google/wiki40b huggingface dataset:
Sandra Sondore Kukule

Biogrāfija

Izglītību ieguvusi Rīgas 50. vidusskolā un Latvijas Universitātē.
1998. gadā piedalījusies skaistumkonkursā "Misis Latvija" un ieguvusi titulu "Skatītāju simpātija". 1999. gadā S. Kukule kļuva par Latvijas prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas padomnieci. Pēc V. Vīķes-Freibergas prezidenta amata termiņa beigām kļuva par nākamā prezidenta Valda Zatlera padomnieci likumdošanas jautājumos, padomnieces amatā bijusi līdz 2011. gadam, kad beidzās V. Zatlera prezidenta amata termiņš. 2011. gadā bijusi viena no Zatlera Reformu partijas dibinātājām, pēc tam kļuvusi par vienu no partijas valdes loceklēm.
2001. gadā startējusi Latvijas pašvaldību vēlēšanās, no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta kandidējot uz vietu Rīgas domē, taču netika ievēlēta. Pēc diviem gadiem izstājusies no partijas. 2011. gadā S. Sondore Kukule kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās no Zatlera Reformu partijas saraksta, taču netika ievēlēta valsts parlamentā. 2011. gada beigās kļuva par ārlietu ministra Edgara Rinkēviča padomnieci.
TEC-1

Rīgas pirmā termoelektrocentrāle (TEC-1) ir AS “Latvenergo” piederoša termoelektrostacija, kas atrodas Rīgas ziemeļaustrumu daļā, Čiekurkalnā. Rekonstruētā elektrostacija kā galveno kurināmo izmanto dabasgāzi, savukārt kā rezerves kurināmais ir paredzēta dīzeļdegviela. Ikgadējais elektrostacijas dabasgāzes patēriņš veido aptuveni 230 miljonus kubikmetru, savukārt dīzeļdegvielas krājumi elektrostacijā veido aptuveni 6000 tonnu, kas ir pietiekams apjoms, lai nodrošinātu elektrostacijas darbību uz 10 dienām. Rekonstrukcijas rezultātā Rīgas TEC-1 elektroenerģijas ražošanas lietderības koeficients ir pieaudzis no 30% līdz 46%, savukārt siltuma ražošanas lietderības koeficients ir pieaudzis līdz 88-89%.
Rīgas TEC-1 saražoto elektroenerģiju nodod Latvijas elektropārvades sistēmas 110 un 330 kilovoltu tīklos, savukārt saražoto siltumu realizē Rīgas siltumapgādes uzņēmuma "Rīgas Siltums" tīklā.

