google/wiki40b huggingface dataset:
Telemark kompani

Telemark kompani, forkortet TMKP, var en avdeling innen Telemark bataljon, som nå er den eneste bataljonen i den norske Hæren som består av bare profesjonelle soldater. Kompaniet utførte Telemark bataljons første internasjonale oppdrag og deltok i NATO-styrken SFOR (Stabilisation Force) i Bosnia-Hercegovina fra januar 1997 til juli 1999.

Historie

Stortinget vedtok høsten 1996 å sende ett geværkompani fra Telemark bataljon til SFOR etter direkte anmodning fra SACEUR. Oppgaven gitt av SACEUR til kompaniet var å fungere som vakt- og sikringsstyrke underlagt det nye SFOR-hovedkvarteret i Sarajevo. Telemark bataljons Kompani D, som hadde dimittert i august samme høst, ble beordret innkalt i henhold til kontrakt og møtte til tjeneste ved Heistadmoen 3. desember 1996. Avdelingen ble supplert med en tropp frivillige soldater med tidligere erfaring fra norske FN- og NATO-oppdrag.
Kompaniet, som besto av rundt 150 soldater, ankom Sarajevo 7. januar 1997. De var den første måneden stasjonert i den gamle OL-ishallen Zetra, men ble senere forlagt ved SFORs hovedkvarter i Ilidza. Kompaniet fikk raskt gode tilbakemeldinger fra NATO og andre internasjonale styrker i Bosnia, noe som førte til at avdelingen ble gitt oppgaven å fungere som hurtig reaksjonsstyrke for hele Bosnia, underlagt SFOR-hovedkvarteret ved COMSFOR og Den amerikanske divisjonen. Oppdraget var dermed vakt og sikring av hovedkvarteret i Ilidza samt forpleinings- og logistikkleiren i Zetra, hurtig reaksjonsstyrke for hele Bosnia og overtagelse av andre SFOR avdelingers oppdrag ved behov. Senere ble vakt og sikring av Butmir leir ved flyplassen i Sarajevo også en del av oppdraget.
7. juli 1997 ble Kompani D avløst av Kompani C, som nettopp hadde fullført førstegangstjenesten i Telemark bataljon. Dette kompaniet skiftet navn til Telemark kompani, et navn som avdelingen beholdt de neste 2 årene. Det siste kompaniet forlot Sarajevo etter endt oppdrag i juli 1999.
Exmilitary

Bakgrunn

Mikstapen ble utgitt 25. april 2011 gjennom gruppens offisielle hjemmeside thirdworlds.net, hvor den var gratis tilgjengelig. Den ble samtidig sluppet på ITunes. Singelen "Guillotine" ble sluppet på iTunes den 3. august 2011, og har blitt gruppens mest kjente låt med over fem millioner YouTube-visninger av deres musikkvideo per 18. februar 2017. Andre spor som også er utgitt som musikkvideoer er «Known for it», «Culture Shock», «Lord of the Game», «Spread Eagle Cross the Block», «Takyon (Death Yon)» og «Beware».
Albumet ble senere utgitt ekslusivt gjennom gruppens nettside i både vinyl og på kassett. Den ble også fjernet fra iTunes og Spotify.
Burg Frauenstein

