google/wiki40b huggingface dataset:
Sør-Norge

Sør-Norge brukes ofte som en betegnelse på Norge sør for Nordland fylke, og består av landsdelene Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet. Betegnelsen må ikke forveksles med Sørlandet.
Sør-Norge består derfor av de 15 fylkene Trøndelag, Møre og Romsdal, Sogn og Fjordane, Hordaland, Rogaland, Vest-Agder, Aust-Agder, Telemark, Vestfold, Buskerud, Østfold, Akershus, Oslo, Hedmark og Oppland.
Befolkningen i Sør-Norge var per 1. januar 2016 på 4 695 062, altså mer enn 90 prosent av Norges totale befolkning. Sør-Norges samlede areal er 210 802 kvadratkilometer, hvilket utgjør like under 2/3 av fastlandets areal.
Trøndelag har tradisjonelt vært betegnet som del av det «nordenfjeldske Norge» (Trøndelag og Nord-Norge). I dag er det mer vanlig å bruke betegnelsen Midt-Norge om landsdelen og den nordligste del av Nordvestlandet.
Merk at Midt-Norge er en del av Sør-Norge.
Francesco Redi

Lege

Etter fullført legeutdannelse gikk han i tjeneste hos Colonna-familien i Roma og var privatlærer i deres hushold i fem år. I 1654 dro han til Firenze. Der han var livlege for erkehertugene Ferdinand II og Cosimo III. I 1666 ble Redi utnevnt til førstelege og bestyrer av det statlige apoteket («spezeria») av storhertug Ferdinand II, en stilling som han beholdt under Cosimo III. Han tilbrakte derfor en stor del av tida ved hoffet, og er i likhet med Galileo et eksempel på sin tids hoff- og vitenskapsmenn.

Medisinsk forskning

Hans fagfilosofi var bygd på hippokratiske idealer, og han la vekt på å forebygge sjukdom gjennom en balansert diett og naturlige midler. Han er en av grunnleggerne av eksperimentell biologi, og han var delaktig i en av 1600-tallets største medisinske funn: oppdagelsen av midd som årsak til skabb. Hans første vitenskapelige publikasjon, i 1664, «Osservazioni intorno alle vipere», omhandlet slangebitt.
For ettertida er Redi mest kjent for eksperimenter som bidro til at forestillingen om abiogenese (Generatio spontanea, spontan forplantning) seinere ble forkasta. Helt sia Aristoteles var den rådende oppfatninga at mark og andre organismer oppsto spontant av råtnende kjøtt. I et av sine eksperimenter tok Redi tre krukker med kjøtt. Én ble forsegla, en annen holdt åpen, og den tredje ble dekt med et klede. I den åpne krukka kom det mark, men ikke i den forsegla. I den tredje viste marken seg på kledet. Han fortsatte eksperimentet ved å samle opp larvene, som seinere ble omdanna til vanlige fluer. Når han la døde fluer og larver i ei forsegla krukke, ble det ikke danna ny mark. Gjorde han det samme med levende fluer, ble det imidlertid ny mark. 
Redi beskrev eksperimentet utførlig i sitt skrift Esperienze intorno alla generazione degl'insetti. Blant hans vitenskapelige skrifter inngår også f.eks. Consulti medici.

Innsats som litterat

I tillegg til sin praksis som lege og kirurg, og sin medisinske forskning, fant han også tid til litterært arbeid. Han var et aktivt medlem av en rekke litterære akademier, og som medlem av Crusca bidro han til forberedelsen av akademiets hovedløft Vocabolario som kom til å bety mye for det italienske språk.
Blant hans verk er også («Lettere»), dityramben – «Bacco in Toscana» og «Arianna Inferma», og en god del lyrikk. Noe av lyrikken er petrarkisk, annet er burlesk. Han arbeidet også på et «Vocabolario aretino». «Bacco in Toscana» er det beste eksempel på dityramben på italiensk.
Markus kirke

