google/wiki40b huggingface dataset:
Dace Melbārde

Biogrāfija

Izglītību ieguvusi Valmieras 1. vidusskolā (1989), Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē (bakalaura grāds vēstures zinātnēs, 1994), Latvijas Kultūras akadēmijā (maģistra grāds kultūras teorijas, administrācijas un vēstures specialitātē, 1996) un Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē (maģistra grāds sabiedrības vadībā, 2001).
Laikā no 1992. līdz 1995. gadam bijusi izglītības un informācijas darba galvenā speciāliste Latvijas Kara muzejā. No 1994. līdz 1996. gadam vadījusi kultūras centru Latvijas Policijas akadēmijā. No 1996. līdz 1999. gadam bijusi Valsts Jaunatnes iniciatīvu centra direktora vietniece. Pēc tam līdz 2004. gadam bijusi ģenerālsekretāre UNESCO Latvijas Nacionālajā komisijā.
Bijusi valsts sekretāra vietniece kultūrpolitikas jautājumos Latvijas Kultūras ministrijā no 2004. līdz 2009. gadam. Nākamos divus gadus bijusi Britu padomes pārstāvniecības Latvijā vadītāja. 2011. gadā kļuva par Kultūrizglītības un nemateriālā mantojuma centra direktori, amatā bijusi līdz 2013. gadam, kad kļuvusi par kultūras ministri.
2005. gadā saņēmusi Spīdolas balvu par veiksmīgu darbu pie valsts kultūrpolitikas vadlīniju izstrādes. 2013. gadā saņēmusi Ministru kabineta Atzinības rakstu par "nozīmīgu ieguldījumu nemateriālā kultūras mantojuma jomā, sabiedrības saliedēšanā un Vispārējo latviešu Dziesmu un deju svētku tradīcijas stiprināšanā". 2013. gadā D. Melbārdei ticis piešķirts ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordenis.

Politiskā darbība

Pēc Žanetas Jaunzemes-Grendes demisijas 2013. gada oktobrī D. Melbārde tika apstiprināta Latvijas kultūras ministres amatā kā Nacionālās apvienības virzīta bezpartijiska pārstāve Valda Dombrovska valdībā. Amatu saglabājusi gan Laimdotas Straujumas pirmajā, gan otrajā valdībā, gan arī Māra Kučinska valdībā.
2014. gada februārī iestājusies Nacionālajā apvienībā. 2014. gadā tikusi ievēlēta 12. Saeimā, tāpat vēlētāju uzticību saņēmusi arī 13. Saeimas vēlēšanās. D. Melbārde saglabāja kultūras ministres amatu arī Krišjāņa Kariņa valdībā, kas tika apstiprināta 2019. gada janvārī. 
2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās ievēlēta Eiropas Parlamentā un atstājusi ministres amatu.
Vilhelms Masmanis

Dzīves gaitas

Masmanis bija mūrnieka dēls. Pēc Pirmā pasaules kara viņš studēja tiesības, vēlāk kļuva par advokātu un 1929. gadā ieguva doktora grādu jurisprudencē. Pēc Otrā pasaules kara viņš bija advokāts Ķīlē.

Šaha kompozīcija

Bērnībā Masmanis šahu iemācījās no sava tēva. Vietējos turnīros viņš piedalījās tikai divas vai trīs reizes, viņa aizraušanās bija šaha kompozīcija. Viņa īpašā mīlestība bija miniatūra, uzdevumi ar ne vairāk kā septiņām figūrām. Šajā jomā viņš guva vissvarīgākos sasniegumus. Viņš pirmās šaha miniatūras sastādīja ap 1914. gadu, kopā zināmas 646 viņa miniatūras. 1959. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša tituls šaha kompozīcijā.
Jānis Vagris

