google/wiki40b huggingface dataset:
Reto Berra

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Berra sāka 2003.—04. gada sezonā, kad aizvadīja debijas spēli NLB līgas kluba GCK Lions rindās. Jau divas sezonas vēlāk hokejists aizvadīja divas spēles arī Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" sastāvā.
2007. gadā Berra pārcēlās uz HK Davosas rindām, kļūstot par kluba otro vārtsargu, 2008.—09. gada sezonā kopā ar klubu kļūstot par Šveices čempionu. 2009.—10. gada sezonu hokejists uzsāka jau kā HK Bīle pamatvārtsargs. 2012. gadā Berra tika atzīts par visas līgas labāko vārtsargu.
2013. gada vasarā hokejists pievienojās NHL kluba Kalgari "Flames" rindām, dalot komandas pamatvārtsarga pienākumus ar Karri Remi. Vairākas spēles aizvadīja arī komandas AHL vienībā Ebotsfordas "Heat", taču martā tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". Turpmākas divas sezonas Berra bija "Avalanche" otrais, trešais vārtsargs. 2016. gada vasarā noslēdza līgumu ar Floridas "Panthers", nākamo sezonu uzsākot AHL klubā Springfildas "Thunderbirds". Sezonas gaitā "Panthers" rindās aizvadīja septiņas spēles.
2017. gada aprīlī noslēdza trīs gadu līgumu ar Šveices hokeja līgas vienību HC Fribourg-Gotteron, taču jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Anahaimas "Ducks". "Ducks" rindās nākamajā sezonā Berra aizvadīja piecas spēles.
Šveices hokeja izlases rindās piedalījies 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā, izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā.
Arturs Rembo

Dzīvesgājums

Rembo tēvs bija kājinieku kapteinis Francijas armijā, māte dzimusi zemnieku ģimenē. Tēvs pametis ģimeni, kad Rembo bijis sešus gadus vecs. Rembo bijis viens brālis un divas māsas, māte bērnus audzinājusi stingrā reliģiozā gaisotnē. Rakstīt dzeju Rembo sācis, vēl mācoties skolā, skolotāja Žorža Izambāra ietekmē.
Sākoties vācu-franču karam (1870-71), Rembo iestājās Nacionālajā gvardē. Pēc kara viņš devās uz Parīzi. 17 gadu vecumā viņš iepazinās ar Polu Verlēnu, kurš viņu bija ielūdzis uz Parīzi pēc tam, kad Rembo viņam bija nosūtījis savu darbu paraugus. Parīzē Rembo piedalījās arī Parīzes Komūnā (1871). 1872. gadā Rembo kopā ar Verlēnu (ar kuru viņam bija homoseksuālas attiecības) apmeklēja Londonu, pēc tam ilgi uzturējās Beļģijā. Rembo daudz eksperimentēja ar psihotropām vielām un absintu. 1873. gadā, kad viņi uzturējās Briselē, Rembo bija stingri nolēmis atgriezties Parīzē, Verlēns, piedzēries un saniknots, strīda laikā mēģināja Rembo nošaut (pēc šī notikuma Verlēns pavadīja divus gadus ieslodzījumā). Rembo atgriezās Šarlevijā.
1874. gadā Rembo kopā ar dzejnieku Žermēnu Nuvo devās uz Londonu. 1875. gadā, pārtraucis rakstīšanu, Rembo ceļoja pa Eiropu - galvenokārt kājām. 1876. gada vasarā viņš brīvprātīgi iestājās Nīderlandes armijā, lai par brīvu nokļūtu Javas salā Indonēzijā, taču pēc neilga laika viņš dezertēja un ar kuģi atgriezās Francijā. 1880. gadā Rembo apmetās Adenā (mūsdienu Jemenā), bet 1884. gadā kļuva par tirgoni Hararā (mūsdienu Etiopijā).
Slimības dēļ viņš 1891. gada maijā atgriezās Francijā, 27. maijā viņam tika amputēta kāja. Rembo nomira 37 gadu vecumā 1891. gada 10. jūnijā Marseļā.
Dzīvība un trīs nāves

