google/wiki40b huggingface dataset:
Lotte Reinigers filmografi

Lotte Reinigers filmografi omfatter både filmer der den tyske filmskaperen Lotte Reiniger var designer, regissør og animatør – og filmer der hun var medregissør eller bidro med animasjonssekvenser og spesialeffekter; var statist eller kommentator. Reinigers egne filmer var i hovedsak kortfilmer med hennes håndklippede silhuettfigurer filmet i en stop-motion-teknikk mot hvit eller farget bakgrunn med eller uten papir-kulisser.
Lotte Reiniger (1899–1981) var en tysk pionér innen animasjonsfilm. Hun regisserte også spillefilmer, som én av bare tre kvinner i Weimartiden, men spesialiserte seg på korte animasjonsfilmer med silhuettfigurer, og laget rundt 60 slike silhuettfilmer. Av disse er 11 regnet som tapt, og 50 er bevart. Av disse 50, som hun hadde kunstnerisk ansvar for, ble 11 laget før lydfilmen kom. I tillegg medvirket hun til rundt sju stumfilmer og ni lydfilmer, i hovedsak med silhuettsekvenser. Det finnes også dokumentasjon på at hun var involvert i flere filmprosjekter som aldri ble produsert, eller bare kom til idéstadiet.
På tidlig 1900-tall ble korte animasjonsfilmer brukt som «oppvarming» av publikum under kinoforestillinger, før forestillingens spillefilm ble vist. De fleste av Reinigers korte silhuettfilmer ble vist på denne måten, som ren underholdning. Hun laget også, på oppdrag, reklamefilmer og opplysningsfilmer som også ble vist under kinoforestillinger; pausefilmer til teaterforestillinger og TV-filmer for barn. 
Tegne- og animasjonsfilmers popularitet var på høyden tidlig i 1920-årene, men mange animasjonsfilmskapere opplevde at deres filmer ble sett på som mindre verdt enn realfilmer. Reiniger, derimot, måtte ofte argumentere mot distributører som anså hennes filmer for å være kunst, og derfor ikke ville appellere til et kinopublikum. Når filmene hennes ble omtalt av filmkritikere, fikk de overveiende god kritikk.
Alexandr Kolyadin

Idrettskarriere

Kolyadon kom på 24.-plass i Verdenscupen i paralangrenn 2013/14, og på 19.-plass i Verdenscupen i paralangrenn 2014/15. I Verdenscupen i paralangrenn 2016/17 kom han på 22.-plass, og i Verdenscupen i paralangrenn 2017/18 på 16.-plass.
Under Para-VM på ski 2017 kom han på 13.-plass på langdistanse, og deltok på Kasakhstans stafettlag som kom på sjetteplass i stafett, åpen klasse. På sprinten kom han på 20.-plass.
Han representerer Kasakhstan under Paralympiske vinterleker 2018. Der vant han sprinten for stående, og ble paralympisk mester i en alder av 45 år. På 20 km kom han på 18.-plass.
Nedre Romerike

Nedre Romerike er nedre del av Romerike i Akershus fylke. Regionssenteret er Lillestrøm. Nedre Romerike fogderi 
omfattet fra 1605 Aurskog, Enebakk, Fet, Høland, Skedsmo og Sørum. Regionen ble videreført i Nedre Romerike prosti. I 1973 ble Enebakk overført til Follo prosti.

Valgkrets

Nedre Romerike var en valgkrets i Akershus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Nedre Romerike valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Nedre Romerike bestod av herredene Kråkstad, Aurskog, Høland, Setskog, Enebakk, Fet og Sørum med rundt 24 000 innbyggere og 12 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Kunigunde av Luxemburg

Bakgrunn

Hun var datter av grev Siegfried av Luxemburg, og giftet seg med den daværende hertug Henrik IV av Bayern, senere keiser Henrik II, i 998/1000. Hun ble viet til dronning i Paderborn av erkebiskop Willingis i 1002 og kronet til keiserinne i Roma sammen med sin mann i 1014.

