google/wiki40b huggingface dataset:
Andris Molotanovs

Biogrāfija

Sākumskolas un pamatskolas gadus dzīvoja Ludzā. 7 gadu vecumā uzsāka apmeklēt treniņu nodarbības rokasbumbā. 14 gadu vecumā tika piesaistīts jauniešu handbola izlasei. Vidusskolas gadus mācījās Murjāņu sporta ģimnāzijā. Pirmos nozīmīgos sportiskos panākumus sāka gūt 17 gadu vecumā, kad tika atzīts par labāko spēlētāju Latvijas komandā handbola turnīrā "Rīgai-800" (1998. g.), labāko vārtsargu Baltijas kausa turnīrā (1999. g), labāko vārtsargu Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā Slovēnijā (1999. g.). 
2000. gadā starp sportista karjeru (HK ASK) un izglītību izšķīries par labu izglītībai un uzsāka studijas Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā, vienlaicīgi uzsākot sadarbību ar handbola komandu LSPA/Ugunsdzēsējs, kā arī uzsāka darbu Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienestā, pildot ugunsdzēsēja glābēja pienākumus. Spēlējis Latvijas rokasbumbas izlasē. 2003. gadā sācis trenera gaitas. No 2004. gada līdz 2005. gadam bija Latvijas junioru izlases vārtsargu treneris. 2004. un 2005. gadā ar HK LSPA/Ugunsdzēsējs kā vārtsargs ieguva 3.vietu Latvijas čempionātā. 2005.gadā  ieguva bakalaura grādu LSPA. 2006. un 2007. gadā ar HK LSPA/Ugunsdzēsējs (kā vārtsargs) ieguva 2. vietu Latvijas čempionātā. 2006. gadā uzsāka strādāt Ugunsdrošības un civilās aizsardzības koledžas lektora amatā. 
2006. gadā kļuvis par Ogres novada Sporta centra sieviešu rokasbumbas komandas treneri. 2006. gadā ar Ogres SC izcīnījis 4. vietu Latvijas čempionātā. 2007. gadā Ogres SC aizvedis līdz Latvijas čempionu titulam. 2007. gadā ieguva maģistra grādu LSPA. 2009. gadā uzsāka trenēt LSPA vīriešu handbola komandu. Kopš 2009.gada piedalījies Nacionālo bruņoto spēku militārajās parādēs, kā Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta vienības komandieris. 2009. gadā ar HK LSPA izcīnījis 2.vietu Latvijas čempionātā, bet 2010. un 2011. gadā Latvijas čempionāta zelta godalgas. 2013. gadā ieguva doktora zinātnisko grādu Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā. 2012. gadā uzsāka trenēt vīriešu handbola komandu HK Ogre. 2013. gadā uzsācis pildīt Ugunsdrošības un civilās aizsardzības koledžas Ugunsgrēku dzēšanas un glābšanas darbu katedras vadītāja pienākumus. 2014. gadā ar HK Ogre komandu izcīnīja sudraba godalgas un tika atzīts par sezonas labāko treneri.
Ģimenes stāvoklis: precējies un ir trīs bērnu tētis.
Alfreds Krūklis

Dzīvesgājums

Dzimis 1921. gada 11. maijā Liepājas apriņķa Krotes pagasta Būdniekos (tagad Bunkas pagastā) zemnieka Andreja Krūkļa un viņa sievas Emīlijas ģimenē. Mācījās Ata Kronvalda Krotes pagastskolā (līdz 1934), spēlēja mandolīnu un vijoli. 
Mācības turpināja Liepājas 1. ģimnāzijā (1934-1937), pēc tēva nāves Alfreds saimniekoja tēva saimniecībā, mācības beidza kā eksterns 1942. gadā. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā apprecējās un pārcēlās uz Rīgu, kur studēja LVU Arhitektūras fakultātē (1944-1948), publicēja dzejoli "Slēpotāja" laikrakstā "Padomju Students" (1946). Strādāja par redaktoru Telegrāfa aģentūrā LETA (1948-1949), izdeva dzejoļu krājumu "Pavasaris dzimtenē" (1953). Uzņemts Rakstnieku savienībā (1953).
Vēlāk strādāja Latvijas PSR Radioraidījumu un televīzijas komitejas Literāri dramatisko raidījumu redakcijā (1956-1969), izdeva vairākus dzejas krājumus. Viņš atdzejoja dziesmu tekstus arī no angļu, krievu, spāņu, vācu valodām. Rakstīja tekstus muzikāliem, vokāli simfoniskiem darbiem, libretu Ģ. Ramana muzikālajai komēdijai "Kaijas bez jūras" (1960). Tulkoja Šekspīra "Venēcijas tirgotājs", K. Guckova "Uriels Akosta", A. Kasonas "Rītausmas dāma".
Miris 2003. gada 17. maijā Salacgrīvā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Piemiņas vieta