Dzīvība un trīs nāves ir rakstnieka Kārļa Zariņa pirmais romāns, izdots 1921. gadā. Tajā izpaužas modernisma paradigmas.
Darbība noris drīz pēc 1905. gada revolūcijas, Latvijā valda terors, soda ekspedīcijas, notiek aresti, tiek izpildīti nāvessodi. Romānā darbojas trīs personas: Maksis, Kazimirs un Valdis. Ar Valdi saistīta kāda sižetiska sānlīnija, kas labi raksturo Zariņa personības koncepciju: Valdis izplāno vecas un bagātas aktrises slepkavību, lai atņemtu viņai naudu; tomēr aktrise mirst dabiskā nāvē, un Valdis apjēdz, ka viņa iecere bijusi galīgi murgaina un nejēdzīga. Citiem vārdiem, cilvēka rīcība ne vienmēr ir loģiski pamatojama — pārlieku bieži to nosaka viņa apziņas iracionālā daļa. Līdz ar to cilvēks vienmēr spiests staigāt „maskā”, un šīs „maskas” ir vairāk vai mazāk svešas viņa cilvēciskajai būtībai. Tā ir savdabīga nejaušības un fatālisma kombinācijas, kas raksturīga Zariņa romāniem: Maksis, Kazimirs un Valdis visi tiek sodīti ar nāvi. Tikai nāves priekšā zūd visas „maskas”. Uz jautājumus, kas šajās nāvēs vainīgs, Zariņš atbild: „Tādos brīžos neviens nemeklēja vainīgos: vainīgs bija kaut kas augstāks par tiesu un bendēm, par mazo cilvēku kņadu.”
Doks Riverss

Spēlētāja karjera

Pēc ASV basketbola izlases izcīnītās sudraba medaļas 1982. gada Pasaules čempionātā, viņu Atlantas "Hawks" 1983. gada NBA draftā izraudzījās ar kopējo 31. kārtas numuru. Nākamās septiņas sezonas Riverss pārstāvēja "Hawks" vienību un kopā ar Dominiku Vilkinsu spēja gūt panākumus. "Dokam" īpaši veiksmīga izvērtās 1986./1987. gada sezona, kurā viņš vidēji spēlē guva 12,4 punktus un atdeva tieši 10 rezultatīvas piespēles. Kā spēlētājs Riverss vēl spēlēja Losandželosas "Clippers", Ņujorkas "Knicks" un Sanantonio "Spurs".

Trenera karjera

Riverss trenera karjerai pievērsās 1999. gadā, kad strādāja ar Orlando "Magic". Tur viņš pavadīja 4 sezonas. Jau 2000. gadā viņš saņēma NBA atzinību kā gada labākais treneris. Togad viņš "Magic" pietuvināja izslēgšanas spēlēm, lai gan sākotnēji komandai prognozēja pēdējo vietu čempionātā. Riverss tika atlaists 2003. gada sezonas sākumā ļoti sliktu rezultātu dēļ. Gadu nostrādājis kā NBA maču komentētājs telekanālā ABC, viņš pieņēma Bostonas "Celtics" darba piedāvājumu.
2008. gadā "Celtics" un Riversa panākumi bija ļoti atzīstami, tādēļ viņš tika izvēlēts kā Zvaigžņu spēles Rietumu konferences galvenais treneris. Tā paša gada 17. junijā Riverss izcīnīja savu pirmo NBA čempiontitulu.

