google/wiki40b huggingface dataset:
800 metri

800 metri ir īsākā vidējā distance vieglatlētikas sacensībās stadionā.
800 m ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1928. gada.
Pasaules rekords 800 m vīriešiem ir 1:40,91 min un pieder Deividam Rudišam no Kenijas, uzstādīts 2012. gada 9. augustā. Pasaules rekords 800 m sievietēm ir 1:53,28 min un pieder Jarmilai Kratohvīlovai no Čehoslovākijas, uzstādīts 1983. gada 26. jūlijā (viens no vecākajiem pasaules rekordiem sievietēm).
Latvijas rekords 800 m vīriešiem ir 1:43,67 min un to 2006. gada 3. jūlijā uzstādīja Dmitrijs Miļkevičs. Latvijas rekords 800 m sievietēm ir 1:58,64 min un tas pieder Mārītei Ārentei, uzstādīts 1984. gada 19. jūlijā.
Eirodziesma

Eirodziesma bija Starptautiskā Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālā atlase. Tā notika katru gadu no 2000. līdz 2012. gadam. Eirodziesmas uzvarētājs, ko noteica Latvijas Televīzijas skatītāju balsojumā, piedalījās Eirovīzijas konkursa finālā.
Zlate Moravce

Vēsture

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1113. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Zlate Moravce līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Araņošmarota (Aranyosmarót). Savulaik pilsētas apkaimē - zelta ieguve. 1919. gadā ap Zlate Moravci notika smagas kaujas starp ungāru un čehoslovāku spēkiem. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā. 1945. gada 24. septembrī pilsētā notika ebreju grautiņš.

Cilvēki

2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (97,09 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (82,52 %), nereliģiozi (10,59 %).
Saragosas atklātne

Vēsture

1919. gadā gājiens 1. c3 bijis kļuvis populārs Saragosas šaha klubā. Gadu vēlāk kluba biedrs H. Hunkosa to analizējis žurnālā Revista del Club Argentino. 1922. gadā Manheimā ir noticis tematisks šaha turnīrs, kura dalībniekiem Zīgbertam Tarrašam, Paulam Leonhartam un Žakam Mizesam katra turnīra partija bija jāsāk ar gājienu 1. c3. Saragosas atklātne mūsdienu turnīru praksē gandrīz nav sastopama.

Stratēģiskā ideja

Gājiens 1. c2-c3 atver diagonāli dāmai un kontrolē centra lauciņu d4. Bet gājienam ir būtisks trūkums, tas aizņem zirdziņa b1 dabisko attīstības lauciņu.

Galvenie varianti

Pēc 1. c2-c3 melniem ir plaša gājienu izvēle, dabiskākie atbildes gājieni: 1. ... d7-d5, 1. ... e7-e5 un 1. ... Zg8-f6. Saragosas atklātnei nav patstāvīga nozīme, parasti spēle pāriet
kādā citas atklātnes variantā.
Pluņģe

Par pilsētu

Pluņģes pilsēta atrodas Babrungas upes krastos. Pilsētā dzīvo vairāk kā divdesmit trīs tūkstoši iedzīvotāju. Cauri pilsētai iet dzelzceļa līnija Klaipēda- Šauļi. Piecdesmit astoņus hektārus pilsētā aizņem Ogiņska parks, kurš tika izveidots 18. gadsimtā. Ogiņski bija muižnieku dzimta, kura šai pilsētā dzīvoja vairākus gadsimtus. Pie parka atrodas neoklasicisma stilā būvētā kņaza Nikolaja Ogiņska pils (1879) un senlaicīgi staļļi. 1994. gadā pilī iekārtoja Žemaišu muzeju, kurā ir apskatāmi priekšmeti, kas ir saistīti ar žemaišu kultūru un mākslu visā pasaulē. Interesants objekts ir arī 1933. gadā romānikas stilā būvētā Svētā Jāņa Kristītāja katoļu baznīca un Svētā Floriāna statuja (1894). Pilsētā tiek izdoti četri laikraksti u.c. periodiskie izdevumi. Pluņģē notiek aktīva kultūras dzīve, dažādi kultūras un mākslas pasākumi. 2009. gadā Plunģe kļuva par šī gada Lietuvas kultūras galvaspilsētu. Divdesmit septiņus kilometrus uz rietumiem atrodas cita Lietuvas pilsēta Telši, bet tikai piecpadsmit kilometru attālumā atrodas Žemaitijas dabas parks (21 720 ha). Pilsētā darbojas vieglās rūpniecības un pārtikas ražošanas uzņēmumi. Plunģē atrodas liels pārtikas uzņēmums Plunges kooperatine prekyba UAB, kurā tiek izgatavotas arī Latvijas veikalos nopērkamās krabju nūjiņas. Pluņģes sadraudzības pilsēta Latvijā kopš 1996. gada 26. jūlija ir Tukums.