Bygningen

Markus kirke er en treskipet langkirke i to etasjer, med fasader i slemmet tegl. Kirken er en av de få kirker i Oslo som ligger bygget inn i tett kvartal med bygårder på begge sider. Tomten var en fjellknaus da kirken ble bygget, og derfor er det en trapp opp fra gateplan i Ullevålsveien. Hovedinngangen er fra Schwensens gate.
Arkitekt var Sverre Knudsen, som hadde lengre opphold i Sverige og var opptatt av svensk arkitektur. Kirken gir assosiasjoner til Sverige. Stilen er en blanding av nordisk nybarokk (fasade mot Ullevålsveien) og nyklassisisme. Klokketårnet mot Ullevålsveien er sidestilt og har tårnhjelm med tekket med kobberplater. Mot Schwensens gate har bygningen lavt åttekantet tårn i to etasjer med tårnhjelm og granittomrammet inngangsparti i tårnet.
Dekorasjoner i koret og altertavle er utført av Enevold Thømt. Orgelet fra 1926 med 34 stemmer ble restaurert i 1991, og er ett av få gjenværende helromantiske orgler i Norge i denne størrelsesorden. Kirken har 520 sitteplasser. I tilknytning til kirken er bygget et stort menighetssenter med forsamlingssaler, kontorer og leiligheter for prester.

Menigheten

Markus menighet ble utskilt fra Gamle Aker som egen menighet i 1917. Menigheten omfatter strøkene Bislett og deler av St. Hanshaugen, og menighetsgrensen går i Pilestredet, Dalsbergstien, Frydenlunds gate, Ullevålsveien og Nordahl Bruns gate. I menigheten bodde 7 048 mennesker 1. januar 2005, hvorav cirka 5 100 er medlemmer i Den norske kirke.
Markus menighet er av Oslo Bispedømmeråd i mars 2012 foreslått nedlagt og slått sammen med Gamle Aker og Lovisenberg menigheter, som til sammen skal danne et nytt St. Hanshaugen sogn med Gamle Aker kirke som sognekirke. Markus kirke vil i så fall gå ut av bruk som regulær sognekirke.
25. februar 2013 ble det bestemt i Oslo Bispedømmeråd at Markus kirke skal fristilles til annet bruk. Soknene Domkirken, Trefoldighet, Markus, Gamle Aker og Lovisenberg blir slått sammen til ett sokn som får navnet  Sentrum og St. Hanshaugen sokn. Det nye soknet får til sammen ca 16 000 medlemmer.  Domkirken, Trefoldighet, Gamle Aker og Lovisenberg blir kirker i det nye soknet.
Markus kirke ble lagt ut for utleie i 2013. Både organisasjoner og menigheter meldte sin interesse. Kirkevergen i Oslo fikk fullmakt fra kirkelig fellesråd til å velge leietaker. I november 2013 ble det klart at pinsemenigheten Jesus Church fikk tilslaget. Leieavtalen gjelder for 5 år om gangen med 700 000 kroner per år. Den 4. mars 2014 feiret Jesus Church åpningsgudstjeneste i kirken.

Kulturminne

Markus kirke er et kulturminne og har nummer 84399 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Formel 1-sesongen 1962

Oppsummering av sesongen

Ferrari ble fullstendig overskygget i 1962, delvis som følge av interne omveltninger og delvis fordi de britiske teamene hadde gjort store framskritt. BRM lyktes endelig med Graham Hill, som vant førermesterskapet etter en kamp hele sesongen med Jim Clark i Team Lotus, som kjørte den revolusjonerende Lotus 25. Dan Gurney ga Porsche deres eneste Grand Prix-seier på Rouen, og Coopers seier i Monaco skulle bli teamets siste fram til 1966. Lola foretok det første av sine sporadiske framstøt innen Grand Prix-racing, og Jack Brabham dukket opp som konstruktør og scorte sine første poeng i sin egen bil. En alvorlig ulykke før sesongstart gjorde at Stirling Moss aldri kjørte et Grand Prix-løp igjen. Ricardo Rodriguez ble den yngste føreren til å ta mesterskapspoeng da han tok fjerdeplassen i Belgia, 20 år og 123 dager gammel. Rekorden skulle bli stående i 38 år til Jenson Button slo den i Brasils Grand Prix 2000, 20 år og 67 dager gammel.
Asaphinae

Utseende

Små, blanke, svarte snyltevepser. De har en markert "stilk" mellom for- og bakkroppen.

