google/wiki40b huggingface dataset:
Saab-Scania

Saab-Scania AB var en sammenslåing av de to svenske selskapene Saab AB og Scania AB.

Historie

Saab-Scania ble stiftet i 1. september 1969, da fly- og bilprodusenten Saab og lastebil- og bussprodusenten Scania slo seg sammen. Saab og Scania hadde begge eierinteresser fra familien Wallenberg, og man ville skape et svensk storkonsern innen industri. Selskapets styreleder ble Marcus Wallenberg. Selskapets to deler delte blant annet utvikling og produksjon. I 1983 skapte Carl Fredrik Reuterswärd selskapets nye logo, med Scanias skånegriff sentralt. Selskapets mest lønnsomme del var lastebildivisjonen (Scania) og flyproduksjonen hos Saab, mens personbildivisjonen ofte stod i fokus med sin ulønnsomhet. I 1977 hadde man langsiktige planer om å slå sammen Saabs personbildivisjon med Volvo, men planene ble skrinlagt etter protester fra Saab.
Saabs personbildivisjons etterhvert prekære økonomiske situasjon krevde forandringer mot slutten av 1980-tallet, og i 1992 ble personbilproduksjonen solgt til amerikanske General Motors. Dette sørget også for at en deling av storkonsernet Saab-Scania måtte gjennomføres, og Saab måtte også igjen deles i flere deler. Skånegriffen er fortsatt en del av begge selskapers logo (selv om de for øvrig er ulike), til tross for at merket historisk tilhører Scania.
Lagriolema

Utseende

En middelsstor (8 - 8,5 millimeter), noe avlang og flat, oransje til nesten svart bladbille, med noe blålig eller fiolett metallglans. På mørke eksemplarer har dekkvingene et gulaktig tverrbånd. Antennene er ganske tynne og noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, noe innsnevret bak midten, mye smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede med nokså kraftige punktrader. Beina er middels lange og slanke, svarte.

Levevis

Denne slektens vertsplanter er ukjente.

Utbredelse

Arten lever på Ny-Guinea.
Triachus

Utseende

Triachus er bittesmå (1 - 1,2 millimeter), ovale, blanke, brunrøde bladbiller. Antennene er middels lange, fine. Pronotum er klokkeformet sett ovennfra. Hodet er synlig ovenfra.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten og er særlig aktive i varme og solskinn.

Utbredelse

Slekten lever i Nord-Amerika.
Rock and Roll Forever

Rock and Roll Forever er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 1981.
Tirreno–Adriatico 2009

Tirreno–Adriatico 2009 var den 44. utgaven av sykkelrittet Tirreno–Adriatico. Rittet ble arrangert fra 11. til 17. mars 2009. Italieneren Michele Scarponi vant rittet sammenlagt.

Deltakende lag

Alle ProTour-lagene ble invitert, i tillegg til Acqua & Sapone-Caffè Mokambo, Barloworld, Ceramica Flaminia-Bossini Docce, Cervélo TestTeam, Lpr Brakes – Farnese Vini, Serramenti PVC Diquigiovanni - Androni Giocattoli og Vacansoleil.
Hayekina

Utseende

Små til middelsstore, vanligvis matte praktbiller. Disse artene har gjerne ikke metalliske farger, men ofte lyse tegninger.
Noen av artene er kledt med lange, oppstående hår.

Levevis

De voksne billene besøker gjerne blomster.

Utbredelse

Arten er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Turakoer

Beskrivelse

Turakoene er i hovedsak mellomstore fugler (typisk 40–54 cm og 200–350 g) der kjønnene er ganske like, men kjempeturakoen, Corythaeola cristata, blir omkring 70–75 cm stor, og hunnen (822–1 231 g) veier normalt mer enn hannen (857–949 g). Artene har relativ kraftig krummet nebb (av varierende farge) og lang stjert.
Turakoene har en svært spesiell fjærdrakt, i det den har to naturlige fargestoffer, turacin (rødt) og turacoverdin (grønt), som kun eksisterer hos turakoer. Fjærdrakten domineres av blått, blåfiolett, fiolett, grønt, rødt og gult i flere nyanser, ofte sterke farger. Et par av artene er også relativt fargeløse, nærmest grå og grå-hvite. Mange har dessuten en iøynefallende fjærkam på hodet.