Pilsētas apkārtne

Uz ziemeļiem no pilsētas atrodas Žemaitijas Nacionālais parks. Parka teritorijā atrodas bijusī PSRS Plokštines kara bāze. Tā bija pirmā PSRS karabāze, kurā Aukstā kara laikā tika izvietotas kodolraķetes. Tagad šeit atvērts Aukstā kara muzejs.

Vēsture

Arheoloģiskie avoti liecina, ka cilvēki šajā vietā mituši jau 5—1 gadsimtā p.m.ē. 15. gadsimtā tagadējās Pluņģes vietā bija ciems, kurš atradās lielāka blakus ciema pakļautībā. Tomēr neilgā laikā iedzīvotājus skaits pieauga, ka 16. gadsimta otrajā pusē pārspēja savu valdītāju skaitu. Tad arī Pluņģe tiek pirmo reizi minēta vēstures avotos(1565). 1792. gada 13. janvārī Pluņģei piešķira Magdeburgas tiesības, un šis ir arī pilsētas dibināšanas gads. Pilsētā ap 18. gadsimtu tika izveidota muiža. No 1806. līdz 1822. gadam muiža piederēja Platonam Zubovam, bijušajam Krievijas ķeizarienes Katrīnas II favorītam. Vēlāk šīs īpašums piederēja Ogiņsku dzimtas pārstāvjiem, kuri iekārtoja parku un uzcēla pili. Līdz Otrajam pasaules karam Pluņģē dzīvoja liela ebreju kopiena, kas aizgāja bojā holokaustā. Pilsētā ir saglabājusies ebreju sinagoga. 1997. gada 6. jūnijā Lietuvas prezidents ar dekrētu apstiprināja Pluņģes ģerboni.

Ievērojami cilvēki

Pluņģe ir uzņēmēja Broņislava Lubja (Bronislovas Lubys, 1938-2011), latviešu dziedātājas Olgas Rajeckas (1962), poļu alpinistes Vandas Rutkevičas (Wanda Rutkiewicz, 1943-1992), dziedātājas Aistes Smilgevičūtes (Aistė Smilgevičūtė, 1977) un hokejista Mantas Armaļa (1992) dzimtā pilsēta.
Pluņģes pievārtē, Bukantes ciemā, dzimusi rakstniece Žemaite (Žemaitė, 1845-1921).
No 1889. līdz 1893. gadam Pluņģē dzīvoja gleznotājs un komponists Mikalojus Konstantins Čurļonis.
Rēzeknes-Aglonas diecēze

Vēsture

Rēzeknes-Aglonas diecēzi nodibināja pēc pāvesta Jāņa Pāvila II rīkojuma 1995. gada 2. decembrī. To izveidoja, atdalot no Rīgas arhidiecēzes Latgales apgabalu. Par jaunizveidotās diecēzes pirmo bīskapu kļuva Jānis Bulis.

