google/wiki40b huggingface dataset:
Agnis Štifts

Dzīves gājums

Dzimis 1923. gada 13. septembrī Rīgā. Mācījās Rīgas Franču licejā (1930-1942), strādāja par skolotāju Rīgas pilsētas 53. pamatskolā (1944-1947), studēja LVU Medicīnas fakultātē (1944-1950). Strādāja par iekšķīgo slimību terapeitu un terapijas nodaļas vadītāju Jaunjelgavas slimnīcā un ambulancē (1950-1958).
Pēc profesora K. Rudzīša uzaicinājuma 1958. gadā Agnis Štifts uzsāka strādāt Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Fakultātes terapijas katedrā un klīnikā kā asistents un P. Stradiņa Republikas klīniskās slimnīcas endokrinoģijas nodaļas, vēlāk Endokrinoloģijas centra pirmais vadītājs. 1964. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju "Asins formelementu, saistaudu tuklo šūnu un eozinofilo leikocītu novirzes dažu diurētisko līdzekļu ietekmē". Ilgstoši bija Latvijas Endokrinologu asociācijas Sertifikācijas komisijas vadītājs.
Pasākumā "Gada balva medicīnā 2014" Latvijas Ārstu biedrība (LĀB) sadarbībā ar Latvijas Republikas Veselības ministriju Agnim Štiftam piešķīra balvu par mūža ieguldījumu medicīnā.
Bērzgales Annas baznīca

Vēsture

Bērzgales pirmā katoļu koka baznīca atradās vietā, kur tagad atrodas pašreizējā baznīca, bet nav zināms ne tās cēlājs, ne arī laiks. Pašreizējā baznīca celta 1770. gadā par baroneses Manteifeles līdzekļiem un veltīta Svētās Annas godam. Sākotnēji tā bija mazāka līdz 1938. gadam, kad prāvesta Leona Garškas darbības laikā tā tikusi paplašināta, nojaucot presbitēriju un pagarinot un paplašinot celtni krustveidā uz abām pusēm. Pārbūves darbi tika nobeigti prāvesta Kudika darbības laikā, iegūstot gandrīz uz pusi lielāku telpu.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē Aglonas dekanātā. Draudzi apkalpo prāvests Andris Jonāns. Bērzgales draudze ir sena un sāka veidoties jau pirms 1770. gada. Draudzei ir četras kapsētas — Bērzgales kapsēta, Grebežu kapsēta, Litaunieku kapsēta, Vecenānu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Jaungads, Jaunavas Marijas Septiņu sāpju diena, Kristus Debesīs kāpšanas diena, Svētā Pētera diena, Svētās Annas diena, Svētā Mateja atlaidas.

Tehniska informācija

Bērzgales baznīca ir renesanses baroka akmens mūra celtne, krusta plānojuma būve ar diviem torņiem, 24 metrus gara un 10 metrus plata viennavas telpa ar flīžu grīdu. Baznīcas solos var izvietoties 100 cilvēki. No baznīcas priekštelpas ved kāpnes uz balkonu, kur atrodas kora telpas un 32 taustiņu ērģeles, kuras tika izgatavotas Viļņā 1891. gadā. Apkārt baznīcai ir koka žogs. Baznīca veidota pēc Aglonas bazilikas parauga.

Interjers

Dievnamā redzams liels jubilejas krustā sistā Pestītāja tēls, ko uzstādīja Pasienes mūki, dēvētie "Baltie tēvi". Zem krusta atrodas akmenī kalts svētā ūdens trauks. Dievnamam ir trīs altāri. Centrālajā altārī, kas rotāts kokgriezumiem baroka stilā un veltīts Svētās Annas godam, redzama Svētās Annas glezna, bet virs tās Svētā Pētera glezna. Kreisais ir Jaunavas Marijas altāris, bet labais — Kunga Kristus altāris.
Jevhens Mirošničenko

