google/wiki40b huggingface dataset:
Kaprun-ulykken

Kaprun-ulykken var en brann som inntraff 11. november 2000 der 155 mennesker omkom og bare tolv overlevde. Kabelbanen gikk mellom den østerrikske landsbyen Kaprun og toppen av fjellet Kitzsteinhorn. Den var smalsporet, med en sporvidde på 946 mm. Traséen var 3900 meter lang, og 3300 meter av traséen gikk gjennom en tunnel, som endte i den øvre stasjonen, som var en del av «Alpincenter»-bygningen, som også inneholdt restauranter og butikker.
Tunnelåpningen hadde en garasjeport som ble rullet ned når kabelbanen ikke var i bruk, for å hindre innbrudd i Alpincenteret via tunnelen. Tunnelen ble også brukt som garasje, hvor vognene ble oppbevart over natten.

Årsak og etterhendelser

Kabelbanen har aldri blitt gjenåpnet etter ulykken, og har blitt erstattet med en funitel, en type taubane hvor gondolene blir trukket av to trekk-kabler. Stasjonene har blitt forlatt og tunnelen lukket igjen
Vognene hadde to brannslukkere ombord, utenfor passasjerenes rekkevidde. Det var heller ikke røykdetektorer ombord, og det var heller ingen måter å få kontakt med føreren, kontrollrommet eller brannvesenet. Vifteovnene som var installert ombord var ikke egnet for bruk i kjøretøy, men for bruk i boliger. En designfeil i ovnene førte til overoppheting som antente oljen som dryppet ned på varmeelementet.
Paracriodion

Utseende

Middelsstore, avlange og smale, blankt brune til svarte trebukker. Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet, kraftig og ujevnt punktert. Dekkvingene er jevnbrede eller litt avsmalnende bakover. Beina er tynne og nokså korte.

Utbredelse

Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika fra Colombia i nord til Bolivia i sør.
Afroalpin sone

Afroalpin sone refererer primært til det spesielle økosystemet som eksisterer i de etiopiske høylandene, nordøst i Afrika. Det aller meste av denne sonen ligger i Etiopia, men en liten del av den strekker seg også over grensen mot Somalia. Sekundært brukes også begrepet til å beskrive lignende soner i andre afrikanske fjellmassiver. 
Den afroalpine sonen strekker seg fra tregrensen på cirka 3 200 moh og oppover. I mellom 3 200  og 3 500 moh kalles imidlertid sonen gjerne sub-afroalpin, mens den over 3 500 moh kalles afroalpin. Førstnevnte er den mest næringsrike.

Afroalpint klima

Den afroalpine sonen inneholder kjeder av fjell, med fjellsider, fjelldaler, fjellplatåer og høye fjelltopper der temperaturen gjerne ligger på omkring 0° C året rundt, av og til med et lite snødekke som kan vare i et par dager. Det fuktige klimaet i de etiopiske høylandet, som også er det største afroalpine habitatet i hele Afrika, ligger imidlertid nær ekvator og er omgitt av tørre savanner og ørkenområder som sterkt påvirker klimaet. Det fører til at klimaet gjerne er mer skiftende i løpet av et døgn, enn gjennom året som sådan.

Fjellene

De etiopiske høylandene består av et 1 589 000 haa stort vulkansk fjellmassiv som ligger i 3 000 m høyde eller mer over havet. Massivet deles i to enorme platåer av Riftdalen (fra nordøst til sørvest), som har en gjennomsnittlig bredde på cirka 80 km. Det sørøstre platået strekker seg over grensen til Somalia. De største fjellene ligger i Amhara-regionen (Gonder, Gojam, Wello og Shewa), Oromia-regionen (Bale og Arsi), Southern People´s Nation National-regionen (Gamgofa og Sidamo), og i Tigray-regionen.

Økosystemet

I dette unike økosystemet, som har stort biologisk mangfold, lever det er rekke endemiske arter, som for eksempel etiopisk ulv, etiopisk fjellhare, kjemperotrotte og en rekke stedegne amfibier og plantevekster. Landskapet består av fjellgrunn med et lavaholdig jordsmonn, som blir mer porøs til høyere en kommer, som er bevokst av ulike gressorter, lyngtyper, moser og småvokst krattskog. Mest humus akkumuleres der planteveksten er størst, avhengig av fuktighet og temperatur. Vegetasjonen forøvrig i den afroalpine sonen karakteriseres av vekster i slektene Dendrosenecio spp., Lobelia spp. og Helichrysum spp.