Struktūra

Diecēzi vada diecēzes bīskaps. Bīskapa sēdeklis atrodas Rēzeknes Jēzus Sirds katedrālē, kas katedrāles statusu ieguva 1996. gada 6. janvārī pirmā diecēzes bīskapa inaugurācijas jeb ingresa dienā un Aglonas bazilika.
Diecēze ir sadalīta 9 dekanātos — Aglonas, Varakļānu, Viļakas, Daugavpils, Dagdas, Preiļu, Līvānu, Rēzeknes, Ludzas, kurus vada dekāni. Katrā dekanātā ietilpst tā teritorijā ietilpstošas draudzes, kuras vada prāvesti.
Air France

Vēsture

Air France tika dibināta 1933. gada 7. oktobrī, apvienojoties lidsabiedrībām Air Orient, Air Union, Compagnie Générale Aéropostale, Compagnie Internationale de Navigation Aérienne (CIDNA) un Société Générale de Transport Aérien (SGTA). Tā bija sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kurā valsts turēja 25 % kapitāldaļu. Otrā pasaules kara laikā lidsabiedrība pārcēlās uz Kasablanku Marokā.
1945. gada 26. jūnijā Francijas gaisa transporta uzņēmumi tika nacionalizēti. 1945. gada 29. decembrī Air France pārziņā tika nodots viss Francijas gaisa transporta tīkls.
1946. gada 1. janvārī izveidots uzņēmums Société Nationale Air France. 1946. gada 1. jūlijā Air France sāka lidojumus starp Parīzi un Ņujorku. 1947. gadā lidojumu galamērķi bija paplašinājušies pa visu zemeslodi.
1948. gada 16. jūnijā lidsabiedrība tika izveidota par Compagnie Nationale Air France, kurā valstij piederēja 70 % kapitāldaļu. Nākamajos gados valsts palielināja savu daļu uzņēmumā līdz gandrīz 100 %.
1953. gadā valdība lika Air France ļaut tālo lidojumu līnijas apkalpot arī privātajām lidsabiedrībām.
1960. gadā valdība iekšzemes lidojumu monopolu no Air France atdeva Air Inter. Kompensācijā Air France ieguva daļu Air Inter kapitāldaļu.
1963. gadā valdība sakārtoja lidojumu līniju sadalījumu starp Air France un privāto sektoru. Daļa Afrikas, Vidējo Austrumu, Dienvidāzijas, Austrālijas un Klusā okeāna līniju nonāca privātajām lidsabiedrībām.
1976. gadā Air France sāka izmantot virsskaņas lidmašīnas Concorde.
1986. gadā Francijas valdība atcēla noteikumus, pēc kuriem lidojumu maršruti bija sadalīti starp Air France, Air Inter un UTA.
1990. gadā ar Air France apvienojās Air Inter un UTA.
1994. gadā izveidota holdinga sabiedrība Groupe Air France, kas turēja Air France un Air Inter vairākuma kapitāldaļu.
1999. gadā premjerministra Lionela Žospēna valdība nolēma Air France nodot daļējai privatizācijai. 1999. gada 22. februārī tās akcijas tika izliktas Parīzes biržā. 1999. gada jūnijā Air France un ASV Delta Air Lines noslēdza divpusēju transatlantisko sadarbību. 2000. gadā tā iestājās SkyTeam aliansē.
2003. gada maijā Air France pārtrauca Concorde virsskaņas lidmašīnu ekspluatāciju.
2003. gada 30. septembrī Nīderlandes lidsabiedrība KLM un Air France paziņoja par apvienošanos. Apvienošanās stājās spēkā 2004. gada 5. maijā. Jaunajā mātes uzņēmumā Air France-KLM 81 % kapitāldaļu ieguva Air France akcionāri (44 % Francijas valsts un 37 % privātie investori), pārējo ieguva KLM akcionāri. 2004. gada decembrī valsts pārdeva 18,4 % akciju, valsts daļa Air France-KLM noslīdēja zem 20 %.
2009. gadā Air France iegādājās 25 % akciju privatizētajā Itālijas lidsabiedrībā Alitalia.
2012. gada janvārī Air France-KLM paziņoja par trīs gadu transformācijas plānu, lai atgūtu rentabilitāti. Plānota izmaksu samazināšana, operāciju restrukturizācija, darbinieku atlaišāna.
Cēdenika

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1216. gadā. Pēc Otrā pasaules kara Cēdenika atradās VDR sastāvā.
ASV Gaisa spēki

