google/wiki40b huggingface dataset:
Celakantveidīgās

Morfoloģija

Vislielākais ķermeņa augstums ir muguras peldspuras priekšējās malas līmenī. Senākajām celakantveidīgajām zivīm smadzeņu kapsulu veidoja divi lieli pārkaulojumi, vēlākajām attīstījās tikai atsevišķi pārkaulojumi un parsvarā saglabājās skrimslis. Etmoīds uz augšu paplašinās un nosedz rostrālo dobumu. Uz tā augslēju virsmas nav padziļinājumu. Katrā pusē ir divas nāsis ar kopējo iekšējo atvērumu. Hoānu nav. Aizmugurējā deguna sieniņa ir bieza. Deguna dobums nav savienots ar acu dobumu. Ožas nerva kanāls ir ļoti īss. Olfaktorais izaugums nav izteikts. Hiomandibulare ir reducēts. 
Augšžokļa loks pievienots pie endokrānija atsevišķi. Bazipterigoīdais izaugums daļēji vai pilnībā reducējies. Ir priekšausu izaugums. Nav maxillaria un augslēju plātnes. Suboperculum un ektopterigoīds ir vāji attīstīti vai arī to vispār nav. Praeoperculum ir saaudzis ar quadrato-jugale. Dentale īss, pārklāts ar vienīgo speniale un angulo-supraangulare. Divi koronoīdi, priekšējais – maziņš, bez zobiem. Zobi no ārpuses gludi, bez locījumiem, ar lielu pulpas dobumu. Clavicula bez augšupejošā izauguma, stipri pārklāj kleitrumu (cleithrum). Esošais extracleithrum nav homologs ar citām zivīm. Nav interclavicula. Jūtīgie kanāli ir samērā plati. Virsacu kanāls iet starp supraorbitalia un frontonasalia. Starp virsacu un zemacu kanāliem ir papildus anastomozas. 
Peldpūslis vāji attīstīts, dažām sugām pārkaulojies. Mugurkaula skriemeļi ir tikai rezēm astes daļā. Spurām ir spēcīga, bet samērā īsa pamatne un pagarinātas daivas. Pirmā muguras un anālā peldspura ir nobīdītas uz priekšu. Aste dificerkāla, ar papildus vidējo daivu. Katrs stars tiek balstīts ar vienu radiāliju. Pāra peldspurās radiālijas ir stipri reducētas. Lepidotrihijas ir daļēji segmentētas, muguras un anālajā peldspurās var balstīties uz plātnītes. Zvīņas ieapaļas ar ādas zobiņiem vai valnīšiem. Starp ādas zobiņu ģenerācijām nav kaula starpslānīša.

Izplatība

Celakantveidīgās zivis attīstījās saldūdeņos, bet paleozoja beigās plaši izplatījās arī jūrās. Vēlāk to skaits un daudzveidība samazinājās. Acīmredzot to ietekmēja starspurzivis, kuras triasā izplatījās pa visiem ūdens baseiniem. Fosilā veidā celakantveidīgās zivis ir zināmas no vidusdevona līdz krīta periodam. Mūsdienās ir zināma viena ģints ar divām sugām, kas ir izplatīta Indijas okeānā Āfrikas austrumu piekrastē un pie Indonēzijas Sulavesi salas. Dzīvo apmēram 90 – 200 m dziļumā. Latvijā ir zināma tikai viena fosilā celakantveidīgo zivju suga — Miguashaia grossi no Lodes karjera (Cēsu rajons).
Bosnijas un Hercegovinas vēsture

Bosnijas un Hercegovinas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Bosnijas un Hercegovinas teritorijā.

Bosnijas valsts izveide

Senatnē mūsdienu Bosnijas un Hercegovinas teritoriju apdzīvoja ilīrieši. Mūsu ēras sākumā Ilīrija kļuva par Romas impērijas provinci. Pēc Rietumromas impērijas krišanas reģionu sāka pārvaldīt Bizantija. 6.—7. gadsimtā šeit ienāca slāvu ciltis. 12. gadsimta vidū izveidojās Bosnijas banats, kas atradās Ungārijas karalistes vasaļatkarībā. 1377. gadā Bosnija kļuva par neatkarīgu karalisti.