Krūkļa dzimto māju vietā ierīkota piemiņas vieta, kur zem mežābeles atrodas akmens sols un galds. Ik gadus maijā pie mežābeles notiek dzejnieka piemiņas un atceres pasākumi.
Riekstu sārtsporene

Augšanas apstākļi

Humusa saprofīte. Aug no augusta līdz novembrim auglīgās augsnēs zālainās vietās — parkos, dārzos, tīrumos, ganībās, pļavās.

Barības vērtība

Vairums avotu atzīst sēni vai vismaz tās pamatformu par ēdamu bez iepriekšējas novārīšanas. Te gan jāievēro, ka tā bieži aug pilsētu centru apstādījumos un komposta kaudzēs, un šādā gadījumā neviena sēne nav uzskatāma par ēdamu. Tomēr ir citi viedokļi. Divos no Latvijā tulkotajiem ārzemju sēņu noteicējiem ir gan versija par sēnes neēdamību bez sīkākiem paskaidrojumiem, gan T.Lesoe skaidrojums, ka šī, viņaprāt, indīgā suga varbūt sastāvot no vairākām sugām un neviena no tām neesot ēdama. Šķiet, ka šis jautājums pašlaik nevar tikt atrisināts, kamēr nav skaidrības par sugas ietvariem.

Līdzīgās sugas

Iespējama sajaukšana ar letāli indīgo balto mušmiri. Mušmires atšķiras no sārtsporenēm ar to, ka viņām kātiņa pamatne ietverta makstī, kādas sārtsporenēm nav. Pie tam, baltajai mušmirei ir nepatīkama smaka. Atmatenes atšķiras no šīm ģintīm ar ātri tumsnējošām lapiņām. Neēdamā zīdainā sārtsporene atšķiras no šīs ar savu dzeltēšanu griezumā.
GIRD

GIRD (krievu: Группа Изучения Реактивного Движения, ГИРД) bija reaktīvās kustības pētīšanas grupa Maskavā, PSRS 1930. gados. Darbojās galvenokārt pie šķidrās degvielas raķešdzinēju izstrādes un to praktiskas pielietošanas. Sākotnēji grupas vadītājs bija Frīdrihs Canders. GIRD darbojās neatkarīgi, paralēli Gāzu dinamiskajai laboratorijai (Ļeņingrada).

1931

GIRD izveidota 1931. gada 15. septembrī no reaktīvo dzinēju sekcijas pie Osoaviahima Centralās Padomes Gaisa tehnikas biroja.
Noliegums

Fakta noliegums

Šajā nolieguma formā subjekts noliedz faktu ar meliem. Tā izpaužas gan kā klaja melošana, gan daļēja faktu noklusēšana, gan piekrišanu nepatiesībai. Faktu noliedzēji izmanto melus, lai izvairītos no faktiem, kas tiem ir sāpīgi.
Lauciņu dolomīta karjers