ASV Gaisa spēki (angļu: the United States Air Force, saīsinājumā USAF) ir Amerikas Savienototo Valstu bruņotie gaisa spēki. ASV Gaisa spēki izveidoti 1947. gada 18. septembrī.
Ammāna

Vēsture

Pilsēta ir dibināta ap 7000. gadu p.m.ē. un ir viena no vecākajām pilsētām, kas pastāv vēl joprojām arī mūsdienās. 1921. gadā Ammāna kļuva par Transjordānijas galvaspilsētu, bet 1946. gadā, kad Jordānija ieguva neatkarību no Apvienotās Karalistes, — par mūsdienu valsts galvaspilsētu. 1970. gadā pilsētas ielās notika asas cīņas starp valdību un palestīniešu bēgļiem.

Demogrāfija

Ammāna ir viena no visstraujāk augošajām pilsētām pēc iedzīvotāju skaita Tuvajos Austrumos. 20. gadsimta sākumā pilsētā dzīvoja aptuveni 3000 iedzīvotāji, pēc Otrā pasaules kara — 65 000. 1990. gadu vidū Ammānas aglomerācijā dzīvoja jau viens miljons iedzīvotāji, bet tagad jau vairāk par 2,2 miljoniem. Mūsdienās pilsētā dzīvo dažādas izcelsmes cilvēki. Daudzi ir ieceļotāji no Palestīnas, Kaukāza, Sīrijas un Irākas.

Sports

Līdzīgi kā valstī, arī Ammānā populārākie sporta veidi ir futbols un basketbols. Jordānijas augstākajā futbola līgā spēlē divi klubi no Ammānas: al-Wiḥdāt un al-Faiṣalī.
2007. gadā Ammānā notika Āzijas čempionāts vieglatlētikā, bet 2009. gadā — IAAF Pasaules čempionāts krosa skriešanā.
Bērnijs Parents

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru uzsāka 1965.—66. gada sezonā, kuru aizvadīja NHL kluba Bostonas "Bruins" sastāvā. 1967. gada līgas izplešanās draftā Parentu izvēlējās Filadelfijas "Flyers". Turpmākajās sezonās Parents nostiprinājās kā "Flyers" pamatvārtsargs. 1971. gadā vārtsargs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs". 1972.—73. gada sezonu Parents aizvadīja jaunizveidotajā WHA līgā, kļūstot par pirmo NHL spēlētāju, kas tai pievienojies. Gadu vēlāk gan Parents atgriezās NHL, noslēdzot līgumu ar "Flyers".
1973.—74. gada sezonā Parents devās laukumā 73 spēlēs, kopā ar komandu kļūstot par Stenlija kausa čempionu. Parents tika atzīts par līgas labāko vārtsargu un ieguva arī izslēgšanas kārtas vērtīgākā spēlētāja balvu. Balsojumā par līgas vērtīgāko spēlētāju Parents palika otrais (tobrīd neviens vārtsargs vēl nebija izcīnījis Harta balvu. 1974.—75. gada sezonā "Flyers" izdevās nosargāt titulu, Parentam vēlreiz iegūstot labākā vārtsarga un izslēgšanas kārtas vērtīgākā spēlētāja balvas. Stenlija kausa izcīņā Parents aizvadīja četras sausās spēles.
1975.—76. gada sezonā savainojuma dēļ Parents aizvadīja tikai 11 spēles. "Flyers" izdevās sasniegt Stenlija kausa izcīņas finālsēriju trešo gadu pēc kārtas, šoreiz gan tajā piekāpjoties Monreālas "Canadiens" spēlētājiem. 1979. gada februārī Parents guva acs savainojumu, kura dēļ noslēdza profesionāļa karjeru.
Ruta Šenberga