Politisk innflytelse

Kunigunde fremstår tydeligere enn sine forgjengere som en selvstendig politiker, og bisto sin mann med råd og gjerninger. Med intervensjon (nevnelse som intervenient/talskvinne i kongelige urkunder) og formidling i politiske konflikter kan man få et bilde av hennes delaktighet i utøvelsen av den kongelige myndighet. Om lag en tredel av Henriks urkunder nevner Kunigunde som intervenient. Hun bistod son gemal i råd og dåd, som for eksempel som kongens stedfortrederske ved grensesikringene i 1012 og 1016 i Sachsen. Med stiftelser, skjenkelser og bønneforeninger sørget hun for herrskapshuset memorialier.
I en lengre prosess grunnla hun benediktinerinneneklostereret Kaufungen ved Kassel (etter Thietmar von Merseburg i 1017 på grunn av et høytidelig løfte).
Under den runst to måneders lange tronvakans etter ektemannens død i 1024 førte Kunigunde uanfektet riksstyringen med støtte fra sin bror Dietrich og Henrik. Hun beholdt også rikskledosiene i sin vold. Som legitimasjonstegn overgav hun så disse til den nye kong Konrad II da han ble velgt til mannens etterfølger.

Død, helligkåring

Deretter trådte hun inn i Kaufungen, og der døde hun 3. mars 1033.
Hun ble helligkåret av pave Innocent III 3. april 1200.
Homjel

Homjel (hviterussisk: Гомель) eller Gomel (russisk: Гомель) er en by i Hviterussland. Byen er landets nest største med 526 872 innbyggere (2014). Homjel ligger langs med elven Sozj i Homjel voblasts sydøst i landet, og er det administrative senteret i Homjel voblasts.

Historie

Det er noe uklart når Homjel ble dannet. Byen nevnes i krøniker fra starten av 1100-tallet, og 1142 regnes ofte som året for byens grunnleggelse. I 1854 ble Homjel slått sammen med nabobyen Bjelitsa på andre siden av Sozj, og Bjelitsa er nå en av Homjels fire bydeler.
På 1800-tallet var den jødiske befolkningen i byen på over halv byens totale innbyggertall, og hadde 24 synagoger. Ved inngangen til annen verdenskrig bodde det omtrent femti tusen jøder i Homjel, av et totalt innbyggertall på ca. 150 000. Enkelte jøder kom seg i sikkerhet i krigens tidlige fase, men de som ble igjen ble satt i gettoer av nazistene og ble offer for Holocaust.
Spareperlator

En spareperlator eller perlator eller luftblander er en gjenstand som enten er integrert i en vannkran eller kan festes på tuppen av en kran. Spareperlatoren blander luft i vannet slik at det brukes mindre vann.
Gustave Flaubert

Liv og virke

Flaubert vokste opp i Rouen som sønn av en sykehuslege, og viste tidlig litterære interesser og evner. Han første litterære forsøk vitnet om påvirkning fra Prosper Mérimée og høyromantiske tema, og hans første større arbeid var det ambisiøse og visjonære La Tentation de saint Antoine (Sankt Antonius' fristelser), basert på Brueghels bilder. Dette ble siden liggende utrykt lenge, mens Flaubert begynte å skildre det hverdagslige og trivielle, først i gjennombruddsboken Madame Bovary fra 1857.
De siste tyve årene av livet levde han tilbaketrukket på familiens villa utenfor Rouen, hvorfra han holdt kontakt med kolleger gjennom aktiv brevskriving.