Osmaņu un Austroungānijas pakļautībā

No 1463. līdz 1878. gadam Bosnija un Hercegovina atradās Osmaņu impērijas pakļautībā. 1878. gadā pēc Krievu—turku kara Bosnijas teritoriju anektēja Austroungārija. 1914. gada 28. jūnijā Bosnijā dzīvojošie serbu nacionālisti, kas vēlējās apvienošanos ar Serbijas karalisti, nošāva Austroungārijas troņmantnieku Franci Ferdinandu, kas drīz noveda pie Pirmā pasaules kara sākšanās.

Integrācija ES

2012. gadā Eiropas Komisija uzsāka sarunas ar Bosnijas un Hercegovinas sastāvā esošo politisko vienību pārstāvjiem par iespējamo Eiropas Savienības kandidātvalsts statusa piešķiršanu. 2016. gada 15. februārī Bosnija un Hercegovina iesniedza pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā.
Zasulauks (stacija)

Vēsture

Dzelzceļa stacija Zasulaukā tika izveidota, kad tika atklātas Rīgas—Bolderājas (1873) un Rīgas—Tukuma (1877) dzelzceļa līnijas. Abas dzelzceļa līnijas piederēja Rīgas—Dinaburgas dzelzceļa sabiedrībai, taču 1895. gadā tās jau bija izpirkusi valsts.
Tagadējā Zasulauka stacijas ēka uzbūvēta 1912. gadā.
1950. gadā Zasulauka stacija tika piemērota elektrovilcienu vajadzībām, tie sāk kursēt posmā Rīga—Dubulti. 1954. gada 3. augustā netālu no Zasulauka stacijas tika atklāts Zasulauka lokomotīvju depo.
Konrāds fon Fītinghofs

Konrāds no Fītinghofas jeb Konrāds Fitinghofs (latīņu: Conradus de Vytinghove, vācu: Conrad von Vytinghove, miris 1413. gada 14. februārī) bija Livonijas ordeņa mestrs no 1401. gada 21. oktobra līdz savai nāvei 1413. gadā.
Konrāds fon Fītinghofs ieradās Livonijā no Vestfālenes un no 1387. līdz 1393. gadam bija Aizkraukles komturs, no 1396. līdz 1401. gadam Vīlandes komturs. 1401. gadā tika ievēlēts par Livonijas ordeņa mestru. 1409. gadā viņš noslēdza separātu miera līgumu ar Lietuvas dižkunigaiti Vītautu Dižo, tāpēc viņa vadītie Livonijas ordeņa spēki nepiedalījās Tanenbergas kaujā, kurā tika sagrauta Vācu ordeņa varenība.

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Konrādu:
"Konrāds Fitinghofs, 30. Vācu ordeņa mestris. Mestŗa amatu Konrāds Fitinghofs sāka pildīt 1402. gadā. Viņš veda lielu karu ar Pliskavas krieviem, un lielā kaujā pie Modas upes nokāva 7000 krievu un ļoti daudz noslīcināja upē. Pēc tādas uzvaras mestris gribēja dzīties ienaidniekiem pakaļ, bet tā kā Polijas ķēniņš Jagailis un Lietavas lielfirsts Vitolds ļoti apdraudēja Prūsiju, tad viņš devās atpakaļ, lai palīdzētu Prūsijai.
Šī mestra laikā, 1407.gadā, iesāka celt sv. Brigitas klosteri Marientālā, vienu jūdzi no Rēveles. Trīs bagāti Rēveles tirgoņi, Heinrihs Švalbergs, Heinrihs Huksers un Gerlahs Krūse, kuri šim nolūkam bija atdevuši visu savu mantu, skaitāmi par klostera dibinātājiem. Viņi tapa arī par klostera brāļiem. Heinrihs Švalbergs bija klostera celtnieks un strādāja pie klostera 29 gadus, šinī klosterī dzīvoja mūki un mūķenes, bet bija šķirti vieni no otriem ar mūra sienu".
Orhonas raksts

Orhonas raksts jeb sentjurku rūnas bija rakstība, ko izmantoja Centrālāzijā no 5. gs. p.m.ē līdz 10. gs. m.ē. Pirmais zināmais tjurku alfabēts. Nosaukts pēc pirmā atraduma Orhonas ielejā (Mongolijā). Dažreiz to sauc par tjurku rūnām, jo zīmes ir līdzīgas ģermāņu rūnu rakstam (dažas pat sakrīt gan vizuāli, gan fonētiski).
Mordehajs Dubins

