google/wiki40b huggingface dataset:
Marija Galeniece

Dzīvesgājums

Marija Liniņa dzimusi 1890. gada 18. novembrī Mētrienas pagasta Rāksalā Pētera un Annas Liniņas (dzim.Bataragas) ģimenē. Mācījusies Mētrienas pamatskolā, A.Rūmanes-Ķeniņas meiteņu ģimnāzijā Rīgā. No 1911. līdz 1916. gadam mācījusies Pēterburgas Augstākajos sieviešu kursos. Studiju laikā 3 vasaras strādājusi Krievijas impērijas Zemkopības departamenta Turgajas apgabala (tagad Kazahstānā) entomoloģiskajā stacijā. Pirmā Pasaules kara laikā studijas pārtraukusi.Atgriezusies Latvijā, strādājusi vecāku saimniecībā un Mētrienas skolā, 1919.-1920. gadā Rēzeknes tautas izglītības komisariāta skolu daļā. Studijas pabeigusi Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātē (1920—1921).
No 1920. līdz 1922. gadam M. Liniņa strādājusi Zemkopības ministrijā kā purvu botāniķe, 1922. gadā ievēlēta par asistenti Latvijas Universitātē Lauksaimniecības fakultātē Purvu un kūdras izmantošanas katedrā, par kuras dekānu vairākkārt ievēlēts Pēteris Nomals.
1927. gadā viņa apprecējās ar Paulu Galenieku. 1935.gadā Marija Galeniece aizstāvēja promocijas darbu par putekšņu analīžu pielietošanu purvu pētniecībā un tika ievēlēta par docenti. Lasīja lekcijas vispārējā botānikā un purvu botānikā. 1936. gadā viņai piešķirta Krišjāņa Barona prēmija par darbu “Latvijas purvu un mežu attīstība pēcledus laikmetā”. Papildinājusies 1925. gadā Vācijā, kur strādājusi Bavārijas purvu pētīšanas stacijā, 1934. g. Zviedrijā un 1937. g. Somijā, Helsinku Universitātē.
1944.—1953. bijusi docente LVU, Purvu ekspluatācijas katedras vadītāja, lasījusi lekcijas vispārīgā botānikā, PSRS veģetācijā, purvu zinātnē. 1946. gadā Marijai Galeniecei uz esošo publikāciju pamata piešķirts bioloģijas zinātņu kandidāta grāds un izsniegts docenta diploms. Pēc Lauksaimniecības fakultātes reorganizācijas aizgājusi pensijā, tomēr atsākusi darba gaitas un no 1954. līdz 1963. gadam strādājusi LPSR ZA Bioloģijas institūta Dabas resursu atjaunošanas kompleksās pētīšanas sektorā (vēlāk — Botānikas laboratorijā).
Botānikas laboratorijā Dr. biol. M. Galeniece strādāja zinātņu doktores un LPSR ZA korespondētājlocekles Gali Sabardinas vadībā, viņa vadīja Latvijas veģetācijas (augāja) kartēšanas grupu.
Līdz 1940. gadam Marija Galeniece bija biedre Fenno-Baltijas augu ģeogrāfu apvienībā, Amerikas Sieviešu ģeogrāfu apvienībā un Internacionālajā akadēmiski izglītoto sieviešu apvienībā. Pēc kara Marija Galeniece bija Vissavienības Botāniķu biedrības Latvijas nodaļas biedre un līdz pat sirmam vecumam piedalījās Baltijas botāniķu ekspedīcijās-konferencēs.
M.Galenieces savāktais sūnu, ziedaugu un paparžaugu herbārijs glabājas LU Muzejā (herbārija starptautiskais kods — RIG) un LU Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijas herbārijā (herbārija starptautiskais kods — LATV).
Marija Galeniece mirusi 1984. gada 6. janvārī Rīgā. Mētrienā viņai uzstādīts piemiņas akmens.
Mihails Žukovs