Ruinene av Burg Frauenstein befinner seg på et 680 meter høyt fjell av granitt langs ryggen av Osterzgebirge ved byen Frauenstein i Landkreis Mittelsachsen i Fristaten Sachsen.
Den eldste skriftlige kilde om borgen er fra 1272. Den forteller at borgen ble bygd i 1200 som en grensefestning mellom Markgrevskapet Meißen og Böhmen. Den tjente til å beskytte handelsrutene og driften av sølvgruvene i området. Den opprinnelige kjerneborgen var kun 30 x 15 m og omfattet et boligtårn.
I de påfølgende årene ble det bygd et nytt boligtårn som var koblet til det eksisterende tårnet. På slutten av 1200-tallet ble palasset utvidet med et borgkapell. Byggingen av den store ringmuren fulgte i første halvdel av 1300-tallet. I 1329 ble borgen og dens herskapsrettigheter pantsatt av markgreven av Meißen til borggrevene.
Kommunen Frauenstein fikk bystatus i 1411. I 1438 ble borgen betydelig skadd under en beleiring av soldater fra huset Wettin. Etter dette fulgte en strid hvor markgrevene av Meißen kjempet om eiendomsretten etter borggrevene. Striden begynte med at slekten Meinhering døde ut i 1426, og at Vögte ble overtatt av huset Plauen. I 1473 ble adelsslekten von Schönberg i dette huset tildelt borgens eiendomsrett. Denne lot bygge i årene 1585–1588 et palass tegnet av kurfyrstens arkitekt Hans Irmisch. Etter ferdigstillelsen av slottet, forble borgen ubebodd. I 1615 ble det likevel foretatt en fornyelse av borgkapellet.
Den siste Schönberg fra Frauenstein solgte i 1647 alle sine eiendommer til kurfyrste Johann Georg I av Sachsen. Han omdannet først borgen til et juridisk sete (Gerichtsamt), senere til et skogskontor (Forstrentamt) og deretter til en første instans domstol i form av en Amtsgericht.
I 1728 ble store deler av byen Frauenstein ødelagt av brann, og borgen såvel som slottet ble sterkt rammet. Ettersom borgen, i motsetning til slottet ikke tjente noen nytte, ga man opp videre gjenoppbygginger.
Boligtårnet «Dicker Merten» fra 1200-tallet og den 1,50 meter tykke ringmuren har blitt bevart til våre dager. Andre bevarte fasiliteter er kjelleren, kjøkkenet, borgkapellet, fengselet, to finstuer og en rekke hvelv. Restaureringsarbeider av ruinene fant sted i 1968, 1990 og 1992.
I 2007 ble det grunnlagt et interessefellesskap som har påtatt seg oppgaven å gjøre borgen tilgjengelig for almenheten og å hindre oppkjøp av private. Ut fra dette interessefellesskap ble Förderverein Burg Frauenstein e.V. grunnlagt i 2009.
NM i terrengløp 2010

NM i terrengløp 2010 var en del av NM i friidrett 2010, men ble arrangert som to egne stevner; kort løype og stafett ble arrangert i Tønsberg 10. og 11. april, mens lang løype ble arrangert på Lillehammer 18. september.
Aldeburghfestivalen

Historie

Festivalen ble grunnlagt i 1948 av den engelske komponisten Benjamin Britten, sangeren Peter Pears og librettist/produsent Eric Crozier. Deres arbeid med English Opera Group (som dem hadde grunnlagt sammen med designer John Piper i 1947) førte til at de jevnlig måtte reise hjemmefra og under en opphold på en turnee i sveits med operaene Albert Herring og The Rape of Lucretia Peter Pears foreslo å gjøre et eget festival: "Why not make our own Festival?  A modest Festival with a few concerts given by friends?  Why not have an Aldeburgh Festival?" DenEnglish Opera Group skulle by på et kjerneprogramm av opera produksjoner men snart skulle de også ha diktlesning, litteratur, drama og utstillinger av bildende kunst. 
Det første festival ble holdt av 5. til 13. juni 1948 og har hatt Aldeburgh Jubilee Hall i naboskap til huset av Britten som konserthall. Det ble spillet Brittens opera Albert Herring, nyskrevet Saint Nicolas av Britten og konsert av Clifford Curzon og Zorian Strykekvartett.
Med årene ble lokalene for små og festivalen flyttet til kulturbygningen Snape Maltings i naboskapet. Snape Maltings ble åpnet av  Dronning Elizabeth den 2. juni 1967 under starten av 20. Aldeburgh Festival. 
Kunstneriske direktører var Britten, Pears og Croyier de første årene, senere ble kjente kunstnere som Mstislav Rostropovich, Murray Perahia og Simon Rattle med i ledelsen. Fra starten av har programmet til festivalen vært en blanding av klassisk musikk fra Bach, Haydn og Mozart og også samtidsmusikk fra både Britten og andre komponister som fikk oppdrag å skrive verk til festivalen. Frem til 1982 ble allerede over 75 samtidskomponister fremført (f.eks. Lennox Berkeley, Richard Rodney Bennett, Elliott Carter, Hans Werner Henze, Alfred Schnittke, Toru Takemitsu, Michael Tippett, Mark-Anthony Turnage and Malcolm Williamson), blant annet urframføringer av 15 operaer.[2] In 1970 ble 14. Symphony av Dmitrij Sjostakovitsj som var tilegnet Britten fremført på festivalen for første gang utenfor Sovjetunionen. 
Ved siden av konsertene er det konkurranser for unge komponister (Benjamin Britten Composers' Competition), kurs for unge musiker (Britten–Pears Young Artist Programme), Aldeburgh Residencies, et studieopphold for unge talenter, Jerwood Opera Writing Programme til utvikling av nye opera og utdanning og Aldeburgh's artist development.
Xaphoon

