google/wiki40b huggingface dataset:
Elvebiller

Utseende

Små (1–7 mm), avlange biller. Artene i underfamilien Elminae er glatte og blanke, underfamilien Larainae fint hårete og matte. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Brystkjoldet (pronotum) har opphøyde lengdelister hos underfamilien Elminae. Dekkvingene er avlange med punktrekker, ofte også opphøyde lengdelister. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.

Levevis

Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.
Röke

Röke er et tettsted i Hässleholm kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 219 innbyggere.
Malekuenes mytologi

Malekuenes mytologi er den tradisjonelle mytologien til den chibchanske folkegruppa maleku, som holder til i det nordlige Costa Rica.

Verdensbilde

Malekuene deler inn verden i tre deler: jorda, underverdenen og himmelen. Menneskene holder til på jorda, gudene i underverdenen og djevlene i himmelen. Selve jorda omfatter tradisjonelt bare malekuenes territorium.

Overnaturlige vesener

I malekuenes mytologi er det tre typer overnaturlige vesener: gudene (Tócu maráma), djevlene (maíca maráma) og spøkelsene (cocá maráma).

Gudene

Gudene har ingen forfedre og er evige i den forstand at de alltid har eksistert og alltid vil eksistere. Imidlertid har sjefsguden muligheten til å ødelegge de andre, noe han aldri har gjort. I tillegg til det generelle ordet Tócu, som betyr «Gud», brukes også begrepet atáca acsufa maráma, som betyr «de som eksisterer av egen vilje». Av og til kalles de også for cajúífa maráma, «eiere av mye kakao», ettersom kakao regnes for å være favorittplanta deres.
Gudene har menneskelig utseende og beskrives som vakre og med lys hud. De mannlige gudene har skjegg, noe bare de eldste malekuene har, og det representerer derfor erfaring og visdom. Gudene oppfører seg også som mennesker, ved at de går, spiser og drikker, og de har til og med sin egen lek. Favorittdrikken deres er sjokolade, og de samler seg ofte for å drikke og prate sammen. De er kledd på tradisjonelt vis, med lendeklede og fjærpynt på hodet. De bor i store hus av samme type som malekuene pleide å bo i, men de omtales som ekstra vakre og reine.
Gudene holder til i den underjordiske verdenen, men hver av dem vokter over hvert sitt område på jorda. Disse områdene tilsvarer alltid leiet til ei av elvene innafor malekuenes tradisjonelle territorium, og guden holder vanligvis til ved elvas utspring i de høye områdene i fjella som alltid er dekka av skyer, hvor den har sin egen nedgang til underverdenen. Antallet guder er usikkert, men det virker som at det fins én gud for hver av de viktigste elvene i malekuenes territorium. Ifølge malekuene selv er det snakk om rundt 15 elver.
Gudenes virkelige navn bør ikke uttales av malekuene til vanlig; de har bare blitt observert i de såkalte tradisjonelle samtalene. De blir derfor vanligvis omtalt med et navn som henviser til elva de vokter over, og man veit de virkelige navna til bare noen få av gudene.
Indianapolis 500

Indianapolis 500, Indy 500, er en amerikansk motorsportskonkurranse som kjøres på Indianapolis Motor Speedway i Indianapolis i USA. Løpet varer i 200 runder og har en total lengde på 500 engelske mil, noe som tilsvarer 805 km. Konkurransen inngår i IRL-serien.
Konkurransen har gått hvert år siden 1911 med noen unntak grunnet første og andre verdenskrig. Konkurransen har siden starten vært en del av en amerikansk formelbil-serie.
Siden begynnelsen i 1911 til 1955 var Indy 500, en konkurranse i AAA- Det drevne amerikanske mesterskapet for formelbiler, som startet i 1909.
Mellom 1950 og 1960 var Indianapolis 500 også en del av Formel 1, men løpene ble ikke kjørt med Formel 1-biler.
Indy 500 ble organisert av USAC fra 1956 til 1997 og var under flere år en del av det amerikanske mesterskaper før Formel-biler, Gold Crown Series/Championship Series. Mellom 1978 og 1995 var Indy 500 en del konkurranse i den daværende serien CART PPG IndyCar World Series, som senere byttet navn til Champ Car World Series. Indianapolis 500 inngår nå i Indy Racing League, som siden 2003 har blitt kalt IndyCar.
Sophie Bränberg

Familie

Sophie Bränberg var datter av skipperborger Johan Wilhelm Bränberg og Cathrine Christine Kielstrøm. Hun ble 21. november 1861 gift med skuespiller Hans Monsen.