Vēsture

Rīgas termoelektrocentrāle tika uzcelta laikā no 1954. līdz 1958. gadam. Līdz Pļaviņu hidroelektrostacijas uzbūvēšanai tā bija lielākā Latvijas elektrostacija un tās elektriskā jauda sasniedza 129,5 MW, bet siltuma ražošanas jauda - 616 MW. Elektrostacija bija aprīkota ar četrām tvaika turbīnām, sešiem enerģētiskajiem tvaika katliem un diviem ūdenssildāmajiem katliem. 
Sākotnēji elektrostacijas iekārtas bija paredzētas kurināšanai ar kūdru, bet vēlāk tās tika pielāgotas dabasgāzes un mazuta kurināšanai. 
1990. gadu nogalē saistībā ar elektrostacijas iekārtu slikto tehnisko stāvokli elektrostacijas ekspluatācija tika veikta tikai apkures sezonas laikā, savukārt ekonomisku apsvērumu dēļ pārtraukta kūdras kā kurināmā izmantošana.
2001. gadā tika uzsākts Rīgas TEC-1 rekonstrukcijas projekts, esošās iekārtas aizvietojot ar modernām, mūsdienu tehnoloģijām atbilstošām gāzes-tvaika cikla koģenerācijas iekārtām, kas ļāvis paaugstināt kurināmā izmantošanas lietderības koeficientu. Izmaksu dēļ tika pieņemts lēmums neatjaunot esošās iekārtas un ēkas, bet tā vietā uzbūvēt pilnīgi jaunu ēku ar jaunām iekārtām.
Pēc rekonstrukcijas, kas pabeigta 2005. gada novembrī, Rīgas TEC-1 ražotnes pašreizējā uzstādītā elektriskā jauda ir 144 MW, siltuma jauda ir 490 MW. Rekonstruētā elektrostacija ir aprīkota ar divām gāzes turbīnām un vienu tvaika turbīnu, kā arī 3 ūdens sildāmajiem katliem. Rīgas TEC-1 darbojas koģenerācijas režīmā, vienlaikus ražojot gan siltumenerģiju, gan elektroenerģiju. Elektrostacijas aprīkojums neparedz tās izmantot elektroenerģijas ražošanai kondensācijas režīmā (bez siltumenerģijas izstrādes).
2004. gadā Rīgas TEC-1 saražoja 0,225 TWh elektroenerģijas un 0,719 TWh siltumenerģijas, 2006. gadā Rīgas TEC-1 plānotie ražošanas apjomi bija 1,085 TWh elektroenerģijas un 1,021 TWh siltumenerģijas.
Prāvests

Prāvests (lejasvācu: pravest, cēlies no latīņu: praepositus — 'tas, kurš nolikts priekšā') ir viens no vadītāja, priekšnieka amatiem kristīgās baznīcas hierarhijā.
Katolicismā sākotnēji tā sauca benediktiešu klostera vadītāja (abata) vietnieku — prioru. Jau vēlāk par prāvestu atsevišķās Eiropas zemēs (galvenokārt — Centrāleiropā un Austrumeiropā) sāka saukt domkapitula vadītāju vai arī draudzes garīdznieku. Mūsdienās katoļi par prāvestu sauc diecēzes iecirkņa priekšnieku.
Protestantismā (galvenokārt — luterānismā) tas ir baznīcas pārvaldes iecirkņa un tā amatpersonu priekšnieks. Tā galvenie uzdevumi — vizitācijas, jauno draudžu mācītāju ievešana amatā, iecirkņa mācītāju un citu baznīcas amatpersonu sanāksmju vadīšana.
Druckas kņazi

Druckas kņazs bija Druckas (mūsdienās Druckas ciems Talačinas rajonā, Baltkrievijā) dalienu kņazistes valdnieka tituls 11.-14. gadsimtā. Druckas kņazi piederēja Polockas Rurikoviču dinastijai, 14. gadsimta vidū viņu valdījumus pievienoja Lietuvas dižkunigaitijai.

Vēsture

Pēc Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča nāves viņa valstī izveidoja Druckas, Minskas un Vitebskas dalienu kņazistes. Par pirmo Druckas kņazu 1101. gadā iecēla kņaza Vseslava dēlu Rogvolodu, kristītajā vārdā - Borisu, kas 1127. gada pats kļuva par Polockas kņazu. Kijevas lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Lielais 1129. gadā anektēja Polockas zemes un aizsūtīja tās kņazu dzimtu trimdā. Pēc atgriešanās no trimdas 1139. gadā sākās Druckas kņazu cīņa par varu Polockā ar Vitebskas un Minskas kņaziem, kas turpinājās līdz pat 13. gadsimta vidum.
13. gadsimta otrajā pusē Druckas kņazi nokļuva Minskas kņazu, vēlāk Vitebskas kņazu atkarībā. Ap 1270. gadu Vitebskas kņazi uz laiku nonāca Zelta Ordas, pēc tam Lietuvas dižkunigaitijas atkarībā. Pēdējais Polockas Rurikoviču dinastijas kņazs Druckā bija Andrejs Vasiļjevičs, kas krita 1399. gada Vorsklas kaujā pret Ordas karaspēku.
Titurga (Baloži)

Titurga ir 20. gadsimta 80. gados kompleksi veidots ciemats, mūsdienās — Baložu pilsētas daļa. Te atrodas pilsētas pārvalde (Ķekavas novada domes struktūra). Pie Titurgas atrodas Titurgas ezers.
K. Barona ielā atrodas piemiņas akmens Robertam Mūrniekam, ko 1991. gada janvāra barikāžu laikā nogalināja OMON.