Biogrāfija

Divas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos: 2003. gadā Simferopolē un 2008. gadā Poltavā. 2004. gadā Turcijā ieņēmis 5. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Budapeštā (1999), Krakovas Cracovia (2001), Aluštā (2002, kopā ar Sergeju Karjakinu), Svidņicā (2002), Košalinā (2002, kopā ar Volodimiru Malaņuku), Policē (2002), Francijas šaha festivālā Cappelle-la-Grande (2003 - kopā ar Aleksandru Areščenko, Eduardu Rozentālu, 2007 - kopā ar Vanu Jue, Vugaru Hešimovu, Vasiliju Jemeļinu), Odesā (2003), Stambulā (2005), Minskā (2006), Izmirā (2006), Brigē (2006), Antverpenē (2007), Bukarestē (2008), Mumbajā (2009).
Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Mirošničenko piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Masana

Vēsture

1274. gadā no Masanas (tajā laikā Happo, 合浦) Japānas iekarošanā devās mongoļu hana Hubilaja armija 900 kuģos, bet cieta sakāvi.
1899. gadā Japānas spiediena rezultātā Happo ierīkota osta.
1914. gadā Masana ieguva pašreizējo nosaukumu un statusu "bu". Pilsētas statuss piešķirts 1949. gadā.
2010. gada 1. jūlijā Masana un vēl divas kaimiņpilsētas tika pievienotas Čhanvonai.

Izglītība

Masanā atrodas uz arodizglītību orientētā Masanas universitāte, privata Kjunnamas universitāte un privata kristīgā Čanšinas universitāte.
Artērijas

Artērijas ir asinsvadi, pa kuriem asinis plūst projām no sirds. Tām ir blīvas, elastīgas sieniņas, tās var izturēt ļoti lielu spiedienu. Artēriju sienās ir daudz gludo muskuļaudu, tāpēc artērijas var sašaurināties un paplašināties, tādējādi mainot asiņu pieplūdi orgāniem. No artērijām ir atkarīgs arteriālais asins spiediens, kuru ārsts parasti nosaka uz augšdelma, izmērot ar speciālu manšeti un aparātu.
Vairums artēriju ķermenī atrodas dziļi pie skeleta un sadalās mazāka diametra asinsvados, kuriem sienas ir plānākas. Vissīkākās artērijas sauc par arteriolām. Arteriolas sazarojas sīkāk un pāriet kapilāros.

Artēriju veidi

Ķermenī ir dažādu veidu artērijas.

Plaušu artērijas

Plaušu artērijās tiek pārnestas asinis, kuras atgriežas no ķermeņa uz plaušām, kurās notiek gāzu maiņa: oglekļa dioksīds tiek apmainīts pret skābekli.

Sistēmiskās artērijas

Sistēmiskās artērijas piegādā asinis uz arteriolām, kas pēc tam sazarojas kapilāros, kur notiek gāzu maiņa.

Aorta

Aorta ir vislielākais cilvēka asinsvads. Aorta sākas no kreisā sirds kambara. Tā sazarojas sīkāk, izveidojot galvenās galvas, roku, kāju un iekšējo orgānu artērijas.

Arteriolas

Arteriolas ir mazākās artērijas, kuras palīdz regulēt asins pieplūdi orgāniem.
Dita Krūmberga