Lauciņu dolomīta karjers ir bijušais dolomīta karjers Cēsu pilsētas teritorijā, uz robežas starp Cēsu un Priekuļu novadu. Mūsdienās karjera teritorijā ir izveidojies mākslīgā ūdenstilpne — Lauciņu karjera ezers, kas ir iecienīta peldvieta apkārtnes iedzīvotājiem. Diemžēl, kā peldvieta, karjers nav labiekārtots. Lauciņu karjera izmantošana uzsākta 1890. gadā. Šeit iegūtais dolomīts lietots kaļķu dedzināšanai un šķembu ražošanai. Ap 1980. gadiem karjerā notika spridzināšanas darbi, pēc kuriem ap 1989. gadu karjers pakāpeniski piepildījās ar ūdeni. 1995. gadā ūdenstilpnes apkārtnē izveidota automašīnu trase. 2011. gadā karjerā tika veikta virszemes ūdens un dzeramā ūdens paraugu noņemšana un konstatēts, ka apkārtne nav piesārņota par spīti tās rūpnieciskajam izmantojumam. 2016. gada jūnijā karjera ziemeļaustrumu krastā darbību uzsāka Cēsu aktīvās atpūtas parks "Karjers".
2011. gada pētījuma rezultātā tika apzināts apkārtnes ainaviskais potenciāls (stāvkrasti, ezera plašais spoguļa laukums) un apspriesta apkārtnes labiekārtošana rekreācijas vajadzībām. Dolomīta ieguves laikā šeit ir bijis 6—16 m biezs iežu slānis, virs tā 1,6—4,3 m bieza segkārta. Pašreiz ezera spoguļa laukuma platība ir 12 hektāri, vidējais dziļums 5 m, bet maksimālais no 8 līdz 9,3 metriem. Zem kvartāra nogulumiežiem atrodas devona Pļaviņu svītas dolomīti un dolomītmerģeļi, zem šiem nogulumiem atrodas Amatas svītas smilšakmeņi. Vietām Amatas svītas augšējo daļu veido aleirolīti un māli. Zem šiem nogulumiem atrodas Gaujas svītas stipri sacementētie smilšakmeņi.
Puspērtiķi

Īpašības

Pēc pazīmju kompleksa puspērtiķi ir uz robežas starp kukaiņēdājiem un pērtiķiem. Apmēram 75% no puspērtiķiem ir nakts dzīvnieki, un kā visiem nakts dzīvniekiem puspērtiķiem, ieskaitot arī tos, kuri ir aktīvi dienā, acī ir gaismas membrāna (tapetum lucidum), kas nodrošina gaismas atstarošanos, uzlabojot redzi tumsā. Šāds gaismas paklājs iztrūkst tikai tarsijiem, kas ir viena no īpašībām, kas norāda uz tarsiju tuvāko radniecību ar pērtiķiem un cilvēkpērtiķiem, nekā ar pārējiem puspērtiķiem. Visiem puspērtiķiem ir ļoti laba dzirde, un to ausis ir kustīgas, ar iespēju tās kustināt neatkarīgi vienu no otras.
Visi puspērtiķi, izņemot tarsiji ir spējīgi paši saražot C vitamīnu. Turpretī tarsijiem, pērtiķiem un cilvēkpērtiķiem C vitamīns ir jāuzņem ar barību.
Lavanila

Flora

Dārzu raksturo bagātīgā augu valsts. Daži no tur redzamajiem augiem ir pudeļpalma, kafijas koks, kokospalma un orkāna palmas Maurīcijas varietāte. Tropisko augu briksnājā apmeklētājiem izveidotas taciņas un tiltiņi, un to caurvij tērcītes ar koi karpām.

Rāpuļi un akvārijs

Sākotnēji zoodārzs tika dibināts kā privāta Nīlas krokodilu audzētava. Tā joprojām pastāv, un šo reptiļu kolekciju veido ap 1500 dažāda vecuma īpatņi.
Lavanilas parkā ir pasaulē lielākā nebrīvē turētā Aldabras milzu bruņurupuču populācija, kas sastāda aptuveni 1000 bruņurupučus. Starp tiem arī vispazīstamākais parka iemītnieks, ap 1910. gadu dzimušais Domino, kas sver 265 kg un ir viens no desmit lielākajiem bruņurupučiem pasaulē. 2006. gadā no Lavanilas uz Raundu pārvietoja Aldabras milzu bruņurupučus un starainos bruņurupučus, kuri tur aizņem kolonizācijas laikā iznīcināto milzu bruņurupuču ekoloģisko nišu.
Zoodārzā tāpat mitinās krokodilu kaimani, Phelsuma ģints gekoni, zaļās iguānas. Saldūdens akvārijā apskatāmas gan zivis, gan vēžveidīgie un vairāku citu sugu bruņurupuči.