Vēsture

1980. gadā sāka Ķekavas PMK ciemata būvi, kas pavisam drīz tautā ieguva nosaukumu Titurga. Projektā bija iekļauta jauna vidusskola, bērnudārzs, tirdzniecības un sadzīves pakalpojumu centri. Līdz 80. gadu beigām uzcēla apmēram 500 dzīvokļu, katlu māju, attīrīšanas ietaises, sadzīves pakalpojumu centru. Ciematam 1988. gadā piešķīra PSRS Valsts prēmiju. Pēc attīrīšanas ietaišu pabeigšanas sāka tīrīt Titurgas ezeru. Sākoties Atmodas periodam, celtniecības darbi apsīka. Palika neuzcelta vidusskola un bērnudārzs.
Ciematā uzcēla arī ēkas apģērba r/a "Latvija" iecirknim.
Anklāvs

Anklāvs ir kāda valsts vai valsts daļa, kura no visām pusēm robežojas ar citas valsts teritoriju.
Valstu anklāvi ir Vatikāns, Sanmarīno (abus iekļauj Itālija), Lesoto (iekļauj Dienvidāfrika).

Eksklāvs

Ja anklāvs ir valsts daļa, tas vienlaicīgi ir arī eksklāvs — teritorija, kas nerobežojas ar valsts pamatteritoriju. Taču ne visi eksklāvi ir anklāvi, jo šāda teritorija var robežoties ar vairāk kā vienu valsti. Piemēram, Kabinda, kas pieder Angolai, robežojas ar Kongo Demokrātisko Republiku un Kongo Republiku, bet Azerbaidžānai piederošais eksklāvs Nahčivana robežojas ar Irānu, Armēniju un Turciju.
Jehuda Leibs Ašlags

Mācība

Rabīns Ašlags radikāli atšķīrās no agrākajiem kabalistiem ar to, ka viņš Kabalu nemācīja vis slepeni un individuāli, bet gan publiski un visiem interesentiem. 
Viņš uzskatīja, ka pieaugošais cilvēku egoisms ved pie jaunām ciešanām un iekšēja tukšuma, ko nav iespējams pārvarēt bez garīguma palīdzības. Tādēļ ir jārada sistēma, kas katram cilvēkam ļautu saprast viņa dzīves jēgu, dzīvot saskaņā ar to un sasniegt pilnību. Viņš pareģoja, ka 1995.gadā notiks masveida pievēršanās Kabalai.
Tornis (šahs)

Torņa vērtība

Parasti pieņem, ka torņa vērtība ir vienāda ar piecu bandinieku vai vieglās figūras un pusotra bandinieka vērtībai. Vērtības starpību starp torni un vieglo figūru sauc par kvalitāti. Divi torņi ir līdzvērtīgi dāmai. Līdzīgi laidnim, torņa vērtība pieaug atklātās pozīcijās.
Kurts Fridrihsons