Spēlētāja karjera

Uzaudzis Zviedrijā, turpat Žukovs uzsāka arī savu profesionālā spēlētāja karjeru, 2001.—02. sezonā debitējot Allsvenskan hokeja līgas kluba IFK Arboga sastāvā. 2003.—04. sezonu spēlētājs uzsāka Elitsērijas kluba HV71 sastāvā, taču drīz vien nonāca līgu zemākajā HC Vasteras vienībā.
2004. gadā Žukovs atgriezās Krievijā, pievienojoties Krievijas Superlīgas klubam Kazaņas "Ak Bars". Lielāko daļu sezonas Žukovs aizvadīja Maskavas "Spartak" sastāvā, taču vasarā atgriezās Kazaņā, 2006. gadā kluba sastāvā kļūstot par Krievijas čempionu hokejā. 2008.—09. sezonā Mihails "Ak Bars" sastāvā kļuva par divkārtējo Krievijas čempionu, izcīnot arī Gagarina kausu.
2009. gada vasarā uzbrucējs pievienojās Toljati "Lada" rindās, taču jau sezonas vidū pārcēlās uz Čerepovecas "Severstal". Turpmāk Žukovs īslaicīgi spēlēja arī Sanktpēterburgas SKA, Maskavas "Spartak" un Čehovas "Vityaz" rindās, līdz visbeidzot 2012. gada janvārī nonāca Omskas "Avangard" sastāvā. 2012.—13. gada sezonu atkala uzsāka Maskavas "Spartak" sastāvā, taču sezonas beigās tika aizmainīts uz Hantimansijskas "Jugra" rindām.
Marts Pujāts

Biogrāfija

M. Pujāts uzaudzis Ikšķilē un apmeklējis bērnudārzu "Urdaviņa". Pēc tam no septiņu gadu vecuma apguvis mūziku Rīgas E. Dārziņa mūzikas vidusskolā, no 7. klases turpināja mācības Rīgas Doma kora skolā un dziedāja tās zēnu korī, ar kuru kopā daudz koncertējis dažādās valstīs. Vislielāko iespaidu uz viņu atstāja viesošanās Japānā. Šajā skolā viņš mācījās kompozīciju pie komponistiem Paula Dambja un Pētera Vaska. Tomēr pēc skolas beigšanas 2000. gadā viņš savu turpmāko dzīvi ar mūziku vairs nesaista.
2000. gadā viņš īslaicīgi studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē, vēlāk mācījās arī Latvijas Kultūras akadēmijā. Pēc tam strādājis dažādās reklāmas aģentūrās par reklāmas tekstu autoru.
Dzejoļus sāka rakstīt 14 gadu vecumā. 1998. gadā M. Pujāts pirmoreiz piedalījās Jauno autoru seminārā un nometnē "Aicinājums", šajā gadā ir viņa pirmās dzejas publikācijas. Vēlāk viņš publicēja arī stāstus, kā arī slejas laikrakstā "Kultūras Forums". 2000. gada pavasarī viņa dzejoļu krājuma manuskripts "Tuk tuk par sevi" saņēma Klāva Elsberga prēmiju un gada beigās tika izdots grāmatā, padarot viņu par vienu no spilgtākajiem savas paaudzes dzejniekiem.
2005. gadā Maskavā izdota bilingvāla M. Pujāta dzejas izlase "Divzvaigžņu baznīcas", kuru krieviski atdzejojis Aleksandrs Zapoļs. 2006. gadā portāla "Satori" apgādā nāca klajā otrais dzejas krājums "Mūsu dziesma", kurš piesaka lakoniskāku un atsvešinātāku poētiku. M. Pujāta dzeja iekļauta arī latviešu dzejas antoloģijās angļu valodā (2001), bulgāru valodā (2008), zviedru valodā (2008) un lietuviešu valodā (2012), kā arī kopkrājumā "Six Latvian Poets", kas Ievas Lešinskas atdzejojumā izdots Lielbritānijā 2011. gadā.
2013. gada septembra sākumā nāca klajā M. Pujāta trešais dzejoļu krājums "Nāk gaismā pati lampa", kuram tika piešķirta žurnāla "Latvju Teksti" dzejas balva. Krājums tika nominēts TV raidījuma "100 grami kultūras" balvai "Kilograms kultūras", tas saņēma Literatūras gada balvu kā labākais dzejoļu krājums.
M. Pujāta teksti izmantoti mūzikā. 2008. gadā grupa "Mona de Bo" debijas albumā iekļāva skaņdarbu "Investīcijas" ar M. Pujāta tekstu, savukārt 2015. gadā izdotajā grupas "Gas of Latvia" albumā "Swan Lake" iekļautas sešas kompozīcijas ar M. Pujāta tekstiem.  Sarakstījis tekstus Jāņa Šipkēvica dziesmu izrādei "Zenīts", kura pirmizrāde notika 2017. gadā koncertzālē "Cēsis"; izrāde nominēta Lielajai mūzikas balvai kategorijā "Gada uzvedums".
Teodors Denhofs