Levevis

Gruppen er hyperparasitoider som angriper andre snylteveps som i sin tur angriper bladlus eller skjoldlus, eller de snylter på eggstadiet av biller.

Utbredelse

Gruppen er kjent fra alle verdensdeler bortsett fra Afrika, der de nylig har blitt innført i et forsøk på å kontrollere innførte, skadegjørende bladbiller.
Strandlerke

Utbredelse

Den er endemisk til Somalia.
Kattas Figurteater Ensemble

Kattas Figurteater Ensemble er et norsk figurteaterkompani som ble etablert i 2000 av Anne Helgesen.
Kompaniet har base i Tønsberg.

Grå gubber

Jon Mihle har laget dukker for Kattas Figurteater Ensemble i flere år, og kompaniet anser ham per 2017 som sin fremste dukkemaker. Med utgangspunkt i noen små, grå figurer fremstilt av Mihle utviklet Kattas Figurteater Ensemble videoproduksjonen Grå gubber (2008). Deretter improviserte Kattas frem forestillingen Grå gubber spiller Hamlet for scenen, med premiere i 2009.  Denne forestillingen ble spilt med stor suksess i årene fremover. Da Mihle senere også laget noen kvinnelige figurer av samme type, lanserte Kattas Figurteater Ensemble stykket Grå gubber leker med fyrstikker, som tok utgangspunkt i H.C. Andersens berømte eventyr Piken med svovelstikkene og hadde premiere i 2015. Kattas Figurteater Ensemble beskriver de grå gubbene slik:
«Grå Gubber, er en hel kolleksjon av små, grå mannslinger og nå også en del kvinnslinger skapt av Jon Mihle. Disse små grå underlige skapningene har blitt brukt i små episodiske videoer, til læring og til ulike improvisasjoner. I 2009 fikk de sin helt egen forestilling og siden den gang er familien vokst etter hvert som vi har ønsket oss nye grå gubber og kvinner. Grå Gubber har sin egen nettside: www.grågubber.no»
Anmelder Fredrik Rütter i Tønsberg Blad var begeistret og skrev: «Det er utrolig hvor mye liv og uttrykk de små gubbene til John Mihle har.»

Chat Noirs skygger

Teaterets kunstneriske leder Anne Helgesen har forsket på teaterhistorie, og blant annet skrevet bok om Bokken Lasson. I 2016 realiserte Helgesen drømmen om å gjenfortelle historien om Bokken Lasson på scenen. Med sangeren Hilde Louise Asbjørnsen som frontfigur foran en skjerm der historien ble illustrert ved hjelp av skyggespill, og til akkompagnement av Kongelige Norske Marines Musikkorps (Marinemusikken i Horten), hadde forestillingen urpremiere i oktober 2016.

Katharinas Stemmer

I 2017 satte Kattas Figurteater Ensemble opp forestillingen Katharinas Stemmer, som hadde urpremiere i Sem kirke 2. mars 2017, under Tønsberg Middelalderfestival. Dukkene var laget av Jon Mihle. Stykket handler om Katharina von Bora, og var en produksjon i anledning 500 årsjubileet for Martin Luthers oppspikring av sine teser på kirkedøren i Wittenberg, som regnes som starten på reformasjonen.
Wikipedia på bosnisk

Wikipedia på bosnisk (Wikipedia na bosanskom jeziku) er den bosniskspråklige versjonen av Wikipedia, drevet av Wikimedia Foundation. Den 8. januar 2008 hadde den Wikipedia på bosnisk 21 793 artikler.
Komorene

Klima og miljø

Klimaet er et tropisk havsklima med regntid fra november til mai. Sykloner kan forekomme i denne perioden.
Et stort miljøproblem er jorderosjon på grunn av dyrking på fjellskråningene uten å terrassere. 90% av landets elektrisitet produseres av fossilt brensel, resten av vannkraft.