Biogrāfija

Dzimis Rīgā vācu vīndara un degustatora Johana Fridrihsona un viņa sievas Helēnas ģimenē. 1929. gadā beidzis Rīgas pilsētas vācu ģimnāziju.
No 1931. līdz 1938. gadam mācījies Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē, apmeklējis arī gleznošanas kursus pie Vilhelma Purvīša. 1938. gadā mācījies Parīzē pie A. Derēna.
No 1938. gada strādājis Valtera un Rapas grāmatnīcas ārzemju nodaļā, bet no 1941. gada — Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā. 1942.gadā apprecējās ar farmaceiti Zentu Dedzi. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā iesaukts vācu armijā. Kara beigās devies bēgļu gaitās uz Kurzemi. Pēc kara bijis pedagogs Ventspilī un Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā.
1951. gadā sakarā ar "Franču grupas" lietu Fridrihsons tika apcietināts un izsūtīts uz Sibīriju. Ieslodzījumā Omskas apgabalā atradies līdz 1956. gadam (reabilitēts 1991. gadā). Pēc atgriešanās Latvijā strādājis Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā. Vēlāk strādājis Dailes teātrī (1967—1972) un kombinātā „Māksla”.

Glezniecība

Kopš 1932. gada Fridrihsons bija piedalījies izstādēs, rīkojis personālizstādes. 1946. gadā Fridrihsons kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru. Pēc aresta 1951. gadā viņu izslēdza no Latvijas Mākslinieku savienības, bet 1957. gadā viņu uzņēma otrreiz. Fridrihsons strādāja eļļas tehnikā, 1950. gados pievērsās akvarelim, darbojās abstrakcionisma virzienā. Tika rīkotas viņa darbu izstādes, tai skaitā, "Lībiešu leģendas" (1967), "Indiāņu gaita" (1977), "Šopēna tēma" (1978), "Viesi un pasažieri" (1981).
1989. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1990. gadā kļuva par Latvijas Zinātņu akadēmijas goda locekli.
Fridrihsons nomira 1991. gada 31. janvārī. Apglabāts Rīgas Meža kapos.
2018. gadā iznāca Fridrihsonam veltīta dokumentālā filma "Kurts Fridrihsons".
USA-243

Lidojuma gaita

WGS-5 tika palaists 2013. gada 25. maijā 00:27 UTC ar nesējraķeti Delta IV Medium+(5,4) (lidojums D362) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-37B. Pēc veiksmīgā starta pavadonim tika dots nosaukums USA-243. Sākotnēji tas tika ievadīts augsti eliptiskā orbītā un veica R-4D dzinēja iedarbināšanas. Pēc tam ar jonu dzinēja XIPS-25 palīdzību tika sasniegta ģeostacionārā orbīta.
Pirms starta tika paziņots, ka WGS-5 atradīsies virs Amerikas punktā 52,5° rietumu garuma, bet tas nav apstipināts.
2. oktobrī Boeing paziņoja, ka WGS-5 pabeigta izmēģinājumu fāze, un pavadonis nodots Gaisa spēkiem.
Vadonības sabiedrība

Vadonības sabiedrība ir priekšpēdēja sabiedrības attīstības stadija E. Sērvisa izstrādātajā sociālās attīstības modelī.
Hermanis Klemencs

Dzīve

Klemencs mācijās Tērbatas ģimnāzijā un pēc tam jurisprudenci turienes universitātē. No 1860. gada līdz 1880. gadam viņš bija viens no spēcīgākajiem Krievijas šahistiem. Kopā ar A. Ašarinu un F. Amelungu Klemencs nodibināja Tērbatas Šaha savienību. 1869. gada beigās viņš aizbrauca uz Pēterburgu, kur sekmīgi spēlēja ar daudziem turienes šahistiem. No 1879. gada līdz 1882. gadam un no 1884. gada līdz 1890. gadam Klemencs bija Pēterburgas šaha klubu loceklis. 1881. gada sākumā Pēterburgas turnīrā viņš izcīnija trešo vietu aiz Čigorina un Alapina. Kopš 1881. gada viņš vadīja šaha nodaļu laikrakstā „Revaler Beobachter“. Pēc tam viņš bija viens no laikraksta „St. Petersburger Herold“ redaktoriem un tā šaha nodaļas vadītājs. Atklātne, kas sākas ar gājienu 1. h2 — h3 nosaukta Klemenca vārdā un saucas par Klemenca atklātni.
Septiņstūris