Liv og virke

Sophie Bränberg var elev av fru Schrumpf i fødebyen Bergen. Hun debuterte 24. oktober 1858 ved Det Norske Teatret, i rollen som Elisabeth i Kongens Yndling. Ved teatret bekledte hun etter eget utsagn dameroller og elskerinneroller, og ble også brukt i unge gutteroller, som for eksempel i Pariserdrengen. Den første tiden hadde hun en lønn på 12 speciedaler i måneden, og denne ble etter hvert økt til 24. Ved en anledning hadde hun sammen med sin mann en benefice – en forestilling der inntektene gikk til bestemte personer blant teatrets ansatte – og denne brakte alene inn 150 speciedaler.
Bränberg var ansatt ved Det Norske Teatret i perioden 1858-1862, med enkelte avbrudd. Om teaterinstruktør Herman Laading uttalte hun at «Hr. Laading var av den gamle skole og gouterte den konventionelle franske stil, som ikke var fri for oppstyltethet. Man skulde spille, i motsætning til at være naturlig.» Dette som et diametralt motstykke til den yngre Henrik Ibsen, som var nødt til å samarbeide med ham. 
Sesongen 1862-1863 var Bränberg ved Kristiania norske Teater, og sesongen 1863-1864 opptrådte hun ved Christiania Theater. I Kristiania ble det uttrykt en viss misnøye med både hennes og mannens bergenske diksjon og uttale.
Sammen med ektemannen hadde Bränberg sin opptreden i Norge da hun sammen med Det norske Skuespillerselskab under direksjon av hr. Asmundsen besøkte Trondheim i 1869, før de begge omkring 1870 emigrerte til USA. Der opptrådte hun flere ganger i komedier. Hun hadde sin siste opptreden i USA, som Margit i Gildet paa Solhaug av Henrik Ibsen, like før det store Jordskjelvet i San Francisco 1906.
Sophie Bränberg omtales av Bjørnstjerne Bjørnson i boken Grotid.
Under et besøk i Bergen i 1913 ble hun intervjuet i Bergens Tidende, hvor hun berettet «Fra Den Nationale Scenes første dage». Her forteller hun blant annet om sine erfaringer med Bjørnstjerne Bjørnson og Henrik Ibsen som instruktører.
Sjøbrott Ungdoms- og Idrettslag

Sjøbrott U&IL er et ungdoms- og idrettslag på Nordmela i Andøy. Klubben har fotballag på juniornivå og er en del av Hålogaland Fotballkrets. Laget ble med i Norges Idrettsforbund i 2005, og hadde da 24 medlemmer.
Laget ble dannet i 1973 gjennom en sammenslåing av Nordmela idrettslag og Sjøbrott ungdomslag.
Daguan (Anqing)

Daguan (kinesisk: 大观区; pinyin: Daguan Qu) er et bydistrikt i byprefekturet Anqing i den kinesiske provinsen Anhui. Det har et areal på 203,9 km² og 267 000 innbyggere (2005).
Gordon Durie

Klubbkarriere

Durie startet sin fotballkarriere hos East Fife i 1981 og fikk tilsammen over 80 seriekamper og 26 seriemål i lavere divisjoner frem til 1984, da han meldte overgang til den større klubben Hibernian. Hos «Hibs» fikk han 47 seriekamper og 14 seriemål i Scottish Premier League over to sesonger. I april 1986 ble Durie solgt til den engelske klubben Chelsea for 380 000 pund. Hos Chelsea utgjorde han en målfarlig duo med Kerry Dixon, og i 1987/1988-sesongen scorte han 13 seriemål, men klarte ikke å forhindre at klubben rykket ned.
I 1988/1989-sesongen scorte han 17 seriemål og bidro til at klubben rykket opp igjen til førstedivisjon etter kun én sesong på nivå to. Han fikk totalt 123 seriekamper og 51 seriemål for Chelsea frem til august 1991, da han ble solgt til Chelseas rival Tottenham Hotspur for 2,2 millioner pund. Hos Tottenham scorte han i sin debutkamp mot Southampton FC og dannet en målfarlig duo sammen med Gary Lineker. I 1992/1993-sesongen fikk han derimot konkurranse om førstelagsplassen av Teddy Sheringham og Nick Barmby.
I november 1993 ble han solgt videre til Glasgow Rangers for 1,2 millioner pund, hvor han ble gjenforent med sin tidligere klubbkollega Paul Gascoigne fra Tottenham. Hos Rangers ble han en del av en suksessrik periode, hvor klubben vant ni strake seriemesterskap, etter å ha kommet til klubben hvor Rangers hadde vunnet sitt femte på rad. Durie utgjorde en målfarlig trio sammen med Ally McCoist og Mark Hateley, men etter 1998/1999-sesongen ble han ofte plassert på innbytterbenken, og i 2000/2001-sesongen avsluttet han fotballkarrieren hos Heart of Midlothian.