Forfatterskap

Flaubert var over 30 år gammel før han fant sin litterære stil. «En ulykksalig kjærlighet til det patetisk romantiske, til fargerike historiske emner, fikk ham til å bruke altfor mange år på umulige oppgaver, mest ærgjerrig og mest mislykket var La Tentation de saint Antoine som han arbeidet på i tretti år», og som han forsøkte å gjøre til en «ny Faust».
Flauberts modne forfatterskap preges av at forfatteren – som i Madame Bovary – forsøkte å skrive med språklig og litterær presisjon om et emne «som kjedet ham og bød ham imot», slik fikk han frigjort sitt fokus til å handle om formen. Flaubert ble med dette «den første ekte forløper for noe sentralt i vårt århundres skrivekunst. Han var den første som distanserte seg så meget fra sitt stoff at skrivemåten ble det viktigste».
Etter Madame Bovary skrev han Salammbô (1862), en historisk roman om Karthago etter den første punerkrigen. Mer i slekt med Madame Bovary er  L'Éducation sentimentale (1869), som også er en «desillusjonert utviklingsroman» og dertil bygger på personlige erfaringer. Romanen utspiller seg fra 1830 til 1852, og har et stort persongalleri og en bred miljøskildring. Hovedpersonen er en «passiv og lett bevegelig drømmer med store ambisjoner som han ikke er i stand til å realisere»
Novellesamlingen Tre fortellinger (1877) var den siste boken Flaubert fullførte mens han levde, og samlingen «er kanskje det reneste mesterverk han skapte i hele sitt liv, nettopp fordi det er det minst anspente og minst ambisiøse». De tre tekstene foregår i ulike tidsperioder; åpningsnovellen En enkel sjel foregår i forfatterens samtid og har «den samme ironiske tonen som i de andre 'nåtidsromanene' (Madame Bovary og Frédéric Moreau), men sterkt nedtonet. Det finnes en ømhet i forhold til hovedkarakteren som er unik i forfatterskapet». Den posthume og uferdige Bouvard et Pécuchet (1881) skildrer to gamle kontorister som gjennom en uventet arv kjøper en gård og utvikler den med troskyldig vankyndighet.
SIPRNet

Secret Internet Protocol Router Network (SIPRNet) er en sammenkobling av datanettverk for USAs utenriksdepartement og forsvarsdepartement. Dette amerikanske regjeringsnettet fungerer som transport innen et lukket intranett av materiale særlig fra disse etaters utenriksposteringer, særlig for den slags som ikke skal offentliggjøres eller transporteres i offentlig mer alment tilgjengelige systemer. Det fungerer som transportør av dokumenter, e-poster og lignende, og er således å betrakte som en lukket versjon av det sivile internettet.
Materialet er gradert opp til og inklusive det amerikanske graderingsnivå «SECRET»/hemmelig. Materiale som er høyere sekretessgradert enn dette transporteres på et annet system, Joint Worldwide Intelligence Communications System.
Arbeidet med oppbyggingen av SIPRNet begynte i 1991 på oppdrag av Pentagon.
Sparviero

Sparviero er små Hydrofoil-båter i stand til  gjøre 46 knop. De ble brukt av den italienske marine 1974-2002. Den japanske 1-go class rakettbåt er en oppdatert versjon som tidligere ble brukt av Japans kystvakt 1993-2010.
Jonathan Stead

Biografi

Jon Stead startet sin fotballkarriere i Huddersfield Town i 2002. Hans første obligatoriske kamp for klubben var den 10. august 2002 da Huddersfield tapte en ligakamp mot Brentford 2-0. Den 12. oktober 2002 laget han sine første mål for the Terriers da han noterte seg for to mål i 3-0 seieren over Notts County. Totalt ble det 6 mål på 42 ligakamper i hans første sesong i Huddersfield. 
Med 16 ligamål for Hudderfield Town i første del av 2003/04-sesongen ble han en ettertraktet spiller for klubber høyere oppe i ligasystemet, og 2. februar 2004 gikk han til Blackburn Rovers for £1 250 000. Jon Stead spilte sin første kamp, og laget sitt første mål, for Rovers 7. februar 2004 da laget slo Middlesbrough 1-0.
Etter 16 måneder i Blackburn ble Sunderland Steads tredje klubb som profesjonell fotballspiller. Han skrev under for the Black Cats 13. juni 2005 i en avtale som medførte at Blackburn mottok £1 800 000 for han. Jon Stead debuterte for Sunderland den 13. august 2005 da laget hans tapte 3-1 mot Charlton Athletic. Han gjorde seg ikke bemerket som noen målscorer i sin debutsesong for klubben fra Tyne and Wear da hans første, og eneste mål denne sesongen kom mot Everton den 1. april 2006.
Da Roy Keane i august 2006 ble ny sjef i Sunderland førte dette til lite spilletid for Stead, og den 13. oktober 2006 skrev han derfor under på en 3-måneders låneavtale med Derby County. Hans første kamp for the Rams var 15. oktober 2006 da Derby tapte 3-1 mot Plymouth Argyle. Hans første mål for klubben fra Derbyshire kom 11. november 2006 i en ligakamp mot Coventry City. Etter 17 kamper og 3 mål for Derby returnerte Stead tilbake til Sunderland i januar 2007, men kort tid etter ble han solgt til Sheffield United for £750 000.
Jonathan Stead spilte sin første kamp for the Blades den 13. januar 2007 i en ligakamp mot Portsmouth, og kan scoret sitt første mål for United 30. januar 2007 i en ligakamp mot Fulham.
Carabus glabratus

Utbredelse

Carabus glabratus finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Den finnes i Norge.