Septiņstūris - daudzstūris ar septiņām malām. Septiņstūra leņķu summa ir 900°. Tam ir 14 diagonāles. Katrs regulāra septiņstūra leņķis ir aptuveni 128,57° liels.
Vitolds Jakimčiks

Šaha kompozīcija

Kopš 1927. gada publicējis 85 šaha etīdes, no tām 7 apbalvotas ar godalgām. Septiņu PSRS individuālo čempionātu dalībnieks.
No 1967. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. Pamatojoties uz dzīves laikā sasniegtiem rezultātiem, 2016. gadā WFCC viņam piešķīra starptautiskā meistara titulu un reģistrēja viņu kā Krievijas šahistu.
Sēretika bāka

Raksturojums

Bākas augstums ir 15 m. Bāku veido četrstūrains betona tornis ar galeriju, bez laternas. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 19 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,5 s deg, 1,5 s pārtraukums, 0,5 s deg, 1,5 s pārtraukums, 0,5 s deg, 10,5 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 6 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Pilāta evaņģēlijs

Pirmā daļa

Pirmā daļā "Uz nāvi notiesātā grēksūdze naktī pirms apcietināšanas" aprakstītas Ješua (Jēzus Kristus) pārdomas un atmiņas par savu dzīvi. Ješua atceras savu bērnību, tēva zaudējumu. Atceras, kā viņš nonācis līdz savai pārliecībai, kā Jānis Kristītājs viņā saskatījis Mesiju. Ješua atceras savas izjūtas, kad Jānis viņu kristījis, kā viņš pēc tam sajutis Dieva klātbūtni un sev dāvāto spēku. Tagad olīvu dārzā pie Jeruzalemes Ješua gaida atgriežamies savu mīļāko mācekli Jūdu, kas atvedīs romiešu kareivjus. Ješua zina, ka viņu arestēs un, iespējams, sodīs ar nāvi. Viņu baida gaidāmās mokas, bet viņš ir gatavs sevi ziedot.

Otrā daļa

Otrā daļa ir veidota kā Jūdejas prefekta Poncija Pilāta vēstules savam brālim Titam Romā. Viņš apraksta notikumus, kas sākušies trešās dienas rītā pēc tam, kad kādam Ješua piespriests nāves sods ar krustā sišanu. Pilāts atceras, kā notikusi Ješua pratināšana un sodīšana. Pilāts atceras, kā viņa sieva Klaudija Prokula gribēja, lai viņš glābj Ješua no soda. Pilāts domāja, ka varbūt tas izdosies, piedāvājot pūlim par godu svētkiem atlaist brīvībā vienu no četriem tajā dienā notiesātajiem. Bet pūlis izvēlējās atbrīvot citu cilvēku. Nu mirušā Ješua ķermenis ir pazudis. Pilsētā sāk izplatīties baumas, ka viņš ir augšāmcēlies no mirušajiem, un ka tas ir pierādījums, ka viņš ir Mesija. Pilāts ir pragmatiski domājošs Romas pārstāvis, kas nevar pieļaut nemieru izplatīšanos. Viņš sāk aktīvi darboties, lai atrastu, kur ir paslēpts mirušā cilvēka ķermenis. Tiek pārbaudītas vairākas versijas, bet ķermeni atrast neizdodas. Pa to laiku Ješua jau redzējuši vairāki liecinieki. Daudzi, arī Pilāta sieva Klaudija Prokula, dodas ceļā uz Galileju, lai būtu tuvāk vietai, kur, domājams, parādīsies Ješua. Beigās arī Pilāts dodas ceļā. Cilvēki pulcējas no visām pusēm, un tad viņiem pretī steidzas Ješua mācekļi, kas stāsta, ka Ješua ar viņiem runājis. Pilāts redz cilvēku saviļņojumu, bet viņš nespēj pats to izjust, jo neko konkrētu nav redzējis. Vēlāk viņš saka savai sievai, ka, nomirstot pēdējam lieciniekam, kas pats savām acīm redzējis Ješua, visi aizmirsīs šo kristiešu ticību. Bet Klaudija atbild, ka nav svarīgi, vai cilvēks redzējis visu savām acīm. Svarīgi ir, vai viņš tic. Un varbūt tieši Pilāts būs pirmais kristietis.