Privātā dzīve

Riverss ir bijušā basketbolista Džima Brūera brāļadēls. "Doks" dzīvo Orlando pilsētā Floridas štatā. Viņam ir sieva Kristena un četri bērni. Viņa vecākais dēls Džeremaia spēlē basketbolu Indiānas universitātē, savukārt Floridas universitātē to dara arī jaunākais dēls Ostins, kuram tiek prognozēta spoža saspēles vadītāja karjera. Riverss ir brālēns bijušajam NBA spēlētājam Bironam Īrvinam un bijušajam MLB spēlētājam Kenam Singltonam.
Gemini 3

Lidojuma gaita

Gemini 3 tika palaists 1965. gada 23. martā 19:16:31 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
15:57:00 UTC, pirmā apriņķojuma beigās, uz 1 minūti 14 sekundēm iedarbināti manevrēšanas dzinēji, mainot orbītu no 161,2 × 224,4 km uz 158 × 169 km. Tas bija pirmais orbitālais manevrs, kuru veicis pilotējams kosmosa kuģis. Otrajā manevrā tika mainīts orbītas slīpums par 0,02 grādiem. Trešajā manevrā perigejs tika pazemināts līdz 72 km.
Kosmosa kuģa nolaižamais aparāts 1965. gada 23. martā 19:16:31 UTC nolaidās Atlantijas okeānā.
Ādolfs Baiersdorfers

Šaha kompozīcija

Publicējis  vairāk nekā 100 tiešā mata uzdevumus. No 1888. gada līdz mūža galam bija laikraksta "Münchner Neuesten Nachrichten" šaha nodaļas redaktors.
Benjamiņš Jēgers

Biogrāfija

Dzimis 1915. gadā Jelgavā grāmatu izdevēja un žurnālista Haralda Georga Jēgera (1880-1946) un viņa sievas Olgas, dzimušas Melnalksnes, ģimenē. Bērnību un agrīnos skolas gadus viņš pavadīja Liepājā. Pēc pārcelšanās uz Rīgu turpināja mācības Rīgas pilsētas 32. pamatskolā Torņakalnā (beidza 1929) un Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā (beidza 1933).
1934. gadā Latvijas universitātē sāka ģermāņu valodniecības studijas, 1944. gadā absolvēja Latvijas universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Ģermāņu filoloģijas nodaļu, studēja arī baltu filoloģiju. Viņa maģistra darbs bija "Glika Bībeles tulkojuma salīdzinājums ar Vulfilas darbu".
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vācijas pilsētu Getingeni, kur turpināja baltu valodu studijas. 1949. gadā ieguva doktora grādu baltu filoloģijā, sanskritā un somugru filoloģijā Getingenes universitātē par disertāciju Verkannte Bedeutungsverwandschaften baltischer Wörter.
1951. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. 1953. gadā ieguva maģistra grādu bibliotēku zinībās Kolumbijas universitātē. Bija bibliotekārs Midlberijas koledžā Vērmontā un Jeila Universitātē. Bija pasniedzējs dažādās universitātēs. No 1961. līdz 1962. gadam Jēgers bija viesprofesors baltu valodniecībā Lundas Universitātē Zviedrijā, tad vācu valodas un literatūras profesors (1963-1968) Kentukī Centra Koledžā (Centre College of Kentucky) Denvilā un līdz aiziešanai pensijā vācu valodas un vācu vecās literatūras profesors Ziemeļilinoisas Universitātē (Northern Illinois University) Dekalbā (1968-1985).
No 1987. gada Jēgers bija akadēmiskās organizācijas „Ramave” rakstu krājuma "Ceļi" redaktors.
Miris 2005. gadā Hiliārdā, Ohaio štatā.
Bārbeles pagasts

Upes

Caur pagastu tek Dzērvītes, Iecavas, Mālupītes un Misas upes.

Ezeri

Bārbeles ezers, Dunkurs, Rukšu ezers, Zāļezers.

Vēsture

Mūsdienu Bārbeles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bārbeles muiža (Gut Barbern), Kārļa muiža (Gut Karlhof).
1935. gadā Bārbeles pagasta platība bija 105,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Bārbeles un Mazbārbeles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Bārbeles ciemam pievienoja Mazbārbeles ciemu. 1979. gadā daļu Bārbeles ciema teritorijas pievienoja Vecsaules ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Vecumnieku novadā.