Dzīvesgājums

Dzimis pirms 1567. gada Livonijas ordeņa Durbes pilskunga, vēlāk pulkveža Hermaņa Dēnhofa un viņa sievas Annas, dzimušas Jodes (Joede), ģimenē. Viņam bija pieci brāļi Ernests, Gerhards († ap 1598), Kristaps (†1622), Oto (ap 1554—1609) un Heinrihs un māsa Elizabete. Kopā ar brāļiem piedalījās Poļu—zviedru karos (1600—1629) pret zviedriem Livonijas hercogistes teritorijā, komandēja Polijas-Lietuvas karaspēka vācu kājnieku vienības. Viņa vecākais brālis Gerhards Dēnhofs 1598. gadā tika iecelts par Tērbatas vaivadu.
Kad Polijas-Lietuvas karaspēks Lietuvas lielhetmaņa J. Hodkeviča vadībā 1609. gadā ieņēma Pērnavas cietoksni, viņu paaugstināja par pulkvedi.
Atsākoties karadarbībai, pulkvedi Teodoru Dēnhofu  1617. gadā iecēla par Pērnavas vaivadu, tomēr zviedri ieņēma Pērnavu un 1618. gadā tika noslēgts pamiers.
1620. gadā Dēnhofu iecēla par Cēsu vaivadu, tomēr zviedri 1621. gadā viņu padzina no Cēsu pils un ieņēma lielāko daļu Vidzemes. 1622. gadā zviedri iebruka Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijā. 
Zināms, ka pulkvedis Dēnhofs miris 1622. gada 8. novembrī, laikā, kad tika noslēgts Jelgavas pamiers.
Georgijs Jevsejevs

Biogrāfija

Četras reizes uzvarējis PSRS čempionātos šaha kompozīciju risināšanā (1982, 1984, 1986, 1989). Bijis pirmais šahists, kas trīs reizes pēc kārtas uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā: 1989., 1990. un 1991. gadā. Par šiem panākumiem 1991. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara šaha kompozīciju risināšanā nosaukumu. 1998. gadā ceturto reizi kļuvis par Pasaules čempionu šaha kompozīciju risināšanā. Vairākkārt bijis laureāts Maskavas, Krievijas un Eiropas sacensībās šaha kompozīciju risināšanā. 2014. gadā pārliecinoši uzvarējis Krievijas čempionātā šaha kompozīciju risināšanā. 2015. gadā Rumānijā bijis labākais Eiropas individuālajā čempionātā šaha kompozīciju risināšanā. Uz 2016. gada 1. janvāri bijis Pasaules šaha kompozīciju risināšanas reitinga līderis. Pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs.
Dīzeļvilcienu maršruts Tallina—Rakvere

Tallina—Rakvere (igauņu: Tallinn—Rakvere) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju apriņki un Rietumviru apriņķi. Maršruta kopgarums — 103,9 km.
Džihāds

Osmaņu impērija

Nokļūstot tronī, Osmaņu impērijas sultāns Sulejmans I sāka vairākus karus Eiropā un 1526. gada 29. augustā Mohakas kaujā sakāva Ungārijas Luija II armiju. Līdz ar to ungāru spēki bija pilnībā sakauti un Osmaņu impērija kļuva par noteicošo lielvaru austrumu un centrālajā Eiropā. 1683. gadā sultāns Mehmeds IV pasludināja džihādu un lielvezīrs Kara Mustafa Pašā sāka Vīnes aplenkumu ar 138 000 vīru lielu armiju.
Pēdējo džihādu 1914. gada 14. novembrī (Pirmā pasaules kara laikā) pasludināja Osmaņu impērijas islāma šeihs (Šeihs Ul-Islāms), aicinot visas pasaules musulmaņus, tai skaitā tos, kas dzīvo sabiedroto valstīs, vienoties cīņā pret Lielbritāniju, Franciju, Krieviju, Serbiju un Melnkalni. Toties Mekas emīrs šeihs Huseins ibn Alī noraidīja osmaņu lūgumu apstiprināt džihādu, pamatojot atteikumu ar to, ka "Svētais karš nevar būt agresīvs un ir pilnībā neiespējams ar sabiedroto - kristiešu Vāciju."
Tīģeris Ņau-ņau