Autora pēcvārds

Grāmatas pēcvārdā autors apraksta savas pārdomas par romānā attēlotajiem notikumiem, skaidro savu attieksmi pret tēliem un tēlu psiholoģisko pamatojumu. Grāmata tapusi ilgstošā procesā. Autors to rakstīja septiņus gadus, un, kad tās elektroniskā versija bija jau gatava viņa datorā, 2000. gada 4. janvārī tika apzagts autora dzīvoklis un nozagts tieši dators un disketes. Nebija nevienas papīrā izdrukātas kopijas. Autoram nācās visu rakstīt no jauna, ko viņš arī izdarīja. 2000. gada otrajā pusē romāns tika izdots un guva ievērību. Un pašā Ziemassvētku vakarā autors tomēr atrada slepenā atvilktnē paglabātu un aizmirstu disketi ar iekopētu grāmatas pirmo variantu. Negribēdams vairs nekad salīdzināt šo variantu ar jauno versiju, autors disketi sadedzināja.
Kokvardes

Latvijā

Latvijā sastopama viena kokvaržu ģints suga — Eiropas kokvarde (Hyla arborea), kura kādu laiku tika uzskatīta par zudušu Latvijas faunai. Tomēr 20. gadsimta 90. gados tika uzsākta sekmīga kokvaržu aklimatizācija, tās mākslīgi inkubējot un pēc paaudzēšanas izlaižot piemērotos biotopos.
Locījums

Locījums ir gramatiska forma, kas norāda uz noteiktām vārda semantiskajām un sintaktiskajām funkcijām vārdkopā vai teikumā. Latviešu valodā locījumi piemīt lietvārdiem, īpašības vārdiem, vietniekvārdiem. Latviešu valodā lietvārdiem locījumu izsaka ar galotni.
Smarža

Smaržu uztvere

Smaržas uztvere ir ne tikai fizioloģisks, bet arī psihisks process, tādēļ dažādi cilvēki smaržas var just atšķirīgi. Smaržu sajūtu ietekmē tādi fizioloģiski faktori kā elpošanas caur degunu kvalitāte, hormonālais fons, cilvēka vecums un dažādas slimības (anosmija). No psihiskiem faktoriem ožu ietekmē nervu sistēmas uzbudināmības pakāpe un dažāda individuāla pieredze. Ar smaržu uztveres pētīšanu nodarbojas olfaktometrija. Šī zinātnes nozare ir svarīga parfimērijā, pārtikas produktu kvalitātes noteikšanā, dažādos klīniskos pētījumos, ekoloģijā.
Ožas receptoru darbība nav vēl pilnīgi izpētīta, tādēļ nevar skaidri paredzēt, kā smaržos kāda noteikta viela.

Ierīces smaržas reproducēšanai

Lai arī attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas ierīces ir sen pazīstamas un plaši izplatītas, ir mēģinājumi izstrādāt iekārtas, ar ko varētu "pārraidīt" smaržas. Pagaidām šādas iekārtas ir mazpazīstamas savas sarežģītības un dārdzības dēļ. Smaržu reprodukcijas ierīcei jāsastāv no gaistošo vielu ķīmiskās analīzes iekārtas un speciāla "smaržu kārtridža", kurā ir netoksiskas smaržvielas, kuras kombinējot, iegūst vēlamo aromātu. Uzdevumu īpaši sarežģī fakts, ka cilvēks uztver tikai trīs pamatkrāsas, bet ožas receptoru paveidu ir simtiem. Ir gan hipotēze, ka ir tikai septiņas pamatsmaržas - ētera, kampara, muskusa, puķu, piparmētru, asā un puvekļu. Tās kombinējot, iegūst visas pārējās.
Berze