Apdzīvotās vietas

Bārbele, Gaisma, Zemitāni.

Transports

Pagastu šķērso autoceļi P87 Bauska - Aizkraukle un P89 Ķekava - Skaistkalne.
Ojārs Grinbergs

Biogrāfija

Ojārs Grinbergs dzimis 1942. gada 19. novembrī Grīziņkalnā, Rīgā Veras Grinbergas ģimenē. Mācījās Rīgas 24. vidusskolā, pēc tam vakarskolā. No 15 gadu vecuma strādāja rūpnīcā Spars, 1961. gadā sāka dziedāt Tramvaju un Trolejbusu Pārvaldes (TTP) estrādes ansamblī. 1963. gadā sāka strādāt RVR, vakaros dziedāja restorānā "Tallina" un citos Rīgas restorānos un klubos.
1964. gadā Grinbergs tika iesaukts Padomju armijā, kur dziedāja karavīru ansamblī "Zvaigznīte", ar kuru 1966. gadā uzvarēja "Liepājas dzintarā". Šajā laikā apprecējās ar lietuviešu dziedātāju Audru no Panevēžas, piedzima meita Endija. Pēc dienesta Ojāru Grinbergu uzņēma Rīgas estrādes orķestra sastāvā, kur viņš darbojās līdz tā darbības beigām 1974. gadā.
1973. gadā sāka dziedāt Filharmonijas ansamblī duetā ar Margaritu Vilcāni, dziedāja Ulda Stabulnieka dziesmas.
Viņa izpildītās dziesmas divas reizes uzvarēja Mikrofona dziesmu aptaujā: 1969. gadā "Dziesma nenosalst" un 1971. gadā "Teic, kur zeme tā" (kopā ar Noru Bumbieri, Margaritu Vilcāni un Viktoru Lapčenoku).
1995. gadā viņš strādāja privātā mūzikas skolā Alūksnes pusē, bija Rezakas Mūzikas ģimnāzijas direktors. Pēc tam iesaistījās politikā, tika ievēlēts 6. Saeimā no saraksta «Tautas kustība Latvijai (Zīgerista partija)», dzīvoja Purvciemā Rīgā. 
2005. gadā nomira viņa otrā sieva Agnija, tajā pašā gadā viņam atklāja plašu vēzi, kas 2006. gadā tika izoperēts, tomēr turpinājis smēķēt.
Mūža nogali kopā ar sievu Rutu pavadīja Vecāķos.
Miris 2016. gada 22. aprīlī no plaušu vēža komplikācijām. Apbedīts Raiņa kapos.

Politiskā darbība

90. gados Ojārs Grinbergs pievērsās politikai, 1995. gadā tika ievēlēts 6. Saeimā no Tautas kustības "Latvijai" saraksta. 1997. gadā pievienojās Demokrātiskās partijas "Saimnieks" Saeimas frakcijai. 1998. gadā 7. Saeimas vēlēšanās pārstāvēja jau Nacionālā progresa partiju, taču netika ievēlēts.
Viktors Stots

Dzīvesgājums

Dzimis 1899. gadā Allažu pagastā Miķeļa Stota ģimenē.   
Drīz pēc Latvju operas izveides 1919. gadā Stots sāka dziedāt tās korī, līdztekus līdz 1925. gadam studēja Latvijas konservatorijas Eižena Vitinga klasē un ieguva brīvmākslinieka grādu. Papildinājās Itālijā, kur apguva bel canto dziedāšanas stilu un pēc atgriešanās sāka solista gaitas Nacionālajā operā. Viņa audzēkņi bija Edvīns Krūmiņš, Ludmila Sepe un Velta Liepiņa-Zaķe.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš nodziedāja titullomu Verdi operā "Rigoleto" un drīz pēc tam devās bēgļu gaitās uz Vāciju, no turienes 1946. gadā pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā. 
Koncertēja ASV un Kanādā, 1969. gadā iznāca viņa LP "Latviešu dziesmu un operu āriju izlase" (Authentic Latvian Songs and Operatic Arias).  
Miris 1974. gadā. 
Meita dziedātāja Velta Stotta Granata (1923).
Seksualitāte