Områdebeskyttelse

Med unntak av Simien nasjonalpark (220 km²), etablert i Amhara-regionen i 1969, og Bale nasjonalpark (2 200 km²), etablert i Oromia-regionen i 1971, er fjellene i Etiopia for det meste uten noen former for beskyttelse og konserveringstiltak.
Moelv ungdomsskole

Moelv ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger i Moelv i Ringsaker kommune i Hedmark. Skolen ble tatt i bruk i 1974 og har rundt 300 elever og 35 ansatte. Skolen ligger ca. 500 meter fra sentrum, i nærheten av Mjøsa og Moskogen. Moelv idrettspark med Moelvhallen og Limtrehallen ligger også i gangavstand fra skolen, og med 20–30 minutters kjøring til Hamar, Gjøvik og Lillehammer.
Glassmalle

Glassmalle og indisk glassmalle

Frem til 1989 ble glassmallen regnet som samme art som den svært like men noe større indiske glassmallen (Kryptopterus bicirrhis). 
Indisk glassmalle er lite tilgjengelig i akvariehandelen, men da mange ikke er klar over at det dreier seg om to forskjellige arter, selges glassmallene ofte feilaktig under navnet «indisk glassmalle».
Silje

Etymologi

Silje er en nordisk skrivemåte av Cilie, en kortform av det latinske kvinnenavnet Caecilia/Cecilie – og dette er igjen hunkjønnsformen av slektsnavnet Caecilius som er dannet av det latinske adjektivet caecus, «blind».
Aranca

Løp

Aranca springer ut i Romania, nord i Banat, sørvest for Arad. Den renner vestover og etter 76 km renner den inn i Serbia, der den renner de siste 41 km.
I Serbia snur elven sørvestover og mottar Kikinda-kanalen fra høyre, som er knyttet til Donau-Tisa-Donau-kanalen i sør. Den munner ut i Tisa nær byen Ada. Nær landsbyen Banatski Monoštor mottar Zlatica den største sideelven sin, en annen rumensk-serbisk elv kalt Begej.

Egenskaper

Aranca hører til nedbørfeltet til Donau og har selv et nedbørfelt på 1470 km² (790 km² i Romania, 680 km² i Serbia). Den nedre delen av elven er kanalisert, så den er framkommelig for skipsfart i minst 10 km, og er ei viktig vannkilde for jordbruksområdene i dalen.
Komiprisen 2017

Komiprisen 2017 ble delt ut onsdag 26. april 2017 på Latter i Oslo. For første gang ble prisutdelingen ikke overført på TV, men istedet direktesendt på YouTube. Det ble også for første gang kun delt ut priser til sceneproduksjoner. Programledere var Cecilie Steinmann Neess og Jon Niklas Rønning.
Gho

Gho er den tradisjonelle mannsdrakten i Bhutan, den består av en kne-lang frakk som knyttes i livet med et belte kalt kera. Til festbruk brukes drakten med skjerfet kabney.
Drakten har opphav i folkegruppen drukpa (fellesnavn for Ngalop og Sharchopka), og bruken av drakten ble aktivt fremmet i offentlig politikk på 1980-tallet, gjennom initiativet driglam namzha («nasjonale skikker»). Positivt sett kan initiativet sees som et kulturelt selvforsvar og et styrking av indre nasjonal identitet i en situasjon hvor landet var i ferd med å åpne seg mot omverdenen. Negativt sett innebar driglam mamzha en uniformering av bhutansk kultur, hvor minoritetsgrupper måtte innordne seg flertallets skikker, språk og klær.
Mikael Tørset Johnsen

Landslaget

Han ble tatt ut i Norges tropp til U19-EM 2019 i Armenia.
Sarcoptiformes

Utseende

Bittesmå til små (0,1-2 mm) edderkoppdyr. De har åtte bein, kroppen er vanligvis ikke tydelig delt opp i forkropp og bakkropp. Øyne mangler. Ellers framviser middene et enormt spenn i utseende. Gruppen Astigmata mangler et trakésystem (det er ikke nødvendig fordi dyrene er så små), mens Oribatida har vanligvis et enkelt trakésystem med åpninger ved roten av første og tredje beinpar.

Levevis

Gruppen viser et stort spenn i levemåter og omfatter nedbrytere, parasitter på planter og dyr, soppetere og rovdyr.