Flora og fauna

Som andre øyer har Komorene en særegen flora og fauna med mange endemiske arter. Særlig kjent fra Komorene er blåfisken (Latimeria chalumnae), en av bare to nålevende kvastfinnefisker. Arten lever i undersjøiske huler, den totale bestanden er trolig bare noen hundre individer.

Historie

I flere århundrer før Frankrike erobret øyene, hadde både indiske og arabiske handelsmenn krysset Indiahavet og vært innom Komorene på sine reiser. De første folkene på Komorene kom fra Afrika, Australia, Indonesia og Arabia. Frankrike erobret øyene og erklærte dem som en koloni i 1912.
Etter selvstendigheten fra Frankrike i 1975 har det vært 19 kupp eller kuppforsøk på Komorene. 
I 1997 erklærte øyene Anjouan og Mohéli sin selvstendighet fra Komorene. I 1999 tok den militære kommandanten oberst Azali Assoumeani makten. Han forsøkte å løse krisen med Anjouan og Mohéli, ved å inngå des accords de Fomboni (Fomboni-avtalene) i 2000/2001, som ga grunnlaget for en nasjonal forsoningsprosess. På slutten av 2001 ble den nye konstitusjonen godkjent, og et presidentvalg fant sted våren 2002. Hver av landets øyer valgte da sin egen president, og en ny unionspresident avla presidenteden den 26. mai 2002.

Administrativ inndeling

Komorene er inndelt i tre distrikt som også er tre øyer: Grande Comore (Njazidja), Anjouan (Nzwani) og Mohéli (Mwali). Det finnes også fire kommuner: Domoni, Fomboni, Moroni og Moutsamoudou.
Penny Serenade

«Penny Serenade» er en amerikansk sang fra 1938, skrevet av Melle Weersma (melodi) og Hal Halifax (tekst).

Norsk versjon

A. G. har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Penny Serenade».
Forbundskansler Willy Brandt-stiftelsen

Forbundskansler Willy Brandt-stiftelsen (tysk: Bundeskanzler-Willy-Brandt-Stiftung) ble etablert i 1994 etter en beslutning av den tyske Forbundsdagen. Den er opprettet til minne om og bevaring av Willy Brandts politiske mål og virke.

Formål

Stiftelsens formål er å bevare minnet om Willy Brandts virke til fremme av det tyske folkets frihet, fred og enhet, til sikring av demokratiet i Europa og den tredje verden, den europeiske samling, og til fremme av forståelse og forsoning mellom folkene, så vel som for utviklingen av Nord-sør-dialogen. Slik vil stiftelsen gi et bidrag til å forstå 1900-tallets historie og utviklingen av Forbundsrepublikken Tyskland.
Stiftelsen har hovedsete i Berlin, og har siden 2007 hatt en avdeling i Lübeck.

Forum Willy Brandt Berlin og Willy Brandt-huset i Lübeck

Forum Willy Brandt Berlin er et sted for historisk utdanning og politisk informasjon. Den moderne utstillingen om Willy Brandt og den politiske utviklingen i det 20. århundre tilbyr gratis tilgang til informasjon om politikerens liv.
Willy Brandt-huset ligger i Brandts fødeby, Lübeck. Med en permanent utstilling og et omfattende pedagogisk program er Willy Brandt-huset et reisemål for skoleklasser og turister i Lübeck.