Biogrāfija

Māte bijusi volejboliste, arī D. Krūmberga sportistes gaitas uzsākusi volejbolā. Izglītību ieguvusi Ziemeļvalstu valodu ģimnāzijā Rīgā un Mount St. Mary's universitātē ASV, kuras sastāvā spēlēja NCAA.
Basketbolistes karjeru uzsāka TTT BK komandas sastāvā 2001. gadā, pirms tam pārstāvējusi arī "Rapa/Rīgas zieds". Laikā no 2003. līdz 2007. gadam spēlējusi NCAA, kur pārstāvēja Mount St. Mary's universitātes basketbola komandu Northeast konferencē. Universitātē bija viena no komandas pamatsastāva spēlētājām. Pēc universitātes absolvēšanas viņa atgriezās Eiropā, 2007.—2008. gada sezonu uzsākot Slovākijas komandu Ružomberokas MBK, piedalījās arī FIBA Eirokausā. Pirms 2008. gada izšķirošajām spēlēm D. Krūmberga nokļuva Latvijas SK Cēsis kluba sastāvā, ar ko tika izcīnīta otrā vieta Latvijas čempionātā.
2008. gada jūlijā D. Krūmberga piedalījās Ellas videoklipa dziesmai Shine Like Superstar uzņemšanā. 2008. gada rudenī kopā ar mūziķi Martu Kristiānu Kalniņu piedalījās LNT šovā "Zvaigžņu lietus 2", no kura tika izbalsoti sestajā raidījumā.
2008.—2009. gada sezonā kopā ar klubu Rīgas TTT D. Krūmberga izcīnīja otro vietu Latvijas Sieviešu basketbola līgā (finālā zaudējums SK Cēsis), kvalificējās Final Four turnīram Cēsīs Baltijas Sieviešu Basketbola līgā (4. vieta), FIBA Eirolīgas regulārajā sezonā neizkļuva no grupas. 2009.—2010. gada sezonā kopā ar klubu Rīgas TTT tika iegūts Latvijas čempiontituls un tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā.
Arī nākamajā sezonā tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā, kur grupā tika ieņemta pēdējā vieta. D. Krūmberga tika atzīta par februāra LSBL mēneša vērtīgāko spēlētāju. Marta sākumā viņa atzina, ka nestartēs 2011. gada Eiropas čempionātā. Tāpat 2010.—2011. gada sezonā D. Krūmbergas pārstāvētais klubs triumfēja Latvijas Sieviešu basketbola līgā, pati basketboliste tika atzīta par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. 2011. gada vasarā viņai tika veikta operācija.
2011.—2012. gada sezonā neaizvadījusi nevienu spēli, 2012. gada februārī paziņoja par basketbolistes karjeras beigām.

Izlases karjera

Valstsvienībā spēlē kopš 2007. gada, taču pirms tam ir spēlējusi gan U-16, gan U-18, gan U-20 izlasēs. Kopā ar Latvijas sieviešu izlasi ir izcīnījusi 4. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā, 7. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā un dalītu 9.—12. vietu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā. Kopumā Latvijas izlasē ir aizvadījusi 36 spēles, tajās gūstot 152 punktus, tai skaitā 20 spēles un tajās gūtie 61 punkti ir spēlēti FIBA spēlēs (dati uz 2010. gada 1. janvāri).
Sākumskola "Taurenītis"

Vēsture

Skolas ēka celta 1976. gadā kā tipveida bērnudārzs 12 pirmsskolas grupām. Laika gaitā ēka pielāgota sākumskolas (1. līdz 4. klase) vajadzībām un 1992. gadā tika atvērta 1. klase. No 2001. gada skolā tiek īstenota pamatizglītības 1. posma programma 1. līdz 6. klasei.
2005. gadā skolai uzcelta sporta nama piebūve. Tā ir jauna un moderni aprīkota, ļoti iecienīta sporta stundu un brīvā laika pavadīšanas vieta gan skolas izglītojamajiem, gan Jūrmalas iedzīvotājiem. 2008. gadā tika izremontēta un modernizēta bibliotēka. Bibliotēka jau četrus gadus ir iesaistījusies LNB Bērnu literatūras centra projektā "Bērnu žūrija" un uzsākts darbs bibliotēku informācijas sistēmā "SKOLU ALISE".
Izglītības iestāde tika akreditēta 2010. gada 10. maijā.

Skolas tradīcijas

Skolā ir izveidojušās stabilas tradīcijas: mācību priekšmetu olimpiāžu un interešu izglītības konkursu uzvarētāju godināšana, mazā biznesa dienas, Zelta talanti, Lasīšanas svētki un citas. Ir skaistas tradīcijas visai ģimenei: Zinību diena mācību gada sākumā un Dārza svētki noslēgumā, Ziemassvētki, Mātes diena, Mārtiņdienas tirdziņš u.c.
Rogņedina

Vēsture

Rogņedinas nosaukums saistīts ar kņazienes Rogņedas vārdu. Šī Rogņeda bija Smoļenskas kņaza Rostislava māsa un dzīvoja divpadsmitajā gadsimtā. Vēlāk Rogņedina tika iekļauta Brjanskas un pēc 1775. g. — Roslavļas apriņķu sastāvā (no 1861. g. — pagasta ciems).
Kopš 1929. gadā Rogņedina ir rajona centrs; 1986. gadā kļuva par pilsētciematu. Rogņedinā darbojas linu fabrika.
Leons Beilijs