Berzes veidi

Ir zināmi trīs berzes veidi: miera berze, slīdes berze un rites berze.
Miera berze ir tad, kad ķermenim ir jāpārvar berzes spēks, lai tas sāktu kustēties, piemēram, sākot stumt kādu priekšmetu pa kāda cita ķermeņa virsmu.
Slīdes berze rodas tad, kad viens ķermenis slīd pa otru. Šādu berzi var novērot, piemēram, slidojot, kad slidu asmeņi slīd pa ledus virsmu, šai piemērā berze tiek maksimāli samazināta, šī iemesla dēļ notiek slīdēšana.
Rites berze rodas vienam ķermenim ripojot pa kādu citu ķermeni. To var novērot, piemēram, gultņos un citur.

Berzes samazināšana

Visur, kur berze nav nepieciešama, to cenšas samazināt. To var panākt, eļļojot berzē esošās virsmas, pārejot no slīdes berzes uz rites berzi (piemēram, izmantojot gultņus) vai arī izvēloties piemērotus materiālus, kuriem ir mazāka savstarpējā berze.
Pastors Maldonado

Karjera

Karjeru sācis 2003. gadā Itālijā, kur piedalījies Formula Renault sacīkstēs. Jau 2004. gadā Maldonado izcīnīja kopvērtējuma uzvaru Itālijas Formula Renault čempionātā. 2004. gada novembrī Maldonādo iemēģināja Minardi F1 formulu. Pēc sasniegumiem Formula Renault čempionātā pārgāja uz citām sacīkstēm, taču nespēja pabeigt sezonu. 2007. gadā sāka startēt GP2 čempionātā. 2009. gadā startēja kopā ar Niko Hilkenbergu, kurš izcīnīja kopvērtējumā uzvaru.

F1 karjera

Maldonado bija paredzēts startēt jau 2010. gada sezonā Campos Meta komandas sastāvā, taču tad komanda finansiālu problēmu dēļ dalību atsauca. Maldonado neizdevās noslēgt līgumus ar kādu citu F1 komandu un viņš 2010. gadā nestartēja. Sezonas beigās Williams komandas sastāvā Maldonado startēja jauno braucēju izmēģinājuma braucienos Abu Dabī un 1. decembrī Williams apstiprināja Maldonado pilota vietu 2011. gada sezonā. Maldonado dalība Williams komandā arī nodrošina Venecuēlas naftas pārstrādes koncerna finansējumu.
2011. gada sezonā, startējot kā otrais pilots aiz Rubensa Baričello, Maldonado sezonas laikā izcīnīja vienu punktu, Beļģijas Grand Prix ieņemot 10. vietu. Pilotu kopvērtējumā Maldonado ieņēma 19. vietu. Salīdzinājumam — viņa komandas biedrs Baričello sezonas laikā divas reizes izcīnīja 9. vietu, sezonas kopvērtējumā izcīnot četrus punktus un kopvērtējumā ierindojoties 17. vietā.
2012. gada sezonā Maldonado palika Williams komandā, startējot kopā ar Bruno Sennu. 2012. gada Spānijas Grand Prix Maldonado izcīnīja karjeras pirmo pole position pēc tam, kad Luisa Hamiltona sasniegtais ātrākais kvalifikācijas laiks tika anulēts, un nākamajā dienā sacīkstēs arī guva pirmo karjeras uzvaru.
Novaks Džokovičs