Seksualitāte ir cilvēka īpašību kopums, kas raksturo veidu, kā tas uztver erotisku pieredzi un sniedz to citiem. Seksualitāti pieredz un pauž dažādos veidos: domās, sapņos, vēlmēs, vērtībās, attieksmē, uzvedībā, rīcībā, lomās un attiecībās. Bioloģiskie un fiziskie seksualitātes aspekti iekļauj cilvēka reproduktīvās funkcijas, tai skaitā cilvēka seksuālās stimulācijas četru posmu modeli un bioloģisko pamatdziņu, kas eksistē starp visām sugām. Fiziskie un emocionālie seksualitātes aspekti iekļauj sasaisti starp indivīdiem ar spilgtu mīlestības, cieņas un rūpju izrādīšanu. Sociālie aspekti iekļauj cilvēka individuālo seksualitāti attiecībā pret visā sabiedrībā esošo / pieņemto, kamēr garīguma līmenī seksualitāte skart individuālo garīgo tuvību ar citiem. Seksualitātei ir liela ietekme uz ikdienas dzīves kultūras, politikas, likumu, filozofijas, morāles, ētikas un reliģijas izpausmēm un normām.
European Hit Radio Top 100 (2017)

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Alkajs

Dzīve

Alkajs dzimis Mitilēnē Lesbas salā politiski aktīvā aristokrātu ģimenē. Kad Lesbā izcēlās sacelšanās pret tirāniem Melankru un pēc tam arī Mirsilu, tajā Pitaka vadībā piedalījies arī Alkajs. Pēc uzvaras Pitaks kļuva par Mitilēnes valdnieku, un viņam nācās izraidīt trimdā vairākus aristokrātus, kas izraisīja lielu Alkaja neapmierinātību (Alkajs arī savā dzejā vērsies pret Pitaku).
Šo politisko cīņu rezultātā Alkajam vairākas reizes nāciess doties trimdā, tā skaitā - arī uz Ēģipti. Pēc kāda laika gan viņš varējis atgriezties dzimtenē. Iespējams, ka Alkajam bijušas intīmas attiecības ar izcilāko sengrieķu dzejnieci Sapfo, kas arī dzīvoja Lesbas salā.
Second Life

Second Life ir virtuālā pasaule internetā, kuru 2003. gadā palaida Linden Research, Inc (pazīstama kā Linden Lab) un izpelnījās starptautisko uzmanību 2006. gada beigās.
Lejupielādējama klienta programma ļauj lietotājiem, kas Second Life vidē tiek saukti par "iemītniekiem", mijiedarboties ar profilu jeb iemiesojumu starpniecību un veidot sociālos tīklus. Second Life ir vairāki nopietni konkurenti, tādi kā IMVU, There, Active Worlds, Kaneva un erotiski orientētais Red Light Center.

Iemītnieki

Iemītnieki ir Second Life lietotāji, kuru izskats ir viņu iemiesojums. Sākotnējais iemiesojums ir vīrieša vai sievietes izskata cilvēks. Iemiesojumi var atveidot kā īstu cilvēku tā arī kādu viņa iedomātu tēlu. Iemiesojumus var padarīt garākus, izskatīgākus vai muskuļotākus, ģērbt dažāda stila drēbēs un izvēlēties viņiem aksesuārus. Second Life iemītnieki var pētīt un satikties ar citiem iemītniekiem, piedalīties individuālās un grupu aktivitātēs, radīt un pārdot preces (virtālo īpašumu) un pakalpojumus viens otram. 2008. gada maijā reģistrēto lietotāju skaits bija 13,5 miljoni. Lielākā daļa no tiem ir neaktīvi, bet daudziem iemītniekiem ir vairāki profili, tāpēc grūti noteikt ticamu pastāvīgo lietotāju skaitu.