Sižets

Kāds mazs zēns ļoti nevīžīgi un nejauki izturas pret rotaļļietām, tajā skaitā pret rudu kaķēnu. Kādā brīdī puika ar savām izklaidēm sadusmo burvju mākslinieku, kurš puiku pārvērš lellē, bet kaķēns kļūst par tīģeri. Nu puikam jācenšas no zvēra aizbēgt.
Jans Pjotrs Sapeha

Dzīvesgājums

Dzimis Kijevas kastelāna Pāvela Sapehas ģimenē. Studēja Viļņā un Padujā.
No 1608. gada karoja Krievijā pie Trejādības-Sergija lauras, Dmitrovas, Kalugas, Aleksandrovas. Viens no poļu-lietuviešu komandieriem Poļu—zviedru kara (1600—1629) pirmajā posmā. 1601. gada 7. janvārī cīnījās pie Cēsīm. 1601. gada 29. jūnijā Kokneses kaujā, 1603. gada 5. martā pie Rakveres, 1603. gada 13. aprīlī piedalījās Tartu ieņemšanā. Salaspils kaujas laikā 1605. gada 27. septembrī komandēja poļu labo flangu.
Miris Maskavas Kremlī no slimības.
Gramnegatīvās baktērijas

Gramnegatīvās baktērijas ir baktērijas, kas nenokrāsojas ar kristālvioleto pēc Grama metodes. Šīs baktērijas raksturojas ar savu šūnas apvalka īpatnību, kas sastāv no plānas peptidoglikāna šūnu sieniņas, kas ir saspiesta starp iekšējo citoplazmatisko šūnu membrānu un bakteriālo ārējo membrānu.
Gludā muskulatūra

Gludā muskulatūra ir sarauties spējīgi ķermeņa audi, kuri atšķirībā no šķērssvītrotās muskulatūras neveido tai raksturīgos sarkomērus.

Gludā muskulatūra bezmugurkaulniekiem un mugurkaulniekiem

Dažiem bezmugurkaulniekiem gludie muskuļi veido visu ķermeņa muskulatūru. Mugurkaulniekiem tie atrodas iekšējo orgānu apvalkos (zarnām, asinsvadiem, elpvadiem, dzimuma un izvadorgāniem, kā arī daudziem dziedzeriem). Gludo muskuļu šūnas bezmugurkaulniekiem ir dažādas pēc formas un uzbūves. Mugurkaulniekiem pārsvarā tās ir vārpstveidīgas, ļoti izstieptas, ar nūjiņveida kodolu, 50—250 µm garas (grūsnu dzīvnieku dzemdē līdz 500 µm), klātas ar saistaudu šķiedrām, veidojot blīvu futlāri.

Saraušanās materiāls

Saraušanās materiāls ir protofibrillas, kas parasti atrodas citoplazmā izolēti. Tikai dažiem dzīvniekiem tās ir sakopotas kūlīšos - miofibrillās. Gludajos muskuļos ir atrastas visas trīs saraušanās olbaltumvielas - aktīns, miozīns un tropomiozīns. Pārsvarā ir sastopami viena veida protofibrillas (diameterā ap 100 µm).

Šūnu organoīdi

Šūnu organoīdu (mitohondriji, Goldži komplekss, endoplazmatiskā retikuluma elementi) gludajā muskulatūrā ir mazāk, nekā šķērssvītrotajā. Tie izvietojas pārsvarā pie kodola poliem citoplazmā, kurā nav saraušanās elementu. Šūnu membrāna bieži veido kabatas pinocitozu burbuļu veidā, kas norāda uz rezorbciju un vielu uzsūkšanu ar šūnas virsmu.