Reproduksjon

Middene legger egg, ganske mange er parthenogenetiske. Utviklingen skjer gjennom et larvestadium med seks bein til et nymfestadium som har åtte bein som de voksne.

Utbredelse

Medlemmer av denne gruppen finnes over alt der det forekommer liv på landjorda. Noen arter lever også i strandsonen i havet, men de finnes ikke i åpne vannmasser.
Gerhard VI av Holstein

Gerhard VI av Holstein (født tidligere enn 1367, falt i Süder-Hamme i Ditmarsken 4.-5. august 1404, begravet i Itzehoe) var greve av Holstein-Rendsburg ca. 1382–1404 og dansk hertug av Slesvig som Gerhard II, 1386–1404. Han var sønn av grev Henrik II av Holstein (død 1381/1389) og Ingeborg av Mecklenburg (omkring 1340-1395).
Lund + Slaatto Arkitekter

Lund+Slaatto Arkitekter AS (Lund & Slaatto) er et norsk arkitektfirma grunnlagt i 1958 av Kjell Lund og Nils Slaatto. 
Lund + Slaatto Arkitekter står bak en lang rekke prosjekter, og har vunnet flere norske og internasjonale arkitekturpriser. Kontoret har blant annet mottatt Houens fonds diplom for fem av sine prosjekter og Statens byggeskikkpris i 2014.
Kontoret holder til i havnelageret på Langkaia 1 i Oslo.
Christopher Nielsen

Film/animasjon

I 2000 gikk den animerte serien To trøtte typer på NRK. Tegnefilmserien besto av hele 13 episoder, hver på 10 minutter. Det var Christopher selv som skrev konseptet om fra tegneserie til tegnefilm.
Fra 2000 arbeidet Christopher Nielsen med animasjonsfilmen Slipp Jimmy fri, som hadde premiere 21. april 2006. Denne bygger videre på figurene fra hans kjente tegneserier. Filmen er per 2006 tidenes dyreste i Norge med et budsjett på rundt 100 millioner kroner. Filmen ble tildelt Amandaprisen i 2006 i kategorien Beste film.

Musikk

Nielsen spilte i en kort periode (1983) banjo i Ym:stammen.
Oxford Journal of Legal Studies

Oxford Journal of Legal Studies er et juridisk vitenskapelig tidsskrift, som utgis av Oxford University Press på vegne av Det juridiske fakultet ved University of Oxford. Tidsskriftet ble etablert i 1981.
I Norsk vitenskapsindeks er det et «nivå 2»-tidsskrift.
Kongepokalvinnere i friidrett for kvinner

Kongepokalvinnere i friidrett for kvinner mottar Hans Majestet Kongens Pokal (Kongepokalen). Den tildeles den beste utøveren under hovedmesterskapet i friidrett. Vinneren utpekes av en jury som nedsettes i forkant av hvert mesterskap. Det er ingen begrensning i hvor mange ganger samme utøver kan tildeles pokalen.
Den første norske kongepokalen ble utdelt i kombinert skiidrett under Husebyrennene i 1879. Den første kongepokalen innen friidrett ble tildelt Haakon Blystad i 1902. Kvinnene ble tildelt kongepokalen første gang i 1949, da til Kirsti Jordet. Siden det året har pokalen blitt utdelt årlig uten unntak.

Historie

Det første offisielle norske mesterskapet i friidrett for kvinner var i 1947. Det ble avholdt på Bislett med Torshov-klubben Torshaug idrettsforening som arrangør. Dette var fem dager før mennenes NM, også det på Bislett, arrangert av forbundet. To år senere ble det satt opp egen kongepokal til beste kvinne under NM. NM for kvinner i 1949 gikk på Skansemyren i Bergen, fortsatt arrangert adskilt fra mennenes mesterskap. Under dette mesterskapet vant Solveig Toms fra Oslo Idrettslag hele fem øvelser innen sprint og hekkeløp. Likevel ble Kirsti Jordet fra Idrettslaget Follogutane tildelt kongepokalen etter ny norsk rekord i høydehopp med 1,50 meter. Hun vant også kulestøt med ny mesterskapsrekord, 11,43 meter, og ble nummer to på 100 meter, 200 meter og i lengdehopp.
Kirsti Jordet vant pokalen også i 1950, denne gang for 39,95 meter i spydkast og ny mesterskapsrekord med en forbedring på over 5 meter. Fra 1951 ble mesterskapene for kvinner og menn arrangert sammen. Det skjedde på Bislett fra 17. til 19. august. Den allsidige utøveren Jorun Askersrud (Nygaard) som i sin karriere vant hele 39 NM-gull, ble tildelt sin eneste kongepokal det året.
Fra 1954, etter at sleggekasteren Sverre Strandli vant fire pokaler på rad, ble det bestemt at kongepokalen skulle alternere mellom øvelsesgruppene løp, hopp og kast. Denne bestemmelsen var ikke tellende for kvinnenes tildeling, og juryen har siden 1949 vurdert mesterskapets beste prestasjon. Værforhold og en utøvers resultater og plasseringer i andre øvelser er forhold juryen tar med i vurderingene.