Biogrāfija

Dzimis Rīgā 1889. gadā turīgu ebreju tirgotāju ģimenē, kas bija ieguvusi atļauju uzturēties ārpus nometinājuma joslas. Mācījās ebreju reliģiskajā skolā. Pēc 1905. gada revolūcijas iesaistījās sabiedriskajā darbībā, palīdzot izputējušiem ebreju uzņēmējiem. Tirgojās ar kokiem, kurus pludināja no Baltkrievijas pa Daugavu. Pirmā pasaules kara laikā darbojās komitejā, kura palīdzēja karā cietušajiem vai ievainotajiem ebrejiem.
1918. gada nogalē darbojās Latvijas Tautas padomē, kur pārstāvēja Latvijas valsts dibināšanu atbalstošo ebreju kopienu. 1920. gadā bija viens no starptautiskās ortodokso ebreju politiskās kustības “Agudas Izrael” ("Izraēla savienība") Latvijas atzara (saukta par "Agudu") radītājiem un līderiem, pārstāvēja reliģiski ortodoksālos un konservatīvos ebrejus. Partija Agudat Isroel sadarbojās ar pilsoniskajām partijām, jo īpaši Latviešu Zemnieku savienību. Šo partiju viņš pārstāvēja gan Satversmes sapulcē, gan arī visās pirmskara Saeimās. Dubins bija viens no retajiem mazākumtautību pārstāvjiem, kurš jau 1. Saeimā uzstājās un komisijās runāja tikai latviešu valodā, lai arī Saeimas darbā latviešu valoda kļuva par vienīgo lietojamo valodu tikai 1932. gadā. Mordehajs Dubins aktīvi aizstāvēja ebreju tiesības un daudzkārt palīdzēja padomju ebrejiem izceļot caur Latviju uz rietumiem. Dubinam bija izšķiroša loma Padomju Savienībā apcietinātā hasīdu rabīna J. Šnejersona atbrīvošanā 1927. gadā. 
Arī Kārļa Ulmaņa režīma laikā viņš spēja saglabāt labvēlīgu varas iestāžu attieksmi pret ebrejiem. Šeit Mordehajam Dubinam palīdzēja draudzība ar pašu Ulmani.
Pēc Latvijas okupācijas M. Dubinu arestēja un izveda uz Krieviju. Pēc kara beigām viņš 1946. gadā atgriezās Latvijā, bet pēc neilga laika Dubinu atkārtoti apcietināja un 1948. gada 16. oktobrī apsūdzēja "dalībā ebreju pretpadomju nacionālistiskā organizācijā". M. Dubinam piesprieda desmit gadu ieslodzījumu cietumā. Maskavas Butirku cietumā Dubins atteicās no ēdiena un pēc tiesu psihiatriskās ekspertīzes slēdziena tika atzīts par garīgi slimu un 1949. gada 12. janvārī pārsūtīts uz Tulas speciālo psihiatrisko slimnīcu, kur 1956. gadā viņš nomira. Sākumā viņu apglabāja Tulā, bet pēc tam pārapbedīja Malahovkas ebreju kapsētā pie Maskavas.
Eimunda sāga