Internasjonal karriere

Durie fikk sin debut for Skottland i en EM-kvalifiseringskamp mot Bulgaria i november 1987. Han ble tatt ut i troppen til VM i fotball 1990 av landslagstrener Andy Roxburgh, hvor han kun fikk spille gruppespillskampen mot Sverige. Han ble også tatt ut i troppen til EM i fotball 1992 og EM i fotball 1996, hvor han fikk spille tilsammen fem av seks kamper. Hans siste turnering kom i 1998 da han av landslagstrener Craig Brown ble tatt ut i den skotske troppen til VM i fotball 1998, hvor han spilte alle de tre gruppespillskampene mot henholdsvis Brasil, Norge og Marokko. Durie endte til slutt med 43 landskamper og syv mål for Skottland.

Trenerkarriere

Fra november 2010 har Durie fungert som assistenttrener til John Robertson hos East Fife.
Skyting under Middelhavslekene 1959

Skyting under Middelhavslekene 1959. Skyting var en av flere sporter under de tredje Middelhavslekene som ble arrangert i Beirut i Libanon i perioden 11. til 23. oktober 1959. Dat var tredje gangen som skyting var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i ni øvelser i skyting, kun for menn, åtte individuelle og en lagkonkurranse.  Jugoslavia ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Frankrike med to.
Nærbilde

«Nærbilde» er det andre albumet til Hanne Krogh, og ble utgitt på EMI i 1980. Etter debuten «Hanne Krogh» i 1978, hadde Hanne Krogh lagt sangen litt på hylla igjen, og fortsatte jobben som script i NRK. Hannes produsent, Ole Vidar Lien tok kontakt med Hanne i 1980, og lurte på om hun kunne spille inn en norsk versjon av den finsk/svenske sangen «Höstvisa» av Tova Jansson, med melodi av Erna Tauro. Hanne oversatte den selv, og opptaket ble gjort i «one take», og sangen ble sendt ut som singel, og gikk rett inn på Norsktoppen. Den ble også den mest populære sangen på radioprogrammet Ønskekonserten i 1980. Dermed var Hanne tilbake som sanger, og EMI ønsket å lage et helt nytt album med henne. Hun gikk i studio og med Ole Vidar Lien som produsent, og med Pete Knutsens orkester, kom albumet «Nærbilde» ut i november 1980. Den lå 5 uker på VG-lista, og kom på en 24.plass som høyeste rankering. Låtmaterialet besto av en del covermelodier, som norske versjoner av «I will survive» og «When you walk in the room». Hanne gjendiktet selv to av tekstene i tillegg til «Høstvise»: «Der løy jeg igjen» og John Denvers vakre «Annie's song» som ble til «Din sang».  På platen finner vi også den italienske melodien «Tu sei l' unica donna per me» som ble oversatt til «Kjære Kristine» og en av Hanne Krogs mest populære melodier.
Mauesiini

Utseende

Middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Artene i slekten Mauesia er farget i gult og svart. Slektene Taurolema og Trichomauesia har påfallende, lange, stive hår på antennene, disse kan være jevnt fordelt eller samlet i kvaster.