Utbredelse og habitat

Turakoene er nå stedegne for Afrika sør for Sahara, men det er fossile beviser for at fuglene under oligocen fantes i både Egypt og i Bayern i Tyskland, og under miocen også i Frankrike.
Artene er trelevende og trives i nesten alle typer skogkledd landskap og på savanne med spredt skogvekst, men de foretrekker lavlandsskog med trekronetak og montane skoger.

Atferd

Turakoene er hovedsakelig standfugler og ikke spesielt gode flygere og må jobbe iherdig når dem flyr, men de er gode til å ta seg rundt i greinverket på trærne og har god gripeevne med de kraftige føttene.
Fuglene eter nesten eksklusivt vegetarisk mat, hovedsakelig bær og frukt, men også blader, skudd, knopper og blomster. Artene sper på proteinbehovet med insekter og snegler og lignende småkryp, spesielt i hekketiden.

Taksonomi

Turakoene har tradisjonelt blitt regnet til gjøkfuglene (Cuculiformes), men moderne forskning har avdekket at slektskapet til denne gruppen ikke er så nært som tidligere antatt. Derfor er turakoene nå plassert i sin egen orden, Musophagiformes. Sammen med gjøkefugler og trapper (Otidiformes) danner turakoene gruppen Otidimorphae.
Slektskapsforholdet mellom de tre ordenene er imidlertid ikke helt klart. I dag regnes turakoer og trapper som søstergrupper, men dette har kun 55 prosent støtte i datagrunnlaget. Derfor har noen fremmet en hypotese om at turakoer og gjøkefugler kan være søstergrupper, men hypotesen har foreløpig ikke blitt testet skikkelig.
Perodua

Peroduas logo

Perodua utlyste en logokonkurranse i 1997 for en ny logo som skulle lanseres sammen med deres kommende modell, foreløpig kallt X555. Tevlingen ble vunnet av en arkitektstudent fra Universiti Teknologi Malaysia. Bedriftens nye logo ble lansert offisielt den 24. august 1998 da Perodua lanserte Malaysias første  firehjulstrekker, Perodua Kembara. Formgiveren hevdet at inspirasjonen til logoet kom fra skolebilenes "P"-skilter. Sjåførskolene ble ansett for å være de mest sannsynlige til å bruke Perodurabiler.
Den nye logo har fortsatt "P’en", "2’en" og fargene fra den gamle, firkantaktige logotypen, men har blitt ytterligere stilisert for å bli mer flytende og dynamisk, for å fremheve utmerket kvalitet og tilgjengelighet. Den grønne fargen står for sosialt ansvar, for miljø og samhold, mens den røde fargen symboliserer utviklingen av kompetent arbeiskraft og motstandskraft for en globalisert verden. Men biler i Malaysia er fortsatt blant de dyreste i verden.

Bedriftsinformasjon

Sammenlignet med Proton har Perodua vært meget framgangsrikt i sitt forretningsprosjekt. Bdriftens biler er meget populæte blant malaysier, såsom den nylige innførte Perodua Myvi som ble solgt i 80 327 enheter i år 2006, noe som kraftig oversteg konkurrenten Protons mest solgte bil, Proton Wira, som bare ble solgt i 28 886 enheter i Malaysia. I løpet av årene 2006 og 2007 var Perodua den best solgte bilfabrikken i Malaysia.
Perodua planlegger å bli den største kompaktbilfabrikken i Sydøst Asia. Bedriften har for tiden kapasitet til å produsera mer enn 200 000 biler i året. I juli 2007 ble kapasiteten utvidet til 240 000 enheter per år. I oktober 2005 hadde Perodua bygget totalt en milion biler.
Haglidae