Statistikk

37 kvinner har blitt tildelt kongepokalen i friidrett siden 1949, hvorav 11 har mer enn én pokal. Løperdronningen Grete Waitz vant troféet syv ganger, og dét syv år på rad. Den meritten er uovertruffen, også sammenlignet med mennene. Spydkasteren Trine Hattestad har fem pokaler. Det samme har høydehopperen Hanne Haugland.
Sørborgen skole

Sørborgen skole er en barneskole i Klæbu kommune. Den har 465 elever fra 1.-7.trinn fordelt på 21 klasser. Skolen har ca. 60 ansatte. Skolen ligger ved siden av ungdomsskole, kunstgressbane og idrettshall.
Maitreya

Maitreya (sanskrit, devanāgarī: मैत्रेय; pāḷi: metteyya; singalesisk: මෛත්, maithri; thai: พระศรีอริยเมตไตรย, phra si aiya mettrai; burmesisk: အရိမေတ္တယျ ʔəɹḭmèdja; tibetansk: བྱམས་པ་, jampa wylie: byams pa; mongolsk: ᠮᠠᠶᠢᠳᠠᠷᠢ᠂ ᠠᠰᠠᠷᠠᠯᠲᠣ; mайдар, aсралт (mayidari, asaraltu); tradisjonell kinesisk: 彌勒菩薩, pinyin: mílè púsa; hangul: 미륵보살, koreansk: mireuk bosal; japansk: 弥勒菩薩, miroku bosatsu), eller Maitreya Buddha, er innenfor buddhistisk eskatologi navnet på den neste fremtidige Buddha. Han skal være den femte Buddha i en rekke av tusen Buddhaer som skal komme. Siden alle ting i samsara er forgjengelige, vil også læren etter den historiske Sakyamuni Buddha (Siddharta Gautama) til slutt forsvinne og bli glemt av alle. Etter at dette har skjedd vil boddhisattvaen Maitreya bli gjenfødt på jorden, oppdage sannheten på nytt, oppnå full oppvåkning og bli en Buddha på egen hånd uten læremester. Mens han venter lever Maitreya i Tusita-himmelen. Forutsigelsen om Maitreya anerkjennes av alle de buddhistiske tradisjonene, både Theravada og Mahayana.
Den kinesiske munken Budai, den leende munken, regnes av mange for å ha vært en tidligere inkarnasjon av Maitreya. De populære bildene og statuene som viser en leende og tykk Buddha er bilder av denne munken som en inkarnasjon av Maitreya, og ikke av den historiske Sakyamuni Buddha.

Maitreya utenfor buddhismen

Opp igjennom historien har mange enkeltpersoner stått frem og hevdet å være Maitreya. Flere nyreligiøse grupper har også adoptert Maitreya-legenden til sine formål. Mest kjent er kanskje Benjamin Creme som grunnla den teosofiske bevegelsen Share international. L. Ron Hubbard, grunnleggeren av Scientologi, hevdet også å være Maitreya. Bahai-religionen ser på sin grunnlegger Bahá'u'lláh som oppfyllelsen av Maitreya-legenden.
VM i padling 2019

Menn

Ikke OL-klasser

Kvinner

Ikke OL-klasser
Nordberg kirke (Oslo)

Kulturminne

Nordberg kirke er et kulturminne og har nummer 85144 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Grunnkretser i Vegårshei kommune

Grunnkretser i Vegårshei kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vegårshei kommune, Aust-Agder, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Texcoco

Texcoco er en by og en kommune i sone III av delstaten México i Mexico. Den ligger øst for Mexico by og regnes som en del av storbyområdet ZMCM. Kommunen hadde 235 151 innbyggere i 2010.