En Xaphoon er et treblåseinstrument med enkelt rørblad, opprinnelig laget av bambus, men i moderne utførelse oftest produsert i plast.
Xaphoonen kalles ofte «lomme-saksofon», og det henspilles da på dens relativt beskjedne størrelse, og spilleteknikken som er relativt lik den på saksofonen. Sammen med fløyte og munnspill er dette greie instrumenter å ha med på reisefot.
Instrumentet fins i to varianter, en stemt i Bb og en i C. I Norge er C-varianten mest utbredt. Instrumentet har et omfang på to oktaver, og spilles med ni fingre.
Instrumentets navn kommer opprinnelig fra bamboozaphone som ble til bamboozafoon, siden bamboo zafoon til bare zafoon, også stavet Xaphoon.
Instrumentet har en overraskende rik klang i forhold til størrelsen, og kan minne om klarinett eller en råere saksofonlyd, alt etter spillestil.

Typer

Bortsett fra hvilket materiale den er laget av skiller instrumentet seg ut i toneomfanget.
Xhibition

Xhibition er et kjøpesenter i Småstrandgaten i Bergen sentrum, som åpnet i 2004, etter totalrenovering, lokalisert i den gamle bygningen for hovedpostkontoret i Bergen. Bygget var oppført i 1956. Bygget rommer nå 20 000 kvadratmeter fordelt på fem etasjer, med over 40 butikker og virksomheter i forskjellige bransjer.
Fa av Xia

Fa (發) eller Di Fa (帝發), også kalt Hou Jing (后敬) og Fa Hui (發惠), var den sekstende hersker over det halvlegendariske Xia-dynastiet i oldtidens Kina. Han regjerte fra 1837 f.Kr. til 1818 f.Kr. Fan far til den beryktede Jie som bragte dynastiet til dets undergang.
Rød klippekrabbe

Bygning og levevis

Klippekrabber er små, raske krabber som lever på klipper i langs kysten. De lever i all hovedsak av alger som de beiter på klippene, men vil også spise åtsler.
Voksne røde klippekrabber blir omkring 8 cm over ryggskjoldet.
Rød klippekrabbe er svært rask til bens (derav den engelske navnet Lightfoot (lett på foten). Den kan springe like raskt i alle retninger. I normal sitteposisjon står øynene rett opp på stilk og gir den godt utsyn. Selv om den kan forekomme i store mengder langs kystklippene, er den bortimot umulig å fange med hendene.
Gimping