Uzņēmumi

Tādas visiem pazīstamas kompānijas kā Toyota un Coca-Cola ir jau iesakņojušās populārajā Second Life, bet pavisam nesen kompānija Sun tajā sarīkoja preses konferenci, lai paziņotu par Java pirmkoda atvēršanu.

Vēstniecības

Maldīvija bija pirmā valsts pasaulē, kas izveidoja vēstniecību Second Life vidē. Tā atrodas uz Second Life diplomātiskās salas, un apmeklētāji var sarunāties ar datora simulētu vēstnieku par vīzām, tirdzniecību un citām lietām. 2007. gada maijā arī Zviedrija atvēra savu virtuālo vēstniecību, kuras piemēram 4. decembrī sekoja arī Igaunija, tādējādi kļūstot par trešo valsti pasaulē, kas ir pārstāvēta Second Life vidē.

Universitātes

Second Life piedāvā virtuālās klases lielākajām koledžām un universitātēm, tādām kā Floridas Universitāte, Honkongas Politehniskā universitāte, Luisvilas Universitāte, Prinstonas Universitāte, Raisas Universitāte, Bebsonas koledža, Derbijas Universitāte, Vasara koledža, Atvērtā universitāte, Hārvarda Universitāte, INSEAD, Pepperdaina, Sv. Jāzepa Universitāte, Preksisa biznesa skola, Dreksela, Bolsteita, Dublinas Universitāte, Edinburgas Universitāte, Īlona, Ziemeļkarolīnas Universitāte, Boulinggrīnas Štata universitāte, Ohaio Universitāte, Ņujorkas Pilsētas tehnoloģijas koledža, Ņujorkas Universitāte, Itakas koledža, Hjūstonas Universitāte, Kolorādo Universitāte, Centrālmičiganas Universitāte, Mičiganas Tehnoloģiskā universitāte, Keisvesternas Rezerves universitāte.
Dainava (zeme)

Dainava (lietuviešu: Dainava, Dainuva) bija viens no jātvingu apdzīvotās zemes (latīņu: terra Jatwesouie, Gretuesia, baltkrievu: Етвязь, poļu: Jaćwież) nosaukumiem tagadējās Lietuvas (Dzūkijas rietumdaļas) un Baltkrievijas (Grodņas apgabala ziemeļdaļas) teritorijā.

Nosaukums

Lietuvieši jātvingu apdzīvoto zemi Nemunas labajā krastā dēvēja par Dainavu (dziesmu zemi), bet prūši viņu zemes rietumu daļu Nemunas kreisajā krastā dēvēja par Sūdavu (purvaino zemi). 19. gadsimtā lietuviešu valodas apritē iegājās Dzūkijas nosaukums, norādot uz vietējo iedzīvotāju lietuviešu valodas īpatnējo "dzūkisko izrunu".

Vēsture

Ap 1040. gadu jātvingu zemes ("Jotvu") mēģināja pakļaut Kijevas lielkņazs Jaroslavs Gudrais, bet 1253. gadā Lietuvas karalis Mindaugs Dainavu (Deynowe, Dainowe, Denowe) apsolīja Vācu ordenim. Liela daļa jātvingu gāja bojā Ziemeļu krusta karu laikā, bet atlikusī daļa saplūda ar lietuviešiem, baltkrieviem, poļiem un vāciešiem.