Gludo muskuļu atšķirības

Ir noskaidrots, ka gludie muskuļi ir dažādas izcelsmes audu grupa, kas apvienoti pēc vienas funkcionālas īpašības - spējas sarauties. Tādējādi bezmugurkaulniekiem gludie muskuļi attīstās no mezodermas lapiņām un celomiskā epitēlija. Mugurkaulniekiem siekalu, sviedru un piena dziedzeru gludie muskuļi veidojas no epidermas, bet iekšējo orgānu gludie muskuļi no mezenhīmas utt. Blakus esošās gludo muskuļu šūnas savienojas savā starpā ar izaugumiem tā, ka to membrānas saskaras. Peļu zarnu trakta muskuļiem kontakta zona sastāda 5% no šūnas membrānas virsmas. Šeit, domājams, notiek kairinājuma pārnese no šūnas uz šūnu.
1938. gada Latvijas šahistu ranga tabula

1938. gada Latvijas šahistu ranga tabula (saukta arī par ranglisti) bija Kārļa Bētiņa sastādīts un Latvijas Šaha savienības valdes apstiprināts Latvijas labāko šahistu saraksts.

Saraksta izmaiņu kārtība

Vietu kārtību saraksta varēja izmainīt paši šahisti izcīnot savā starpā, īpaši reglamentētus mačus. Lai tiktu augstākā vietā, katram bija tiesības izaicināt uz cīņu saraksta iepriekšējo šahistu. Uzvarēja tas, kas pirmais ieguva 3 punktus. Maču regulēšana un domstarpību izšķiršana bija uzticētā LŠS pilnvarotajam ranglistes jautājumos K. Bētiņam.
2018. gadā mirušie

2018. gadā mirušo sarakstā ir iekļauti mirušie cilvēki, kas ir ievērojamas personas pasaulē, Latvijā vai sporta pasaulē.
Rūķis

Etimoloģija

Latviešu vārda "rūķis" izcelsme saistīta ar indoeiropiešu pirmvalodas sakni *reu-: *rŭ, kuras senākā nozīme bijusi "plēst, plūkt, rakt, raut" vai arī "steigties, mesties". Tātad vārds apzīmē rosīgu racēju, rakņātāju, ko reizēm izmanto vārdkopās "zemes rūķis", "darbarūķis". Pēc Pētera Šmita domām ģermāņu valodās runājošo tautu pasakās iemīļotais zemes dzīļu bagātību racēja (vācu: Zwerg) tēls pārgājis latviešu folklorā un sajaucies ar daudz senāko mitoloģisko bagātību krājēju un "rausēju" pūķi.
Old Town Road

Remiksi

2019. gada 5. aprīlī tika izlaists pirmais oficiālais Old Town Road remikss, kurā piedalās amerikāņu kantrimūziķis Billijs Rejs Sairuss. Sairuss ir izteicies, ka viņš mīlēja Old Town Road oriģinālu jau tad, kad pirmo reizi to bija izdzirdējis. Tā kā šis remikss arī sasniedza 1. vietu Billboard Hot 100 (tā popularitātes dēļ tā dati tika skaitīti kopā ar oriģināla datiem), tas kļuva par pirmo Sairusa singlu, kas sasniedzis pirmo vietu Hot 100. 2019. gada 17. maijā tika izlaists šī remiksa oficiālais mūzikas video.
2019. gada 29. aprīlī tika izlaists otrais oficiālais Old Town Road remikss, kurā piedalās amerikāņu dīdžejs Diplo. To var raksturot kā "remiksa remiksu", jo tajā ir saglabāti Billija Reja Sairusa vokāli.
Ir paziņots, ka ir plānots remikss arī ar amerikāņu reperi Young Thug.
Tesmeņveidīgie mākoņi