Utseende

Middelsstore, tettbygde, pukkelryggede, brunlige insekter. Hannen av Prophalangopsis (hunnen er ukjent) har store, ovale vinger med tett årenett, mens Cyphoderrinae  har mer eller mindre reduserte vinger. Hodet er stort og rundet, antennene omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mer eller mindre salformet. Bakkroppen er stor og rund, hunnens eggleggingsrør (ovipositor) ganske kort. Beina er temmelig korte og kraftige, bakbeina er ikke mye større enn de to fremre parene.

Levevis

Medlemmene i denne familien lever på bakken i barskog, mest i fjellområder. De klekkes om våren, og er aktive om natten, om dagen hviler de i grunne ganger i bakken, gjerne under steiner. De spiser oppe i vegetasjonen, blant annet på pollenbærende hann-kongler. Sannsynligvis har de to-årige livssykler. Om kvelden klatrer de opp på trestammer og synger, denne sangen er kraftig og når langt. De kan være aktive ved meget lav temperaturer, en hann er registrert syngende når lufttemperaturen var – 8° celsius.

Utbredelse

Den nåværende utbredelsen er bare en liten rest fra tidligere tidsperioder, da Haglidae var en dominerende gruppe. Det ene, kjent eksemplaret av Prophalangopsis obscura ble innsamlet i Nord-India midt på 1800-tallet. Paracyphoderris erebeus er kjent fra fjellområder i Mandsjuria. De tre artene av Cyphoderris lever i Rocky Mountains i Nord-Amerika.
Valaisia Brass Band

Valaisia Brass Band er et brassband med base i Wallis, Sveits. 
Valaisia Brass Band ble stiftet i 31. mai 2008. Korpset har vunnet en rekke brassbandkonkurranser; deriblant europamesterskapet for brassband og British Open.
Heinrich Nicolaus Gerber

Liv og virke

Gerber bodde i Leipzig i noen år fra 1724, og fikk i denne tida undervisning i klaverspill og generalbass av Johann Sebastian Bach. Mange av klaviaturverkene til Bach er bevart gjennom Gerbers kopier. 
I 1726 eller 1727 vendte Gerber tilbake til hjemstedet der han virket som organist og klaver- og komposisjonslærer. Johann Adolf Scheibe og Johann Philipp Kirnberger var blant Gerbers bekjentskapskrets. 
Sønnen, Ernst Ludwig Gerber, ble Gerbers etterfølger som hofforganist i Sondershausen.
Gerber skrev mange verk for klaviaturinstrumenter, som klaver- og orgelkonserter, preludier og fuger, sonater, suiter og annet, dessuten motetter og kantater. Gerber drev også med instrumentbygging, blant annet tekniske forbedringer av klavikord og orgel.
Golden Heart

Golden Heart er det første soloalbumet til Mark Knopfler etter oppløsningen av rockegruppa Dire Straits i 1995. Det kom ut på Warner Bros. Records/WEA 26. mars i 1996. 
Fra hans tidligere band Dire Straits fikk han med seg keyboardisten Guy Fletcher, som utfylles med andre musikere på keyboard, orgel og piano i tillegg til bl.a. bassgitar og trommer.
En del av sangene er preget av irsk folkemusikk med musikere innen denne sjangeren, bl.a. på fiolin, irsk tinnfløyte og irsk sekkepipe (som pumpes med begge armene i stedet for å blåse). Noen av disse musikerne spilte også sammen med Knopfler til hans filmmusikk til «Cal» i 1984 med denne sjangeren.
«Je Suis Désolé» er spesiell i den forstand at den består av irsk folkemusikk med et fransk refreng.
Den mektige folkrockelåta «Cannibals» (med en fremtredende trekkspill-melodi) ble en radiohit i Norge. Også tittelsporet og «Darling Pretty» spilles av og til i norsk radio.
Indias flyvåpen

