Dønna og Finnkona i Leirfjord. 
Laget har mottoet «Vi vil skogkle Helgeland».
Sinnemestringsprosjektet

Sinnemestringsprosjektet er en del av Norges handlingsplan mot vold.
Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening

Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL) er en landsorganisasjon for norske interiørarkitekter og møbeldesignere. Foreningen ble stiftet 29. mai 1945. For å bli godkjent som medlem stilles det krav til utdanning. NIL er medlem av European Council of Interior Architects (ECIA).  
Landsforeningen består av 9 lokalforeninger, med tilsammen ca. 630 medlemmer (februar 2017). Det gis årlig ut årbok som inneholder fra 50 - 70 prosjekter med plantegninger, bilder og beskrivelser.
Organisasjonen har utnevnt syv æresmedlemmer: Aud Dalseg, Solveig Lønne Christiansen, Aase Lørup Jørgensen (død 2018), Bjørn A. Larsen, Anne Lise Aas Rognlien, Trinelise Dysthe og Sven Ivar Dysthe.

Historie

Under andre verdenskrig forberedte blant annet studenter ved Statens håndverks- og kunstindustriskole en ny forening av interiørarkitekter i det stille.
29. mai 1945 ble foreningen stiftet med navnet Interiørarkitektenes forening (IAF).Birger Dahl ble valgt til formann, Aage Schou til nestformann og Alf Sture og Arne Remlov og Aase Lørup ble styremedlemmer.
I 1959 hadde foreningen omkring 120 medlemmer og foreningens navn ble endret til Norske interiørarkitekters landsforening (NIL).
I 1963 startet foreningen medlemsbladet «INNE».
I 1965 tilrettela foreningens daglige leder Cato Mansrud og Alf Øgland for stiftingen av det internasjonale forbund for interiørarkitekter (IFI).
IFI het først International Federation der Innenarchitekten og senere ble navnet endret til International federation for Interior Designers.
Senere skiftet foreningen navn til Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL).
I 1970 ble NIL medlem av Norges kunstnerråd.
I forbindelse med 25-års-jubileet i 1970 avviklet NIL en konkurranse om innredning av en 4-roms leilighet på Romsås.Jan Borgersen vant med et utkast av en handicapleilighet og en visjon av «fremtidens bolig» ble vunnet av Terje Meyer.
I 1988 kom første utgave av foreningens årbok.
I 1989 arrangerte lokalavdelingen i Bergen den internasjonale IFI-kongressen, «SPACE», under festspilldagene i mai.
I 1995 hadde foreningen omkring 470 medlemmer hvorav 50 var studentmedlemmer.
I oktober 2019 har foreningen omkring 680 medlemmer, hvorav ca. 160 er studentmedlemmer.
Edvard Sem

Utmerkelser

Sem mottok Kongens fortjenstmedalje i gull, Vasaordenen og Nordstjerneordenen.
Toyota Carina

Historie

(Under oppgradering)
Carina har alltid vært en medium-størrelse-bil. Den hadde høyere utstyrsnivå enn Toyota Corolla på sin tid, men lå fremdeles bak Toyota Corona og sportsbilen Toyota Celica. Den har utvilsomt vært ganske traust kjøpt i Europa, og var stødig på salgslistene i Norge og ellers i Norden. Den ble lansert først med 1,6 liters motor, som i Corona. Carina E, som var den siste generasjonen som ble produsert opp mot 1998, fikk det største motoralternativet i Carinahistorien, en 2,0 liters direkteinnsprøytningsmotor i GLi modellen. Carina ble opprinnelig bygd på samme plattform som Celica.
TA 12/14
Førstegenerasjons Carina ble lanser i 1970 og har modelbetegnelsen TA-12 eller TA-14. Denne generasjonen ble solgt helt til i 1977. Denne modellen var levert med en 1588 cm2 stor motor med 75 hk og kom som 2 og 4 dørs modell. Den hadde bakhjulstrekk og ble stadig oppgradert i løpet av sin modellhistorie
TA 40
I 1978 overtok TA-40. Denne modellen kom som stasjonvogn, sedan og coupé. Denne ble også levert med en 1,6l motor på 75 hk og en sterkere motor med 86 hk til stasjonsvognen. TA-40 hadde bakhjulstrekk og ble levert til i 1982. I 1979 ble det gjort en utseendemessig oppgradering, da ble de runde frontlyktene erstattet av firkantete og baklyktene ble byttet ut, Samtidig kom det nye støtfangere.
TA 60
Fra 1981 var TA-60 i handelen. Denne var større enn TA-40. Designet på denne modellen var vesentlig mer kantete enn den foregående modellen. Motoralternativene var de samme som på TA-40, men det kom også en modell med dieselmotor på 1833 cm³ og 64 hk.
Carina II
Carina endte sitt løp i Norge i 1998, da Avensis kom på markedet. Senere bestemte Toyota seg for å lansere sterkere og større utgaver av Avensis, da Camry ikke lenger var å oppdrive i Europa. Slik ble Avensis en kombinasjon av Carina og Camry, til manges glede.
Heavy metal-tødler