Tesmeņveidīgie mākoņi jeb maisveida mākoņi (Mammatus, (mam)) ir mākoņi ar nokareniem puslodes formas izspiedumiem to apakšdaļā. Šie izspiedumi tiecas uz leju līdzīgi tesmeņiem vai nokarenām kabatām. No tā radies mākoņu nosaukums (latīņu: mamma — tesmenis, krūts dziedzeris). Šādi mākoņi retumis novērojami negaisa mākoņu aizmugurē vasaras periodā. Tie veidojas, strauji izbeidzoties vertikālajām strāvām, kas atbildīgas par gubmākoņa plakanās apakšas un izliektās virsotnes rašanos — tad mākoņa apakšdaļa sāk nolaisties, veidojot uz leju vērstus izliekumus. Tesmeņveida forma var būt novērojama arī pie slāņu gubmākoņiem un retāk spalvmākoņiem, ja tie rodas no negaisa mākoņa "laktas".
Biežāk Mammatus mākoņi novērojami tropiskajos platuma grādos un saistīti ar tropiskajiem cikloniem.
Parasti šo mākoņu "šūnu" izmēri ir apmēram puskilometrs. Tās mēdz būt asi norobežotas, dažreiz izplūdušas. Krāsa parasti tāda pati, kā pamatmākonim, bet var būt zeltaina vai sarkanīga, ja izvirzījumus apspīd Saule.
Lautaro Martiness

Karjera

Martiness savu karjeru sāka Argentīnas pirmās divīzijas komandu Racing Club. 2018. gadā pievienojās Milānas "Internazionale".
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitēja 2018. gada 27. martā pret Spāniju.
Kira Grīnberga

Biogrāfija

Kira Grīnberga piedzima 1993. gada 13. augustā Austrijas pilsētā Insbrukā. Viņa ir vecāka māsa Brita (dz. 1991), kura nodarbojas ar diska mešanu.
Kira debitēja starptautiskās sacensībās 2009. gadā jaunatnes čempionāta Bresanonē, kur ieņēma 10. vietu. Par labāko rezultātu viņas karjerā kļuva uzvara 2015. gada Eiropas spēlēs ar sacīkšu rekordu.
2015. gada 30. jūlijā Insbrukā treniņa laikā pēc lēciena viņa neveiksmīgi piezemējās blakus paklājam uz galvas un kakla. Viņai bija lauzti vairāki kakla skriemeļi. Pēc vairāku stundu operācijas Insbrukas Medicīnas universitātē, ķirurgu prognoze bija smaga — sportistes ķermenis būs paralizēts lejpus piektā skriemeļa. No tā laika viņa pārvietojas invalīdu krēslā.
2017. gada parlamenta vēlēšanās Kira tika ievēlēta par deputātu no Austrijas tautas partijas.
Jānis Iņķis

Dzīves gājums

Rīgas misiones biedrība 1897. gadā, kad Iņķis bija 26 gadus vecs baptistu mācītājs, nosūtīja viņu uz Brazīliju apmeklēt baptistu draudzes, kas bija izveidotas kopš 1890. gada tur dibinātajās latviešu kolonijās. 1897. gadā ieradies Brazīlijā, Iņķis tur palika divus gadus. 1911. gadā viņš Brazīliju apmeklēja vēlreiz, bet 1921. gadā ieradās tur uz palikšanu.
No 1899. līdz 1921. gadam bija Rīgas baptistu Mateja draudzes mācītājs. Iņķim esot Mateja draudzes mācītāja amatā, tika pabeigta draudzes dievnama būvniecība Matīsa ielā.
1920. gadu sākumā Latvijas baptistu vidē iedvesmoja šīs konfesijas sekotāju masveida izceļošanu uz Brazīliju, kas notika 1922. gadā, un latviešu baptistu ciema "Vārpa" dibināšanu Sanpaulu pavalstī. Bija šīs kolonijas izveidošanas garīgais vadītājs, lielā mērā arī praktiskās puses jautājumu kārtotājs. Arī izveidojoties ciemam, saglabāja garīgā vadītāja statusu kā draudzes vecākais mācītājs, kā arī lielu ietekmi uz kolonijas dzīvi kopumā.
Dažus gadus pēc ciema izveidošanas, kolonistu vidū palielinoties domstarpībām par tās tālākās attīstības principiem, netālu no Vārpas Iņķis nodibināja un vadīja evaņģēlisko kopsaimniecību Palma, faktiski atsevišķu koloniju. Tās iemītniekiem nebija individuālu īpašumu un ienākumu, visiem viss īpašums bija kopīgs.
Palmā Iņķis izveidoja izdevniecību un tipogrāfiju, kas izdeva žurnālu "Kristīgs Draugs", citu garīgo literatūru. Vēlāk Iņķis pārcēlās uz Novaodesu, kur bija mācītājs latviešu baptistu draudzē.
Miris 1958. gadā. Apglabāts Novaodesas kapos.
Toms Šmēdiņš