Historie

Byen Texcoco har viktig historisk betydning. Den ble trolig grunnlagt i det 12. århundre ved Texcocosjøen av chichimekerne. Senere ble Bystaten Texcoco hovedstad for acolhuafolket. Under tiden da Acolmiztli Nezahualcoyotl var stortaler av Texcoco, gikk Texcoco inn i den såkalte aztekiske trippelalliansen sammen med Tenochtitlan og Tlacopan. Texcoco ble kjent som kulturhovedstad. I 1520 ble byen okkupert av Hernán Cortés, som gjorde den til base for erobringen av Mexico.
Texcoco var hovedstad i delstaten México fra 1827 til 1830.
Rovfluer

Utseende

Små til store (4-50 millimeter), forholdsvis slanke fluer med kraftige bein. De er mørke på farge men kan være kledt med lys bestøvning. Hodet er tydelig avsatt fra thorax (tydelig hals), bredt men kort. Fasettøynene er store og mer eller mindre runde, delt i en øvre del med store fasetter og en nedre del med mindre fasetter. Mellom fasettøynene er det er sal-aktig søkk som er karakteristisk for denne familien. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli), der det fremste er større enn de to bakerste. Antennene er forholdsvis lange til å være fluer, med tre tydelige, sylindriske ledd. Ytterst på det tredje leddet sitter det en antennebørste (arista) som av og til kan være tykk og danne et fjerde ledd. Ansiktet buler ut under fasettøynene, og er kledt med mange, lange hår – rovfluene har en kraftig bart (mystax). Munndelene er korte men kraftige, stikkende/sugende.Brystpartiet er forholdsvis lite, ofte med tett hårkledning og med kraftige børster. Bakkroppen er mer eller mindre sylindrisk, gjerne temmelig lang. De ytre kjønnsorganene er store, harde og ofte glinsende svarte. Hos hannene er det formet som et tangliknende redskap, hos hunnene ofte som et langt eggleggingsrør. Beina er vanligvis meget kraftige, særlig er fotleddene (tarsene) kraftig bygd. Også beina har oftest flere kraftige børster. Vingene er lange og smale med mange tydelige årer og flere lukkede celler i vingen. Noen arter etterligner humler, bier og veps. 
Larvene er sylindriske, tydelig delt i 11 segmenter, tilspisset i begge ender men særlig i forenden. Hodekapselen er liten og smal men tydelig.

Levevis

De voksne rovfluene er grådige rovdyr som kan fange og drepe insekter som er større enn dem selv, for eksempel bier, gresshopper og øyenstikkere. Små og spinkle arter, som slekten Leptogaster, tar bare små insekter. 
Mange arter sitter og venter på bestemte utsiktsplasser, og flyr så raskt ut og fanger eventuelle byttedyr som passerer forbi, omtrent som fluesnappere gjør mellom fuglene. Det ser ut til at den enkelte flue har sine faste sitteplasser som den bruker. 
Når rovfluen har fanget et insekt, stikker den et hull med munndelene og sprøyter inn en blanding av gift og proteinoppløsende enzymer, som raskt dreper byttet. Noen store arter kan gi mennesker meget smertefulle stikk. Fluene suger så ut det oppløste innholdet av byttedyret. Ulikt mange andre fluer er begge kjønn rovdyr. 
Rovfluene er varmekjære dyr og er vanligvis bare aktive i solskinn. Noen arter har innviklede kurtise-ritualer som går forut for parringen. 
Eggene legges  i jorden. 
Larvene lever av ulike slags råtnende plantemateriale, og kan utvikle seg i jord, i død ved eller i møkk.

Utbredelse

Rovfluene forekommer i alle verdensdeler men er særlig artsrike i varme, tørre områder. I Norge er de bare vanlige på Sør- og Østlandet, i de øvrige landsdelene er det få arter og de finnes gjerne bare på særlig varme lokaliteter.
Rafał Kurzawa

Landslaget

Han ble tatt ut i Polens tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Robert Broberg

Karriere

Da Broberg studerte ved Konstfack i 1957 påstod han at han hadde en skifflegruppe, og senere fikk han spille med sin skifflegruppe på danserestauranten Lorry i Sundbyberg. Da begynte han å samle venner, og de satte i gang å øve. Senere begynte han å skrive sanger.
I 1989 fikk Broberg Karamelodiktstipendiet.
Rytmisk gymnastikk under Sommer-OL 1996

Rytmisk gymnastikk under Sommer-OL 1996 ble arrangert fra 1. til 4. august i Stegeman Coliseum.
Rytmisk gymnastikk har vært en del av gymnastikk under sommer-OL siden Sommer-OL 1984 i Los Angeles, så dette var fjerde gang øvelsen var representert ved et sommer-OL.
Firminus

Utseende

Middelsstore (13-25 millimeter), blanke, gulbrune oldenborrer. Undersiden er tett hårete.