Eimunda sāga (sennorvēģu: Eymundar þáttr hrings) ir viena no īslandiešu sāgām, kas saglabājusies 14. gadsimta beigās (1387-1394) pārrakstītajā "Grāmatā no Plakanās salas" (sennorvēģu: Flateyjarbók). Sāga satur teiksmu par vikingu piedzīvojumiem Gardarīkē (Kijevas Krievzemē). 19. gadsimtā sāga vairākas reizes tulkota un izdota Krievijas impērijā, kur tā izpelnījās lielu interesi kā Senās Krievzemes vēstures alternatīvs tēlojums no skandināvu vikingu viedokļa.
Senlatvijas vēstures vikingu perioda izpratnei ir svarīga sāgas nobeigumā pieminētā ap 1041. gadu noslēgtā vienošanās par to, ka ķēniņš Eimunds saņem valdīšanā Polocku vai tās kaimiņos esošo zemi, ko krievu vēsturnieki identificē kā Daugavas līvu zemi (Livoniju) (Сенковский, 1834) vai Jersikas ķēniņvalsti (Сапунов, 1916).  
Uzskata, ka šīs vikingu sāgas vecāko variantu latīņu valodā ir pierakstījis Īslandes benediktīniešu mūks Odrs Snorasons (Oddr Snorrason), kas dzīvoja 1133. gadā dibinātā Tingeiraras klosterī (Þingeyrarklaustur). Šī sāga līdz mūsdienām saglabājusies kā daļa no īslandiešu valodā tulkotās Ingvara sāgas (Yngvars saga víðförla) par apmēram 1036.–1042. gadā notikušo Ingvara Tālbraucēja (zviedru: Ingvar Vittfarne) ekspedīciju lejup pa Volgas upi uz Kaspijas jūras zemēm un Persiju (Serkland).
Tāpat daži sāgā minētie notikumi ir līdzīgi dāņu mūka Sakso 12. gs. beigās sacerētajā hronikā Gesta Danorum aprakstīto dāņu vikingu ķēniņu Hadinga un Frodi karagājieniem uz Polocku pret ķēniņu Vespasiju un pret Hellesponta jeb Austrumu lielvalsts (Orientis imperium) ķēniņu Anduanu (Andwanus), ar kuru Frodi noslēdza savienību un apņēma viņa meitu par sievu.

Saturs

Sāgas sākumā stāstīts par to, kā Inglingu dinastijas cīņās Norvēģijas valdnieka Olafa II padzītais ķēniņš Eimunds Hringsons (konungr Eymundr Hringsson) kopā ar savu radinieku jarlu Ragnāru Agnarsonu (jarl Ragnarr Agnarsson) un 600 vīru karadraudzi ierodas pie Holmgārdas (Novgorodas) ķēniņa Jarizleifa (Jaroslava), kurš pēc sava tēva ķēniņa Valdemāra (Vladimira) (konungr Valdimar) nāves vēlas uzbrukt ķēniņam Burizlafam (konung Búrizlaf) un iegūt varu Kenugārdā (Kijevā) (Kænugarðr). Eimunds un Ragnārs noslēdz savienību ar Jarizleifu un viņa sievu Ingegerdu (Ingigerðr), kas "apņemas viņiem atmaksāt zeltā un sudrabā" (Nú bjóðumst vér til at gerast varnarmenn ríkis þessa ok ganga hér á mála ok taka af yðr gull ok silfr ok góð klæði…).
Tālāk vēstīts par Kenugārdas aplenkšanu un to, kā Jarizleifs sūta Eimundu nogalināt savu brāli Burisleifu. Eimunds atsakās un dodas pie Palteskjas (Polockas) ķēniņa Vartilafa (Bračislava) (konungr Vartilafr), kuram ķēniņš Jarizleifs izvirza teritoriālas pretenzijas. Ingegerda un viņas radinieks zviedru jarls Ragnvalds Olafsons (jarl Rögnvaldr Úlfsson) mēģina nogalināt Eimundu. Pēc Ingegerdas sagūstīšanas Jarizleifs piekrīt noslēgt izlīgumu ar Vartilafu, pēc kura Jarizleifs turpina būt Gardarīkes ķēniņš Holmgārdā, bet Vartilafs iegūst Kijevu. Par Polockas valdnieku kļūst ķēniņš Eimunds, bet jarls Ragnvalds Olafsons par Aldeigjuborgas valdnieku. Kad pēc trīs gadiem Vartilafs nomirst, viņa valdījumus pārņem ķēniņš Jarizleifs.
Jānis Alksnis