Utseende

Carabus glabratus er 23–30 mm lang. Den er vanligvis stålfarget-svart eller kullsvart. Den er ikke metallisk glinsende, men mer matt, ofte med en blå-fiolett farge langs kanten av brystskjoldet og dekkvingene. Slekten Carabus er slekten med de «ekte jordløperne». Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Dekkvingene er ganske glatte uten tydelige lengderibber, men med en fin korning overflate. De er oppsvulmet, smalere foran og bak og bredest på midten. Antennens første og andre ledd er bare (nakne), tredje og fjerde ledd med en lang børste/børster i spissen, mens leddene videre utover er dekket av fine korte hår med lengde ca halvparten av antennebredden. (Krever forstørrelse for å se).
Noen andre vanlige arter i slekten Carabus ligner. Fiolett jordløper (Carabus violaceus) er svært lik, men den har en tydelig fiolett sidestripe på brystskjoldet og dekkvingene. Carabus problematicus kan ha en metallisk blå-fiolett sidestripe, men har samtidig et tydelig lengdestripet mønster på dekkvingene. Den sistnevnte arten er vanlig i fjellet. Lærløperen kan også ligne, men kroppen er noe bredere og bevegelsene er ikke så hurtige (springer ikke like fort). Vanlig jordløper har lengderekker dannet av små fordypninger (punktrekker) på dekkvingene.

Levevis

Carabus glabratus er vanlig og lever helst i fuktig løvskog med mose og rik vegetasjon. Den finnes ofte i nærheten av råtnende organisk materiale, som ved kompost. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. De voksne sees fra våren og helt til utpå høsten. De overvintrer som voksen (imago), nedgravd i et hulrom under en stein eller en rot.
Larvene er mørke og opptil 30 mm lange. De lever som predatore, skjult i øverste laget av jorden.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Melanispa

Utseende

Små (ca. 6-7 millimeter), ovale eller avlangt-ovale, noe flate, blanke, svarte skjoldbiller, kan ha noe metallisk glans, dekkvingene kan være brungule.  Antennene er tynne, 11-leddete, halvparten så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet sett ovenfra, med rette sider. Dekkvingene er jevnbrede, uten utvidete sidekanter, med 10 fine punktrader, tvert avkuttet i spissen.

Levevis

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artenes vertsplanter er ukjente.

Utbredelse

Slekten er bare kjent fra Guadeloupe (M. truncata) og Cuba (M. bicolor, som det er usikkert om hører hjemme her).
Hemydacne

Utseende

Små (ca. 4 millimeter), avlange, blanke, gjerne gulbrune bladbiller, kan ha svart midtstripe. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene, som har kraftige punktrader.

Levevis

Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utbredelse

Slekten er endemisk for Madagaskar.
Tsjekkoslovakisk ulvehund

Opprinnelse og alder

Tsjekkoslovakisk ulvehund er resultatet av et kynologisk forsøk som ble gjennomført mellom 1950 og 1965 i den tidligere tsjekkoslovakiske republikken. Formålet med forsøket var å studere flere generasjoners avkom etter ulv og schæferhund med hensyn til fruktbarhet, dominansnivå og tilpasningsdyktighet. Videre var formålet å studere arvbarheten i ulvens og hundens ulike karakteristika samt å sammenligne ulvens og hundens atferd samt å få statistikk på dette. Basert på de positive resultatene fra forsøket besluttet man å utvikle en rase som hadde de beste egenskapene til ulv og hund.
Rasen er internasjonalt godkjent av den internasjonale kennelunionen FCI, gruppe 1 seksjon 1. Gjeldende rasestandard skriver seg fra 1999.