Dzīvesgājums

Dzimusi 1940. gadā Krustpils pagasta "Rasiņu" mājās. Pamata un vidējo izglītību guvusi Variņu pamatsskolā, Krustpils 3. septiņgadīgajā skolā un Krustpils 1. vidusskolā.
1959. gada iestājās Latvijas Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātē, kuru beidza, specializējoties bibliotēkzinātnē. Bijusi docētāja tagadējā Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, kur vadījusi kursus par bibliogrāfiju un novadpētniecību, bijusi autore vairākiem mācību izdevumiem par šīm jomām. Darbojusies Bibliotēkzinātnes un bibliogrāfijas katedrā. 
Pēc došanās pensijā vairāk pievērsusies novadpētniecībai, it sevišķi sava dzimtā Krustpils novada un tā cilvēku vēsturei. No 2011. gadā publicējas Krustpils un Jēkabpils puses laikrakstos "Brīvā Daugava", "Jaunais Vēstnesis" un "Krustpils Novadnieks", kā arī internetā. Daudzi no šiem stāstiem apkopoti 2018. gada nogalē iznākušajā grāmatā "Cilvēku un māju likteņi".
Laodzi

Biogrāfija

Viena no leģendām vēsta, ka Laodzi dzimis 604. gadā pirms mūsu ēras Ču valstī, Li apriņķa Lujī ciemā un esot dzīvojis 160 vai 200 gadu. Viņa īstais vārds esot Li Er Dans vai Lao Taņs, bet vārds Laodzi ir goda nosaukums, kas nozīmē ‘vecais skolotājs’. Viņš bija galma arhivārs Džou dinastijas laikā. Lojanā viņu esot apmeklējis Konfūcijs. Konfūcijs pēc tam teicis saviem mācekļiem: "Man ir zināms, ka putns var lidot, zivs var peldēt un zvērs var skriet. To, kas skrien, var gūstīt slazdā, to, kas peld, var noķert tīklā, to, kas lido, var panākt ar bultu. Bet tas, kas kā pūķis paceļas debesīs ar vēju un ar mākoņiem, ir viņpus man zināmā. Šodien esmu skatījis Laodzi, kurš droši vien ir līdzīgs pūķim."
Kā mīts vēsta, vecumdienās Laodzi devies rietumu virzienā, atstādams Ču valsti. Pie Ķīnas robežas viņu apturējis sardzes kareivis vai robežsargu posteņa priekšnieks Kuan liņ Jin Hi, lūgdams, lai viņš atstāj kādu rakstisku piemiņu. Tad Laodzi uzrakstīja, vai nodiktēja šo darbu, kas sastāv no apmēram 5000 hieroglifiem. Pēc darba beigšanas, viņš turpinājis ceļu rietumu virzienā un vairāk par viņu nekas neesot dzirdēts. Te jāņem vērā, ka ‘aizceļot uz rietumiem’ ķīniešu kultūrā pastāv arī kā alegorija ar nozīmi ‘aiziet mūžībā’.
Citi nostāsti vēsta, ka Laodzi iecerējis doties pie Ķīnas kaimiņu — klejotāju lopkopju ciltīm, kas mita uz rietumiem no ķīniešu zemēm, lai izglītotu mežonīgās un nekulturālās tautas.
Pārsvarā vairākums seko tradicionālajam uzskatam, ka Laodzi ir Konfūcija laikabiedrs, vecāks par viņu, un "Daodedzjin" ir viņa mācības izpausme.
Saldumiņš

Sižets

Toms ir amerikāņu mūziķis, kurš apceļo Baltijas valstis. Nataša ir krievu meitene, kura bēg no vācu biznesmeņa, ar kuru bija domājusi precēties. Abi varoņi satiekas Kaļiņingradā un nolemj doties tālāk kopā.
Nokia Asha platform

Vēsture

Sākotnēji Nokia strādaja pie projekta Meltemi kā Series 40 pēcteša. Tā būtu uz Linux bāzēta sistēma. 2012. gada jūlijā projekts tika pārtraukts, tā iestrādes turpinot Asha platform.
Pirmais tālrunis ar Asha platform bija Nokia Asha 501, kurš izlaists 2013. gada vasarā.
Pēdējā versija Asha Platform 1.4 izlaista 2014. gada 7. aprīlī.
2014. gadā Nokia mobilo telefonu biznesu nopirka Microsoft.
2014. gada jūlijā paziņots, ka 18 mēnešu laikā tiks pārtraukts Asha atbalsts, turpmāk izlaižot modeļus tikai ar Windows Phone operētājsistēmu.
Aknu ciroze