Dzīvesgājums

Dzimis 1869. gada 7. decembrī Taurenes pagastā, kā eksterns beidzis skolu, jaunekļa gados strādāja uz būvēm pie sava tēvoča, pazīstamā latviešu būvmeistara J. Brauna (1859—1929), piedalīdamies daudzu Vidzemes baznīcu un biedrību namu būvniecībā, mācījās Kēnigsbergas būvskolā. No 1894. gada strādāja Sibīrijā kopā ar inženieri J. Krūmiņu pie Transsibīrijas dzelzceļa būves Aizbaikālā. 1901. gadā Krievijas impērijas Iekšlietu ministrijas Celtniecības tehniskajā komitejā Pēterburgā atkārtoti kārtoja eksāmenu būvtiesību iegūšanai, kas deva „tiesības izpildīt darbus cilvēku un ceļu būvniecības nozarē”, bet nedeva tiesības minētajai personai saukt sevi par inženieri vai arhitektu, tomēr paraksts uz projekta saskaņā ar tā laika likumiem nozīmēja arī obligātu būvvadību jeb autora uzraudzību, t.i. veikt tās pašas funkcijas, kas bija diplomētu arhitektu kompetencē.
Miris 1939. gada 9. janvārī Rīgā.
GDL

GDL (angļu: Geometric Description Language — 'ģeometriskā apraksta valoda') ir programmēšanas valoda ArchiCAD bibliotēkas objektiem. GSM ir šo objektu formāts.

Lietojums

Šie objekti ir līdzīgi blokiem AutoCAD, taču tie ir uzdoti parametriski, 2D un 3D dimensijas ir saistītas, tātad jebkurā skatā var iegūt pareizu attēlu, skatu (piemēram, sānskatu griezumos, skatu no augšas plānos, kā arī perspektīvi 3D attēlos). GDL raksts, instrukciju virkne nosaka ArchiCAD bibliotēkas objekta galvenās iezīmes: 3D modeli, 3D modeļa projekcijas-profilos, griezumos vai virsskatā, divdimensionālos plānos, lietotāja saskarne attēlo un ļauj rīkoties, uzskaita darbības, parametrus.
Visas ArchiCAD versijas satur savas standartbibliotēkas, arī tādus objektus kā mēbeles, logus, durvis, kokus, cilvēkus, auto, konstrukcijas elementus utt..
Ir pieejamas dažādas komerciālas interneta lapaspuses, kur tiek piedāvāti augstas detalizācijas parametriski objekti, kas, iespējams, ir labāki un vairāk variējami kā standartbibliotēkās piedāvātie, piemēram, ļoti daudz apkārtni veidojoši objekti-augi, cilvēki, dārza elementi, kas oriģināli nav iekļauti programmā.

Licencēšana

GDL ir brīvi pieejama tehnoloģija (lai gan ArchiCAD ir jāiegādājas par naudu), ir atļauts un iespējams attīstīt uz GDL bāzētus bibliotēkas objektus, lietojot rīkus, palīglīdzekļus, kā Graphisoft LP XMLConverter un Graphisoft GDL Web Plug-In.

Tehniskā informācija

GDL programmēšanas valoda pamatā ir līdzīga BASIC. Tai ir tādi paši kontroles mehānismi un variējami uzstādījumi.
GDL 2D un 3D modelēšanas elementi ir saistīti ar lokālo, labējo koordinātu sistēmu. Lai novietotu elementu vēlamajā pozīcijā, ir jāpārvieto un jāpārorientē koordinātu sistēma, tad neatkarīgi no pamata koordinātu sistēmas rada elementu. Katrs koordinātu sistēmas pārvietojums, rotācija vai virziena maiņa ir transformācija. Transformācijas dati saglabājas stekā (datu glabātuvē), kas var tikt papildināta ar tālākajām transformācijām vai tikt izbeigta, izdzēšot kādu transformāciju iepriekš.
GDL ir atpakaļejoša savietojamība, kas nozīmē, ka ArchiCAD bibliotēkas objekts būs nolasāms ar katru jaunāko ArchiCAD programmu, bet ne ar vienu no iepriekšējām. Detalizētai tehniskai specifikācijai izmantot GDL lietošanas pamācību kādā no jaunākajām ArchiCAD versijām.
Sūzana Zontāga