Zīdītāji

Sikspārņi ir vienīgie sauszemes zīdītāji, kas piederīgi Maurīcijas dabiskajai faunai. Zoodārzā mitinās un sekmīgi vairojas abas vietējās augļēdājsikspārņu sugas — Rodrigesas augļēdājsikspārnis un Maurīcijas augļēdājsikspārnis.
Zoodārzā aplūkojamas arī atsevišķas Maurīcijā ievestās zīdītāju sugas — krabjēdāji makaki, Javas brieži (Rusa timorensis), mangusti, meža cūkas, kā arī vairāki mājdzīvnieki.

Insektārijs

Dabas parka insektārijā aplūkojama viena no pasaulē lielākajām privātajām tauriņu un citu kukaiņu kolekcijām. Plaši izstādīti Maskarēnu un Madagaskaras pārstāvji, kā arī vairāk nekā trīsdesmit gadu garumā vākti un klasificēti aptuveni 20000 eksponāti no visas pasaules.

Muzeji

Fosiliju muzejā izstādīta vairāku simtu eksemplāru liela amonītu fosiliju kolekcija, kas iepazīstina ar šīs galvkāju apakšklases dažādību un bioloģiju. Izstādē tāpat aplūkojami ap Maurīcijas krastiem dzīvojošie jūras zīdītāji.
Mazais bruņurupuču muzejs veltīts izzudušajai Maurīcijas un Madagaskaras faunai. Precīzi manekeni, akvareļi, oriģinālu zīmējumu kopijas palīdz iztēloties izmirušos milzu bruņurupučus, Maurīcijas milzu scinkus, dodo, ziloņputnus.
Grobiņas ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogā uz melna fona attēlota stāvoša sudraba dzērve ar zelta krāsas akmeni paceltajā kreisajā kājā. Sākotnējais līdzīga izskata ģerbonis tika izveidots jau 1697. gadā.
Baltkrievijas guberņa

Priekšvēsture

Guberņas teritorija tika inkorporēta Krievijas impērijas sastāvā pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts pirmās dalīšanas 1772. gadā. Vispirms Inflantijas vaivadijas un Polockas vaivadijas teritorijas tika pievienotas Pleskavas guberņai, tad 1776. gadā tika izveidota Polockas guberņa, kas pēc 1778. gada tika dēvēta par Polockas vietniecību.

Izveide

Krievijas imperators Pāvils I Romanovs tūlīt pēc nākšanas pie varas veica impērijas teritoriālo reformu, kā rezultātā pie Polockas vietniecības tika pievienota Mogiļevas vietniecība, izveidojot Baltkrievijas guberņu ar galvaspilsētu Vitebskā.
Nākamais imperators Aleksandrs I Romanovs 1802. gadā lika guberņu sadalīt Vitebskas un Mogiļevas guberņās, kas ietilpa Baltkrievijas ģenerālgubernatūrā.

Robežas

Kurzemes guberņa un Vidzemes guberņa ziemeļrietumos, Minskas guberņa rietumos, Pleskavas guberņa ziemeļos, Smoļenskas guberņa austrumos, Mazkrievijas guberņa dienvidos.
Visoke Tatri

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (92,95 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (61,96 %), bez reliģiskās piederības (18,96 %), luterāņi (7,64 %), grieķu katoļi (3,62 %).
Ādgraužu dzimta

Medicīnā

Ādgraužu kāpuriem uz ķermeņa virsmas ir ērkšķveidīgi vai šķepveidīgi matiņi, kas var radīt alerģiskas reakcijas ar niezošu sajūtu, papulovezikulāro ādas bojājumu. Ādgraužu kāpuri ir bieži sastopami dzīvokļa piederumos, tādos kā grīda paklājā, pledā un apšuvumos vai glabātās drēbēs.
Sekunde

Sekunde (simbols: s, dažreiz sek.) ir Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI) laika pamatmērvienība. Sākotnēji tā tika definēta kā 1/86 400 no vidējā Saules diennakts garuma. Kopš 1967. gada pieņemts, ka sekunde ir vienāda ar cēzija izotopa ¹³³Cs izstarotā mikroviļņa 9 192 631 770 svārstību periodu kopējo ilgums, notiekot pārejai starp diviem atoma pamatstāvokļa hipersīkstruktūras līmeņiem. Sekunžu skaitu nosaka pēc pulksteņiem.
Sekundes vēsturiskā definīcija ir saistīta ar diennakts garumu. Diennaktī ir 24 stundas, stundā — 60 minūtes, bet minūtē — 60 sekundes. Viena sekunde ir ¹⁄86 400 daļa no dienas. Pašreizējā sekundes definīcija, kas saistīta ar cēzija izotopu ¹³³Cs, ir spēkā kopš 1967. gada.
Melnie alki

Kopīgās īpašības

Melnie alki ir vidēji lieli jūras putni. Visas trīs sugas ir apmēram vienādi lielas. To ķermeņa garums ir apmēram 30—38 cm, svars 450—550 g. 
Lizgdošanas sezonā to apspalvojums ir koši melns ar baltām pazīmēm: divām sugām uz spārniem ir platas, baltas joslas, bet briļļainajam alkam (Cepphus carbo) ap acīm ir balti gredzeni. Kājas un pēdas ir sarkanas. Smalkie, smailie knābji melni. Ziemā apspalvojums kopumā kļūst pelēks: pavēdere balta, bet ķermeņa virspuse baltmelni raibumota.

Uzvedība

Melnie alki ligzdo klinšainos jūras krastos. Ziemo galvenokārt ligzdošanas areālā, bet, ja nepieciešams, dodas uz neaizsalstošiem ūdeņiem nedaudz uz dienvidiem. Barību melnie alki meklē, ienirstot zem ūdens. Tie galvenokārt barojas ar zivīm, bet nelielos apjomos barojas arī ar vēžveidīgajiem, moluskiem, kukaiņiem un jūras augiem.
Zilais krūmu sīlis

Izskats un īpašības

Zilais krūmu sīlis ir vidēji liels putns. Ķermeņa garums 27—32 cm, svars tēviņam 119—153 g, mātītei 113—136 g. No citiem krūmu sīļiem tas atšķiras ar vienkrāsainu, tumši zilu apspalvojumu. Ap acīm tam ir melnu spalvu gredzens. Zods pelēks, un spalvas zem astes un spārniem brūnganmelnas. Melnais knābis masīvs ar līku galu. Kājas melnas, bet acis brūnas. Abi dzimumi izskatās vienādi, lai gan mātītes ir nedaudz mazākas. Jaunie putni nav tik koši, tie ir zilpelēki.

Uzvedība

Zilais krūmu sīlis ir nometnieks un parasti pārvietojas nelielos baros, kas sastāv no 5—8 putniem. Tie barojas pa koku zariem, meklējot ogas, ugļus, kukaiņus, ķirzakas, citu putnu olas un putnēnus. Zilais krūmu sīlis barojas arī ar graudiem lauksaimniecības tīrumos. 
Riests sākas janvāra beigās. Dominējošam pārim mazuļus audzināt palīdz iepriekšējā gada bērni. Ligzda tiek vīta no zariem bļodas formā. Tā parasti tiek novietota 5—14 metru augstumā no zemes. Dējumā ir 3—4 olas. Inkubācijas periods ilgst 22 dienas.
Lielais prospekts (Jūrmala)

Sabiedriskais transports

Pa Lielo prospektu kursē 1. mikroautobuss un 7. mikroautobuss.
Justs Kristiāns fon Loders

Dzīvesgājums

Dzimis Rīgā mācītāja ģimenē, līdz 1773. gadam mācījās Rīgas licejā, tad studēja Getingenes Universitātē, kur ieguva medicīnas doktora grādu (1779). Jēnas universitātē ieguva filosofijas doktora grādu (1779), bija medicīnas fakultātes profesors un prorektors, nodibinājis jauno anatomikumu un ķirurģijas klīniku. 
Prūsijas karaļa galma ārsts Kēnigsbergā (1806-1809). Galma medicus Sanktpēterburgā, valsts padomnieks, privātārsts (1809-1812). Galma ārsts, slimnīcu vadītājs un docētājs Maskavas Universitātē (1812-1831). Pirmais Krievijas impērijā organizēja ārstēšanu ar minerālūdeņiem.

Sabiedriskā darbība

Gētes, Hufelanda, Humboldta, Šillera draugs. Veimāras ložas „Amalia” brālis, kurā 1781. gadā uzņēma arī J. V. fon Gēti. Maskavas skotu grādu ložas „Berg Thabor” sekretārs (1818), ložas „Alexander zur dreifachen Segen” krēsla meistars (1821-22), ložas pārstāvis Direktorālajā ložā „Astreja” (1819-21). Ordeņa vārds Eq. ab aque mellfera.
Kerijs Praiss

Spēlētāja karjera

Pēc vairākās Rietumu hokeja līgā aizvadītām sezonā, profesionāļa karjeru Praiss sāka 2006.—07. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Hamiltonas "Bulldogs" rindās. Lai gan regulārajā sezonā komandas rindās viņš laukumā devās vien divās spēlēs, izslēgšanas kārtā Praiss aizvadīja 22 spēles, kopā ar komandu izcīnot Kaldera kausu.
2007.—08. gada sezonā Praiss jau spēlēja NHL kluba Monreālas "Canadiens" rindās, dalot spēlet laiku ar Kristobalu Iē. Nākamajās divās sezonās Praiss spēles laiku dalīja ar Jaroslavu Halāku, taču 2010.—11. gada sezonā komandas sastāvā laukumā devās jau 72 regulārās sezonas spēlēs. 2014.—15. gada sezonu Praiss noslēdza kā līderis visos trīs vārtsargu statistikas pamatrādītājos - vidēji spēlē ielaistie vārti (1,96), atvairīto metienu procents (93,3) un uzvaras (44). Kā līgas vērtīgākais spēlētājs ieguva Harta balvu. Kā līgas labākais vārtsargs Praiss ieguva arī Vezinas balvu.
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, iegūstot arī turnīra labāka vārtsarga titulu. Praiss kļuvis arī par 2007. gada Pasaules čempionu junioriem. Praiss tika atzīts arī par turnīra vērtīgāko spēlētāju, kā arī labāko vārtsargu.
Interdentāls līdzskanis

Attēlošana IPA

Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā interdentālos līdzskaņus attēlo ar augšējo un apakšējo dentālās artikulācijas diakritiskajām zīmēm vienlaicīgi, ja nepieciešama precīza transkripcija, kā piemēram [n̪͆], bet visbiežāk tos attēlo kā izvirzītus alveolārus līdzskaņus: [n̟].
Sigulda (stacija)

Vēsture

Siguldas stacija (Segewold, Зегеволд) tika ierīkota līdz ar dzelzceļa līnijas dzelzceļa līnijas Rīga—Pleskava izbūvi. 1925. gadā pēc arhitekta, profesora Pētera Federa projekta uzbūvēta Latvijas lepnākā stacijas ēka. Otrā pasaules kara laikā tā tika iznīcināta. Tagadējā stacijas ēka uzbūvēta 1950. gadā. 
Stacija 2012.—2014. gadā rekonstruēta, izbūvēti divi jauni un paaugstināti peroni. Uzgaidāmā telpa arī ir izremontēta un stacija apvienota ar Siguldas autoostu. Stacijas ēkā atrodas arī Siguldas tūrisma informācijas centrs.
Kaspars Bērziņš

Klubu karjera

Profesionālā basketbolista karjeru Bērziņš uzsāka 2003. gadā BK "Skonto" sastāvā. "Skonto" sastāvā viņš kļuva par Latvijas vicečempionu. 2004.—2005. gada sezonā K. Bērziņš pārstāvēja Spānijas augstākās līgas komandu Malagas "Unicaja". Tās sastāvā K. Bērziņš nespēja nostiprināties, tādēļ nākamajā sezonā atgriezās Latvijā. 2005.—2006. gada sezonu K. Bērziņš pavadīja BK "Rīga" (sezonas laikā komanda pārtapa par "ASK Rīgu") rindās, šajā sezonā viņš kopā ar komandu LBL ieguva 3. vietu. Sākot ar 2006. gadu, K. Bērziņš spēlēja Rīgas "Barons/LMT" komandā. Kopā ar "Baronu" 2007.—2008. gada sezonā K. Bērziņš kļuva par Latvijas un FIBA Eiropas kausa čempionu. 2009. gadā viņš parakstīja līgumu ar Spānijas klubu Madrides "Fuenlabrada" uz trīs gadiem. 2009. gada vasarā piedalījās NBA Vasaras līgas turnīrā, kur spēlēja Fīniksas "Suns" sastāvā. Pēc vienas sezonas "Fuenlabrada" rindās 2010. gada jūlijā Bērziņš atgriezās Latvijā un noslēdza līgumu ar Rīgas VEF komandu.
Pēc tam spēlējis vairākos Krievijas klubos, vienu sezonu atgriezies arī VEF sastāvā, kā arī dzimtās Ogres klubā. 2019. gada rudenī pēc produktīva sezonas sākuma (divām spēlēm) BK Ogre sastāvā K. Bērziņš 34 gadu vecumā saņēma uzaicinājumu pievienoties Krievijas VTB līgas klubam Saratovas "Avtodor".

Latvijas izlase

K. Bērziņš ir spēlējis visu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs. K. Bērziņš 2001. gadā pārstāvēja Latvijas izlasi Eiropas U-16 čempionātā, kurā vidēji spēlē guva 9,3 punktus un izcīnīja 4,8 atlēkušās bumbas, palīdzot komandai iegūt 8. vietu. 2002. gadā K. Bērziņš spēlēja Latvijas U-18 izlases sastāvā Eiropas čempionātā, kurā Latvija ieguva 11. vietu (6,2 punkti, 2,7 atlēkušās bumbas). 2004. un 2005. gadā K. Bērziņš Eiropas čempionātos pārstāvēja U-20 izlasi, abas reizes palīdzot komandai izcīnīt 7. vietu. 2005. gada čempionātā K. Bērziņš kļuva par izlases līderi gan gūto punktu (16,0), gan izcīnīto atlēkušo bumbu (10,1) skaita ziņā. Viņš arī kļuva par visa turnīra otro labāko atlēkušo bumbu savācēju.
Latvijas pieaugušo izlasē debitējis 2005. gada 28. jūlijā, tomēr regulāri tajā sāka spēlēt 2007. gada vasarā. Pirms 2007. gada Eiropas čempionāta viņš līdz pēdējām pārbaudes spēlēm bija starp izlases kandidātiem, taču palika pirmais aiz svītras no tiem, kas netika uz čempionātu. Pirms 2009. gada Eiropas čempionāta finālturnīra K. Bērziņš tika atstādināts no izlases treniņnometnes laikā disciplīnas neievērošanas dēļ. Izlasē atgriezās 2012. gadā, kad palīdzēja tai 2013. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā.
Labākā aktrise (Lielais Kristaps)

Labākā aktrise, jeb labākā aktrise galvenajā lomā ir balva, kas tiek piešķirta Latvijas Nacionālajā filmu festivālā "Lielais Kristaps". Balva tiek pasniegta kopš 1986. gada, kad to saņēma aktrise Zane Jančevska par lomu filmā "Bailes".
Latvijas Valsts prezidents