Indias flyvåpen (भारतीय वायु सेना : Bharatiya Vayu Sena : Indian Air Force) er en del av Indias forsvarsmakt, hvis oppgave er rettet mot å sikre  det indiske luftrommet. Indias flyvåpen ble dannet den 8. oktober 1932 under navnet Indian Air Force, men i 1945 ble navnet endret til Royal Indian Air Force. I 1950 ble ordet Royal tatt bort siden India var blitt en selvstendig republikk. Indias flyvåpen er verdens fjerde største.

Starten og de første piloter

Indias flyvåpen ble etablert den. 8. oktober 1932 og den første skvadron (No.1 squadron) så dagens lys den 1. april 1933. Indias flyvåpen bestod fra begynnesen av fem indiske piloter, en offiser fra det kongelige flyvåpenet og fire dobbeltdekkere av typen Westland Wapiti.
De fem første offiserene som utgjorde Indias flyvåpen var Harish Chandra Sircar, Subroto Mukerjee, Bhupendra Singh, Aizad Baksh Awan og Amarjeet Singh. En sjette offiser, S N Tandon, fikk ikke ansettelse da han var for lav av vekst. Alle fem ble piloter og offiserer i 1932 på RAF Cranwell. Subroto Mukerjee ble senere det Indiske flyvåpens første Chief of the Air Staff (generalinspektør). Andre kjente offiserer som fikk sin trening før andre verdenskrigs utbrudd omfattet Aspy Engineer, K. K. Majumdar, Narendra, Daljit Singh, Henry Runganadhan, R. H. D. Singh, Baba Mehar Singh, S. N. Goyal, Prithpal Singh og Arjan Singh.

Andre verdenskrig  (1939–1945)

Indias flyvåpen spilte en avgjørende rolle i å blokkere den japanske hærens frammarsj gjennom Burma, der det indiske flyvåpens første angrep mot den japanske militærbasen i Arakan fant sted. Indias flyvåpen gjennomførte også angrep mot Mae Hong Son, Chiang Mai og Chiang Rai nord i Thailand. Under krigen genomgikk det indiske flyvåpen store utvidelser og fikk nye fly som Vultee Vengeance, Hawker Hurricane og Westland Lysander.
Kong George VI forandret navnet til det Kongelige indiske flyvåpen i 1945 for å  vise sin takknemlighet for flyvåpenets insats under krigen. 1950 ble navnet endret tillbake til det Indiske flyvåpen siden India nå var blitt en selvstendig republikk.

Militære grader i Indias flyvåpen

Den høyeste graden i det indiske flyvåpen er Marshal of the Indian Air Force, en grad som bare etter eksepsjonell tjenestegjøring utnevnes av Indias president  (tilsvarende Field Marshall i den indiske hæren). MIAF Arjan Singh er den eneste offiser som har oppnådd  denne grad. Høyeste sjefen for Indias flyvåpen er Chief of the Air Staff. Under disse forhold har gradstrukturen blant medlemmene i flyvåpenet vært  basert på britisk modell. Gjennom årene har gradstrukturen fått signifikante forandringer.
Rådmannsgården

Historie

Ankerjernene på sidebygningen mot Nedre Slottsgate daterer den til 1626, og hele anlegget ble antagelig fullført dette året for rådmann Lauritz Hansen.

Utforming

Eiendommen strakte seg opprinnelig lenger bakover i kvartalet. Hovedbygningen er i to etasjer med yttervegger murt av importert nederlandsk teglstein. Fargeskiftninger i teglsteinsgodset, med overveiende røde koppsider og gule løpersider, gir murverket avvekslende røde og gule skifteganger. Den opprinnelige svalgangen mot bakgården ble senere på 1600-tallet erstattet av det nåværende trappehuset mot torget, oppført i utmurt bindingsverk. Huset har et bratt tak med midtark og høye gavler med blindarkader. De hadde opprinnelig svungne konturer og  sandsteinsornamenter i dansk-nederlandsk renessansestil. Huset har et asymmetrisk plassert karnapp mot Rådhusgata. Fløyen mot Nedre Slottsgate var opprinnelig frittliggende i halvannen etasje, men ble påbygd til to i 1782. Også denne fløyen hadde tidligere et karnapp, som ble tilføyd ved sammenbyggingen med forhuset, men revet på 1800-tallet.
Ved restaurering i 1950-årene ble gamle vindusrammer fra 1600-årene erstattet med smårutete vinduer av 1700-talls type.

Bruk

Universitetsbiblioteket i Oslo (1824–1852) og Deichmanske bibliotek har hatt tilhold her. Fra 1852 ble bygningen brukt av Garnisonssykehuset fram til kommunen overtok det i 1897. I 1937 ble Rådmannsgården lokaler for Oslo Kunstforening.
Ankh

Ankh, også kalt hankekors, henkelkors og nilnøkkel, var et symbol og tegn som ble brukt i rituell sammenheng i oldtidens Egypt. Tegnet kan beskrives som en T med en løkke over. Det ble seinere overtatt i koptisk kirkekunst.
På gammelegyptiske avbildninger finner man ankh i forskjellige sammenhenger, både som grafisk figur og gjenstand, og oftest som et livssymbol. Det har vært brukt som smykke eller blitt båret i hånden under seremonier.

Opphav

Hva slags opprinnelse symbolet egentlig hadde, er noe usikkert. Det har vært fremholdt at det skal forestille en sandalrem, en oppgående sol, en livmor eller mannlig og kvinnelig kjønnsorgan i forening. På egyptisk, der man bare skrev ned konsonantene, ble «sandalrem» skrevet som nkh. Det er fullt mulig at korrekt uttale var ankh. I så fall var det naturlig å bruke bildet av en sandalrem (med løkken som det som omsluttet ankelen) som et bokstavtegn for andre ord som også ble uttalt ankh.
Andre verdighetstegn og kongelige og gudommelige maktsymboler i det gamle Egypt var blant annet stilisert sliul (piskformet treskestokk) og hyrdekrok, uraeusslange og was-septer.

Senere

Symbolet brukes i moderne tid i Den koptiske kirke, hvor løkken forklares som et symbol på evighet, mens T-en er en av de mange former for kors som brukes av kristne.
Frynser

Frynser er en tekstilutsmykking som opprinnelig ble dannet av stoffets renningstråder. Seinere ble frynsene laget for seg, vanligvis i form av et smalt bånd med løsthengende trådender eller -løkker langs en side, og festet til den tekstilen som skulle pyntes.
Ford Rock

Ford Rock er et markant berg som ligger 1 nautisk mil nordøst for Cone Hill på Hut Point Peninsula på Ross Island i Antarktis. Cone Hill og dette berget fikk henholdsvis navnene «Cone Hill I» og «Cone Hill II» av Terra Nova-ekspedisjonen, under Robert Falcon Scott. Cone Hill I har siden fått navnet Cone Hill, mens det nye navnet ble foreslått av A.J. Heine for dette berget. M.R.J. Ford, var en landmåler fra New Zealand som opprettet et nettverk av varder for oppmålinga rundt McMurdoisen, 1962–63. En varde ble bygd tidligere på denne knausen av et landmålingslag fra U.S. Hydrographic Office i 1955–56.
Thomas Hylland Eriksen

Liv og arbeid

Thomas Hylland Eriksen vokste opp på Nøtterøy i Vestfold og var elev ved Tønsberg gymnas. Han var som tenåring aktiv i Unge Venstre med interesse blant annet for anarkismen. 
Som del av studiene ved Universitetet i Oslo foretok Thomas Hylland Eriksen antropologiske feltstudier på Trinidad og Mauritius. Hovedoppgaven fra 1987 het Ethnicity in Mauritius: its meaning, organisation and relevance. Han ble dr.polit. i 1991 og professor ved Universitetet i Oslo fra 1995, 33 år gammel.
Thomas Hylland Eriksen begynte som skribent i den antiautoritære Gateavisa i slutten av tenårene, og var redaksjonsmedlem fra ca. 1982 til 1988. Han har siden vært redaktør for tidsskriftene Samtiden (1993–2001) og Norsk Antropologisk Tidsskrift (1993–1997), og er medlem av en rekke redaksjonsråd i internasjonale tidsskrifter. Han er en aktiv samfunnsdebattant i massemediene. Han har blant annet vært engasjert i kritikk av norsk nasjonalisme, og regnes som spesialist på identitet, etnisitet, globalisering, kreolisering og glokalisering. Han har ellers skrevet en lang rekke bøker på norsk og engelsk, som er oversatt til over 30 språk.
Han ble i 2000 tildelt Prisen for god forskningsformidling ved Universitetet i Oslo. I 2002 ble han tildelt Norges forskningsråds formidlingspris. Forskningsrådet begrunnet tildelingen slik: «Hans formidlingsinnsats er imponerende, den viser stor bredde og et aktivt samfunnsengasjement, og går langt ut over Norges grenser.»
Fra 2004 til 2010 ledet Hylland Eriksen det tverrfaglige forskningsprogrammet Culcom (Kulturell kompleksitet i det nye Norge), som utforsket kulturelt mangfold i dagens norske samfunn. Monografien Samfunn (2010) oppsummerer en del av de empiriske resultatene og teoretiske innfallsvinklene fra programmet.
Hylland Eriksen har i sine polemiske essays argumentert både mot nasjonalisme og multikulturalisme, og betrakter identitetspolitikk som et blindspor og kosmopolitisme som et alternativ. Han er en av sin generasjons mest produktive sosialantropologer, og hans fagbøker og -artikler leses på mange språk av studenter over hele verden.
I 2005 spilte han i filmen Thomas Hylland Eriksen og historien om origamijenta.
I 2011 ble Thomas Hylland Eriksen tildelt et Advanced Grant fra Det europeiske forskningsråd (ERC) for prosjektet «Overheating: The Three Crises of Globalisation». Prosjektet, som startet opp høsten 2012, studerte tre sentrale kriser skapt av globaliseringen (økonomi, miljø, identitet) komparativt og tverrfaglig. Prosjektet ble avsluttet våren 2017.
I 2015 ble Thomas Hylland Eriksen valgt til president i EASA, European Association of Social Anthropologists. I 2013 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for kulturfag og estetiske fag Han er æresdoktor ved Stockholms Universitet og Eksternt Vitenskapelig Medlem av Max-Planck-Gesellschaft. Siden 2018 har han vært Honorary Member av The Royal Anthropological Institute (RAI). Han har vunnet en rekke priser for sin forskning og formidling.
Eriksen er gift med forlagsdirektør Kari Spjeldnæs.
Pellets

Pellets er små kuler eller sylindre som er laget ved å presse sammen et materiale. Pelletering er den industrielle prosessen som lager pellets. Pelletering brukes til en rekke forskjellige produkter; Kraftfôr til dyr, tørr husdyrgjødsel for salg, treflis til energi (trepellets), plastråstoffer, malm og annet. Når produktet er av en viss størrelse (større enn 4 cm diameter), kalles det briketter.
Sven Låftman

Idrettskarriere

Sven Låftman satte i 1907 svensk rekord i lengdehopp med 6,59 meter og i 1908 ble han svensk mester på 400 meter med tiden 52,7. Samme år deltok han i OL i London. Her vant han et forsøksheat på 200 meter, men fortsatte ikke konkurransen. Han startet også på 400 meter, men ble slått ut og han var også med på det svenske laget i olympisk stafett 
Han var også i tikamp og femkamp, fotball og tennis, i tillegg til at han deltok i kunstløp og hurtigløp på skøyter. I skøytesammenheng er han nok likevel mest kjent som idrettsleder.

Idrettsleder

Allerede mens han var aktiv i friidrett, engasjerte Låftman seg som idrettsleder, han var først sekretær og siden leder i IFK Karlstad før han flyttet til Stockholm.  Fra 1906 til 1909 var han sekretær i Värmlands idrottsförbund.  I  1909 flyttet han til Stockholm. Fra 1910–1913 var han i styret i Svenska Skridskoförbundet (sekretær 1910–1912). Han var i 1909 samt 1915–1919 medlem i Svenska Idrottsförbundet (sekretær 1915–1916 og leder 1917–1919).
Låftman var sekretær i Olympiska Sällskapet og 1917–1919 medlem av Riksidrottsförbundets Överstyrelse. 
Under Sommer-OL 1912 tilhørte han juryen for friidrett, bryting og drakamp og skrev sammen med J.S. Edström de første internasjonale konkurransereglene i friidrett.
Etter hvert fikk han også internasjonale oppgaver som idrettsleder. Hans utgangspunkt i dette var vervet som leder i Svenska Skridskoförbundet fra 1949 til 1971. Dette førte til at han ble valgt til visepresident i Det internasjonale skøyteforbund, en oppgave han hadde fra 1951 til han ble valgt til president i 1971 og beholdt til han døde i 1977.
E-pengeforetak

E-pengeforetak er et foretak som hverken er en bank eller annen institusjon som yter kreditt, men som har bevilling til å utstede betalingsmidler i form av elektroniske penger.
E-pengeforetak er regulert i norsk lov om E-pengeforetak av 13. desember 2002 nr. 74 som implementerer «Europa-parlamentets og Europa-rådets direktiv 2000/46/EF af 18. september 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed».
Hestejordene

Hestejordene er et område i skogen mellom Rødtvet og Linderud i Oslo. Det er et bakkete landskap med bekkedaler og enger, og ligger på de tidligere Rødtvet og Linderud gårders grunn. Jordbruket i dette området tok slutt på 1960-tallet, omtrent samtidig med at Rødtvet og Linderud ble bebygd. Rødtvet gård var i drift helt fram til 1956, og det er altså ikke lenge siden området var preget av aktiv gårdsdrift, blant annet med beite. Her går turvei og flere stier, og området er mye brukt av lokalbefolkningen. 
Området regnes som verdifullt fordi det er ett av få gjenværende minner om Akers kulturlandskap før byekspansjonen, og det er i tillegg det eneste av sitt slag som ligger innenfor markagrensa. På Hestejordene finner man blant annet mange levninger etter steinbrudd (dagbrudd), tufter etter husmannsplasser, og spor av ulike typer jordbruk. Den ganske åpne løvskogen gjør også at området er et godt sted for fugleelskere - man antar at for eksempel bøksanger og gulsanger hekker her. 
Steinbruddene i dette området ble ofte drevet som tilleggsnæring for småbønder, særlig på slutten av 1800-tallet, da Oslo by hadde en voldsom vekst i byggebransjen. Flere steder på Hestejordene kan man se spor etter slik steindrift.
I 2007 ble det lagt fram en skjøtselsplan for området, utarbeidet i et samarbeid mellom Lillomarkas venner, Sandås Vel og Natur Videregående skole. Målet med denne skjøtselsplanen var å holde jordene og skogen omkring åpne og beholde området attraktivt for lokalbefolkningen, samtidig som naturmangfold og kulturminner ble ivaretatt. Tiltak i tillegg til hogst og rydding var blant annet at det ble satt ut beitedyr - hester og kyr - hver sommer for at gjengroingen skulle begrenses. Et mer langsiktig mål var å sørge for vernestatus for Hestejordene. Dugnadsarbeidet har ført til at biomangfoldet har blitt bevart og til dels reetablert.