Biogrāfija

Kā Sūzana Rozenblata dzimusi Ņujorkā ebreju izcelsmas kažokādu tirgotāja ģimenē. Kad Sūzanai bija pieci gadi, tēvs nomira. Septiņus gadus vēlāk māte apprecējās vēlreiz, un Sūzana pieņēma patēva uzvārdu.
Zontāga uzauga Arizonas štata Tusonā un Losandželosā. Sāka studēt Bērklijā, vēlāk pārgāja uz Čikāgas universitāti, kur ieguva bakalaura grādu. 17 gadu vecumā, mācoties Čikāgas universitātē, apprecējās ar sociologu Filipu Rīfu. Viņi bija precējušies astoņus gadus, 1952. gadā viņiem piedzima dēls Deivids Rīfs, kurš vēlāk kļuva par mātes redaktoru.
Vēlāk Zontāga studēja filozofiju, literatūru un teoloģiju Hārvardā, Oksfordā un Sorbonnā.
Zontāga kļuva par Ņujorkas intelektuālās dzīves redzamu pārstāvi. 1966. gadā tika publicēts Zontāgas eseju krājums "Pret interpretāciju" (Against Interpretation), kurš kļuva plaši pazīstams. Zondāga bija biseksuāle, vispazīstamākās kļuva viņas attiecības ar fotogrāfi Anniju Leibovicu.
Savulaik Zontāga apmeklēja Ziemeļvjetnamu, atbalstot to cīņā. Tomēr Zontāga bija kritiski noskaņota pret Austrumeiropas sociālismu, nosaucot to par "fašismu ar cilvēcīgu seju".
Bosnijas kara Sarajevas aplenkuma laikā ilgstoši uzturējās Sarajevā, iestudējot tur Semjuela Beketa lugu "Gaidot Godo", tāpēc šajā pilsētā viņas vārdā nosaukta iela.
1976. gadā Zontāgai diagnosticēja krūts un dzemdes vēzi. Pēc ķīmijterapijas un radiācijas kursa viņai izdevās izveseļoties, tomēr, iespējams ārstniecības dēļ, 1998. gadā viņai atklāja leikēmiju, no kuras viņa mira 2004. gadā. Apglabāta Parīzē, Monparnasas kapsētā.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (8. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu astotajā dienā (19. februārī) sacīkstes norisinājās 7 disciplīnās un tika izcīnīti 4 medaļu komplekti.
OVH

Wikileaks

2010. gada decembrī, franču Gizmodo mājaslapa atklāja, ka WikiLeaks izvēlējās OVH kā tā jauno tīmekļa mitināšanas pakalpojumu sniedzēju, pēc Amazon atteikšanās sniegt šādus pakalpojumus. 3. decembrī, pieaugošās diskusijas lika Ērikam Besonam, Francijas rūpniecības, enerģētikas un digitālās ekonomikas ministram, aicināt Francijas uzņēmumiem nesadarboties ar WikiLeaks un pētīt iespējamus legālus veidus šo pakalpojumu liegšanai Wikileaks. Mēģinājums liegt pakalpojumus Francijā neizdevās, jo, 2010. gada 6. decembrī, tiesnesis sprieda, ka nav pamatojuma OVH beigt sniegt pakalpojumus WikiLeaks.
FIDE Album

Šaha kompozīciju atlase

Problēmistu iesūtīto šaha kompozīciju atlasi katrai albuma nodaļai veic starptautiska tiesnešu kolēģija (3 tiesneši un direktors). Katrs tiesnesis novērtē visas iesūtītās kompozīcijas ar punktu skaitu no 0 (slikts) līdz 4 (labs). Ja kompozīcija iegūst summā 8 vai vairāk punktus (dažos gadījumos arī 7,5 punktus, ja nodaļai atlasīto uzdevumu skaits ar 8 un vairāk punktiem ir pārāk mazs), to iekļauj FIDE albumā.
Terrestrial Trunked Radio

TETRA Latvijā

Latvijā TETRA sistēmu izmanto Rīgas pašvaldības transports (kopš 2006. gada). Artevea ražota sistēma uzstādīta Ventspils uzņēmumā Ventamonjaks Services.
Rūdolfs Ronis