Vēsture

Par pirmo Latvijas Valsts prezidentu kļuva pazīstams sabiedriskais un politiskais darbinieks, Latvijas Tautas padomes (1918—1920) un Latvijas Satversmes sapulces (1920—1922) priekšsēdis Jānis Čakste. Viņu valsts prezidenta amatā ievēlēja divreiz: 1922. un 1925. gadā. No 1927. līdz 1930. gadam Valsts prezidents bija jurists Gustavs Zemgals. No 1930. līdz 1936. gadam Valsts prezidents bija jurists Alberts Kviesis. Par ceturto Latvijas Republikas Valsts prezidentu kļuva agronoms Kārlis Ulmanis, kurš vienīgais no valsts vadītājiem netika ievēlēts: būdams diktators, Ulmanis 1936. gadā pats iecēla sevi šajā amatā, tāpēc viņa leģitimitāte ir apšaubāma. Viņš bija prezidents līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā, kad par Latvijas Valsts prezidenta amata izpildītāju kļuva Augusts Kirhenšteins. Valsts prezidenta vietas izpildītāji trimdā bija pēdējās demokrātiski vēlētās Saeimas priekšsēdētājs Pauls Kalniņš (1944—1945), kurš 1944. gadā parakstīja deklarāciju par Latvijas valsts atjaunošanu, bet pēc viņa nāves — Saeimas priekšsēža otrais biedrs Jāzeps Rancāns (1947—1969).
1993. gadā, pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, Saeima par Valsts prezidentu ievēlēja saimniecisko darbinieku Gunti Ulmani, kurš valsts vadītāja amatā bija divus termiņus — līdz 1999. gadam. No 1999. līdz 2007. gadam Latvijas Valsts prezidente bija valodniece un psiholoģe Vaira Vīķe-Freiberga. 2007. gadā par Latvijas Valsts prezidentu ievēlēja ārstu Valdi Zatleru, 2011. gadā baņķieri Andri Bērziņu. 2015. gadā biologu Raimondu Vējoni, bet 2019. gadā juristu un politologu Egilu Levitu.

Pienākumi

Prezidents pārstāv Latvijas valsti starptautiski: pārstāv to dažādās starpvalstu konferencēs un sanāksmēs, pieņem akreditācijas rakstus no ārvalstu vēstniekiem.
Prezidents izvēlas personu, kurai uzdod veidot jaunu valdību. Pirms tam viņš atrod kandidātu, kas būtu pieņemams Saeimas vairākumam.
Valsts prezidents paraksta un izsludina Saeimas pieņemtos likumus. Viņš ieceļ Latvijas diplomātiskos pārstāvjus, svinīgā ceremonijā pieņem zvērestu no Saeimas apstiprinātiem tiesnešiem un izsniedz viņiem amata zīmi. Prezidentam ir tiesības apžēlot notiesātos likuma pārkāpējus, kuriem tiesas spriedums ir stājies likumīgā spēkā.
Valsts prezidents var aizkavēt likumu pieņemšanu, ja atzīst, ka tie nav pilnībā izstrādāti un pārdomāti. Viņam ir tiesības nosūtīt jau pieņemtu likumu atpakaļ uz Saeimu, lai deputāti izskata to vēlreiz.
Ja Saeima vēlreiz apstiprina norādīto likumu, Valsts prezidents var aizkavēt tā publicēšanu uz diviem mēnešiem. Šajā gadījumā apturētais likums tiek nodots tautas nobalsošanai, ja divu mēnešu laikā to pieprasa vismaz desmitā daļa vēlētāju. Saeima var novērst tautas nobalsošanu, tomēr tad likums ir jāapstiprina ar 3/4 balsu vairākumu, kas ir grūti īstenojams.
Beidzamais līdzeklis, kā Valsts prezidents var ietekmēt likumdevējus, ir Saeimas atlaišanas ierosināšana. Šādā gadījumā tiek rīkota tautas nobalsošana. Saeima tiek atlaista, ja par to izsakās vairāk nekā puse balsotāju. Ja balsotāju vairākums neatbalsta Saeimas atlaišanu, tiek atlaists pats Valsts prezidents.