Karjera

Savu karjeru Beilijs iesāka Beļģijas Pro līgas komandā K.R.C. Genk. 2017. gada janvārī Beilijs pievienojās Leverkūzenes "Bayer", lai gan par viņu interesējās Anglijas Premjerlīgas komandas Manchester United un Chelsea.
Matkules pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Imula
Ezeri: Lainums

Vēsture

Mūsdienu Matkules pagasta teritorijā vēsturiski atradās Matkules muiža (Gut Matkuln, Matkule).
1935. gadā Matkules pagasta platība bija 151,7 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Amulas, Matkules un Zīles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Matkules ciemam pievienoja likvidētā Zīles ciema kolhoza "Dzirkstele" teritoriju, bet Matkules ciema kolhoza "Komūna" teritoriju pievienoja Aizdzires ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1997. gadā Matkules pagastu pievienoja Kandavas lauku teritorijai, kuru 1999. gadā reorganizēja par Kandavas novadu. 2009. gadā, administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, Matkules pagasts tika izdalīts par atsevišķu administratīvo teritoriju novada ietvaros.

Apdzīvotās vietas

Vienīgais ciems pagastā ir tā centrs Matkule.
Latvijas Universitātes Biznesa, vadības un ekonomikas fakultāte

Latvijas Universitātes Biznesa, vadības un ekonomikas fakultāte ir viena no Latvijas Universitātes (LU) fakultātēm. Tā ir lielākā Latvijas Universitātes fakultāte, kas piedāvā studētgribētājiem 7 pamatstudiju (bakalaura) programmas, 9 augstākā līmeņa (maģistra) studiju programmas un 3 doktora studiju programmas.
Fakultātē strādā ap 200 pasniedzēju, no kuriem 53 ir profesori un asociētie profesori.

Vēsture

Latvijas Universitātes Biznesa, vadības un ekonomikas fakultātes pirmsākumi meklējami 1919. gadā dibinātajā Latvijas Augstskolas Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē, kuru 1940. gadā sadalīja un izveidoja LVU Ekonomikas fakultāti un LVU Juridisko fakultāti. Tomēr 1955. gadā abas fakultātes atkal apvienoja Ekonomikas fakultātē. Nedaudz vēlāk 1957. gadā to pārdēvēja par Ekonomikas un juridisko fakultāti.
1967. gadā to atkal sadalīja LVU Juridiskajā un filozofijas fakultātē un LVU Ekonomikas fakultātē. 1974. gadā no LVU Ekonomikas fakultātes atdalīja LVU Finansu un tirdzniecības fakultāti un 1987. gadā izveidoja LVU Vadības un ekonomiskās informātikas fakultāti. 1997. gadā to pārveidoja par LU Ekonomikas un vadības fakultāti.
Divplankumu jūrasgrundulis

Izplatība

Divplankumu jūrasgrundulis izplatīts Atlantijas okeāna austrumos no Spānijas ziemeļiem līdz Fēru salām un Vestfjordam Norvēģijā, un Baltijas jūras rietumdaļai. Nav sastopams Ziemeļjūras dienvidaustrumos. Retumis novērots Vidusjūrā

Baltijas jūrā un Latvijā

Baltijas jūrā divplankumu jūrasgrundulis austrumu virzienā sastopams līdz Botnijas līcim un Somu līča vidusdaļai. Tā ir visretāk sastopamā jūrasgrunduļu suga Baltijas jūrā. Latvijas piekrastē ļoti rets, līdz šim konstatēts vienu reizi 1989. gadā Irbes šaurumā. Kopš 1995. gada suga iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.

