Olga Pavuka

Biogrāfija

Dzimusi Rīgā, parastā ģimenē. Tēvu Andreju Tolkaču smagi ievainoja Otrajā pasaules karā, ievainojuma dēļ ieguva invaliditāti. Māte Marija Tolkača (Skuratovska) strādāja Baltijas kara apgabala virsnieku namā.
Olga labi mācījās un apvienoja mācības Rīgas 17. vidusskolā ar nodarbībām mūzikas skolā, kuru absolvēja 13 gadu vecumā.
Ģimenei klājās grūti, tādēļ pēc vidusskolas absolvēšanas jauniete iestājās LVU Ekonomikas fakultātes neklātienes nodaļā, tā gūstot iespēju strādāt un mācīties, un iekārtojās darbā par testētāju Rīgas pusvadītāju aparātu rūpnīcā (vēlāk „Alfa”). Aktīvi piedalījās sabiedriskajā darbā un 1971. gadā tika nosūtīta uz Maskavu, uz Vissavienības Arodbiedrību centrālās padomes Arodbiedrību kustības augstāko skolu (AKAS), kur 1975. gadā ieguva darba organizācijas ekonomista diplomu.
Maskavā, mācību laikā iepazinās ar AKAS aspirantu Vladimiru Pavuku. 1973. gadā viņi apprecējās, Olga pieņēma vīra uzvārdu.
Pēc mācībām 1975.gadā ģimene pārcēlās uz Rīgu, kur pēc sadales Olga Pavuka sāka strādāt Medicīnas darbinieku arodbiedrības republikāniskās komitejas finansu nodaļā. V.Pavuks no 1975.gada strādāja  Latvijas ZA Ekonomikas institūtā par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku, bet pēc disertācijas aizstāvēšanas 1977.gadā   —  par vadošo zinātnisko līdzstrādnieku un Zinātniskās padomes zinātnes sekretāru.
1977.gadā ģimenē piedzima dēls Pjotrs, bet 1980. gadā — meita Olga. Sešus gadus Olga Pavuka audzināja bērnus.
1983.gadā Olga Pavuka viņa iestājās LZA Ekonomikas institūta neklātienes aspirantūrā un sāka strādāt šā institūta politekonomijas nodaļā, kuru vadīja institūta direktors Imants Kirtovskis. Viņš arī kļuva par disertācijas zinātnisko vadītāju.
Zinātniskā pētījuma tēmu „Darba kolektīva pašpārvalde” noteica tā laika vēsmas, jo daudzi uzņēmumi attīstīja saimniecisko aprēķinu, struktūrvienību saimniecisko patstāvību, darba apmaksu pēc darba līdzdalības koeficienta. Pēc tam sākās ievēlētu uzņēmumu direktoru kustība, kas ļāva izvirzīt vadībā ar iniciatīvu apveltītus un talantīgus cilvēkus.
Ekonomikas zinātņu kandidāta disertāciju specialitātē „Ekonomiskā teorija” Olga Pavuka aizstāvēja 1990.gadā PSRS ZA Ekonomikas institūtā (direktors — akadēmiķis Leonīds Abalkins).
Tajā pat 1990.gadā negaidīti, pēc plaša infarkta mira viņas vīrs Vladimirs. Olga palika viena ar diviem bērniem un teju bez iztikas līdzekļiem, jo zinātni drīz vien praktiski pārstāja finansēt, bet 1991.gadā likvidēja Ekonomikas institūtu.
1991.gadā, pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas Olga Pavuka pēc nostrifikācijas Latvijas universitātes Zinātniskajā padomē ieguva ekonomikas doktora grādu (Dr.oec).
Tajā pat gadā tika uzaicināta ieņemt docenta amatu Rīgas civilās aviācijas institūta (RCAI, vēlāk — Rīgas Aviācijas universitāte) Ekonomikas katedrā, kur arī darbojās līdz 1995.gadam.