Gimping er en håndarbeidsmetode som går ut på å lage remser av garn og å sette disse sammen. Slik kan man blant annet lage skjerf, sjal og grytelapper.
Utstyret som trengs er en gimpegaffel og en heklenål. Gimpegaffelen var tidligere formet omtrent som en U, med flat bunn. Disse kom i forskjellig bredde: 2,5 cm, 4 cm, 6cm og 8 cm. De nye er to pinner satt sammen med en regulerbar «avstandskloss» Dette gjør gimpegaffelen mer fleksibel. På samme pinne kan man da lage flere bredder. Det er også mye lettere å ta av det ferdige arbeidet uten å måtte begynne på nytt når det ikke er plass til flere masker.
Garnet skal legges rundt pinnene og hekles sammen med fastmasker slik at det blir dannet en bord med løkker langs sidene. Det er mulig å legge fastmaskene på en slik måte at maskene ligger mot den ene pinnen. Ved å lage flere slike, kan man få en slags pels av garn.
Som regel består et arbeide av mer enn en slik remse. For å feste disse til hverandre kan man enten dra løkker fra en remse gjennom løkker på en annen eller hekle remsene sammen med en ny tråd.
Tsjeboksary

Tsjeboksary (russisk: Чебоксары, tsjuvasjisk: Шупашкар – Sjupasjkar) er den største byen og hovedstad i Republikken Tsjuvasjia i Russland. Innbyggertall: 453 700 (est. 2004), 440 621 (folketelling 2002), 419 592 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt i 1555. Den ligger ved Tsjeboksary-reservoaret i Volga, og er en viktig havneby. I tillegg har byen tekstil-, næringsmiddel- og traktorfabrikker.
Håndball under Panamerikanske leker 2019

Håndball under Panamerikanske leker 2019 ble arrangert i Sports Centre Hall 1 fra 24. juli til 5. august 2019, som en av flere sporter under de 18. Panamerikanske leker i Lima i Peru. Totalt 224 utøvere deltok fordelt på åtte herrelag og åtte kvinnelag à 14 spillere.
Gullvinnerne ble direkte kvalifisert til Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan, mens sølvvinnere får én ekstra mulighet til å kvalifisere seg gjennom olympiske kvalifiseringsturneringer.

Kvalifiserte nasjoner

Åtte herrelag og åtte kvinnelag kvalifiserte seg til lekene. De to beste lagene under de Søramerikanske leker og de tre beste lagene under de Sentralamerikanske og karibiske leker var kvalifisert fra sine respektive turneringer. Vertsnasjonen Peru ble automatisk kvalifisert, mens de to siste plassene ble avgjort i én nordamerikakvalifisering mellom Canada og USA, samt «Sistesjansen».
Wang Yi (politiker)

Studier

Wang ble under kulturrevolusjonen sendt ut til det nordøstre Kina i september 1969. Han virket i Dongbei konstruksjonsarmekorps i åtte år i provinsen Heilongjiang. I desember 1977 kunne Wang returnere til Beijing, og der ble han student i fakultetet for asiatiske og afrikanske språk ved Beijings annen fremmedspråkshøyskole (Beijing International Studies University - BISU). Han ble uteksaminert med grad i japansk i februar 1982.

Karriere

Etter eksamen begynte Wang i Asia-avdelingen ved det kinesiske utenriksministerium og begynte på sin diplomatiske yrkeskarriere. I september 1989 ble han stasjonert ved den kinesiske ambassade i Tokyo og tjenestegjorde der i fem år.
I mars 1994 ble han vise seksjonssjef for utenriksministeriets avdeling for Asia-saker, og ble forfremmet til seksjonssjef året etter.
Fra august 1997 til februar 1998 var Wang visiting scholar ved instituttet for utenrikspolitikk ved det katolske Georgetown University i Washington D.C.
Etter hjemkomsen ble han assistentminister og direktør for byrået for politisk forskning. Fra september 1999 studerte Wang internasjonale relasjoner ved Kinas utenrikspolitiske universitet og tok mastergrad.
I februar 2001 ble Wang elevert til stedfortredende utenriksminister, med ansvar for Asia-saker. Han var da den yngste av de stedfortredende utenriksministre.
I september 2004 ble Wang utnevnt til ambassadør i Japan og forble i den stillingen til september 2007.
I juni 2008 etterfulgte han Chen Yunlin som det kinesiske statsrådets Taiwanbyrå.
Den 16. mars 2013 ble han utnevnt til utenriksminister.
Reagensrør

Reagensrør, prøverør eller reagensglass er smale, sylindriske glassrør. Reagensrør er lukket i den ene enden og har en avrundet, U-formet bunn. Reagensrør er motstandsdyktige mot varme, kjemikalier og mekanisk påvirkning, laget om nødvendig av glass som ikke utvider seg når de oppvarmes. De skal tåle å stilles over en flamme i en Bunsenbrenner.

Bruksområder

Reagensrør er standard i et laboratorium for f.eks. kvalitativ kjemisk analyse og steder det tas prøver av biologisk materiale som f.eks. blodprøver. Reagensrør er mye brukt av kjemikere til å oppbevare, blande, eller varme små mengder av faste eller flytende kjemikalier og brukes innen biologi og biokjemi for håndtering og dyrking av alle slags levende organismer, slik som mugg, bakterier, planter og biologisk materiale i vann.
Reagensrør er tilgjengelig i mange forskjellige lengder og bredder.
Friedrich Vordemberge-Gildewart

Liv og virke

Friedrich Vordemberge-Gildewart studerte arkitektur og senere interiør og skulptur ved kunsthøyskolen, og den tekniske høyskolen i Hannover (1919 -), etter først å ha gått i snekkerlære hos sin far.
Hans første kunstverk ble til i perioden 1919-1922. Disse var skulpturer, og ble fulgt opp med malerier fra 1923.
I 1924 startet han en studiegruppe: Gruppe K sammen med Hans Nitzschke, og slo seg sammen med kreftene rundt det avantgardistiske tidsskriftet Der Sturm i Berlin. Etter å ha møtt Theo van Doesburg, Oskar Schlemmer, Vasilij Kandinskij, Kurt Schwitters og Hans Arp, ble han medlem av De Stijl i 1925.
Sammen med Schwitters, Rudolf Jahns og Carl Buchheister dannet han 'Abstrakten Hannover'-gruppen i 1927. Gruppen var underavdeling av den internasjonale forening av ekspresjonister, futurister, kubister og konstruktivister.
1932 ble Vordemberge-Gildewart med i kunstnergruppen 'Abstraction-Création'. Denne gruppen ble stiftet i Paris av Naum Gabo, Antoine Pevsner, Auguste Herbin, Theo van Doesburg und Georges Vantongerloo.
Han var også medlem av flere andre tilsvarende grupper både hjemme og i utlandet. Han ble, sammen med mange andre erklært for entartet fra 1937 av. Noen av hans verker ble stilt på utstillingen og flesteparten destruert. Han ble tvunget til å forlate Tyskland, og slo seg ned i Nederland, hvor han ble boende til 1954.
Ved krigsutbruddet i 1939 var han deltaker på representative utstillinger av moderne kunst i New York, Paris og London.
I 1954 ble han tilsatt som kunstlærer ved  Hochschule für Gestaltung i Ulm. Der ble han som lærer og leder for avdeling for visuell kommunikasjon til han døde.
Vordemberge-Gildewart var deltaker i documenta 1 1955 og documenta II i 1959 i Kassel.
Nadir

Annen bruk av ordet

Ordet brukes også billedlig på engelsk og en rekke andre språk som det laveste punkt i billedlig forstand (lavmål), for eksempel i et menneskets sinn eller følelsesutvikling, eller i en aktivitet eller en yrkeskarriere.
I matematikken brukes utrykket om det laveste punktet på en kurve, og i geografi for å beskrive et punkt på overflaten der overflaten i alle retninger ligger høyere. Uttrykket nadir kan også brukes om et himmellegemes laveste punkt, sett fra betrakterens synsvinkel, i dets tilsynelatende omløpsbane. Dette kan benyttes for å bestemme Solens posisjon, skjønt det er bare nøyaktig for en og samme breddegrad og bare mulig ved de lavere breddegrader.
Innen onkologien betegner nadir det laveste nivået av blodcelleantall mens pasienten gjennomgår behandling med cellegift. Diagnosen nøytropenisk nadir etter en cellegiftkur varer vanligvis i 7–10 dager.
Mecklenburg

Mecklenburg er et gammelt riksterritorium i det nordlige Tyskland, med sin egen historie og kultur, som i dag utgjør den vestlige delen av delstaten Mecklenburg-Vorpommern.

Geografi

Mecklenburg grenser i vest til Schleswig-Holstein og Niedersachsen, i syd til Brandenburg og i øst til Vorpommern. Naturlige grenser utgjør Østersjøen i nord, Elben i sydvest og de tre elvene Recknitz, Trebel og Pene i øst.
De største byene i Mecklenburg er Rostock, Schwerin, Neubrandenburg og Wismar. Mecklenburg er forholdsvis tynt befolket. De viktigste næringene er landbruk, turisme og to universiteter. Industrien er begrenset til enkelte skipsverft i Rostock og Wismar. Det har gode kulturelle og økonomiske forbindelser til naboene i Østersjø-området. Det er fergeforbindelser til Danmark, Sverige, Finland, Litauen og Russland.

Historie

Navnet Mecklenburg (Mikelenburg) opptrer første gang i kilder fra året 995. Det betegnet da en slavisk borg i det nåværende Dorf Mecklenburg ved Wismar, og betød «store borg». Navnet ble i den følgende tiden brukt av den slaviske fyrsteslekten som hersket i området.
Fra 1379 -1815 eksisterte statsdannelsen hertugdømmet Mecklenburg-Schwerin innenfor Det tysk-romerske riket.
Fra 1815-1918 ble statsformen endret til storhertugdømme. Storhertugdømmet Mecklenburg gikk over til å bli fristaten Mecklenburg Schwerin i 1918 og som eksisterte frem til 1935 som en stat i Weimar-republikken.
Mecklenburg har også i perioder vært oppdelt i ytterligere stater. I periodene 1480-1483, 1520-1610, og 1621-1695 eksisterte fyrstedømmet Mecklenburg-Güstrow og fra 1701-1815 hertugdømmet Mecklenburg-Strelitz som fra 1815-1918 utgjorde et storhertugdømme med samme navn.

Utdannelse

I Mecklenburg ligger Universität Rostock (grunnlagt 1419), det eldste universitet i Nord-Europa. Dessuten finnes det i Rostock en høyskole for musikk og teater.

Språk

Mecklenburgs talemål kalles Mecklenburger Platt, og er en østnedertysk dialekt. Det brukes imidlertid hovedsakelig høytysk.
Methana

Vulkansk aktivitet

Halvøya er i sin helhet av vulkansk opprinnelse og inneholder over 30 vulkanutbruddsentre. Det siste vulkanutbruddet fant sted nær dagens Kameni Chora i 230 f.kr., og en undervannsvulkan hadde utbrudd i 1700. Kjente forfattere som Ovid, Strabon og Pausanias rapporterte det siste vulkanutbruddet i Methana. Halvøya ligger lengst nordvest på buen av de egeiske øyene, hvor de aktive vulkanske områdene er Methana, Milos, Santorini og Nisyros. I fremtiden kan Methana (og området saroniabukta) forvente flere vulkanske utbrudd.
Siden 1991 har halvøya vært undersøkt av forskere ved ETH Zürich både geologisk og kartografisk. Fra dette har et topografisk kart over hele halvøya i målestokk 1:25 000 blitt utarbeidet. Et interaktivt 3D-kart ble laget og er tilgjengelig på nettet. Et rikt fotografisk arkiv med ca. 10 000 lysbilder har også blitt produsert (se lenker nedenfor).
Mye av halvøya består av fjell, busker og gressletter. Fjellkjeden dekker den sentrale delen av halvøya og har en liten åsrygg nord for setet. Det bebygde området ligger ved havet. Utmarksbeitet er i utkanten rundt Methana. En fjellrygg som starter i vest er ca. tre kilometer lang, med en bekk i midten og en klippe i sør.

Historie

Den tidligste kjente bosettingen (i nærheten av landsbyen Vathy) stammer fra 1500–1300 f.kr. Den første undersøkelsen ble gjennomført av Michael Deffner, som oppdaget en stor trone, samt andre gjenstander. Mange gamle områder ble identifisert gjennom arkeologiske undersøkelser som ble gjennomført på 1980-tallet av Universitetet i Liverpool i samarbeid med den Britiske Skolen i Athen. Akropolis Paliokastro ligger i nærheten av landsbyen Vathy. Festningen er i Kypseli på kysten av Akropolis Oga i Nisaki (Νησάκι, som betyr liten øy). En mykensk bosetning ble gravd ut av Helene Konstolakis-Jiannopoulou i 1990 sammen med kapellet Agios Konstantinos og Elenis. Utvalgte gjenstander kan ses i museene på øya Poros og i Pireus. Dette utgravningsstedet dateres mellom 1500 og 1300 f.kr. 
Methana (gresk: τὰ Μέθανα, Μεθώνη, eller Μεθήνη) lå på territoriet til Troizen. I boken Peloponneserkrigen forteller Thukydid om en athensk ekspedisjonsstyrke under Nikias som etter å ha beseiret Korint (425 f.kr.) bygde en mur tvers over eidet for å avskjære Methana-halvøya fra fastlandet. I den hellenistiske perioden ble halvøya en av de ptolemeiske basene i Egeerhavet, og den ble da omdøpt til Arsinoe. Da Pausanias besøkte i det 2. århundre så han et tempel til Isis, og vedtektene til Hermes og Herakles i agoraen.
Tradisjonelt var befolkningen i Methana arvanitter.
Statens petroleumsfond

Statens petroleumsfond var et norsk statlig fond som ble opprettet 22. juni 1990. Det endret navn til Statens pensjonsfond – Utland 1. januar 2006.
Statens petroleumsfond hadde som formål å forvalte de norske petroleumsinntektene. Fondet ble hvert år tilført inntekter tilsvarende statens netto kontantstrøm fra Norges petroleumsvirksomhet, samt avkastningen av fondets formue. Fra fondet ble det i tillegg trukket et beløp for å dekke det oljekorrigerte underskuddet på statsbudsjettet. Dette beløpet skulle i henhold til handlingsregelen ikke være større enn fire prosent av fondets verdi, men denne regelen ble jevnlig overskredet siden den ble innført i 2001.
Finansdepartementet hadde det rettslige ansvaret for forvaltningen av fondet, mens Norges Bank hadde ansvaret for den operative forvaltningen, i samsvar med retningslinjer gitt av Finansdepartementet. Alle fondets midler ble investert i utlandet, både i aksjer, obligasjoner og andre rentebærende verdipapirer.
I perioden 1990–95 ble statsbudsjettene gjort opp med underskudd, og det ble derfor ikke opparbeidet kapital i fondet. Det første innskuddet i fondet ble dermed gjort i 1996. Ved utgangen av tredje kvartal 2005 var den samlede verdien av fondet på 1281 milliarder kroner, etter en økning på 74 milliarder kroner i første kvartal, 53 milliarder i annet kvartal og 97 milliarder i tredje kvartal. Avkastningen i 2004 var på 8,9 prosent.
Svensgam

Svensgam er en omtrent 185 dekar stor halvøy sør for Erikstad i Lødingen kommune i Nordland. Halvøya ligger ved munningen til Høkfjorden med de to osene Svensgamosen og Innerosen som skjærer seg inn på hver side mot en 15 meter bred landtunge som gjør at den henger sammen med Hinnøya.
Tidligere kjøpmannsplass. Svensgam hadde eget postkontor inntil det ble nedlagt i 1955. Vei fra Fv837 via Erikstad til Svensgam.