Utbredelse

Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Guatemala og sørover.
Marmorbåten

Marmorbåten (kinesisk: 石舫; pinyin: Shí fǎng) er en paviljong ved bredden av Kunmingsjøen i det kinesiske sommerpalasset i Beijing. Den er 36 meter lang.
I 1755 ble byggingen av den første marmorbåten finansiert av Qianlong-keiseren. Den ble oppført i sommerpalasset i Beijing som et symbol på Qing-dynastiets stabilitet og velferd.
I 1860, under andre opiumskrig ble store deler av sommerpalasset brent ned, deriblant trestrukturen som var plassert på marmorbåten.
Trettitre år etter (1893) valgte enkekeiserinne Cixi å restaurere båten og ombygge den i vesterlandsk stil. Man bygget to nye etasjer, disse i tre, men malte dem slik at de skulle se ut som marmor, och la til vannhjul ved siden av båten, disse i marmor. Man tror at båtens fundament er laget av en eneste steinblokk.
På regnfulle dager kan man gjennom de fire dragehodene som er plassert på skipet se regnvannet flyte ut.
På hver etasje ble det plassert store speil slik at enkekeiserinnen skulle kunne sitte der og betrakte seg selv og omgivelsene mens hun drakk te.
Eltel Networks

Portefølje

ELTEL ser seg som en fullstendige leverandør av produkter og tjenester for bygging og vedlikehold av infrastrukturer.
NM i hopp uten tilløp 1930

NM i hopp uten tilløp 1930 var en del av NM i friidrett 1930.
Mesterskapet ble arrangert i Oslo 24. mars. Arrangør var Oslo Turnforening.
Masanobu Izumi

Japans herrelandslag

Masanobu Izumi spilte 1 landskamper for Japans herrelandslag.
Katsuhiro Minamoto

Karriere

Katsuhiro Minamoto startet sin profesjonelle karriere i Cerezo Osaka i 1991. Han har også spilt for Sanfrecce Hiroshima.
Maybe This Time

«Maybe This Time» er en amerikansk sang, skrevet av John Kander (melodi) og Fred Ebb (tekst). Den var med i filmen Cabaret (1972)
Sally Bowles (spilt av Liza Minnelli) fremførte sangen på kabareten i The Kit Kat Klub, men den ble ikke skrevet til filmen. Kander og Ebb hadde skrevet sangen noen år tidligere til en musikal, Golden Gate, som aldri ble oppsatt. Det gjorde den ukvalifisert til en Oscar-nominasjon.
Minnelli spilte også inn sangen på plate. Den ble blant annet utgitt på singlen MCA D-1498 i 1972. A-siden var «Cabaret».

Norsk versjon

Finn Ludt har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Min tur».
Mysoria

Utseende

Middelsstore, mørke, metallskimrende smygere. Kroppen er svart med mer eller mindre tydelig metallglans, hodet og bakkroppsspissen er mer eller mindre skarpt røde, ofte er det også røde flekker på bakkroppen. Det kan også finnes en blå krage. Vingene er ensfarget mørkt metallisk blå, vingefrynsene langs ytterkanten skinnende hvite. På undersiden har bakvingen en gul ytterkant (slik at det er en gul og en hvit stripe ytterst).
Forkanten av bakvingen kan være gul eller skarpt rosa. Den forholdsvis slanke, sylindriske, hårete larven er svart med gule tverrbånd. Puppen er også sterkt hårete, som vanlig for Pyrrhopygini.

Levevis

Larven lever på busker og trær i slekten Casearia (pilefamilien).

Utbredelse

Artene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Fuzhou

Fuzhou (kinesisk: 福州; pinyin: Fúzhōu; EFEO: Fou-Tchéou; Wade-Giles: Fu-chou) er en kinesisk by på prefekturnivå som er hovedstad i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 1 120 000, men hele storbyområdet har 5,75 millioner innbyggere. Fuzhou er en viktig havneby. 
Det er en stor kristen minoritet i byen. Etter den første opiumkrig ble Fuzhou havn tvangsmessig åpnet for vestlig handel som en av de første traktatbyene. Byen har siden 1980-årene gjennomlevet en rask og sterk økonomisk vekst. 
Språket mindong er det dominerende i Fuzhou, og fuzhoudialekten er standard for mindong.

Jernbane

Høyhastighetsjernbanen Wenzhou–Fuzhou-banen har sitt sørlige endepunkt i Fuzhou.