Arrangementer

På begge steder arrangerer stiftelsen en rekke historiske og politiske arrangementer. I tillegg til foredrag av forskere, boklanseringer, arrangementer med moderne vitner og spesielle utstillinger, er Willy Brandt-foredraget og Willy Brandt-diskusjonen gjennomgående arrangementer innenfor det årlige programmet. Ved Willy Brandt-foredraget i Berlin snakker en fremtredende internasjonal personlighet om aktuelle globale problemstillinger, for eksempel EUs høyrepresentant for utenrikssaker og sikkerhetspolitikk Federica Mogherini i 2016. Europarådets generalsekretær Thorbjørn Jagland holdt Willy Brandt-foredraget i Lübeck i 2014.

Forskning

Stiftelsen har fokus på kontinuerlig evaluering av historiske gjenstander og kilder for å forsterke kunnskapet om Brandt og hans prestasjoner. Som en del av denne forskningen publiserte stiftelsen en ti bind utgave av utvalgte dokumenter om Willy Brandt (Berliner Ausgabe). I tillegg publiserer stiftelsen forskningsresultater og organiserer workshops og internasjonale konferanser i samarbeid med andre institusjoner.

Willy Brandt-prisen for samtidshistorie

Hvert andre år siden 2005 deler stiftelsen ut Willy Brandt-prisen for samtidshistorie til fremragende forskningsarbeid om Willy Brandt og samtidshistorien knyttet til hans politisk liv. For eksempel fikk Robin M. Allers prisen i 2007 for boken «Besondere Beziehungen. Deutschland, Norwegen und Europa in der Ära Brandt (1966–1974)», som handler om relasjonen mellom Tyskland, Norge og Europa i årene 1966–1974.

Willy Brandts onlinebiografi

I september 2017 publiserte stiftelsen en omfattende onlinebiografi om Willy Brandt, hans politikk og innflytelsesrike bekjente. Prosjektet ble gjennomført i kooperasjon med den norsk-tyske Norwegisch-Deutsche Willy-Brandt-Stiftung.
Georges Berger

Karriere

Berger begynte sin karriere i nasjonale løp i Belgia, Hans første bil var en Jicey med BMW-motor, som han konkurrerte med i mange Formel 2-løp mellom 1948 og 1952, og kom på tredjeplass i Grand Prix des Frontières ved Chimay. I 1953 kjørte han for Simca-Gordini-teamet og klarte en femteplass på samme bane, samt en tredjeplass i et Grand Prix-løp utenom mesterskapet på Rouen-Les-Essarts. Han meldte seg på Belgias Grand Prix 1953 med samme bil, men måtte bryte etter bare tre runder med motorproblemer. Neste år kjørte han en Gordini i Frankrikes Grand Prix 1954, men måtte da bryte etter ni runder, igjen med motorproblemer.
Berger deltok senere i karrieren i en lang rekke sportsvognløp med biler som Maserati, AC Bristol og en Ferrari 250 GT. Hans største prestasjon var seirene i billøpet Tour de France i 1960 og 1962, som andrefører for Willy Mairesse i en Ferrari.
Han omkom bak rattet på en Porsche 911 i 84-timersløpet Marathon de la Route på Nürburgring i 1967.
Ettermiddag

Ettermiddag (også kalt eftermiddag) er den perioden av dagen som avløser formiddagen. Tidspunktet middag er definert til å være klokkeslettet 12.00, så ettermiddagen starter etter tidspunktet middag. Ifølge definisjonen starter ettermiddagen klokken 12.00 og varer frem til 18.00. Ettermiddagen avløses av kveld, som igjen går over i natt.
I litt videre forstand kan ettermiddagen beskrive hele den siste halvdel av døgnet, med uttrykket post meridiem (p.m.) hentet fra latin.
Sabera

Utseende

Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), brune eller brunsvarte smygere, ofte med hvite eller gulaktige tegninger.

Levevis

Larvene lever på planter i myrkonglefamilien, særlig i slekten Calamus.