Utbredelse

I Europa er slekten utbredt i et belte fra det sørlige Frankrike i vest til Nord-Makedonia i øst. Ellers er slekten bare kjent fra Nord-Afrika.
Yeomen Warders

Yeomen Warders of Her Majesty's Royal Palace and Fortress the Tower of London, and member of the Sovereign's Body Guard of the Yeomen Guard Extraordinary, eller «beefeaters» som de gjerne blir kalt, er de tradisjonelle vokterne av Tower of London i Storbritannia. Yeomen Warders (The Yeomen of the Guard) ble innsatt av Henrik VII i 1485 hvor de skulle være den britiske monarks personlige livvakter og fulgte ham eller henne i kamp. Oppgavene som livvakt tok slutt under Georg II, og de kjempet sine siste dager mot franskmennene i slaget ved Dettingen i 1743.

Kongelig fangevoktere

Under Henrik VIII fikk the Yeoman Warders også rollen som (kongelige) fangevoktere på Tower of London. Det var i denne perioden the Warders fikk rett til å bære «the royal livery» – den røde livréen eller uniformen som de fortsatt bærer mer eller mindre uforandret fra tudortida når monarken er i Tower eller det pågår en statsseremoni. De bærer til daglig en mørk blå hverdagsuniform med monarkens monogram i rødt og røde striper og med moderne bukser.

«Beefeaters»

Man vet ikke helt hvor kallenavnet «beefeaters» kommer fra. Teoriene springer fra det franske ordet buffetier, som betyr «(kongelig) oppvarter», til historien om at vaktene fikk sine daglige rasjoner av kjøtt og derfor ble kalt beef eaters («kjøttspisere»). Da Cosimo den Store Tower of London i 1669, skrev han følgende om beefeater-vaktene: «De blir, på spøk, kalt biffetere, det vil si de som eter biff, og de får daglig en stor rasjon biff av hoffet».
Vaktkorpset ble etablert i 1485, som Henrik VIIs livgarde. Etter Henriks død i 1507 ble de vakter og fangevoktere i Tower of London. I 1552 fikk de sine røde gullutsmykkede uniformer. I dag passer vaktene offisielt på de britiske kronjuvelene.

Warders i dag

I dag har the Yeoman Warders kun seremonielle oppgaver og fungerer stort sett som turistguider. Likevel anses det som en ære å få stillingen. Det er kun underoffiserer fra hæren og marinen som har vært i tjeneste der i minst 22 år, og ha blitt tildelt «a good conduct medal» (medalje for god oppførsel) som kan bli yeoman warders.
Badminton under de britiske samveldeleker 1970

Badminton under de britiske samveldeleker  1970.  Badminton var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Edinburgh i Skottland i perioden 16. til 25. juli 1970.  Det var de niende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. Det var andre gangen badminton var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1970 ble det konkurrert i fem øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnerineg. England ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Malaysia og Canada med en hver.
Nordlandenes len

Nordlandenes len var en administrativ enhet (len) som i lenstiden hadde vært oppdelt i mange smålen underlagt Bergenhus hovedlen. Under Christian IV i 1604 ble det foretatt en samling av disse lenene og man fikk da det store Nordlandenes len som omfattet fogderiene Helgeland, Salten, Lofoten og Vesteraalen og Senjen og Tromsø.
1. februar 1662 ble len avløst av amt, både i Norge og i Danmark, og fikk da navnet Nordlandenes amt under Bergenhus stiftamt. Det ble i 1680 slått sammen med Vardøhus amt til Nordlands amt, senere blir Vardøhus amt skilt ut igjen i 1685 under navnet Finmarkens amt. Senjen og Tromsø fogderi overføres fra Nordlands amt til Finmarkens amt i 1789, og skilles ut til eget amt under navnet Tromsø amt i 1866. Nordlands amt blir i 1918 omdøpt til Nordland fylke.