Etioloģija

Aknu cirozes attīstībā ir pierādīta hepatotropo vīrusu B, C, D, G, F; alkohola, dzelzs vielmaiņas procesu ģenētisko traucējumu (hemohromatozes), vara vielmaiņas traucējumu (Vilsona-Konovalova slimības), alfa₁-antitripsīna trūkuma, dažu toksisku un medikamentozu vielu iedarbības, sifilisa, malārijas, tuberkulozes, žultsvadu slimības un citu faktoru ietekme. Kriptogēnas (neskaidra cēloņa) cirozes biežums ir 25-30%.
Dienas Lapa

Vēsture

Pirmais Dienas Lapas redaktors bija Fricis Bergmanis, kurš pauda korporatīvās sociālisma idejas. Pēc Bergmaņa domām, strādniekiem vajadzēja apvienoties profesionālās biedrībās, kas arī varētu pārņemt fabriku vadību. Vēlāk par redaktoru kļuva jurists Pēteris Stučka. Visasākā Dienas Lapa bija laikā, kad par tās redaktoru kļuva jurists Jānis Pliekšāns jeb dzejnieks Rainis. Viņš ataicināja no Tērbatas bijušos pīpkaloņus, pats apmeklēja Vāciju, un tikās ar vācu sociāldemokrātu vadītāju Augustu Bābeli. Pliekšāna laikā avīzē tika publicēti Marksa darbu fragmenti. Pamazām avīzei piepulcējās arī dzejniece Aspazija, kas bija ieguvusi ievērību ar saviem darbiem, kuros kritizēja novecojušos uzskatus par sievietes lomu sabiedrībā, un literatūrkritiķis Janis Jansons-Brauns. Jansons-Brauns Dienas Lapā publicēja savu referātu "Domas par jaunlaiku literatūru", kurā asi kritizēja latviešu rakstniekus un norādīja, ka viņu uzdevums ir parādīt sabiedrības problēmas, nevis nodoties cilvēku jūtu pasaulei, novēršoties no reālās dzīves.
Jāņa Pliekšāna laikā Dienas Lapa zaudēja vairāk nekā 2000 abonementu un Pēterim Stučkam, kas atkal atguva redaktora amatu, nācās avīzi uzturēt no saviem līdzekļiem.
Liene Jansone

Biogrāfija

Lienes Jansones abi vecāki Ziedonis Jansons un Daiga Jansone ir bijušie basketbolisti, tagad basketbola treneri, arī māsa Līga bijusi basketbola spēlētāja.