Utseende, anatomi og fysikk

Tsjekkoslovakisk ulvehund kan minne om den såkalte «grå» schæferhunden, mens den av utseende avviker både fra schæferhund og ulv. Hannhundene skal være minst 65 cm i skulderhøyde og veie minimum 26 kg. Tispene skal være minst 60 cm i skulderhøyde og veie minimum 20 kg. Pelsen er tett og har rette hår som skal ligge tett inntil huden. Den skal ha rikelig med underull vinterstid. Fargen er brun og gulaktig/grå med naturlig melering og lys maske. Hårlaget skal være lysere nederst på halsen, nakken og i bringen, samt under buken og nedre del på beinas innsider. Mørk grå maske tolereres.

Bruksområde

Tsjekkoslovakisk ulvehund passer som bruks- og familiehund i de fleste sammenhenger.

Lynne og væremåte

Rasen er reservert overfor fremmede og dempende i sin omgang med hunder.

Annet

Den tsjekkoslovakiske ulvehunden er for tiden forbudt i Norge.
Lepramuseet

Lepramuseet, St. Jørgens Hospital ligger i Marken i Bergen sentrum, og drives i dag av Bymuseet i Bergen. Museet har de senere årene vært gjenstand for økende oppmerksomhet, og har de siste årene vært nominert til flere nasjonale og internasjonale priser.

Stiftelsen

St. Jørgens Hospital er Norges eldste stiftelse og en av Skandinavias eldste sykehusinstitusjoner. Siden tidlig på 1400-tallet har hospitalet hatt sin plass i det bergenske bybildet. 
Institusjonen har gjennomlevd århundrene med samfunnet omkring, på en måte som en del av det, på en annen måte som en egen by i byen. St. Jørgens Hospital har opplevd både oppgangstider og nedgangstider, berømmelse og glemsel.

Museet

Lepramuseet St. Jørgens Hospital er et bevart sykehusmiljø fra 1700-tallet og blant de få bevarte leprasykehus i Nord-Europa. Også en berømt vitenskapelig historie er knyttet til kulturminnet som var vist til  St. Jørgen som var de spedalskes beskytter. Legen Daniel Cornelius Danielssen startet ved St. Jørgens i 1840 og ble overlege i 1849 da pasientene ble flyttet til Lungegaardens Sykehus, fra 1857 overført til det nybygde Pleiestiftelsen for spedalske nr.1. Mest kjent er Armauer Hansens oppdagelse av leprabasillen i 1873 representerte et gjennombrudd for 1800-tallets lepraforskning, og det norske lepraarbeidet har hatt stor internasjonal betydning også på andre felt.
Lepramuseet forteller om sykdommen spedalskhet og dens historie i Norge, om livet på hospitalet og de berømte norske bidragene til lepraforskningen. Stiftelsens arkiver er en del av Lepraarkivene i Bergen, som står på UNESCOs program for Verdens hukommelse.
Poecilomallus

Utseende

En nokså liten, avlang, brunsvart trebukkj, dekkvingene med lysgrå tegninger. Antennene er nokså tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er nokså jevnbrede, med nokså tette, oppstående hår.

Levevis

Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

Utbredelse

Arten er utbredt fra Mexico i nord til Costa Rica i sør.
Åpningsseremonien til Vinter-OL 2014

Åpningsseremonien til Vinter-OL 2014 fant sted den 7. februar 2014 på Fisht olympiastadion i Sotsji i Russland. Dette var den første åpningsseremonien til nåværende president i IOK, Thomas Bach fra Tyskland.
Nordic 10000m Challenge 2007

Nordic 10000m Challenge 2007 var den 11. utgaven av Nordic 10000m Challenge. Det ble arrangert i Kervo i Finland 27. mai 2007.
Chaetopteroplia

Utseende

Middelsstore, kraftige biller, mer eller mindre metallglinsende, undersiden er hårete, oversiden kan være glatt. Beina er kraftige, egnet til graving. Dekkvingene er gjerne mer eller mindre brunrøde.