Biogrāfija

Rūdolfs Ronis dzimis Krievijas impērijas Vidzemes guberņas Veru apriņķī, tagadējā Igaunijas teritorijā.
Kara gados evakuējies uz Petrogradu. Tur 1916. gadā kopā ar citiem latviešu sportistiem piedalījies sporta biedrības "Latvija" dibināšanā, kuru uzskata par pirmsākumu vēlākajai atlētu vidū populārajai sporta biedrībai "Krauze". Bijis 1916. un 1918. gada Krievijas čempions, 1917. gada Krievijas vicečempions un 1918. gada Petrogradas čempions. Pēc kara atgriezies Latvijā.
Bijis pieckārtējs Latvijas olimpiādes uzvarētājs, astoņkārtējs Latvijas meistars —  1920., 1921., 1923. un 1926. gadā pussmagajā; 1924. un 1930. gadā vidējā un 1925.gadā vieglajā svarā.
1921. gada 5.—8. novembrī Helsinkos notika Pasaules  meistarsacīkstes grieķu-romiešu cīņā. Tajās piedalījās arī trīs Latvijas cīkstoņi — J. Polis (smagais svars), A. Muskats (pussmagais svars) un R. Ronis (vieglais svars). Rūdolfs Ronis 12 dalībnieku konkurencē ieguvis otro vietu.
Būdams robežsargs uz Latvijas-Igaunijas robežas, no 1923. gada dzīvojis Rūjienā, tur nodibinājis sporta kluba "Krauze" Rūjienas nodaļu un trenējis jaunos cīkstoņus. Vairāki viņa audzēkņi vēlāk bija pazīstami Latvijas cīkstoņi — E. Bietags, P. Atars un citi.
1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš guva četras uzvaras, bet piektajā cīņā, tiesnešu domām daloties, uzvaru piešķīra pretiniekam. Latvijas delegācija un R. Ronis, protestējot pret netaisnīgo lēmumu, no turpmākām cīņām atteicās un palika dalītajā 6.—9. vietā.
1926. gadā Eiropas čempionātā Ronis vidējā svarā izcīnīja 4. vietu.
1928. gadā atgriezies Rīgā, sacensībās pārstāvējis Rīgas policijas darbinieku sporta klubu (RPDSK) un kļuvis par Rīgas čempionu vidējā svarā.
Aktīvās sporta gaitas beidzis 1930. gadā pleca traumas dēļ. Bijis cīņas sporta tienesis. Rūdolfs Ronis miris 1970. gada 30. martā Rīgā.
Petehija

Petehija (latīņu: petricula) ir vismazākais asinsizplūdums (1–2 mm), kas pārsvarā atrodas uz ādas, kā arī uz gļotādām un serozajiem apvalkiem. Tās izmēri variē no adatas galviņas līdz zirņa lielumam. Ar laiku tās kļūst bālas, pēc tām brūnas un izzūd, dažreiz atstājot tajā vietā nedaudz pigmentēto plankumiņu.

Iemesli

Petehijas novēro pacientiem ar izsituma tīfu, bakām, septicēmiju, trombocitopēniju. Petehijas var rasties arī fizikālu iemeslu dēļ, piemēram, stipri klepojot, vemjot, raudot, kā rezultātā tās var veidoties uz sejas, it īpaši, acu rajonā.
Kārlis Pētersons (mākslinieks)

Biogrāfija

Kārlis Pētersons pieder pie mākslinieku paaudzes, kas bija spiesta dzīvot un strādāt ārpus dzimtenes, kurā sociālie apstākļi un nacionālie spaidi nebija labvielīgi daiļradei. 
Pēterburgas Mākslas akadēmijā viņš mācījas kā brīvklausītājs (1855--1866) vienlaikus ar A.Dauguli, K.Hūnu, J.Federu. Mācību gaitā K.Pētersons ieguva sudraba medaļas par gleznām "Vidzemes tirgus" un "Rekrušu iesaukšana Vidzemē".

Mākslinieciskā darbība

Kārlis Pētersons attēlojis Vidzemes tirgus skatus un smagos rekrušu laikus sadzīviskā žanra gleznās, bet diemžēl to atrašanas vieta nav zināma. Latvijas Mākslas muzejā glabājas tikai viens darbs -- "Drēbnieka D.Kuškes portrets", kas liecina par mākslinieka  labām raksturotāja spējām un profesionālu izpildījuma līmeni.
Andromeda (mitoloģija)