Karjera

Karjeru sākusi 1997. gadā TTT Rīga komandā. Laikposmā no 2000. līdz 2004. gadam spēlēja NCAA, pārstāvot Sjēnas universitātes basketbola komandu Sjēnas "Saints", komandā viņa bija viena no līderēm. 2000.—2001. gada sezonā (Jansones debijas sezona) komanda uzvarēja konferencē un Jansone tika atzīta par vērtīgāko spēlētāju, kā arī par konferences gada labāko debitanti. 2003. un 2004. gadā tika atzīta par konferences gada spēlētāju.
Pēc tam atgriezusies Eiropā. Pirmo sezonu aizvadīja Izraēlas Premjerlīgas klubā Haifas "Hapoel", klubs Izraēlas čempionātā neiekļuva izslēgšanas spēlēs. Nākamajā sezonā viņa pārstāvēja Spānijas līgas klubu Lugo "Yaya Maria", Jansone tika atzīta par Spānijas čempionāta gada labāko ārvalstu spēlētāju, kā arī iekļuta ārvalstu spēlētāju simboliskajā pieciniekā. Tāpat ar klubu sasniedza finālu Spānijas Superkausa izcīņā. Arī nākamās divas sezonas tika aizvadītas Spānijā, 2006.—2007. gada sezona Salamankas "Perfumerias Avenida" sastāvā (sasniegts Spānijas čempionāta fināls), savukārt 2007.—2008. gada sezona Hondaribias "Hondarribia-Irun" sastāvā. 2008.—2009. gada sezona tika uzsākta Čehijas līgas kluba Brno "Gambrinus Sika" sastāvā, ar ko tika uzvarēts Čehijas čempionāta regulārajā sezonā. Atlikušo sezonas daļu Jansone pārstāvēja Francijas līgas klubu Tarbes "Gespe Bigorre". Tā sastāvā viņa sasniedza Francijas kausa un līgas finālu.
Nākamo pusotru sezonu aizvadījusi Itālijā. 2009.—2010. gada sezonā pārstāvēja Umbertīdes "Liomatic" klubu. 2010.—2011. gada sezonas pirmo pusi (līdz decembrim) aizvadīja Venēcijas "Umana Reyer" sastāvā. Atlikušo sezonu aizvadīja arī Itālijas klubā Pool Comense.
2011. gada septembrī parakstīja līgumu ar Francijas klubu Ēksanprovansas "Pays d'Aix Basket 13". Pēc vienas aizvadītas sezonas viņa pārgāja uz Turcijas klubu Tarsus Belediyesi. 2013. gada martā klubs lauza līgumu. 2013. gada augustā viņa pievienojās Ungārijas klubam Work Force DVTK Miškolc.

Karjera izlasēs

Liene ir spēlējusi gan Latvijas U-18, gan U-20, gan arī pieaugušo izlasē. Latvijas izlasē debitējusi 2005. gada 6. augustā. Kopā ar Latvijas sieviešu izlasi ir izcīnījusi 6. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā Turcijā, 4. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā, 7. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā, 8. vietu 2011. gada Eiropas čempionātā Polijā, dalītu 13.—16. vietu 2013. gada Eiropas čempionātā Francijā un dalītu 9.—12. vietu 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs. Viņa ir otrā latviete pēc Guntas Baško-Melnbārdes, kas piedalījusies piecos Eiropas čempionāta finālturnīros. Pēc 2013. gada Eiropas čempionāta noslēguma viņa paziņoja par karjeras beigšanu izlasē. Kopumā viņa izlases sastāvā aizvadīja 131 spēli, kurā guva vairāk nekā 1100 punktus.
5 latu monēta

Vēsture

1929. gada februārī Latvijas Finanšu ministrija nolēma laist apgrozībā 5 latu monētu, attēlojošu jaunavas galvu, kas simbolizē Latvijas Republiku un brīvību. Monētu izstrādāja Rihards Zariņš. Jaunavas attēls uz monētas sarunvalodā pazīstams kā Milda. Modelis bija Zelma Brauere (1900-1977), valsts vērtspapīru drukātavas korektore. Viņa bija kā paraugs arī citiem mākslinieka darbiem, tai skaitā 10 latu un 20 latu banknotēm un 50 santīmu monētai.
1939. gadā Latvijas valdība sāka veidot jaunas 5 latu monētas, kuras bija plānots laist apgrozībā 1941. gadā. Latvju jaunava uz tām bija jāaizvieto ar Latvijas autoritārā vadītāja Kārļa Ulmaņa portretu. Šīs monētas nekad netika izkaltas, jo izcēlās Otrais pasaules karš.
Pēc padomju okupācijas Latvijā 1940. gadā lats turpināja cirkulēt paralēli padomju rublim, lai gan sudraba monētas lielā mērā bija izzudušas no apgrozības. (Jau pirms kara Latvijas iedzīvotāji jau sāka uzkrāt sudraba monētas, lai sagatavotos nenovēršamai krīzei.) 1941. gada 25. martā pēkšņi tika atceltas visas latu nominālvērtības. Tā kā sabiedrībai netika sniegts iepriekšējs brīdinājums, pret rubļiem nekad netika apmainīti aptuveni 50 miljoni latu. Cilvēkiem piederošās monētas pēkšņi bija kļuvušas bezvērtīgas, izņemot to sentimentālo vērtību un sudraba saturu monētās. Tomēr padomju varas iestādēm pēc lata izņemšanas no apgrozības bija apmēram 3,6 miljoni piecu latu monētu. 1960. gadā padomju varas iestādes pārdeva sudraba latu monētas ārzemju numismātiem par 28 DEM gabalā. Aptuveni tajā pašā laikā padomju banka sāka uzpirkt vēsturisko valūtu zelta un sudraba monētas. 5 latu monētu varēja pārdot par 60 kapeikām.