Izskats

Divplankumu jūrasgrundulis ir neliels jūrasgrundulis ar slaidu, cigārveidīgu ķermeni. Garums līdz 4—6 cm. Acis laterālas atšķirībā no citiem jūrasgrunduļiem. Lūpas biezas. Uz muguras divas spuras ar sarkanām un gaiši zilām joslām: pirmā spura noapaļota ar 7 mīkstiem stariem. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni. Astes stumbrs slaids, spura viegli mēnesveidīga ar sarkanām sķērsjoslām. Ķermeni sedz ktenoīdas zvīņas. Ķermenis tumši sarkanīgi brūns vai zaļganbrūns ar gaišāku sedlveida plankumu rindu (parasti četri plankumi), pavēdere nedaudz gaišāka. Pie astes spuras katrā pusē tumšs plankums ar baltu apmali. Tēviņam zem pirmās muguras spuras (aiz krūšu spurām) atrodas vēl otrs nedaudz mazaks tumšs plankums. Uz sāniem gar viduslīniju gaiši zilu punktu rinda. Nārsta laikā punktiņi tēviņam kļūst īpaši koši un spilgti.

Īpašības

Divplankumu jūrasgrundulis ir puspelaģiska jūras zivs. Uzturas piekrastē līdz 15—20 m dziļumā, galvenokārt brūnaļģu (Laminaria) un jūraszāļu (Zostera) audzēs vai virs ar jūraszālēm apaugušiem akmeņiem. Veido vaļīgus bariņus.

Barība

Divplankumu jūrasgrundulis barojas ar zooplanktonu, pamatbarība pelaģiskie vēžveidīgie (piemēram, airkājvēži, sānpeldvēži un šķeltkājvēži), moluski un vēžveidīgo kāpuri.

Vairošanās

Dzimumgatavību divplankumu jūrasgrundulis sasniedz pirmajā gadā, kad tā garums ir 3—4,5 cm. Nārsto vasaras sākumā. Tēviņš kļūst teritoriāls un smiltīs veido ligzdu — izrok nelielu iedobi, parasti zem akmeņiem vai tukšām gliemeņu čaulām, vai starp jūraszālēm. Tad tēviņš uz ligzdu aicina mātītes. Vienā ligzdā var būt ikri no vairākām mātītēm. Ikri bumbierveidīgi, apmēram 1 mm gari. Pēc iznēršanas pielīp pie substrāta, ikru attīstība ilgst apmēram 10 dienas. Tēviņš ligzdu apsargā, līdz izšķiļas kāpuri. Mazuļi ziemu pavada nedaudz dziļākos ūdeņis, bet pieaugušie īpatņi pēv vairošanās sezonas mirst. Divplankumu jūrasgrundulis dzīvo līdz 2 gadiem.
Keirāna tēma

Keirāna tēma ir viena no trīsvilču tēmam šaha kompozīcijā. Tās būtība — melno karaļa zvaigznīte trīsvilča variantu otrajā gājienā, pie tam katrā no četriem tematiskajiem variantiem melno karalim tiek atbrīvots gājienam tikai viens lauciņš.
Tēmu ierosinājis latviešu problēmists Pēteris Keirāns.
Amonija hlorīds

Atrašanās dabā

Atrodams vulkāniskos rajonos vietās, kur izdalās vulkāniskās gāzes (fumarolas).

Izmantošana

Izmanto par slāpekļa minerālmēslojumu sārmainām augsnēm (nedrīkst lietot kultūrām, kas nepanes hlorīdus). Lieto par pārtikas piedevu ar nosaukumu E510 (pievieno dažiem īpašiem saldumiem). Metālu lodēšanā salmiaks noder oksīdu noņemšanai no virsmām, jo ir reducētājs; pirotehnikā to lieto kā dūmu veidotāju; amonija hlorīds ir galvanisko elementu elektrolīta sastāvdaļa. Medicīnā amonija hlorīdu lieto kardioloģiska rakstura tūsku ārstēšanai un diurētisku līdzekļu iedarbības pastiprināšanai. Fotogrāfijā lieto ātrās fiksāžas sastāvā.
Atspere

Atspere ir izstrādājums, kas izgatavots no elastīgas metāla stieples vai lentas un ko izmanto ierīcēs un mehānismos, kur nepieciešamas elastīgas deformācijas. Visbiežāk atsperi veidojošā stieple vai lenta ir satīta spirāles vai skrūves līnijas formā.
Atsperes plaši izmanto pulksteņu, hronometru un citos mehānismos, vilcienu, tramvaju u.c. transporta amortizatoros un citur.
Atsperes, kas izgatavotas no metāla lentas, izmanto dažādos uzvelkamos mehānismos.