Andromeda (sengrieķu: Ἀνδρομέδα, Androméda, vai Ἀνδρομέδη, Andromédē) sengrieķu mitoloģijā ir etiopu valdnieka Kēfeja un Kasiopejas meita.
Tika paredzēts viņu atdot apēšanai briesmonim, kas tika uzsūtīts Etiopijai, jo Andromedas māte lielījās ar savu skaistumu Poseidonam un nereīdām. Briesmoni iznīcināja Persejs, kam Andromeda tika apsolīta par sievu. Viņš arī pārvērta par akmeni viņas iepriekšējo līgavaini. Viņiem bija daudz pēcnācēju, tai skaitā Hērakls.
Andromeda tika novietota zvaigžņu vidū, pateicoties Perseja varoņdarbiem.
Latvijas Basketbola līga

Turnīra izspēles kārtība

Laika gaitā daudzkārt mainījusies turnīra izspēles kārtība. 2005./2006. gada sezonā LBL nepiedalījās 5 spēcīgākās Latvijas komandas, jo tās startēja BBL čempionātā. Šīs 5 komandas pārējām pievienojās tikai izslēgšanas turnīra gaitā. 2006./2007. gada sezonā LBL piedalījās 16 komandas. Turnīru iesāka 12 komandas, bet 4 spēcīgākās (BK Ventspils, BK Barons/LU, ASK Rīga un SK Valmiera/Lāčplēša Alus) sezonu iesāka BBL turnīrā, bet LBL pievienojās sezonas vidū, kad 16 LBL komandas tika sadalītas divās grupās, spēcīgākās 4 no 12 turnīru iesākušajām cīnījās pret 4 BBL komandām, bet atlikušās 8 — par neizkrišanu uz zemāku līgu. 
2007./2008. gada sezonā LBL komandu skaits palielinājās līdz 17. Iepriekšējā gadā pēdējā vietā palikušās LSPA/VEF komandas vietu ieņēma BK Saldus. Vieta turnīrā tika piešķirta jaunizveidotajai VEF Rīga komandai. Pēc spēku samēra komandas tika sadalītas divās divīzijās. 1. divīzijā spēlēja astoņas komandas. Trīs no tām (ASK Rīga, BK Ventspils un Barons/LMT) ar pārējām savas divīzijas komandām aizvadīja divas spēles, bet pārējās piecas komandas savā starpā tikās četras reizes. Vietu secība turnīra tabulā tika noteikta aprēķinot uzvarēto spēļu procentus. 2. divīzijas 9 komandas aizvadīja četru apļu turnīru, pēc kura četras labākās ieguva tiesības spēlēt izslēgšanas spēlēs. Priekšpēdējā vietā palikusī komanda spēlēja pārspēles ar Amatieru Basketbola līgas 2. vietas ieguvēju, bet pēdējā vietā palikusī komanda zaudēja tiesības spēlēt LBL.
2008./2009. gada sezonā 1. divīzijā spēlēja 9, bet 2. divīzijā — 13 komandas.
Kopš 2018./2019. gada sezonas spēcīgākie Latvijas klubi spēlē OlyBet Latvijas—Igaunijas basketbola līgā. LBL augstākās divīzijas izslēgšanas spēlēs piedalās seši klubi, kuri ierindojas visaugstāk Latvijas—Igaunijas basketbola līgas turnīrā.
Frenks Razgals

Spēlētāja karjera

Karjeru sāka 2012.—13. gada sezonā Latvijas čempionāta komandas HS Rīga sastāvā. 2014. gadā pievienojās MHL vienībai HK Rīga. 2015.—16. un 2016.—17. gada sezonās pa piecām spēlēm aizvadīja arī KHL kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā.
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā.
Ziemassvētku jampadracis

Sižets

Filmas galvenie varoņi ir Cīrulīšu ģimene, kurā ir pieci bērni. Tēvs Valdemārs ir mūzikas skolotājs, kurš nespēj nopelnīt pietiekami daudz naudas ģimenes uzturēšanai un dzīvokļa īres nomaksāšanai. Tāpat ģimenei nepietiek naudas, lai tiktu uz brīnumbērna Raimonda koncertu. Tā kā Cīrulīšu bērni vēlas tikt uz šo koncertu, viņi cenšas ar šo situāciju tikt galā, tomēr beigās Raimonda pirksts tiek savainots tā, ka viņš nevar muzicēt. Valdemārs koncertu izglābj, kā rezultātā Raimonda tēvs Cīrulīšu ģimenes galvai piedāvā darbu savā mūzikas skolā.