Levevis

Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Sabarmati ashram

Historie

Gandhis ashram i India ble opprinnelig etablert i Kocharab Bungalow den 25. mai 1925, en bungalow som tilhørte Jivanlal Desai, en advokat og en av Gandhis venner. På den tiden ble dette ashram kalt Satyagraha Ashram. Men Gandhi ønsket å gjennomføre ulike aktiviteter som jordbruk og husdyrhold, i tillegg til andre sysler og trengte et mye større område med dyrkbart land. Derfor flyttet han to år senere, den 17. juni 1917 til et område på tretti-seks dekar ved bredden Sabarmati-elven, og dette ble kjent som Sabarmati Ashram.
Det antas at dette er et av de gamle ashramområdene som hadde tilhørt Dadhichi Rishi som hadde «donert sine bein for en rettferdig krig». Hans viktigste ashram lå i Naimisharanya i nærheten av Lucknow, Uttar Pradesh. Dette Sabarmati-ashram lå mellom et fengsel krematoriet og Gandhi mente at en satyagrahi har alltid hadde behov for å gå til begge steder. Mahatma Gandhi sa: «Dette er det rette sted for våre aktiviteter, å søke etter sannheten og utvikle fryktløshet, for på den ene side ligger et fengsel og på,den andre side Moder Jord.

På dette ashram startet Gandhi en høyere skole som fokuserete på manuell arbeidskraft, landbruk og lese-og skriveferdigheter, og å utvikle innsatsen for landets selvforsyning. Det var også herfra at han den 12. mars 1930 startet saltmarsjen til Dandi, 241 km fra dette ashram. Han gikk sammen med 78 følgesvenner i protest mot den britiske salt-loven, noe som førte til økte avgifter på indisk salt i den hensikt å fremme salg av britisk salt i India. Dette hendte i mars i år og det påfølgende år startet Gandhi ulovlig produksjon av salt (Gandhi kokte inn sjøvann) noe som ansporet tusenvis over hele India til å delta enten i den illegale produksjonen eller kjøpe og selge salt. Denne massen av sivil ulydighet førte i sin tur til fengsling av om lag 60 000 frihetskjempere mot det Britiske Raj i de følgende tre uker. Senere beslagla regjeringen hans ashram. Gandhi anmodet regjeringen om å få det tilbake, men regjeringen var ikke villig til å gjøre det. Han hadde da allerede bestemt seg den 22. juli 1933 for å oppløse dette ashram som dermed ble et øde sted etter at så mange hadde forlatt det. Deretter bestemte lokale innbyggere seg for å bevare det. I mars 1930 hadde Gandhi hadde lovet seg selv at han ikke ville komme tilbake til dette ashram før India hadde fått uavhengighet. Selv om India ble erklært som en fri nasjon den 15. august 1947 fikk ikke Gandhi se stedet igjen. Han ble myrdet 30. januar 1948.
Hoonah-Angoon Census Area

Hoonah-Angoon Census Area, tidligere Skagway-Hoonah-Angoon Census Area, er et folketellingsområde i den amerikanske delstaten Alaska. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og omfatter landområder rundt Glacier Bay, den nordlige delen av øya Chichagof, store deler av øya Admiralty og fastlandsområdene mellom Halkham Bay i nord og Fanshaw Bay i sør.
Folketellingsområdet grenser til Yakutat City and Borough i nordvest, Haines Borough og Juneau City and Borough i nordøst, Britisk Columbia i øst, Petersburg Borough i sør og  Sitka City and Borough i sørvest. Det har et totalt areal på 28 268 kvadratkilometer og et folketall på 2 145 (2013).
Området som utgjorde Skagway-Hoonah-Angoon var en del av folketellingsområdet Skagway-Yakutat-Angoon frem til Yakutat-området ble organisert i 1992. I 2007 ble området rundt byen Skagway organisert i en egen bykommune, og det gjenværende uorganiserte området fikk sitt nåværende navn.
Saga kino

Saga kino er en kino i Vika i Oslo sentrum. Kinoen drives i dag av Oslo Kino.
Kinoen ble åpnet 15. februar 1934. Den var tegnet av arkitektene Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas. Den hadde da én sal med parkett, galleri og losjer med til sammen 1345 plasser. I 1981 ble Saga ombygget til kinosenter med 6 saler. Sommeren 2007 ble Saga pusset opp.