Heavy metal-tødler, (engelsk: rock dots/heavy metal umlauts, humoristisk röck döts/ hëävÿ mëtäl ümläüts), er bruken av tødler som dekorasjon i heavy metal-bandnavn.
Kjente band som benytter seg av tødler i bandnavnet er Blue Öyster Cult, Mötley Crüe, Queensrÿche, Crashdïet og Motörhead. Heavy metal-tødler har opp gjennom årene blitt parodiert i filmer som This Is Spinal Tap, der tødlene ble plassert over 'n'-en.

Historikk

Skikken med å skrive bandnavn med tødler i frakturstil i heavy metal-sammenheng begynte med, avhengig av kilde, det amerikanske bandet Blue Öyster Cult, alternativt britiske Black Sabbath, begge 1970. Bruken av slike tegn er ment å føre tankene til germanere, vikinger og gotikk, som tradisjonelt i hardrockkretser fremkaller assosiasjoner til stereotype egenskaper som mot og styrke. Heavy metal-tødler brukes vanligvis ikke for å forandre uttalen av bandnavnet men har en utelukkende dekorativ hensikt.
Tysk jaktterrier

Tysk jaktterrier er en hunderase av typen terrier. Det er en mellomstor, kompakt og velproporsjonert jakthund med røtter fra tidsrommet like etter første verdenskrig i Tyskland.
Tysk jaktterrier er modig, tøff, arbeidsvillig, utholdende, vital, temperamentsfull, lojal, omgjengelig og lærevillig. Den skal være verken sky eller aggressiv. Den kan brukes som hihund, sporhund, drivende hund og til og med som apportør på land og i vann. Rasen er en typisk jaktspesialist med tøft temperament og stor skarphet. Den har et stort aktivitetsbehov.

Rasestandard

Rett overlinje, godt markert manke og en sterk, rett ikke for kort rygg. Lend: Kraftig muskulatur. Kryss: Flatt, kraftig muskulatur. Bryst: Dypt, godt velvet ribben, ikke for bredt, langt brystben med lange bakre ribben. Underlinje/buk: Elegant bue bakover; korte stramme flanker, lett opptrukken buk. Hale: Godt ansatt på det lange krysset. Bør bæres litt hevet enn utpreget rett opp, skal aldri bæres inn over ryggen.
Farge: Sort, mørkebrun, sortgrå melert med rødgule avgrensede tegninger på øyebryn, snute, bryst, ben og rundt analåpningen. Lys og mørk maske like tillatt. De kan også ha små hvite tegninger på bryst og tær.
Mankehøyde: Hannhunder og tisper 33-40 cm Vekt: Hannhunder 9-10 kg, tisper 7,5-8,5 kg
Fredrik Stenhjem Hagen

Biografi

Hagen er fra Ragde i Odda. Han har lærerutdanning fra Høgskolen i Bergen. Han har lenge drevet fanzinen Forsvinningspunkt, og vært leder for Lyrikksalong hos Litteraturhuset i Bergen.
Black and Tans

Black and Tans (irsk: Dúchrónaigh, offisielt Royal Irish Constabulary Reserve Force) var en provosorisk paramilitær styrke som ble rekruttert i Storbritannia av statsminister David Lloyd George for å settes inn i Irland i kampene under den irske frigjøringskrig årene 1920-1921.

Historie

Irland hadde stadig blitt rystet av opprør eller væpnede aksjoner mot det britiske styre, avløst av roligere perioder over århundrene. Etter eskalerende motsetninger etter første verdenskrigs slutt skjedde flere væpnede aksjoner fra Den irske republikanske armé (IRA) rettet mot den væpnede politistyrken Royal Irish Constabulary (RIC), fra 1919. Kampene tiltok i intensitet og gikk over i krig, der IRA tok kontroll over deler av landet. Da RIC var i trengt situasjon og den britiske regjering nølte med å sette inn den regulære britiske hær, ble det på Winston Churchills initiativ dannet en styrke som ble rekruttert først og fremst blant protestantiske veteraner i England og Skottland som car kommet hjem fra kontinentet etter krigsslutt. Styrken ble utrustet med khakiuniformer i kombinasjon med RICs mørkegrønne kapper - derav styrkens uformelle navn. 
Black and Tans ble satt inn i kamp og anksjoner mot IRA i 1920. I takt med tiltagende forbitring i kampene utmerket Black and Tans seg med sin brutalitet som rammet både væpnede motstandere og sivilbefolkning. Den 21. november 1920 tok styrker fra Black and Tans seg inn på Croke Park i Dublin under en pågående match i gælisk fotball og skjøt flere tilskuere og en spiller som hevn for at IRA samme dag hadde myrdet 14 personer i Dublin som arbeidet for den britiske etterretning og for hæren. Dagen ble kjent som Bloody Sunday (den blodige søndagen).  
Andre ganger hevnet Black and Tan-styrker sine tap ved å angripe og brenne mindre landsbyer og gårder. I desember 1920 medvirket deler av Black and Tans med å sette store deler av det sentrale Cork i brann. 
Black and Tans fikk dårlig rykte også på hjemmebane i Storbritannia, og opinionen snudde mot de væpnede styrkene i Irland. Black and Tans fikk også skylden for overgrep mot motstandere og sivilbefolkning som i virkeligheten var blitt begått av Royal Irish Constabulary, regulære arméstyrker og den andre paramilitære styrken, Auxilliary division. 
Ledelsen over Black and Tans ble strammet opp og disiplinen styrket, noe som gjorde at det var færre overgrep i 1921. Etter den anglo-irske avtale og opprettelsen av Den irske fristaten i 1922 ble Black and Tans oppløst. Av 7000 rekrutter var halvparten blitt drept eller såret, eller ikke minst gått ut av styrken allerede av andre årsaker.
Jak

Ville jaker

Ville jaker kan veie opp mot 1000 kg. De lever vanligvis i grupper på 10–30 dyr. De lever vanligvis på treløse fjell, platåer og på topper som er mellom 3200 m og 5400 m over havet.

Tamme jaker

Jaker blir holdt som husdyr på grunn av at de har melk, god og varm pels man kan lage klær av og at man kan bruke dem som arbeidsdyr til for eksempel å pløye et jorde. De transporterer ofte gods i fjellene for bønder. Melken til jaken brukes ofte til å lage ost av.
1. divisjon bandy for herrer 2007/08

1. divisjon bandy for herrer 2007/08 var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 2007/08. Serien startet 13. november 2007 og varte til 19. februar 2008. Deretter var det kvalifiseringsspill for opprykk og nedrykk.
Furia

Furia er et norsk rockeband fra Os i Hordaland startet høsten 1995. Bandet har gitt ut to album.
Bandet kalte seg opprinnelig Meduza, men endret navn da det viste seg at et Oslo-band hadde samme navn. De var et av vinnerbandene under Zoom 2000 og ble sendt på den påfølgende Zoom-turneen i Norge, England og Skottland våren 2001. I 2002 ga de ut EP-en Furia EP og i januar 2003 kom debutalbumet ...And Then We Married the World produsert av bandmedlemmene, Bjarte Ludvigsen og delvis Christer Hjelmeland. 2005 fikk bandet kontrakt med Labels, et underselskap av EMI i Tyskland, som lanserte debutalbumet i store deler av Europa. Sommeren samme år var bandet oppvarmingsband for Lenny Kravitz på deler av hans Europa-turné. Bandets andre album ble spilt inn i California våren 2006 med Sylvia Massy Shivy som produsent. På albumet medvirket blant andre Paul Waaktaar-Savoy som synger duett med vokalist Stine Kobbeltvedt på «Goodbye Sweet Sorrow».
Callichromopsis

Utseende

Middelsstore, slanke, langbeinte, brokete fargede trebukker. Antennene er litt lengre enn kroppen. Kroppen er gulrød, dekkvingene mer eller mindre svarte, ofte med lyse tverrbånd. Pronotum er tønneformet, dekkvingene parallellsidige.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sri Lanka, Malaysia og Borneo).
Lukket avdeling

Handling

En gruppe sinnslidende menn lever innelåst på psykiatrisk avdeling. De kommer fra forskjellige miljøer, og alle har problemer som de forsøker å takle på ulikt vis. Sinnsstemningene svinger hele tiden fra den lyseste optimisme til håpløshet. Filmen skidrer disse mennene fra det øyeblikk de kvalifiserer seg til en plass på den lukkede avdeling. Vi opplever også verden på utsiden i form av pårørende på besøk.

Blant de innlagte er en «Playboy» som har rotet seg opp i for mange damehistorier. «Paulus» søker trøst i pillene istedenfor bibelen. «Vålerenga» var for glad i flaska, og «Hamlet» har for alltid levd seg inn i en rolle vi ikke vet om han har spilt. I tillegg møter vi en selvmordskandidat, en voldtektsforbryter, en narkoman og fler.
Tagline: «Hyggelig, ja! 4 alkoholikere, 1 religiøs narkoman, 1 selvmordskandidat, og noen til – Riktig noen statskarer er'e!»

Om filmen

Filmen fikk god omtale både av Aftenposten og Dagbladet da den først kom ut. Aftenpostens Arne T. Bye skrev blant annet: «Filmen kan vel betegnes som Arnljot Bergs store gjennombrudd. På klinikken lever menneskene så absolutt i ytterpunktene, sinnsstemningene svinger fra den lyseste optimisme til håpløshet på sekunder. Her er skildringene på sitt beste, her har skuespillere, regissører og fortografer klart å få frem sinnets nyanser på en ypperlig måte». Dagbladets Thor Ellngen gav den også gode skussmål og skrev blant annet: «Filmen er preget av innsikt og medfølelse. Nærbilder og dialog er dens viktigste formelle redskaper».

Priser

Filmen ble i 1972 nominert til Gullbjørnen ved filmfestivalen i Berlin. Samme år vant den en «Interfilm Award» ved Otto Dibelius Film Award.
The Hangover Part III

Om filmen

Filmen er, som de to foregående, regissert av Todd Phillips. Phillips og Craig Mazin har skrevet manuset. Bradley Cooper, Ed Helms og Zach Galifianakis spiller hovedrollene.
The Hangover Part III hadde norsk premiere 29. mai 2013.

Handling

Denne gangen er det ikke noe bryllup og ikke noe utdrikningslag. Men når The Wolfpack, Phil (Bradley Cooper), Stu (Ed Helms) og Alan (Zach Galifianakis), er sammen på veien, er det kun én ting som er sikkert: Det er ingenting som er sikkert.
Dorothy Hansine Andersen

Biografi

Andersen gikk ved St. Johnsbury Academy og fikk i 1922 graden bachelor of arts fra Mount Holyoke College. Hun utdannet seg til lege ved Johns Hopkins University School of Medicine, der hun oppnådde graden Doctor of Medicine i 1926. I 1935 ble hun Doctor of Medical Science ved Columbia University. Andersen hadde også diplom i patologi fra American Board of Pathology.
Etter turnustjeneste ved Strong Memorial Hospital i Rochester, New York, underviste hun ved University of Rochester, for så å begynne ved patologisk institutt ved Columbia University College of Physicians and Surgeons. Mellom 1930 og 1935 forsket hun på hormonkjertler og kvinnelig reproduksjon. Mens hun arbeidet ved Babies Hospital ved Columbia-Presbyterian Medical Center studerte hun medfødte hjertefeil, særlig hos barn. I 1958 ble hun sjefpatalog ved Columbia-Presbyterian Hospital og professor i patologi ved Columbia University College of Physicians and Surgeons.
Arbeidet som patolog innebar at hun utførte obduksjoner og en av disse førte til at hun oppdaget og beskrev cystisk fibrose. Etter denne oppdagelsen arbeidet hun med å utvikle en diagnostisk test for sykdommen. I 1938 publiserte hun Cystic Fibrosis of the Pancreas and its Relation to Celiac Disease i American Journal of Diseases of Children. Arbeidet ble en klassiker. Hun studerte også glykogenose og arbeidet med hjertemedisin.
I 2002 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Rocinha

Rocinha er den største favelaen i Rio de Janeiro i Brasil, og ligger i Rios sørsone mellom områdene São Conrado og Gávea. Den ligger på en bratt skråning med utsyn over São Conrado.
Rocinha har status som en egen bydel. Den hadde 69 356 innbyggere i 2010. Den har et areal på 1,44 km².
13. november 2011 tok myndighetene kontroll over Rocinha etter at favelaen hadde vært styrt av narkotikakriminelle i over 30 år.
Werner Heuser

Bakgrunn

Werner Heusers far var Franz Eugen Heuser (1847–1900) som var fabrikant i et spinneri. Moren var Eugenie (1849–1920), født Hoestermann.
Da Werner Heuser var ett år gammel forlot faren familien og dro til naboens hustru til New Braunfels i Comal County i Texas (USA). Hans dypt rystede mor overlot oppdragelsen av Werner og hans brødre Johann Peter Eugen (1873–1921) og Kuno (1876–1918) tidvis til entante, kalt Thekla, i Bonn.
Werner Heuser besøkte til 1896 gymnasiene i Bonn og Siegburg. Fra 1897 fylfte en læretid hos Villeroy & Boch, da bodde han gos en fetter i Merzig. Etter avslutning av denne utdannelsen dro Werner Heuser i 1900 til Düsseldorf.

Kunstnerkarriere

Heuser begynte ved kunstakademiet i Düsseldorf i 1900 der han studerte blant annet under  Johann Peter Theodor Janssen, Adolf Maennchen og Eduard Gebhardt, og senere studerte han i Dresden. Fra 1905 til 1914 bodde han i Roma, Paris og Sør-Frankrike, og fra 1914-1918 hadde han krigstjeneste. 1926-1937 var Heuser professor ved kunstakademiet i Düsseldorf.

Entartet

Et av Werner Heusers bilder ("Taufe" fra 1919) var blant de beslaglagte bildene som nazi-regimet til Adolf Hitler viste fram på den store "Entartete Kunst"-utstillingen i München, 1937. (14 andre arbeider er katalogisert som beslaglagt).  Hensikten med utstillingen var å latterliggjøre den modernistiske kunsten.

Etter annen verdenskrig

Fra 1946-1949 var Heuser direktør ved kunstakademiet i Düsseldorf, og var en sentral person for gjenoppbyggingen av akademiet etter krigen.
Deep in the Heart of Texas

«Deep in the Heart of Texas» er en amerikansk populærmusikksang fra 1941, skrevet av Don Swander (melodi) og June Hershey (tekst). Den utdyper merittene til delstaten Texas.
Sangen ble spilt inn av Perry Como med Ted Weems and His Orchestra 9. desember 1941 for Decca Records i Los Angeles. B-siden var «Ollie Ollie Out's In Free».
Den første innspillingen var med Alvino Rey 21. november for Bluebird. Andre artister som spilte inn sangen innbefatter Bing Crosby med Woody Herman & His Woodchoppers, Ray Charles, Hank Thompson, Bob Grant, George Strait samt Nickel Creek.
Sangtittelen ble lånt til navnet på en westernfilm fra 1942 med Johnny Mack Brown i hovedrollen. Han spilte en mann var medvirkende til å gi tilbake Texas til USA etter Den amerikanske borgerkrigen. Tex Ritter og the Jimmy Wakely Trio fremførte tittelsangen. Gene Autry fremførte sangen i filmen Heart of the Rio Grande (1942).
I 1942 nedla BBC forbud mot Crosbys versjon av sangen i arbeidstiden, fordi dens smittende melodi kunne få krigstidens fabrikkarbeidere til å slå voldsomt med deres redskaper i takt med sangen istedenfor å arbeide.

Svensk versjon

Dan Ryde har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Jag ä' ingen Cartwright».

Listeplassering

Versjonen til Perry Como lå på toppen av Your Hit Parade i fem uker i 1942.
Jøssinghavntunnelene

Sykkelrasteplass

Parallelt med den lengste tunnelen, går en eldre tunnel som ble stengt i 2009. Denne ble gjenåpnet i 2016 som sykkeltunnel, med mulighet for overnatting.
Traces • Images Of Light • Solstice (Special Remastered Editions - Three Disc Set)

Traces • Images Of Light • Solstice (Special Remastered Editions - Three Disc Set) er en samleboks med Erik Wøllo, utgitt den 1. februar 2012
Nanjingdialekt

Nanjingdialekt, eller nanjingmandarin, (kinesisk: 南京話) er en dialekt av jianghuaimandarin som tales i Nanjing i Kina.

Prominens

Jianghuaimandarin, som nanjingdialekten er representativ for, var muligens morsmålet for grunnleggeren av mingdynastiet, Zhu Yuanzhang, og mange av hans generaler og embedsmenn. Nanjing har vært Kinas hovedstad i flere perioder, og språket der har dermed periodevis vær kinesisk prestisjedialekt.

Studier av nanjingdialekten

Sentrale studier av dialekten er Syllabar des Nankingdialektes oder der correkten Aussprache sammt Vocabular av Franz Kühnert, og Die Nanking Kuanhua av K. Hemeling. Verket English & Chinese vocabulary in the court dialect av Samuel Wells Williams var basert på nanjingdialekten, ikke beijingdialekten.
Kommunalreformen (2007)

Kommunalreformen (også benevnt som Strukturreformen) var en stor endring i administrasjonen av Danmark. Reformen ble vedtatt i juni 2005 og 1. januar 2007 ble 270 kommuner sammenslått eller videreført i 98 nye kommuner. Den nye «idealkommunen» har ifølge partiene bak reformen minst 30 000 innbyggere. Samtidig ble 13 amt erstattet av 5 nye regioner.
Ved denne reformen falt alle amtsfunksjoner bort – også for København, Frederiksberg og Bornholm.
Ved reformen i 2007 oppnevnte forlikspartiene – Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti – en egen oppmann som skulle undersøke tvistesaker eller protester ute i kommunene, og som kunne foreslå lokale folkeavstemninger eller tvangstiltak.
Kommunene kunne til en viss grad unngå sammenslåing dersom de inngikk vidtgående samarbeidsavtaler med en eller flere nabokommuner. Mindre øyer som ønsket å forbli en separat kommune inngikk ofte spesielle øy-samarbeidsavtaler.
Hesbø og Hafrsfjord

Hesbø og Hafrsfjord var en valgkrets i Stavanger amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Hesbø og Hafrsfjord valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Hesbø og Hafrsfjord bestod av herredene Håland, Hetland, Høle, Fossan/Forsand, Strand, Finnøy, Rennesøy og Mosterøy med rundt 18 000 innbyggere og 10 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.