Whitfield Diffie

Bakgrunn og karriere

Diffie ble født i Washington, D.C., sønn av Justine Louise (Whitfield), en forfatter og forsker, og Bailey Wallys Diffie, som var professor innen Iberiske historie og kultur på City College of New York.
Hans interesse i kryptografi begynte når han var «10 år da hans far, en professor, tok hjem hele kryptografisamlingen til City College Library i New York» .
På Jamaica High School i Queens, New York, var Diffie en fattig student som til slutt fikk en ikke-akademisk «local diploma»; men han sikret seg likevel opptak til den prestisjetunge Massachusetts Institute of Technology (MIT) på grunnlag av ekstremt gode resultater på standardiserte tester. Mens han tok en Bachelor of Science-grad i matematikk i 1965, forble han uengasjert og han vurderte å overføre til University of California, Berkeley (som han oppfattet som et mer gjestfritt akademisk miljø). I et forsøk på å utvikle en praktisk ferdighet startet han å programmere datamaskiner. Men han så på seg selv som en ren matematiker, og var blant annet veldig interessert i partielle differensialligninger og topologi og lignende.
Fra 1965 til 1969, forble han i Storboston som forskningsassistent for MITRE Corporation i Bedford, Massachusetts. I løpet av denne perioden bidro han til å utvikle Mathlab (en program som fungerte som grunnlag for algebra-dataprogrammet Macsyma) og andre ikke-militære applikasjoner. I november 1969 ble Diffie en forskningsutvikler (engelsk: research programmer) ved Stanford Artificial Intelligence Laboratory (SAIL) hvor han jobbet på LISP versjon 1.6 (som i stor grad ble distribuert til PDP-10-systemer) og korrekthetsproblemer, mens hans dyrket sine interesser innen kryptografi og datasikkerhet under ledelse av John McCarthy. Diffie forlot i mai 1973 SAIL for å utøve selvstendig forskning innen kryptografi. Siden den nyere forskningen innen kryptologi på den tiden falt inn under «klassifisert tilsyn» av NSA, valgte Diffie å «gå rundt å gjøre en av tingene jeg er god på - finne sjeldne manuskripter i biblioteker, og kjøre rundt å besøke venner på universiteter.» Han ble assistert av sin kjæreste og fremtidige kone, Mary Fischer.
I løpet av sommeren 1974 møtte Diffie en venn på Thomas J. Watson Research Center (hovedkvarteret til forskningsavdelingen til IBM - «IBM Research») i Yorktown Heights, New York, som hadde en av de eneste ikke-statlige kryptografiske forskningsmiljøene i USA. Mens «Group Director» Alan Konheim ikke kunne si mye til Diffie grunnet taushetsplikt, ble han rådet til å møte med Martin Hellman, en ung professor i elektroteknikk ved Stanford University, som også var en del av et forskningsprogram innen kryptologi. Et møte mellom Diffie og Hellman som skulle vare i en halvtime, endte i at de delte informasjon og ideer i mange timer.
Hellman ansatte Diffie som en tilskuddsfinansiert forsker vårsemesteret 1975. Under denne perioden ble Diffie også registrert som doktorgradsstudent i elektroteknikk ved Stanford i juni 1975, men Diffie var også denne gangen ute av stand til å bli vant med «hjemmeoppgaver [og] struktur» og til slutt droppet han ut etter å ha mislykkes i å fullføre en nødvendig fysisk undersøkelse: «jeg hadde ikke lyst til å gjøre det, og det ble aldri noe av.» Selv om det er uklart når han droppet ut, var Diffie i hvert fall ansatt i Hellmans lab som vitenskapelig assistent i juni 1978.
Diffie og Hellman var i 1975-76 en av de mest fremtredende kritikerne av den korte nøkkelstørrelsen til Data Encryption Standard (DES) i 1975 (DES anvender en 56 bits nøkkel). Dette kan vi blant annet høre i et lydopptak av en gjennomgang av DES ved Stanford i 1976 med Dennis Branstad fra NBS og representanter for National Security Agency. Deres bekymring for den korte størrelsen på nøkkelen viste seg å være godt grunnlagt - allerede i 1998 bygget EFF en maskin til 250 000 amerikanske dollar som klarte å knekke DES-krypteringen på tre dager, ved «brute forcing», altså å prøve alle potensielle nøkkelkombinasjoner.
Fra 1978 til 1991 var Diffie var «Manager of Secure Systems Research» for Northern Telecom i Mountain View, California, hvor han jobbet med artikekturen til behandling av krypteringsnøkler for et sikkerhetssystem som het PDSO for X.25-nettverk.
I 1991 ble han en del av Sun Microsystems Laboratories i Menlo Park, California som en «Distinguished Engineer», hvor han hovedsakelig arbeidet med «public policy»-aspekter av kryptografi. Diffie ble i Sun som «Chief Security Officer» og visepresident frem til november 2009.
Diffie fikk en æresdoktorgrad fra Swiss Federal Institute of Technology i 1992. Han er også medlem av Marconi Foundation og «visiting fellow» av Isaac Newton Institute. Han har mottatt flere utmerkelser fra andre organisasjoner. I juli 2008 ble han tildelt graden «Doctor of Science» (Honoris Causa) ved Royal Holloway, University of London. Han ble også tildelt «IEEE Donald G. Fink Prize Paper-Award» i 1981 (sammen med Martin Helmann), «Franklin Institutes Louis E. Levy Medal» i 1997, en «Golden Jubilee Award for Technological Innovation» fra «IEEE Information Theory Society» i 1998, og «IEEE Richard W. Hamming Medal» i 2010.
Per 2008 var Diffie var en «visiting professor» ved informasjonssikkerhetsgruppen ved Royal Holloway, University of London.
I mai 2010 sluttet Diffie seg til Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) som visepresident for «informasjonssikkerhet og kryptografi» - en stilling han forlot i oktober 2012.
I 2011 ble Diffie kåret til en «Fellow» av Computer History Museum «for sitt arbeid, med Martin Hellman og Ralph Merkle, med offentlig-nøkkel kryptografi.»

Filosofisk orientering

Diffie identifiserer seg selv som en «iconoclast». Han har uttalt at han alltid var opptatt av individer og folks privatliv, i motsetning tilhemmelighold fra staten."