Dziedātājputni

Putnu dziesmas

Putnu dziesmas nevajadzētu sajaukt ar putnu saucieniem, kas ir domāti kā brīdinājuma signāli vai kā sasaukšanās, piemēram, migrējot. Putnu dziesmas tiek lietotas teritorijas apzīmēšanai, tās ir putna individualitātes pieteikums un paziņojums par seksuālo gatavību, tādēļ daudzām sugām galvenais dziedātājs ir tēviņš. Tas ar dziesmu cenšas pievērst mātītes uzmanību, kā arī paziņo citiem putnu tēviņiem, ka teritorija ir aizņemta. Ja dziesma kalpo tikai, lai pievērstu mātītes uzmanību, tā ir mazāk atraktīva, daudz vienkāršāka kā putniem, kas dziesmu lieto arī kā "vizītkarti", piemēram, zvirbulis (Passer domesticus) un lakstīgala (Luscinia luscinia).
Ir pētnieki, kas uzskata, ka putni dzied tikai ar augstu hormonu līmeni organismā. Toties profesors Tekumze Fičs saka: «Arī putni droši vien dzied tāpēc, ka tas rada labsajūtu — kā jau visu bioloģisko dziņu apmierināšana. Tā galvenais evolucionārais iemesls ir pēcnācēju radīšana, un tā nenoliedzami ir procesa sastāvdaļa. Taču mēs to darām arī tāpēc, ka tādējādi gūstam baudu. Un tas ir nozīmīgs iemesls! Mēs to darām biežāk, ja hormonu līmenis ir augsts, bet retāk, ja tas ir zems.»
Šo atziņu apstiprina arī 2006.gadā publicētais Ērika Džērvisa pētījums. Dziedātājputnu tēviņos dziedot palielinās dopamīna līmenis. Turklāt tas ir īpaši augsts, ja putni dzied mātītei. Tas ir «labsajūtu» dodošs nervu impulsu pārnesātājhormons, kuram ir nozīmīga lomu arī mācību procesā. Ē.Džērviss uzskata, ka hormona primārā funkcija ir apgūtās informācijas nostiprināšana, bet sekundārā — eiforijas sajūtas radīšana.
Lai gan daudzas putnu dziesmas cilvēka ausij ir tīkamas, daudzi dziedātājputni savas dziesmas veido no dažādiem nemuzikāliem trokšņiem, kas cilvēkam nav patīkami.

Dziesmu mācīšanās

Katras sugas dziedātājputni dzied atšķirīgi. Jaunie putni iemācās dziedāt, klausoties savos vecākos. Daži pamatdziesmu iemācās savas dzīves pirmajos divos mēnešos. Citiem, piemēram, žubītēm (Fringillidae) šis laiks ilgst līdz pat gadam. Bet daudzbalsu zobgaļstrazds (Mimus polyglottos) visu dzīvi spēj pievienot dziesmai jaunus elementus.
Purva ķauķi (Acrocephalus palustris) ir vislabākie atdarinātāji savvaļā. Viņi spēj atdarināt vairāk nekā 99 citu Eiropas putnu balsis, kā arī vismaz 113 Āfrikas putnu balsis. Šīs dziesmas ķauķi iemācās gan migrācijas laikā, gan ziemošanas vietās. Purva ķauķi atdarina visdažādākās citu putnu izdotās skaņas. Tās kombinējot, viņi izveido jaunas dziesmas.

Skaņas veidošanās

Dziedātājputni veido visdažādākās skaņas, kā balss aparatūru izmantojot apakšējo balseni. To veido trahejas apakšējā daļa un divu bronhu sākumdaļa. Apakšējā balsenē atrodas plāna membrāna. Tā vibrē, kad tai cauri plūst gaiss, tādējādi radot skaņas. Apakšējās balsenes darbību kontrolē speciāli muskuļi, dodot iespēju radīt atšķirīgas skaņas.
Putniem ieelpojot, gaiss caur bronhiem un plaušām vispirms nonāk pakaļgala gaisamaisos. Izelpojot ar skābekli bagātais gaiss no pakaļgala gaisamaisiem ieplūst plaušās, bet no priekšējiem gaisamaisiem izplūst ārā. Tādējādi ar skābekli bagātais gaiss plaušās nonāk divreiz, bagātinot ar skābekli asinis. Līdzdalība elpošanā nav gaisamaisu vienīgā funkcija. Tajos sakrājas gaisa rezerves, kas nepieciešamas, ja putnam īsā laikā jāpatērē daudz enerģijas, piemēram, dziedātājputniem garas dziesmas laikā.