Mūsdienu izmantošana

Jaunavas attēls, kas tika rotāja monētas reversu, tika izmantots mūsdienu 500 latu banknotes dizainā. To izmantoja arī kā ūdenszīmi visām mūsdienu latu banknotēm.

Piemiņas monētas

Latvijas Banka ir izlaidusi divas piemiņas monētas ar 5 latu monētu attēliem. Pirmā no tām tika radīta 2003. gadā starptautiskās sērijas "Pasaules mazākās zelta monētas" ietvaros. Otrās monētas izlaišana notika 2012. gadā, lai atzīmētu bankas 90 gadu jubileju. Latvijas Banka sadarbojās ar Britu Karalisko monētu kaltuvi, kas bija kalusi oriģinālās monētas. Lai atjaunotu monētu, tika izmantotas tās pašas galvanoplastikas veidnes, kas bija lietotas sākotnējo monētu kalšanai.

Latvijas eiro monētas

2004. gadā pēc valsts mēroga ideju konkursa tika izvēlēts un apstiprināts dizains Latvijā izdoto 1 un 2 eiro monētu nacionālajai pusei. Uz 2 eiro monētas malas ir tas pats uzraksts, kas bija uz 5 latu monētas malas.
Pēteris Rizga

Dzīvesgājums

Dzimis 1883. gadā Sēlpils pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Jēkabpils pilsētas skolā un Jelgavas Skolotāju institūtā. 1901. gadā sāka strādāt Sēlpils pagastskolā kā skolotāja palīgs. Piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos Sēlijā. 1906.—1907. gadā apcietinājumā, 1908. gadā emigrēja uz ASV, kur strādāja akmeņlauztuvēs Meinas štatā, vēlāk par galdnieku vagonu remonta rūpnīcā un par dārznieku Bostonā, Hārvarda Universitātes botāniskā dārza direktora privātajā parkā. Kopā ar brāli iegādājās zemnieku saimniecību, nodarbojies ar putnkopību un biškopību. Studēja Bostonas Universitātē, iegūstot bakalaura (1918) un maģistra (1921) grādus. Strādājis arī Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā.
Pēc atgriešanās dzimtenē 1922. gadā viņš strādāja Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes Rūgšanas tehnoloģijas laboratorijā par asistentu. 1922. gadā
palīdzēja Vecbebru muižā iekārtot biškopības un dārzkopības skolu un 1924. gadā Vecauces muižā izveidoja mācību dravu studentu prakses vajadzībām.
1929. gada sākumā P. Rizga aizstāvēja savu habilitācijas darbu „Stropa svara maiņa atkarībā no dažādiem apstākļiem”, tika apstiprināts par privātdocentu. 1930. gadā ar visu ģimeni pārcēlās darbā uz Vecauces saimniecību, atbrīvojās no asistenta pienākumiem laboratorijā un uzsāka vistu paraugfermas izveidi. 1938. gadā viņu ievēlēja par LU docentu, bet 1939. gadā jaunizveidotajā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā organizēja un vadīja Biškopības un putnkopības katedru.
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu (1940).
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā P. Rizgam piešķīra profesora nosaukumu un apstiprināja lauksaimniecības zinātņu doktora grādu. Tūlīt pēc Latvijas PSR ZA nodibināšanas 1946. gadā profesoru Rizgu apstiprināja par korespondētājlocekli biškopības un putnkopības nozarē.
Miris 1955. gada 29. oktobrī, apglabāts Rīgas Meža kapos.
1924. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula

Šī ir 1924. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula.