Dunfermline

Historie

Dunfermlines historie strekker seg tilbake til den førhistoriske tid hvor culdee'ene hadde en bosetning her. Navnet kommer fra gæliske Dùn Phàrlain som kan bety «Borgen til Partholan» eller «Borgen ved krokete dalen». Det er ikke kjent hvem den mytiske skikkelsen Partholan var, men det finnes tapte fortellinger om en helt med dette navn, stundom referert til «den keltiske Atlas». Det er også basisen for etternavnet «MacFarlane» fra «MacPhàrlain».
Dunfermline er en av de eldste botsetninger i Skottland. Foruten det gamle klosteret er det også spor av en bronse- og jernalderbebyggelse. Byen var Skottlands hovedstad i mer enn 500 år.
Byens økende berømmelse og framgang dateres til tiden fra ekteskapet mellom Malcolm Canmore og hans dronning Margaret som ble holdt i byen i 1070. Kongen levde her i en tårnborg på en høyde som var dekket av dalen på tre sider. Et fragment av denne borgen kan fortsatt ses i Pittencrieff Park, litt vest for palasset som ble bygget senere.
På henstilling fra dronning Margaret (den senere Sankt Margaret) i 1075 ble fundamentet for et byggingen av et benediktinerbygg reist og som ble oppgradert til et kloster av David I av Skottland (se Dunfermline Abbey). Robert Bruce ga byen sitt rettighetsbrev for burgh-status i 1322, som ble bekreftet av kong Jakob I av Skottland i 1588.

Industri

På 1700-tallet skrev den engelske forfatteren Daniel Defoe at byen viste «den komplette perfeksjonen av forfall», men den fikk igjen framgang. Det ble etablert en lintøyindustri og veving av tekstiler ble introdusert i 1718 av James Blake som hadde lært prosessen i Drumsheugh i nærheten av Edinburgh. På denne tiden var prosessen en industrihemmelighet, og det sies at James Blake fikk lurt seg inn ved å spille idiot, og etter 1718 ble handelen med lintøy økt i store byks, men også på grunn av kvaliteten og formgivingen til byens fabrikanter.
Annen industri som har bidratt til byens framgang er farging og bleking, messing- og jernindustri, maskinkonstruksjon, bryggeri og destillering, konfeksjon, reip- og tauproduksjon, produksjon av såpe og talglys.

Bygninger

Dagens kloster er dominert av en sognekirke som bærer navnet «Kong Robert The Bruce» rundt dets sentrale tårn. Skottlands store helt er begravd under klosteret, skjønt hans hjerte ligger i Melrose i sydlige Skottland. Da sognekirken ble bygget i 1821 ble kongens kiste bygget inn under prekestolen. Hans endelige hvilested er nå markert med en spektakulær messingtavle.
Foruten New Abbey-kirken finnes United Free-kirken i Queen Anne Street, som ble grunnlagt av Ralph Erskine, og Gillespie-kirken, navngitt etter Thomas Gillespie (1708–1774), en annen leder av bevegelsen for å løsrive kirken fra staten. Erskine er æret med en statue foran hans egen kirke og en sarkofag over graven hans på klosterets kirkegård. Gillespie er æret med en minnetavle i marmor på veggen over hans hvilested inne i klosteret.
Bystyrets bygning, i blanding av skotsk herskap og fransk gotisk stil, har byster av flere skotske overhoder, en byste av Robert Burns og Noel Patons maleri av Spirit of Religion.

Kjente personer

Kongene David II av Skottland og Jakob I av Skottland ble begge født her. Flere andre betydningsfulle navn har også tilknytning til Dunfermline; poeten Robert Henryson (1430–1506) var lærer i byen; kirkehistorikeren John Row (1568–1646) levde i Carnock, 5 km øst for sentrum; og David Fergusson (død 1598), som utga den første samlingen av skotske ordtak (ikke utgitt før 1641), var prest for sognet; poeten Robert Gilfillan (1798–1850); og Sir Joseph Noel Paton (1821–1901) var maler og poet, og hans far var designer for tekstilindustrien, de var alle født i Dunfermline.
Av dagens kjente er Ian Anderson, fra rockegruppen Jethro Tull, født her den 10. august 1947, og det samme med forfatteren Iain Banks den 16. februar 1954.
Andrew Carnegie (1835–1919) er den mest feirede av byens sønner ettersom han er stedets største bidragsyter. Han ga sitt fødested et bibliotek og offentlig bad, og i 1903 områdene Pittencrieff Park og Glen, rike i historiske assosiasjoner så vel som i rike naturområder. Han ga også obligasjoner tilsvarende en årlig sum på 25 000 pund i en stiftelse for parkens vedlikehold, støtte for teaterproduksjoener, støtte for periodiske utstillinger av kunst, og selv om New Yorks Carnegie Hall er mer kjent, har Dunfermline sin egen.

Sport

Dunfermline har et profesjonelt fotballag, Dunfermline Athletic, som spiller i nest øverste divisjon. Klubben holder til på East End Park i Halbeath Road og har kallenavnet «The Pars». Klubben vant den skotske cupen i 1961 og 1968 og kvalifiserte seg dermed for Cupvinnercupen.

Kultur

Dunfermlines best kjente musikkeksport er punkebandet The Skids som hadde en viss berømmelse på slutten av 1970-tallet. En av deres album hadde tittelen «Dunfermline» og deres største hit, «Into the Valley» er fortsatt sunget av lokale fotballfans.
En annen kjent rockegruppe fra stedet er Nazareth, som hadde en viss suksess i løpet av 1970-tallet, deres største hit var «Love Hurts». Nazareth har fortsatt tilhengere og bandet turnerer ennå.
Dunfermline er også hjemstedet for gruppene Big Country og Summerisle og som fødestedet for sangeren og skuespilleren Barbara Dickson.