Lokalizācija

Agrākās Dainavas teritorijā tagad atrodas Lietuvas Dzūkijas vidusdaļa (Alītas rajona, Prienu rajona austrumdaļa) un Baltkrievijas Voranavas un Ļidas rajoni. Baltkrievu vēsturnieki apgalvo, ka tā atradusies Suvalkijas teritorijā.
Ekumenopole

Ekumenopole (no grieķu: οἰκουμένη, oikouménê — 'pasaule' un πόλις, pólis — 'pilsēta', līdz ar to savienojumā veidojot apzīmējumu pilsētas pasaule jeb pasaule, kuru veido viena vesela pilsēta) ir hipotētisks koncepts, kurā visa apdzīvojamā pasaule jeb planēta ir ieskauta vienā nepārtrauktā pilsētā.
Ekumenopoles terminu 1967. gadā izgudroja grieķu pilsētas plānotājs Konstantinoss Doksiadis (Constantinos Doxiadis), lai tādējādi atveidotu konceptuālo ideju, ka tālākā nākotnē planētas urbanizācija liks pasaules lielākajām pilsētu aglomerācijām izplesties un apvienoties vienā nepārtrauktā globālā pilsētā.
Mūsdienās ekumenopoles koncepts vairāk tiek attēlots tieši zinātniskās fantastikas darbos un filmās, kur viena no populārākajām un atpazīstamākajām ekumenopolēm ir Korusantas planēta "Zvaigžņu karu" sāgas fantāziju galaktikā.
Subsahāras Āfrika

Subsahāras Āfrika jeb Melnā Āfrika ir Āfrikas daļa, kas atrodas uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Subsahāras Āfrikas pretstats ir Ziemeļāfrika, kas savukārt ir daļa no Arābu pasaules. Somālija, Džibutija un Komoras atrodas Subsahāras Āfrikā, bet tomēr ir arī daļa no Arābu pasaules, tāpēc Subsahāras jēdziens ir kritizēts kā Afrikas kontinentu sadalošs nesakarīgos reģionos. Subsahāras jēdziens negatīvi saistīts ar AIDS epidēmiju un nabadzību, un tāpēc ir izskanējuši publiski aicinājumi to nelietot. Pārejas zonu no Ziemeļāfrikas uz Subsahāras Āfriku sauc par Sāhilu.
Alus pučs

Alus pučs, arī Hitlera pučs (vācu: Hitlerputsch) vai Hitlera-Lūdendorfa pučs (vācu: Hitler-Ludendorff-Putsch) bija Bavārijas labējo spēku neveiksmīgs mēģinājums sagrābt varu Minhenē, kas norisinājās 1923. gadā no 8. novembra vakara līdz 9. novembra pēcpusdienai. Starp puča līderiem bija Nacionālsociālistiskās vācu Strādnieku partijas līderis Ādolfs Hitlers un ģenerālis Erihs Lūdendorfs.

Priekšvēsture

Gadu pirms Alus puča Itālijā fašistiem bija izdevies sagrābt varu pēc Marša uz Romu. Turklāt Veimāras republika tobrīd piedzīvoja spēcīgu inflāciju un citas ekonomiskās problēmas. 1923. gada septembrī pēc nemieriem un politiskās nestabilitātes Bavārijā tās premjerministrs Eigēns fon Knilings iecēla Gustavu fon Kāru par valsts komisārs (vācu: Staatskomissar), piešķirot diktatora pilnvaras. Fon Kārs kopā ar ģenerāli, Bavārijas Reihsvēra komandieri Oto fon Losovu un pulkvedi, Bavārijas valsts policijas priekšnieku Hansu fon Zeiseru veidoja triumvirātu.
Konservatīvo un labējo spēku pārstāvji cerēja izmantot iepriekšminētos apstākļus, lai sagrābtu varu, pirmkārt, Bavārijas lielākajā galvaspilsētā Minhenē, otrkārt, pēc tam doties uz Berlīni, lai sagrābtu varu visā valstī. Pučistu pusē bija vairāki tūkstoši bruņotu vīru no viņiem lojālajām kara veterānu un paramilitārajām organizācijām.

Norise

1923. gadā 8. novembra (jo 1918. gada 9. novembrī pēdējais Vācijas impērijas imperators nolika savas pilnvaras, kas iezīmēja Novembra revolūcijas uzvaru) vakarā Hitlers kopā ar saviem atbalstītājiem ieņēma alus pagrabu Bürgerbräukeller, kurā tobrīd atradās triumvirāts — fon Kārs, fon Losovs un fon Zeisars. Alus pagrabā vēlāk ieradās Lūdendorfs, kurš kopā ar Hitleru pierunāja triumvirātu uz jaunas valdības sastādīšanu, kurā ienāktu arī pārstāvji no labējo organizāciju aprindām. Tikmēr pučistiem lojālie spēki pilsētā ieņēma kazarmas un citas svarīgas ēkas.
Vēlāk vakarā, kad Hitlers izgāja uz ielas, lai atrisinātu konfliktu, kas izcēlās starp triecienniekiem un citām pučistu grupām, Lūdendorfs atlaida brīvībā triumvirāta pārstāvjus. Virsnieki bija devuši viņam goda vārdu, ka viņiem nav padomā vērsties pret pučistiem, tomēr notika pretējais. Tikuši brīvībā viņi atteicās no vienošanās par jaunas Bavārijas valdības izveidi un veica pasākumus, lai novērstu puču.
9. novembra rītā ap 3000 pučistu nolēma maršēt uz Minhenes centrālo daļu, lai atsvabinātu ielenkto Ernstu Rēmu un mēģinātu panākt Reihsvēra un policijas pāriešanu pučistu pusē. Lai arī pilsētā jau bija ieņēmusi pozīcijas policija, tomēr vairāki posteņi viņus palaida garām. Odeonsplatz laukumā, kur atradās ap 100 policistu, pret pučistiem tika atklāta uguns. Izcēlās savstarpēja apšaude, kas radīja sajukumu pučistu rindās. Nemiernieki atkāpās, bet sīkākas sadursmes pilsētā turpinājās līdz pat 9. novembra pēcpusdienai. Kopumā sadursmēs gāja bojā 4 policisti un 16 puča dalībnieki, arī viens no tā galvenajiem organizētājiem, Makss fon Šeibners-Rihters.
Vanesa Meja

Sporta karjera

Kopš četru gadu vecuma nodarbojas ar kalnu slēpošanu. Viņa pārstāvēja Taizemi 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs ar vārdu Vanesa Vanakorna, paliekot pēdējā (67.) vietā milzu slalomā. Sportistes vājais sniegums radīja šaubas par viņas kvalificēšanos Olimpiskajām spēlēm, un veiktā izmeklēšana pierādīja, ka sacensībās Slovēnijā, kur viņa izpildīja kvalifikācijas normu, Vanesas Mejas rezultāts tika viltots, par ko vairākas šīs valsts sporta amatpersonas vēlāk saņēma diskvalifikāciju.
Hudžanda

Vēsture

Pilsēta pastāvējusi jau Ahmenīdu dinastijas laikā. Tiek uzskatīts, ka Maķedonijas Aleksandrs 329. gadā pie senās pilsētas uzbūvējis jaunu un nodēvējis to par Aleksandriju Eshatu (Ἀλεξάνδρεια Ἐσχάτη — ‘Pēdējā Aleksandrija’). 8. gadsimtā pilsētu iekaroja arābi, bet 1219.—1220. gadā to nopostīja Čingizhana karaspēks. Jau kopš seniem laikiem Hudžanda bija nozīmīgs tirdzniecības centrs Zīda ceļā. 1866. gadā pilsēta nonāca Krievijas sastāvā. 1936. gadā pārdēvēta par Ļeņinabadu par godu komunistu apvērsuma vadonim Ļeņinam, bet 1991. gadā atgriezts vēsturiskais nosaukums.
Līdz bīstamai robežai

Sižets

Filmā tiek pētīts, kāda ir upura loma gadījumos, kad tiek pārkāpti likumi.