Utbredelse

Slekten er utbredt i Ny-Guinea, Australia og på omkringliggende øyer.
Jærmalere

Jærmalere er en betegnelse på kunstmalere som har latt seg inspirere av landskapet Jæren. Jernbanen Jærbanen ble åpnet i 1878, og gjorde Jæren mer tilgjengelig for tilreisende. På denne tiden var flere kunstmalere aktive på Jæren. De bodde gjerne fast andre steder, men var på Jæren om sommeren. Jærmalere som Kitty Kielland og Nicolai Ulfsten var mye på Jæren, og malte landskapsbilder. Motiver som går igjen er jærstrendene med sanddyner, jærhus og torvtaking. Etterhvert har det like mye vært det spesielle lyset og den vide himmelen som har gitt den kunstneriske utfordringen.
Av nyere kunstnere, kan nevnes Oskar Sørreime (1919 – ), som i 1970 flyttet fra Stavanger til «Kvitlastova», et gammelt jærhus som var blitt flyttet og gjenreist på Varhaug, for å være der det meste av året for å male jærlandskaper. Han hadde brukt motorsykkel fra 1954 og bil etter 1961 for å komme lett til sine yndlingsmotiver. Hans uttrykk er kullstift og oljemaleri. Også andre kunstnere har vært aktive, slik at der trolig har vært kontinuerlig kunstnerisk aktivitet siden Kielland og Ulfstens dager.
I perioden etter annen verdenskrig og mot 1970 var jæren-motiver så populære blant folk flest, at enkelte satte i gang masseproduksjon av «ekte oljemalerier fra jæren». Kunstneren Roland Lengauer stilte i 1979 ut bildet «Gjærlandskap» der (g)jæren formelig eser ut av bildet og ut på den fine forgylte rammen. Etter det ble det vanskelig for de kunstnere som fortsatt mente at Jæren som motiv var kunstnerisk utfordrende.
Jon Alfred Mjøen

Virke

Etter apotekerarbeid på Gjøvik og Røros tok han eksamen i farmasifaget i 1881, hvorpå han ble bestyrer på Røros. Etter studier i Frankrike, Storbritannia og USA studerte han fra 1892 i Leipzig til doktorgrad i organisk kjemi 1894 på avhandlingen Über die Polymethacrylsäure.  I denne perioden utviklet han flere kokainpreparater for legemiddelbruk.  Vel tilbake i Kristiania ble han i 1901 medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.  Fra 1905 drev han sitt eget biologiske laboratorium på Vinderen. Han var ellers sjef for Alkohol- og lægemiddelkontrollen 1905–1912 og fra 1915 innehaver av Majorstuens apotek i Bogstadveien 50, der han forøvrig eide hele leiegården som var bygd i 1893.

Eugenikken

Med den tyske eugeniker Alfred Ploetz (1860–1940) som Mjøen kjente fra Leipzig utviklet Mjøen idéer som i 1908 ble lagt frem som «Norske program for rasehygiene».  I 1905 hadde han grunnlagt Vindern Biologiske Laboratorium der han forestod det arbeide som ble publisert i flere bøker. Mjøen og Ploetz deltok senere ved stiftelsen av Den internasjonale eugeniske føderasjon i 1912, der Mjøen var mangeårig visepresident.  Mjøens tanker om rasehygiene og bevaring av en nordisk rase, møtte mye motstand i Norge, blant andre fra professorene Kristine Bonnevie (1872–1948) og Otto Lous Mohr (1886–1967) som pekte på feil i metodebruken. Også den senere helsepolitiker Karl Evang (1902–1981) var negativ, mens man ved regjeringspartiet Venstres landsmøte i 1914 hadde sett en positiv respons.  Mjøen startet  tidsskriftet Den Nordiske Race der kona ble mangeårig redaktør.  Han ble og kjent for foredraget «Hvad koster minusindividene stat og samfund?» lagt frem i Statsøkonomisk Forening i 1924.  Han reiste mye internasjonalt for å legge frem sine teorier, og tilbrakte blant annet to måneder i Roma i 1928 der han gjestet Mussolini. Sammen med broren Alf Mjøen (1869–1956)  og Erling Bjørnson (1868–1959), foreslo Jon Alfred i 1936 Ploetz til Nobels fredspris.  Mjøen døde i 1939 og hans biologiske stasjon ble nedlagt etter den andre verdenskrig.
Toshkan