Karjera

Volejbolā sācis trenēties astoņu gadu vecumā Kuldīgas sporta skolā. Viņa tēvs Andris Šmēdiņš tāpat ir volejbolists un treneris. Karjeras laikā spēlējis ar daudziem partneriem: ar jaunāko brāli Jāni Šmēdiņu, Jāni Pēdu, Valteru Rammu, Mārtiņu Pļaviņu, Arti Caicu, Ruslanu Sorokinu, Aleksandru Samoilovu.
T. Šmēdiņa lielākie panākumi izcīnīti pirms pieaugušo sporta karjeras. Viņš ir divkārtējs Eiropas U-20 čempions (2003. gadā pārī ar J. Pēdu un 2005. gadā pārī ar brāli J. Šmēdiņu) un 2004. gada Pasaules U-21 čempionāta otrās vietas ieguvējs kopā ar V. Rammu. Augstāko vietu Pasaules kausa posmā izcīnījis 2009. gadā Norvēģijā un 2013. gadā Itālijā (ar M. Pļaviņu un R. Sorokinu).
Vārnas

Latvijā

Latvijā dzīvo 4 vārnu ģints sugas: krauklis (Corvus corax), pelēkā vārna (Corvus cornix), krauķis (Corvus frugilegus) un melnā vārna (Corvus corone), kas pēdējos gados novērota Latvijas rietumos.

Vēsture

Kārlis Linnejs vārnu ģinti jau aprakstīja 18. gadsimtā. Latīņu vārds corvus latviski nozīmē krauklis. Kādreiz vārnu ģints bija plašāka kā šobrīd, jo žagatas kādreiz tika sistematizētas vārnu ģintī, tomēr mūsdienās tās ir izdalītas žagatu ģintī (Pica).
Lielākā daļa fosilo vārnu sugu ir atrastas Eiropā, lai gan pēdējo gadu pētījumi zinātniekiem liek domāt, ka zvirbuļveidīgo putnu sugas ir attīstījušās Austrālijā, un pēc tam izplatījušās citos kontinentos. Liela daļa vārnu sugu, kuras izmira ledus laikmetā, ir izmirušas teritorijās, kurās ienāca cilvēki.

Inteliģence

Vārnu ģints putni ir gudri, un par tādiem tos uzskata jau no seniem laikiem. Tie ieņem augstas pozīcijas dzīvnieku inteliģences testos. Dažas sugas IQ testos ieņem vienas no augstākajām pozīcijām. Testos parasti tiek pārbaudīta dzīvnieka vai putna spēja operēt ar instrumentiem, un vārnu ģints putni instrumentus lieto bieži. 
Zinātnieki Izraēlā ir novērojuši, ka pelēkā vārna ūdenī drupina maizes drupačas, lai pievilinātu zivis tuvāk ūdens virsmai un lai vieglāk būtu tās nomedīt. Pēdējos gados intensīvi tiek pētīta Jaunkaledonijas vārna, kas mēdz izgatavot palīginstrumentus, lai veiksmīgāk iegūtu barību, kā arī izmanto jau esošus instrumentus vai apstākļus, piemēram, riekstu mešana no liela augstuma zem braucošu mašīnu riteņiem. 
Austrālijā vārnas ir vieni no retajiem putniem, kas iemācījušās medīt indīgos cukurniedru krupjus (Bufo marinus). Tās apveļ krupi uz muguras un ar aso, līko knābi pārplēš plāno vēdera ādu. Vēdera āda krupim nav indīga.
Kā medību instrumentu vārnas lieto arī medniekus un plēsīgos zvērus, sekojot tiem līdzi medībās un gaidot uz medījuma pārpalikumiem.
Sļivenko pret Latviju

Sļivenko pret Latviju (48321/99) bija pirmā lieta pret Latviju Eiropas Cilvēktiesību tiesā, kuru izskatīja ECT Lielā palāta, izspriesta 2003. gadā.