Biogrāfija

Vagris dzimis 1930. gadā Naudītes pagastā. 1955. gadā pabeidzis LVU Mehānikas fakultāti un PSKP CK Augstāko partijas skolu. Pēc tam trīs gadus strādājis Jelgavas mašīnbūves rūpnīcā par vecāko inženieri-tehnologu un instrumentu un ierīču biroja priekšnieku. Trīs gadus bija Jelgavas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētāja vietnieks.  1958. gadā iestājies PSKP. No 1966. līdz 1973. gadam Liepājā ieņēmis pilsētas komitejas pirmā un otrā sekretāra amatus. 1973. gadā iekļauts LKP Centrālajā komitejā.
1978. gadā Jānis Vagris tika iecelts par Rīgas pilsētas komitejas 1. sekretāru. 1985. gada 20. augustā kļuvis par LPSR AP Prezidija priekšsēdētāju. 1988. gada 4. oktobrī tika paaugstināts amatā par LKP CK Pirmo sekretāru. Trīs dienas vēlāk, pirms Latvijas Tautas Frontes 1. kongresa, uzstājies tautas manifestācijā Mežaparka estrādē, sakot, ka "latviešu tautai pāri nav darījis". 1990. gada 7. aprīlī LKP CK pirmā sekretāra amatā viņu nomainīja Alfrēds Rubiks. Vēlākos izvērtējumos Vagra lomu Atmodas laikā vērtē neviennozīmīgi.
2010. gadā Vagri apbalvoja ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Apbalvots arī ar Oktobra revolūcijas ordeni, diviem Darba Sarkanā Karoga ordeņiem, medaļām. Saņēmis arī Latvijas PSR Nopelniem bagātā rūpniecības darbinieka goda titulu.
Eduards Vītols

Biogrāfija

Eduards Vītols ir dzimis Katvaru muižā, kur viņa tēvs Jānis Vītols (1830-1890) strādāja par pārvaldnieku. Eduarda māte Trīne Vītola (1841-1880) mirst 1880.gadā un zēnu audzināšanā pieņem tēva brālēns Pēteris Veidemanis (1841-1904), tirgotājs, kurš dzīvo Umurgā.
Skolas gaitas Eduards uzsāk Limbažu pilsētas skolā. Pēc skolas beigšanas 1896. gadā iestājas Pēterburgas Štiglica Centrālā tehniskās zīmēšanas skolas teātra dekorāciju klasē, kuru beidz 1901.gadā ar izcilību, kā arī iegūst specializāciju stikla glezniecībā. Apsolvējot ieguvis stipendiju studijām ārzemēs, no 1901. līdz 1903. gadam uzturējies Vācijā, Itālijā, Francijā, Anglijā, Beļģijā, Holandē, Dānijā, Vircburgā, Nirnbergā, Rotenburgā u.c., kur padziļināti apguvis gotiku, renesances u.c. celtnicību. No 1902. līdz 1903. gadam mācījies Minhenes Lielās operas (Minhenes Karalskās operas vai Bavārijas Valsts operas) dekorāciju darbnicā praksē pie gleznotāja Frāma.
Atgriezies Pēterburgā, strādājis par zīmēšanas skolotāju vidējās mācību iestādēs un Marijas teātrī no 1903. līdz 1918. gadam. No 1906. gada darbojies Ķeizariskajā Akvarelistu biedrībā. Latvijas Operas aicināts, 1918. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Rīgu.
No 1918. līdz 1935. gadam bija dekorators un dekorāciju darbnīcas tehniskais vadītājs Latvijas Nacionālajā operā. Darbojies Rūpniecības departamentā pār mākslas amatniecības pārzini no 1919. līdz 1921. gadam. No 1922. līdz 1932. gadam bija Latvijas Mākslas akadēmijas vecāko klašu vadītājs, bet no 1946. līdz 1954. gadam bija LMA Glezniecības katedras asistents, no 1947. gada Keramikas katedras docents. No 1935. līdz 1937. gadam vadījis savu studiju.No 1937. līdz 1940. gadam strādājis par pedagogu Latvijas Valsts universitātē Arhitektūras fakultātē. Eduards no 1939. līdz 1941. gadam bijia mākslinieks Vilhelma Ķuzes saldumu fabrikā. Strādaja par zinātnisko līdzstrādnieku no 1941. līdz 1944. gadam Latvijas PSR Padomju mākslas muzejā. No 1946. līdz 1954. gadam bija pedagogs Latvijas PSR Valsts Mākslas akadēmijā.
Gleznojis impresionistiskas ainavas akvareļtehnikā, kā arī reālismā. Izmantojis arī eļļas, temperas tehniku, gleznojis grafikā, akvareļtehnikā, veidojis scenogrāfijas, grāmatu ilustratrācijas, metus mēbelēm, rotām un metālkalumiem.
Niklass Jensens