Straujā uzņēmējdarbības attīstība 1990.gadu sākumā veicināja vajadzību pēc ekonomikas zināšanām, tās pieprasīja rosīgi, enerģiski cilvēki, kuri līdz tam ar ekonomiskajām norisēm vispār nebija saistīti. Attīstījās dažādas apmācību programmas, ko veicināja pieprasījums pēc konsultāciju pakalpojumiem; ar ekonomikas doktori Olgu Pavuku vēlējās sadarboties firma „Agris SL”, kuru vadīja Grigorijs Zubarevs, pēc tam korporācijas „Grata” Vērtspapīru nodaļa, konsaltinga firma „Ekondata” (direktore Olga Lukašina). .
Tā sākās arī karjera biznesa žurnālistikā: vispirms lietišķajā avīzē „Экспресс” (galvenais redaktors Andrejs Voroncovs), bet no 1992.gada avīzē „Бизнес & Балтия” (galvenais redaktors — „Ekondata” dibinātājs, bijušais RCAI pasniedzējs, ekonomikas doktors Vladimirs Gurovs).
Olga Pavuka sāka strādāt kā vienkārša žurnāliste, kura ir kompetenta ekonomikā un finansēs, taču drīz vien jau vadīja Finansu un banku nodaļu, pēc tam kļuva par galvenā redaktora vietnieci un redkolēģijas dalībnieci. Šajā pat avīzē strādāja arī viņas zinātniskais vadītājs Imants Kirtovskis, kolēģi zinātniskajā darbā Olga Lukašina un Oļegs Božko.
Te bija arī Pavukas bērnu — Pjotra un Olgas — pirmā darba vieta. Viņi darbojās kā reportieri. To laiku redakcijai bija raksturīga radoša, biedriska un atbalstoša atmosfēra, veselīga konkurence par visinteresantākajām tēmām.
Olga Pavuka veiksmīgi darbojās kā izmeklējošā žurnāliste, rakstīja analītiskus materiālus, lielās intervijas, sagatavoja rakstu sēriju par Latvijas pirmajām pārvaldītājsabiedrībām un privatizāciju, atklājot Latvijas sabiedrībai izcilu uzņēmēju likteņus. Viņas vadībā izauga vairāki spēcīgi žurnālisti: Nataļja Bardovska, Sergejs Bardovskis, Ļevs Fainveics, Jegors Jerohomovičs, u.c.
1998.gada augustā zviedru izdevniecība „Bonnier” uzaicināja Olgu Pavuku par konsultanti, lai sagatavotu Latvijā visietekmīgākās lietišķās avīzes „Dienas bizness” versiju krievu valodā. Taču ekonomiskā krīze Krievijā lika „Bonnier” vadībai pēc trīs mēnešiem atteikties no šī projekta.
1998.gada nogalē žurnāla „Балтийский курс” izdevējs un galvenais redaktors, Latvijas žurnālistikas zvaigzne Jānis Domburs uzaicināja Olgu Pavuku ieņemt viņa vietnieka amatu.
2000.gadā žurnāls tika pārdots izdevniecībai „Preses nams”, Pavuka kļuva par tā galveno redaktori.
2003.gadā kopā ar domubiedriem nodibināja uzņēmumu „Cordex Media”. Izmantojot kredītu, uzņēmums izpirka žurnālu „Балтийский курс/The Baltic Course” no iepriekšējā izdevēja, bet pēc kredīta dzēšanas Olga Pavuka kļuva par uzņēmuma vienīgo īpašnieci, turpinot strādāt kā žurnāla galvenā redaktore.
2007.gadā tika pieņemts lēmums slēgt žurnāla drukāto versiju, un 2008.gada janvāri darbu sāka interneta žurnāls Baltic-course.com, kas piedāvā ziņas un analītiskus materiālus par biznesa vidi Baltijas reģionā.
Olga Pavuka ir tā iedvesmotāja un galvenā redaktore.