Lietas faktiskie apstākļi

T. Sivenko piedzima 1959. g. Igaunijā padomju karavīra ģimenē, un kopš mēneša vecuma dzīvojusi Latvijā. 1980. g. viņa apprecēja padomju karavīru N. Sļivenko, un 1981. g. viņiem piedzima meita K. Sļivenko. 1986. g. T. Sļivenko tēvs pensionējās. 1994. g. N. Sļivenko pensionējās, un viņam netika izsniegta uzturēšanās atļauja Latvijā. Pēc neveiksmīga mēģinājuma pārsūdzēt atteikumu, 1996. g. N. Sļivenko pameta Latviju. 1996. g. T. un K. Sļivenko tika izsniegts rīkojums izbraukt no Latvijas kā bijušo PSRS un Krievijas militārpersonas radinieku ģimenes loceklēm. Pēc neveiksmīga pārsūdzības mēģinājuma un īslaicīgas aizturēšanas T. un K. Sļivenko 1999. g. aizbrauca no Latvijas un pieņēma Krievijas pilsonību, kā iepriekš jau izdarīja N. Sļivenko. T. Sļivenko vecāki palika dzīvot Latvijā.

Tiesvedība

Eiropas Cilvēktiesību tiesā sūdzība tika iesniegta 1999. g., pieņemta izskatīšanai 2002. gadā (daļā par virkni T. un K. Sļivenko prasījumu; N. Sļivenko prasījumi netika pieņemti izskatīšanai). Kā trešā puse procesā piedalījās Krievija — pēc Sļivenko pārstāvja vārdiem, pirmo reizi iestājoties prāvā pret citu valsti savu pilsoņu pusē.

Tiesas spriedums

Ar 11 balsīm pret 6 (tiesneši Vildhabers, Braca, Latvijas ieceltais tiesnesis Maruste, Kabrals Bareto, Ress, Greve) tiesa secināja, ka tika pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pants daļā par privātās dzīves aizsardzību. Bez tam, tiesa ar 16 balsīm pret 1 (Krievijas tiesnesis Kovlers) nosprieda, ka netika pārkāpta ECK 5. panta 1. daļa (prasības aizturēšanas likumībai). 
T. un K. Sļivenko tika piespriesta kompensācija 10 000 eiro apmērā katrai.
Vēlāk T. un K. Sļivenko atgriezās Latvijā, un pēc tiesas prāvas, kas beidzās ar izlīgumu, saņēma pastāvīgās uzturēšanās atļaujas.
Smadzenītes

Smadzenītes (latīņu: Cerebellum) ir smadzeņu daļa. Tās atrodas galvaskausa pakauša daļā. Tās spēlē svarīgu lomu sensorās uztveres saskaņošanā, kustību koordinācijā. Smadzenītes veido divas puslodes, kuras saista tā sauktais tārps.
Smadzenītes atrodas iegareno smadzeņu un tilta aizmugurē. Smadzenītes veic muskuļu kustību koordināciju un saskaņošanu pozas un līdzsvara nodrošināšanai. Bez tam smadzenītes regulē arī muskuļu tonusu, laika koordināciju un ķermeņa stāju. Smadzenītēm izšķir 2 puslodes un vidusdaļu. To perifēro daļu veido pelēkā viela jeb smadzenīšu garoza, bet centru — baltā viela. Balto vielu veido nervu šūnu izaugumi jeb aksoni, kas sakopoti īpašos kūlīšos. Smadzeņu garengriezumā, kas izdarīts tieši redzams īpatnējs baltās un pelēkās vielas izkārtojums, kas atgādina dzīvības koku.

Ar apkārtējām smadzeņu daļām smadzenītes saista vairāki šķiedru (baltās vielas) sakopojumi, tas ir, smadzenīšu kājiņas. Apakšējās kājiņas savieno tās ar iegarenajām un muguras smadzenēm; pa tām smadzenītes saņem impulsus no ķermeņa muskuļiem, saitēm, locītavām, kā arī no iekšējās auss pusloka kanāliem. Vidējās kājiņas savieno abas smadzenīšu puslodes savā starpā un ar tiltu, bet tālāk — ar smadzeņu lielo pusložu garozu. Smadzenīšu augšējās kājiņas savieno tās ar vidussmadzenēm.