Karjera

2011. gada NHL draftā Jensenu 1. kārtā ar 29. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers". NHL kopumā ir aizvadījis 31 spēli gan Ņujorkas "Rangers", gan Vankūveras "Canucks". Spēlējis arī AHL, kā Čikāgas "Wolves", Jūtikas "Comets", Hartfordas "Wolf Pack". 2017. gadā pievienojās Helsinku "Jokerit".
Ķīnas Republika

Valsts statuss

Aukstā kara laikā, Ķīnas Republiku līdz ar Japānu un Dienvidkoreju uzskatīja par Rietumu pasaules priekšposteņiem pie komunistiskā bloka valstu robežām, tāpēc Rietumos neatzina pilsoņu kara Ķīnā rezultātus un de jure par vienīgo leģitīmo Ķīnas valdību uzskatīja Čana Kaiši valdību. Līdz ar to Ķīnas Republika bija ANO Drošības padomes patstāvīgā locekle līdz 1971. gadam.
Starptautiskajā politikā aktīvi cīnījās pret komunistiskās Ķīnas un Mongolijas Tautas Republikas starptautisko atzīšanu, kā arī pret Tibetas separātistu centieniem, jo uzskatīja šīs teritorijas par savām provincēm.
1971. gada 25. oktobrī līdz ar ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju Nr.2758 par vienīgo leģitīmo Ķīnas valdību tika atzīta Ķīnas Tautas Republikas valdība Pekinā, bet Ķīnas Republiku zaudēja savu vietu ANO. Komunistiskā valdība Taivanu uzskata par dumpīgu provinci, kurai jāpievienojas pārējai Ķīnai, kamēr pašā Taivanā pieaug neatkarības kustība. 
Šobrīd Taivānas suverenitāti atzīst tikai 22 valstis. Diplomātiskos sakarus Taipejas valdība realizē caur ekonomikas un kultūras pārstāvniecībām. Regulārie lūgumi uzņemt valsti ANO, līdz ar to atzīstot tās suverenitāti, sastopas ar lielākās daļas pasaules valstu noraidījumu.

Ekonomika

Ekonomikas pamatnozare ir sadzīves elektronikas ražošana, elektropreču montāža.
Ovālā divlape

Apraksts

Daudzgadīgs, 25-60 cm augsts lakstaugs. Guma nav izveidots. Saknes diezgan garas. Var būt veģetatīvā vairošanās. Stublājs stāvs, gandrīz kails. Stublāja apakšdaļā ir divas lielas olveidīgas lapas, kas horizontāli atstāv no stublāja. Ziedkopa gara un skraja. Apziednis zaļš. Pieša nav. Lūpa divdaivaina, gara. Auglis - stāva pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Izplatība

Aug gandrīz visā Eiropā un dažviet Āzijā.

Biotopi

Aug mēreni mitrās pļavās, skrajos mežos.
Tiangong 2

Lidojuma gaita

Tiangong 2 palaista 2016. gada 15. septembrī 14:04:09 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2F no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra. 
25. septembrī laboratorijas orbīta pacelta līdz 393 km.
18. oktobrī 19:24 UTC pie stacijas pieslēdzās kosmosa kuģis Shenzhou 11 ar kosmonautiem Dzjinu Haipenu un Čeņu Dunu. 17. novembrī 04:41 UTC Shenzhou 11 atvienojās no Tiangong 2.
2017. gada 22. aprīlī 04:16 UTC Ķīnas pirmais automātiskais kravas kuģis Tianzhou 1 saslēdzās ar Tiangong 2.
27. aprīlī pabeigts stacijas degvielas uzpildīšanas pirmais eksperiments, pārsūknējot degvielu no Tianzhou 1 uz Tiangong 2.
14. un 15. jūnijā veikts otrais degvielas pārsūknēšanas eksperiments.
19. jūnijā 01:37 UTC Tianzhou 1 atvienojās no Tiangong 2. Tas attālinājās 5 km attālumā no stacijas un pēc tam atkal tuvojās tai, līdz 06:55 UTC kravas kuģis saslēdzās ar laboratoriju.
21. jūnijā 01:47 UTC Tianzhou 1 atkal atvienojās no Tiangong 2.
2017. gada 12. septembrī Tianzhou 1 veica izmēģinājuma saslēgšanās operācijas ar Tiangong 2 paātrinātā režīmā (6,5 stundās standarta 2 diennakšu vietā).
2018. gada 13. jūnijā Tiangong 2 veica divu impulsu manevru, pazeminot orbītu no 388 × 391 km līdz 293 × 299 km. Tas līdzinājās noiešanas no orbītas manevram. 22. jūnijā tika veikts vēl divu impulsu manevrs, kas atjaunoja orbītu uz 390 × 399 km.
2019. gada 19. jūlijā Tiangong 2 tika novadīta no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.
Fokuss (filma)

Sižets

Nikijs ir pieredzējis blēdis, kurš uzsāk romānu ar Džesu, krāpnieci-iesācēju. Nikijs sāk Džesai mācīt dažādus krāpniecības trikus, tomēr pēc tam, kad Džesa sāk kļūt pārāk tuva Nikijam, viņš attiecības pēkšņi pārtrauc. Trīs gadus vēlāk Džesa ir guvusi pieredzi un kļuvusi par femme fatale jeb liktenīgo sievieti. Nikijs nejauši satiek Džesu Buenosairesā automašīnu sacīkstēs, kad Nikijs cenšas piepildīt savus jaunākos plānus.
Arpads Elo

Biogrāfija

Piedzimis ungāru zemnieku ģimenē. Desmit gadu vecumā kopā ar vecākiem emigrējis uz ASV, kur aizrāvies ar šahu. Pēc skolas beigšanas iestājies Čikāgas universitātē, kuru beidzis 1935. gadā un kļuvis par Marketas universitātes fizikas un astronomijas profesoru. 1935. gadā kļuvis arī Amerikas šaha federācijas administratoru un nostrādājis šajā amatā līdz 1937. gadam, kad, apvienojot Amerikas un Nacionālās šaha federācijas, izveidota vienota ASV šaha federācija. Elo turpinājis savu šaha organizatora darbību līdz 1976. gadam, bet no 1972. līdz 1980. gadam bijis FIDE kvalifikācijas komisijas sekretārs. Kopš 1930. gadiem bijis viens no spēcīgākajiem Viskonsinas štata šahistiem un astoņas reizes uzvarējis štata čempionātos. Savas šahista karjeras laikā divas reizes spēlējis neizšķirti ar Rubenu Fainu - vienu no spēcīgākajiem ASV šahistiem. 1988. gadā uzņemts ASV šaha federācijas Slavas zālē.

Reitingu sistēmas izgudrotājs

1959. gadā pēc ASV šaha federācijas lūguma profesors Elo iesaistījās komisijas darbā, kurai vajadzēja uzlabot esošo individuālo šahistu koeficientu sistēmu. ASV izmantotajai šahistu relatīvā spēka salīdzināšanas sistēmai bija vairāki būtiski trūkumi: tā dažos gadījumos ļāva paaugstināt koeficientu spēlētājam, kas bija turnīrā zaudējis visas partijas, un tāpat samazināja koeficientu spēlētājam, kas bija uzvarējis turnīra visās partijās. Elo idejas ļāva izveidot jaunu, statistiski korektāku sistēmu, kuras pamatā bija prognozējamais partijas iznākuma aprēķins atkarībā no divu spēlētāju relatīvā spēka. Sistēma visā pasaulē ieguva nosaukumu - Elo reitings.
1960. gadā Elo reitingu ieviesa ASV šaha federācija, bet kopš 1970. gada tā kļuva par FIDE oficiālo reitinga sistēmu. Interesanti, ka līdz 1980. gadu vidum Elo personīgi piedalījās reitingu aprēķinā un savā darbā aktīvi izmantoja visus sava laika tehniskos jauninājumus, sākot ar kalkulatoriem un beidzot ar personālajiem datoriem.
Par sava darba rezultātiem Arpads Elo ir uzrakstījis grāmatu "The Rating of Chessplayers, Past and Present" ("Šahistu reitingi pagātnē un tagadnē", 1978, Arco. ISBN 0-668-04721-6).
Liepurga

Fizioģeogrāfiskais stāvoklis

Fizioģeogrāfiski Liepurga atrodas Viduslatvijas jeb Madlienas nolaidenuma rietumu malā. Iztekas augstums ir aptuveni 55 m, bet ieteka Mazajā Juglā ir 45 m virs jūras līmeņa. Kopējais kritums 8 km garajā urgas posmā ir 10 metri, jeb vidēji 0,8 m/km.
Igaunijas vēsture

Igaunijas vēsture aptver notikumus Igaunijas teritorijā kopš pirmo mūsdienu cilvēku parādīšanās jaunākā ledus laikmeta beigu posmā līdz mūsdienām.

Aizvēsturiskie laiki

19. gadsimta arheoloģiskie izrakumi Hīemegi un Lamasmegi pakalnos pie Kundas pilsētas liecina par mezolīta (vidējā akmens laikmeta) kultūru 8.-5. gadu tūkstotī p.m.ē., ko Tērbatas universitātes ģeoloģijas profesors Konstantīns Grēvinks 1882. gadā nodēvēja par Kundas kultūru. Līdzīgi arheoloģiskie atradumi vēlāk atrasti arī Latvijā un Lietuvā. 
Neolīta (jaunākā akmens laikmeta) sākumā (4.-3. gadu tūkstotī p.m.ē.) Igaunijā izveidojās Narvas kultūra kā ķemmes-bedrīšu keramikas kultūras paveids,  ko tradicionāli saista ar somugru valodās runājošo tautu priekštečiem. Vēlajā neolītā tai piejaucās arī auklas keramikas kultūras elementi, ko savukārt  saista ar indoeiropiešu pirmvalodās runājošo tautu migrāciju uz Viduseiropu un Ziemeļeiropu.

Neatkarīgas valsts atjaunošana

1988. gada 16. novembrī ar Igaunijas PSR Suverenitātes deklarāciju (Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest) tika pasludināts Igaunijas likumu pārākums pār PSRS likumiem, 1990. gada 8. maijā Igaunijas PSR tika likvidēta, bet pilnīga neatkarība no PSRS tika pasludināta 1991. gada 20. augustā. Pāris nedēļas vēlāk PSRS atzina Igaunijas neatkarību, bet PSRS karaspēks tika pakāpeniski izvests līdz 1994. gada 31. augustam. Par pirmo prezidentu pēc neatkarības atgūšanas kļuva Lenarts Meri.
1994. gada 24. septembrī Baltijas jūrā nogrima prāmis "Estonia", bojā gāja 852 cilvēki.
1998. gadā Igaunijas valdība sāka sarunas par valsts iestāšanos Eiropas Savienībā, kas sekmīgi noslēdzās  2004. gada 1. maijā. 2004. gada 29. martā Igaunija kļuva par NATO locekli. Neatkarības gados Igaunijas ekonomika nostiprinājās un 2011. gadā tā pievienojās eiro zonai.
Bille (filma)

Sižets

Filmas sižets norisinās 20. gadsimta 30. gadu beigās. Bille dzīvo pasaulē, kur bagātie dzīvo savās ielās, bet nabagie — citās ielās. Lai arī ar nabadzību Bille ir spējīga sadzīvot, viņai pietrūkst mātes mīlestības. Nesaņemta mīlestība ģimenē, grūtības iederēties apkārtējā sabiedrībā, apziņa, ka esi savādāka, liek mazajai meitenei meklēt savu ceļu, savukārt, kad šķiet, mājās atgriezties vairs nedrīkst, Bille kopā ar draugiem dodas uz sapņu zemi Leiputriju.

Starptautiskie panākumi

Filmas starptautiskā pirmizrāde notika 2018. gada 27. novembrī starptautiskajā kinofestivālā Tallinn Black Nights Igaunijā konkursa sadaļā Baltic Film Competition. "Bille" ir izrādīta Kristiansand Bērnu kinofestivālā Norvēģijā, FAJR kinofestivālā Teherānā, Irānā un IMAGO starptautiskajā balvu pasniegšanas ceremonijā Belgradā, Serbijā, kur saņēma balvu par labāko operatora darbu (Jurģis Kmins) konkursa sadaļā Emerging Young Cinematographer. 2019. gadā filma atzīta par labāko Starptautiskā bērnu un jaunatnes filmu festivālā Irānā.
Milošs Ržīha

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Ržīha uzsāka 1979. gadā, kad aizvadīja sezonu Čehoslovākijas hokeja līgas klubā Jihlavas "Dukla". No 1980. līdz 1983. gadam spēlēja citā līgas klubā HC Vitkovice, pēc 1982.—83. sezonas beigām tiekot izvēlēts arī 1983. gada NHL draftā. Karjeru Ržīha turpināja HC Zlīnas vienībā, taču noslēdz to jau 29 gadu vecumā, pēc 1986.—87. sezonas, kuru Milošs aizvadīja Brno "Kometa" rindās.

Trenera karjera

Trenera karjeru Ržīha uzsāka 1993.—94. sezonā, strādājot kā viens no HC Zlīnas treneriem. No 1996. līdz 1999. gadam Ržīha bija Čehijas Ekstralīgas kluba HC Pardubice galvenais treneris. Pie pirmās godalgas trenera arodā Ržīha tika 2001.—02. sezonā, kad aizveda Bratislavas "Slovan" līdz uzvarai Slovākijas Ekstralīgā, šo sasniegumu atkārtojot arī 2004.—05. sezonā. No 2002. līdz 2004. gadam Milošs trenēja Pardubices hokejistus, 2002.—03. sezonā kopā ar komandu izcīnot līgas vicečempiones titulu.
2005.—06. sezonā Ržīha uzsāka darbu kā Krievijas Superlīgas kluba Voskresenskas "Himik" galvenais treneris, taču darbā noturējās vien sezonu. No 2006. līdz 2008. gadam trenēja Pardubici, 2007.—08. sezonas gaitā uzsākot darbu kā Maskavas "Spartak" galvenais treneris. 2010.—11. sezonā Ržīha tika atlaists, taču nepilnu nedēļu vēlāk kļuva par Mitišču "Atlant" galveno treneri.
2011. gada vasarā Ržīha kļuva par Sanktpēterburgas SKA galveno treneri, amatu pildot līdz pat 2012. gada 25. novembrim, kad, neskatoties uz to, ka SKA tobrīd bija konferences līdervienība, no amata tika atlaists. Vēlāk strādāja ar HC Pardubice, Omskas "Avangard" un Bratislavas "Slovan".
2018. gada jūnijā tika apstiprināts par Čehijas izlases galveno treneri.
Oghre

Izveide un pirmsākumi (2012 - 2015)

Grupa tika dibināta kā instrumentāla metāla projekts 2012. gadā Ogrē un savā sākotnējā sastāvā neierakstīja nevienu studijas albumu. Šajā posmā sastāvā bija grupas dalībnieki Normunds Balodis, Kristaps Baķis, Matīss Kušķis, Oskars Sīpols, Raivo Balodis, Raivis Bēts, Kristiāns Kļava.

Atjaunotais sastāvs un Gana (2015 - 2018)

2015. gada laikā tika izveidots jauns sastāvs, kad oriģinālajiem dalībniekiem Kristapam Baķim un Normundam Balodim pievienojās ģitārists Gatis Krievāns, basists Andis Zvejnieks un vokālists Oskars Dreģis. Šajā laikā grupa mainīja savu bāzēšanās vietu uz Rīgu un sāka strādāt pie sava debijas albuma Gana.
2016. gada nogalē grupa turpināja albuma rakstīšanu un izlaida savu pirmo singlu no debijas albuma ar nosaukumu nulle un koncertēja.
2017. gadā tika izlaisti vēl divi singli Pēdējais cēliens un Iļģuciema Velns, un debijas albums tika izlaists 29. jūnijā, to prezentēja Ģertrūdes ielas teātrī un ierakstīja Kārļa Šteiņmana studijā KS Records un izdeva Grautiņa ieraksti.

Sastāva maiņas un Grimt (2018 - pašlaik)

2018. gada nogalē grupu pameta ģitārists Gatis Krievāns un viņa vietā tika uzaicināts Toms Gaļinauskis. Jaunajā sastāvā tika nospēlēti daži koncerti Rīgā un sākās darbs pie topošā otrā studijas albuma.
2019. gada 29. jūnijā, atzīmējot albuma Gana 2 gadu jubileju, grupa savā Facebook profilā paziņoja, ka otrā albuma komponēšana ir noslēgusies un ierakstīšanu studijā plānots uzsākt 2019. gada vasarā.
Vēlāk, sākot ar 2019. gada 8. augustu, grupa savā Facebook profilā ievietoja video no Studija Gateris, kurā notiek ieraksta process. 4. septembrī, paziņojot par koncertu kopā ar Mindesign, Harta un Māra, grupa atklāja albuma nosaukumu - Grimt un paziņoja, ka tas varētu būt gaidāms 2020. gada sākumā. Koncertā 2019. gada 5. oktobrī pirmo reizi tika izpildītas trīs dziesmas - Viens, Trauksme un Vaidava, celies!

Apbalvojumi

Oghre 2016. gadā ieguvusi kroga "Aptieka" balvu kā "Gada smagā grupa" un startējusi "Wacken Metal Battle" Latvijas atlasē.
2017. gadā grupa ieguvusi Latvijas Metālmūzikas gada balvu kategorijā "gada debija". Grupas vokālists Oskars Dreģis tika nominēts arī kategorijā "labākais vokāls", taču balvu neieguva.
2018. gadā grupas debijas albums Gana nominēts Mūzikas ierakstu gada balvā Zelta Mikrofons kategorijā "Roka vai metāla mūzikas albums".
Foursquare

Pieredze Latvijā

Latvijā pirmās aktivitātes ar Foursquare veica telekomunikāciju uzņēmums Bite, kas 2010. gada 23. septembrī, atklājot mobilo tehnoloģiju centru (struktūrvienību Merķeļa ielā), aicināja tehnoloģiju fanus uz Foursquare ballīti. Šajā notikumā Latvijas teritorijā pirmoreiz tika iegūts viens no Foursquare platformas spēles elementu simboliem — unikālā swarm (spieta) nozīmīte - vienlaikus Foursquare sapulcināti 50 un vairāk platformas lietotāji.
Par otru nozīmīgāko notikumu Foursquare Latvijā varam uzskatīt starptautiskās Foursquare fanu kustības aktivitāti Foursquare dienu, kad 2012. gada 16. aprīlī, tirdzniecības parka “Alfa” teritorijā tika iegūts otrs pulcēšanās simbols — super swarm (superspiets) Foursquare nozīmīte (250 un vairāk Foursquare lietotāju vienuviet).
Rīgas Foursquare lietotāji bija pietiekami aktīvi, un Foursquare rīkotajā konkursā izcīnīja iespēju iegūt arī unikālu Rīgu simbolizējošu nozīmīti. Šobrīd, sekojot Foursquare vietu sarakstam, kas konkursam tika pieteikts ar nosaukumu Unveil Riga : Atklāj Rīgu : Открой Ригу, bet pēc uzvaras pārtapa par Baltijas pērles nozīmītes (Gem of the Baltics badge) sarakstu — Foursquare platformas lietotāji var iegūt Rīgas virtuālo nozīmīti, kuras skices autors Tomas Jundo veidojis to, domājot par Vecrīgas leģendāro Kaķu namu.
Kauja pie Daugavgrīvas (1263)

1263. gada kauja pie Daugavgrīvas notika 1263. gada februārī Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Tajā laikā Livonijas ordeņa karaspēks bija devies karagājienā uz Kursu (1263). Tranaiša vadītais lietuviešu un žemaišu karaspēks pēc sirošanas Vīkā devās Rīgas virzienā, kuras aizsargāšanai ordeņa mestrs mobilizēja vien Siguldas komturejas karaspēku.

Atskaņu hronikas vēstījums

Lietuvas ķēniņš Mindaugs 1262. gadā lauza savienību ar Livonijas ordeni. Kopā ar žemaišu valdnieku Tranaiti viņi sapulcēja karaspēku, tomēr Mindauga karagājiens uz Cēsīm (1262) bija nesekmīgs. 
Tai laikā, kad Livonijas ordeņa brāļi uzbruka kuršu pilīm, Tranaitis savāca lielu karaspēku un gāja sirojumā uz Vīku mūsdienu Igaunijas rietumdaļā. Ordeņa mestrs sūtīja ziņnešus uz Siguldas pili, no kurienes ieradās ordeņa brāļi ar saviem (līvu) karapulkiem. Lai aizsargātu Rīgu pret iespējamo uzbrukumu, tiem piebiedrojās Rīgas pilsoņi, lai "lai glābtu savu dvēseli". 
Krustnešu karaspēks apmetās Daugavgrīvas klosterī (Dunemunde) un gaidīja Tranaiša karaspēka uzbrukumu. Pirms pusnakts mēnessgaismā sākās kauja, kura krita daudzi lietuvieši un "no asinīm lauks sarkans šķita, kur brālim blakus brālis krita. Tur krita arī pilsoņi un žēli gaudās varoņi, ar līķiem nosēts lauks bij viss."
Pēc atgriešanās Lietuvā Tranaitis devās pie Mindauga, kas viņu labi uzņēma.
Deivids Klārksons

Spēlētāja karjera

No 2001. līdz 2005. gadam Klārksons spēlēja Ontārio hokeja līgas klubos Belevillas "Tigers" un Kičeneras "Rangers", taču 2005. gada augustā hokejists noslēdza līgumu ar NHL klubu Ņūdžersijas "Devils", rudenī uzsākot savu profesionālā spēlētāja karjeru AHL kluba Albani "River Rats" sastāvā.
2006.—07. sezonā Klārksons aizvadīja savas pirmās septiņas spēles "Devils" rindās. Jau 2007.—08. sezonā Deivids bija nostiprinājies NHL kluba sastāvā. Jau drīz vien Klārksons kļuva pazīstams ar savu aso spēli un kaušanās prasmi. 2011.—12. sezonu Klārksons noslēdza kā viens no kluba rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Austrijas hokeja līgas kluba Zalcburgas "Red Bull" rindās.
2013. gada 5. jūlijā Klārksons noslēdza līgumu uz nākamajām septiņām sezonām ar Toronto "Maple Leafs". 2014.—15. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets". 2017. gada jūnijā līgas paplašināšanās draftā viņu izvēlējās Vegasas "Golden Knights". Nākamajā sezonā kopā ar "Golden Knights" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan ar 1—4 piekāpjoties Vašingtonas "Capitals".
Node-RED

Vēsture

Node-RED projekts tika sākts 2013. gada sākumā kā IBM Emerging Technology Services grupas darbinieku Nika Olīrija (Nick O’Leary) un Deiva Konveja-Džonsa (Dave Conway-Jones) blakusprojekts. Sākotnēji tas tika veidots ar mērķi pierādīt koncepciju, kā vizualizēt un manipulēt ziņojumu plūsmu starp MQTT tematiem, bet Node-RED ātri kļuva par daudz vispārīgāku rīku, ko viegli varēja paplašināt jebkurā virzienā.
2013. gada septembrī Node-RED pirmkods kļuva atvērts, un kopš tā laika tā tika attīstīts atvērts. 2016. gada oktobrī tas bija viens no JS Foundation dibināšanas projektiem.