Toshkan (eller Toxkan) er ei elv i Tien Shan-fjellene i grenseområdet mellom Kina og Kirgisistan. Toshkan har sine kilder i fjellene sør for byen Naryn i Kirgisistan. Derfra renner den østover og inn i Xinjiang-provinsen i Kina, parallelt med Tien Shan-fjellene, til den løper sammen med elva Aksu. Toshkan er Aksu-elvas største sideelv.
Kobberfly

Utseende

Et middelsstort (vingespenn 34 – 38 mm), kraftig, kobberaktig brunt nattfly. Forvingen er brun, midtfeltet mørkere. Nyre- og ringmerkene har samme farge som resten av vingen men er markert ved tynne, lyse kanter. Den ytterste delen av vingen er noe lysere enn resten. Bakvingen er brungrå.

Levevis

Larven lever på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – august.

Utbredelse

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i vest, og østover til Stillehavet i Øst-Sibir. Mot sør finnes den til Tibet. I Norge er den vanlig i indre og høyereliggende strøk nord til den sørlige delen av Nordland, mindre vanlig ved kysten.
FLASK

Flux Advanced Security Kernel (FLASK) er en sikkerhetsarkitektur for operativsystemer som sørger for fleksibel støtte for sikkerhetspolitikk. Prosjektet har utgått fra et samarbeid mellom National Security Agency (NSA), University of Utah og Secure Computing Corporation som har til hensikt å lage et rammeverk for et mer sikkert operativsystem. Utviklingen og implementasjonen startet med mikrokjernen Mach, og har senere skiftet fokus til Linux, hvor det er kjent som Security-Enhanced Linux (SELinux). En implementasjon for Solaris og OpenSolaris er kjent som FMAC, og i FreeBSD som TrustedBSD.
Alge

Anvendelse

Alger blir benyttet til blant annet alignater til bruk i næringsmiddelindustrien og innen bioteknologien. På grunn av sitt høye næringsinnhold er også alger en interessant næringsressurs. I noen land har man tradisjoner for å bruke sjøplanter som mat. 
I Norge finnes det ca. 480 arter marine av makroalger, derav om lag 205 rødalger, 175 brunalger og 100 grønnalger. Globalt er tallene om lag  4 500-10 000 arter av rødalger og 1 500 arter brunalger, der over 90 % er marine. Grønnalger har flest arter i
ferskvann. Mer enn 100 algearter brukes i kommersiell sammenheng, hvorav 5–10 arter står for svært mye av verdiskapingen.
Trygve Høyer-Andreassen

Familie

Han var gift med Reidun Elfrid Brandvold (født 5. juni 1920, død 1991). De fikk sønnene Finn Høyer-Andreassen (født 23. august 1943) og Geir Høyer-Andreassen (født 1946).
Xuan Wu

Xuan Wu / Den mørke kriger (kinesisk: 玄武, Xuan Wu) – også kjent som Den sanne kriger (Zhen Wu, 真武), eller Den nordlige keiser (Bei Di, 北帝, kantonesisk: Pak Tai), Polaris-keiseren, eller keiser Zhen Wu (Zhen Wu Dadi, 真武大帝) og keiser Xuan Wu (Xuan Wu Shangdi, 玄武上帝) – går for å være en av de mektigste guddommer innen daoismen. Han er vernegud for krigerne av Wudangfjellenes skole. Hans kult var særlig utbredt under Song- og Ming-tiden.
Point Cook (Victoria)

Historikk

Den opprinnelige navnet på stedet var Point Cooke og det fikk det navnet i 1836, senere ble den ekstra e-en droppet fra navnet. Tidlig på 2000-tallet ble selve neset som har gitt navn til bydelen omdøpt til det opprinnelige Point Cooke. Navnet kommer fra John M. Cooke som tjenestegjorde på et skip som kartla Port Phillip Bay-området i 1836.