Atsperu izgatavošana Latvijā

Atsperes Latvijā tiek izgatavotas uzņēmumā "SIA Lesjofors Springs", kas atrodas Liepājā.
Viktors Valainis

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Jelgavas Valsts ģimnāzijā un Rīgas Tehniskajā universitātē, studiju programmā Nekustamā īpašuma pārvaldība. Darbojies uzņēmējdarbībā, atverot mūzikas klubu "Post Club" Jelgavā, kur pats strādājis par bārmeni.
Strādājis Jelgavas nekustamo īpašumu pārvaldē par ēku ekspluatācijas daļas vadītāja vietnieku, bijis valdes loceklis uzņēmumā "VOE aģentūra" un nodibinājumā "Latvijas Namu pārvaldnieku ģilde".

Politiskā darbība

2011. gadā iestājies Zatlera Reformu partijā (ZRP). No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Zemgales vēlēšanu apgabala. 2011. gada 16. oktobrī kopā ar pieciem citiem ZRP biedriem pameta partiju, tādējādi protestējot pret nedemokrātisko lēmumu pieņemšanu ZRP iekšienē. 2013. gada martā kļuvis par Satiksmes ministrijas parlamentāro sekretāru.
12. Saeimas vēlēšanās V. Valainis kandidēja no partijas "Vienotība" saraksta, kurā to virzīja viņa pārstāvētā Jēkabpils partija, taču netika ievēlēts. 2015. gada aprīlī saņēma mandātu uz laiku, kamēr Jānis Reirs pilda finanšu ministra pienākumus, pēc tam, kad Vjačeslavs Dombrovskis nolika deputāta mandātu. 2016. gadā V. Valainis kļuva par Ekonomikas ministrijas parlamentāro sekrtetāru, bet aprīlī arī par Latvijas Lielo pilsētu asociācijas izpilddirektoru (iepriekš šajā amatā darbojās Ministru prezidents Māris Kučinskis).
2018. gada sākumā izstājies no "Vienotības" Saeimas frakcijas pēc balsojumiem pretēji kopējai frakcijas nostājai. Pēc tam paziņojis par izstāšanos arī no Jēkabpils partijas. Paziņojis, ka politisko nākotni saskata "Zaļo un Zemnieku savienības" sastāvā. No tās saraksta ievēlēts 13. Saeimā kā vēlētāju visvairāk atbalstītais ZZS kandidāts Zemgales vēlēšanu apgabalā. V. Valaiņa veiksmīgā individuālā priekšvēlēšanu kampaņa atstāja ārpus Saeimas vienu no saraksta līderiem Latvijas Zemnieku savienības vadītāju Augustu Brigmani.
2019. gadā V. Valainis kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču saraksts neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu.
Žultsakmeņi

Žultsakmens ir akmens, kas veidojas žultspūslī no žults sastāvdaļām. Žultsakmeņu veidošanos žultspūslī sauc par holelitiāzi jeb žultsakmeņu slimību. Žultsakmeņi var pārvietoties zemāk pa žultsvadiem un iznākt divpadsmitpirkstu zarnā. Pārvietošanās laikā tie var bojāt žultsvadu sieniņas un izraisīt sāpes un iekaisumu. Atsevišķos gadījumos žultsakmeņi var nosprostot žultsvadus, tādējādi izraisot žults plūsmas traucējumus, žultsvadu iekaisumus, holangītu, pankreatītu. Pēdējie divi ir bīstami dzīvībai un ir nepieciešama steidzama medicīniskā palīdzība. Žultsakmeņi paaugstina risku iegūt akūtu holecistītu jeb žultspūšļa iekaisumu infekciju rezultātā. To bieži izraisa zarnu mikroflora — E. coli, klebsiellas un enterobaktērijas.

Žultsakmeņu veidi un sastāvs

Ir divi galvenie žultsakmeņu veidi: holesterīna un pigmentu akmeņi, kas atšķiras pēc sastāva un veidošanās. Klīniskie sindromi, ko izsauc žultsakmeņi, nav atkarīgi no akmeņu tipa.