Karjera

Profesionāļa karjeru uzsāka 2003. gadā.
2011. gada 4. jūlijā viņš pirmo reizi kļuva par ATP vienspēļu ranga līderi pēc 2011. gada Vimbldonas čempionātā sasniegtā fināla.
Karjerā N. Džokovičs ir uzvarējis 73 vienspēļu turnīros, tostarp 15 Grand Slam sacensībās. N. Džokovičs kļuva par pirmo Serbijas tenisistu, kas izcīnījis Grand Slam turnīra uzvaru, kā arī jaunāko tenisistu atklātās ēras vēsturē, kurš sasniedzis visu četru Grand Slam turnīru pusfinālus. 2008. gadā, kā arī no 2012. līdz 2014. gadam guva uzvaras ATP Pasaules tūres noslēguma sacensībās.
2008. gada Olimpiskajās spēlēs N. Džokovičs izcīnīja bronzas medaļu vienspēlēs.
Īpaši veiksmīgi uzsāka 2011. gada ATP sezonu, uzvarot pirmajā 41 spēlē pēc kārtas. Pirmo zaudējumu sezonā viņš piedzīvoja Francijas atklātā čempionāta pusfinālā pret Rodžeru Federeru. 2011. gadā viņš kļuva par pirmo tenisistu, kas viena gada laikā uzvarējis piecos Masters turnīros.
Uzvarot 2019. gada Austrālijas atklātajā čempionātā, N. Džokovičs kļuva par pirmo tenisistu, kurš šajās sacensībās uzvarējis 7 reizes.
2. septembris

2. septembris ir gada 245. diena pēc Gregora kalendāra (246. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 120 dienas.
Dabas skati Vikipēdijā

"Dabas skati Vikipēdijā" (angļu: Wiki Loves Earth) ir ikgadējs starptautisks fotokonkurss, kas maijā notiek visā pasaulē. To rīko Vikipēdijas kopienas dalībnieki. Konkursa dalībnieki savā reģionā uzņem dabas teritoriju un dabas pieminekļu attēlus un augšupielādē tos Wikimedia Commons. Šī pasākuma mērķis ir izcelt dalībvalstu aizsargājamos dabas objektus, aicināt cilvēkus dokumentēt šos skatus un publicēt tos ar brīvu licenci, atļaujot tos izmantot gan Vikipēdijā, gan citviet.
Pirmais Wiki Loves Earth konkurss notika 2013. gadā Ukrainā. To rīkoja etnogrāfs Jevhens Bukets. Nākamajā gadā tas norisinājās citās Eiropas valstīs, bet 2014. gadā konkurss izpletās ārpus Eiropas, notiekot 16 dalībvalstīs. 2015. gadā konkursā piedalījās vairāk kā 8500 dalībnieku no 26 valstīm un iesniegtas tika vairāk kā 100 000 fotogrāfijas. 2016. gadā "Dabas skati Vikipēdijā" iesaistījās 7000 dalībnieku no 26 valstīm, iesniedzot vairāk nekā 75 000 attēlus.
Konkurss ir atvasināts no cita Vikipēdijas kopienas dalībnieku organizēta konkursa: "Kultūras pieminekļi Vikipēdijā". Tas arī ir ikgadējs starptautisks fotokonkurss, kas notiek septembrī. "Kultūras pieminekļi Vikipēdijā" koncentrējas uz vietējiem vēstures pieminekļiem un kultūras mantojuma vietām. Saskaņā ar Ginesa rekordu grāmatu 2011. gada "Kultūras pieminekļi Vikipēdijā" konkurss pārspēja reģistrēto pasaules rekordu kā lielākais fotokonkurss. Arī turpmākajos gados konkursā iesniegto fotogrāfiju skaits bijis mērāms simtos tūkstošu fotogrāfiju.
Latvijā konkurss "Dabas skati Vikipēdijā" pirmoreiz notika 2017. gadā, dalībnieki iesniedza 571 fotogrāfiju. 2018. gadā 927, bet 2019. gadā 986 fotogrāfijas.