Vei

Kinas riksvei 104 har sitt endepunkt i Fuzhou. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Kinas riksvei 316 begynner i Fuzhou og fører via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu. 
Kinas riksvei 324 går fra Fuzhou og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Hillerød Kraftvarmeværk

Hillerød gasskraftverk  er et gasskraftverk ved Hillerød på Sjælland, 4 mil nordvest for København, Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 77 MW fordelt på 1+1 blokk / turbin. Operatør er DONG Energy (E2).
Anlegget ble utbygd i 1991. Brenselstypen er naturgass.
Thomas Thiis-Evensen

Utdanning og forskning

Thiis-Evensen vokste opp i Porsgrunn og tok examen artium i Skien i 1964. Deretter begynte han i 1966 å studere ved Arkitekthøgskolen i Oslo. I 1972 tok han diplomeksamen med avhandlingen Axis. En interpretasjon av aksialiteten i romersk arkitektur. Året etter tok han grunnfag  i kunsthistorie og klassisk arkeologi fra Universitetet i Oslo, og i 1973 ble han ansatt som amanuensis og fra 1978 førsteamanuensis i aritekturteori og arkitekturhistorie ved høgskolen.  
I 1983 ble Thiis-Evensen dr.philos. ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Arkitekturens uttrykksformer. Arbeidet baserer seg på at arkitekturens grunnformer gjenkjennes ut ifra våre grunnleggende kroppserfaringer, og at det er disse vi spontant «overfører» til omgivelsene og gjør dem meningsfulle. Forskningstemaet ble ble fulgt opp med boken Byens uttrykksformer i 1992. I 1989 ble han utnevnt til professor ved Lunds universitet i Sverige, og siden 1992 har han vært professor i arkitekturteori og arkitekturhistorie ved AHO.

Formidling

I 1968 ble han kjent som debattant da han stilte seg kritisk til prosjekteringen av Bekkefaret kirke i Stavanger. Han har siden 1970-årene deltatt i formidling av arkitektur og i 1995 skrev han den første læreboken i arkitekturhistorie for den videregående skolen.  
Fra 2007 har Thiis-Evensen ledet formidlingsprosjektet Veiene fra Roma som er et samarbeidsprogram mellom Universitetet i Oslo ved Det norske institutt i Roma, og AHO. Programmet henvender seg til norsk kultur- og næringsliv som med utgangspunkt i Roma tilbyr korte studiereiser til europeiske hovedsteder der temaet er arkitektur, bykultur og kunst betraktet som uttrykk for skiftende samfunn og ideer gjennom tidene.

Prosjektering

1976 var Thiis-Evensen sammen med arkitekt Jan Sigurd Østberg, ansvarlig for rehabiliteringen av Sankt Olav domkirke i Oslo samt St. Svithun kirke i Stavanger alene i 1983. St. Svithuns kirkebygg fra 1983 ble regnet som Stavangers mest gjennomførte postmoderne bygning. 
På oppdrag fra Byplankontoret i Oslo, stod Thiis-Evensen i 1987 bak en helhetsanalyse av Oslo sentrum. Fra 2001-2005 var han fagansvarlig for «Hovedstadsaksjonen», med ansvar for opprustingen av Oslo Sentrum mot selvstendighetsjubileet i 2005. Dette samlede arbeidet førte til en estetisk helhetsplan for Oslo Sentrum, vedtatt av bystyret i 2009.   
I 1994 hadde Thiis-Evensen ansvaret for utarbeidelsen av arkitekturpremissene for De olympiske leker på Lillehammer, og fra 1992-1998 utarbeidet han arkitekturpremissene for ombyggingen av Slottet og andre kongelige og statlige eiendommer. I 2015 har han hatt ansvar for designutformingen av Norges første innendørs slalombakke på Lørenskog utenfor Oslo.
Thiis-Evensen var medlem av Norsk kulturråd 1994-1998 og i 2006 ble han utnevnt til ridder av Republikken Italias fortjenstorden. I 1989 ble Thomas Thiis-Evensen tildelt Fritt Ords honnør for fremragende kulturjournalistikk og i 1994 mottok han Oslo bys kunstnerpris. I 2014 ble Thiis-Evensen tildelt St. Hallvard-medaljen, Oslo kommunes høyeste utmerkelse.
Huntingtin

Patologi

Ved Huntingtons sykdom er det ved mutasjon oppstått en patologisk lang repetisjon av trinukleotidet «CAG» (som koder for aminosyren glutamin) på genet som koder for huntingtin. Denne formen for mutasjon er spesiell i det at den aggraveres fra generasjon til generasjon fordi det hoper seg opp flere og flere CAG-repetisjoner. Dette gjør at sykdommen blir verre og verre for hver generasjon (tidligere debut).
I det «friske» proteinet skal det være mellom 11 og 24 glutaminer etter hverandre, mens ved Huntingtons sykdom ser man fra 37 og oppover.
You Can't Get a Man with a Gun

«You Can't Get a Man with a Gun»' er en amerikansk sang med melodi og tekst av Irving Berlin. Den ble fremført av Annie Oakley i musikalen Annie Get Your Gun. Oakley ble opprinnelig spilt av Ethel Merman.
Musikalen hadde premiere i 1946.
I sangen synger Annie Oakley om hvordan ei jente med talent som skarpskytter ikke dessto mindre finner ut at hennes evner ikke hjelper henne med å tiltrekke seg menn. Hun introduserer seg med: «I'm quick on the trigger/with targets not much bigger/than a pinpoint I'm number one».
Sangen er humoristisk ved at Annie forestiller seg ulike scenarier hvor det å skyte en mann ikke gjør at han blir forelsket i henne. «A man may be hot/but he's not/when he's shot/oh, you can't get a man with a gun».

Nynorsk versjon

Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Du får aldri ein mann med gevær».
Distributisme

Distributisme er en økonomisk teori formulert av Hilaire Belloc og G.K. Chesterton, basert på pave Pius XIs og Leo XIIIs skrifter om sosial rettferdighet.
Ifølge distributismen er privat eiendomsrett en fundamental rettighet, og produksjonsmidlene bør spres så bredt som mulig og ikke sentraliseres under statlig kontroll, et fåtall individer eller selskaper. Distributismen støtter et samfunn der eierskap er vidt distribuert for slik å bidra til sosial orden.
Distributismen beskrives ofte som i opposisjon både til sosialisme og kapitalisme. Tilhengere av distributisme mener kapitalismen er ustabil fordi den er basert på frihet, men virker sentraliserende. Sosialisme anses som både sentraliserende og regulerende. Tilhengere vil derfor hevde at begge systemene vil frata individet kontroll over nødvendige velferdstjenester, enten til markedet eller til staten.
Distributismen blir sagt å vektlegge menneskelig aktivitet, åndsliv og familieliv over økonomisk aktivitet.
Jonas Kilmork Vemøy

Bakgrunn

Jonas Kilmork Vemøy ble født i Oslo og vokste opp i Larvik i Vestfold. Han begynte å spille trompet i en alder av åtte år og har bakgrunn fra skolekorps og kulturskole. I ungdomsårene var han med i Ten sing-miljøet i Larvik, Larvik ungdomsstorband,  Tønsberg ungdomsstorband og etterhvert Sandefjord storband. I 2004 ble han med i det eksperimentelle jazz/rock-bandet Blokk 5 med blant andre Jo Berger Myhre og var svært aktiv i musikkmiljøet i Vestfold. 
Han har vært med i en rekke prosjekter og band, blant annet i rockebandet Lama (norsk band) med blant andre Nils Martin Larsen. Vemøy er en del av det internasjonalt anerkjente bandet Pixel (band), med Ellen Andrea Wang (bass og vokal), Jon Audun Baar (trommer og vokal) og Harald Lassen (sax og vokal). Han har siden 2014 samarbeidet med artisten Helene Bøksle og i 2016 ble han en del av bandet til bergensartisten, Marthe Wang.
Han har spilt på norske og internasjonale jazzfestivaler som Moldejazz, Kongsberg jazzfestival, Oslo jazzfestival, Stockholm Jazz Festival, Århus jazzfestival, Umeå jazzfestival, Apriljazz, London Jazz Festival, Edinburgh Jazz Festival, Islay Jazz Festival, 12! Points, North Sea Jazz Festival, Jazz Baltica, i tillegg til andre festivaler som Trænafestivalen, Øyafestivalen og Slottsfjellfestivalen. Han har også turnert og spilt i bl.a. Tyskland, Nederland, Belgia, Frankrike, Tsjekkia, Danmark, Sverige, England, Skottland, Irland, Etiopia, Kenya, Tanzania, Mosambik og Sør-Afrika. 
Han medvirker ofte på Jakobsmesser i Kulturkirken Jakob i Oslo.
Vemøy har siden 2011 vært ansatt som trompetdidaktikklærer ved Norges musikkhøgskole.