Holesterīna akmeņi

Holesterīna akmeņi galvenokārt sastāv no holesterīna, gļotu proteīna — mucīna, kalcija bilirubināta, fosfātiem, karbonātiem u. c. vielām.

Pigmentu akmeņi

Pigmentu akmeņi sastāv no bilirubīna un kalcija sāļiem. Ir divu veidu pigmentakmeņi: melnie un brūnie.
Melnie žultsakmeņi ir mazi un tumši un sastāv no bilirubīna un kalcija sāļiem. Tie satur mazāk nekā 20% holesterīna.
Brūnie pigmentu akmeņi (saukti arī par jauktajiem akmeņiem) satur 20—80% holesterīna, kalcija karbonāta, palmitāta, fosfāta, bilirubīna u. c. vielām. Tā kā tajos ir liels kalcija daudzums, tos var labi pamanīt ar radioloģiskajām metodēm.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ķekavas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ķekavas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Niklass Pēšons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Pēšons uzsāka 1997.—98. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Leksands IF sastāvā. 2001.—02. gada sezonā, kad komanda bija izkritusi uz zemāku līgu un spēja jau nākamajā gadā atgriezties Elitsērijā, Pēšons kļuva par vienu no komandas vadošajiem spēlētājiem.
2005.—06. gada sezonā Pēšons bija Leksands IF kapteinis, taču nākamajā vasarā pievienojās Linkopings IF rindām, tajā spēlējot līdz pat 2009. gadam. 2009. gada vasarā Pēšons pievienojās KHL vienībai Ņižņekamskas "Ņeftehimik", tās rindās aizvadot divas sezonas. 2011.—12. gada sezonu hokejists uzsāka jau Maskavas CSKA rindās.
2013. gada maijā Pēšons noslēdza divu gadu līgumu ar Šveices hokeja līgas kluba HK Rapersvīla rindās.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis piecos Pasaules čempionātos, 2013. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta, 2009. un 2010. gadā izcīnot bronzas, bet 2011. gadā — sudraba medaļas.
Jānis Princis (ārsts)

Dzīvesgājums

Dzimis 1890. gada 3. augustā Bērzmuižas pagasta Jaunzemjos zemnieka Kārļa Prinča ģimenē. Mācījās Bērzes pagastskolā, Jelgavas ģimnāzijā (1901-1904) un Maskavas universitātē (līdz 1914), bija studentu vienības Austrums biedrs.
Pirmā pasaules kara laikā bija kara ārsts Krievijas impērijas armijas Artilērijas I brigādē (1914), Galvenajā 9. evakuācijas punktā (1915), Kaukāza 1. pulkā (1916), Kājnieku 735. pulkā un Maskavas 4. apvienotajā evakuācijas hospitālī (1917). Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu demobilizēja un J. Princis strādāja par privātārstu Maskavā (1918-1919).
Piedalījās Latvijas brīvības cīņās kā Grobiņas kājnieku pulka vecākais ārsts, vēlāk Zemgales divīzijas ārsts kapteiņa pakāpē (1920), Rīgas pilsētas komandantūras vecākais ārsts (1921). 1925. gadā paaugstināts ārsta pulkvežleitnanta pakāpē. Latvijas Universitātes diagnostikas katedras asistents (1921-1931), līdztekus Slimokases uzticības ārsts (1921-1935), Dzelzceļu uzticības ārsts (1935-1941). Padomju okupācijas laikā 1940. gadā atbrīvots no darba. Vācu okupācijas laikā Rīgas pilsētas I poliklīnikas ārsts (1941-1944).
Miris 1968. gada 6. aprīlī Rīgā, apglabāts Meža kapos.
Vjerhņadzvinska

Vēsture

Dibināta kā Drisas cietoksnis Livonijas pierobežā, pilsēta pirmo reizi minēta Lietuvas dižkunigaiša Jagaiļa valdīšanas laikā 1386. gadā. Viduslaikos pilsēta un tās apkārtne ietilpa Polockas kņazistes, Lietuvas lielkņazistes un Žečpospoļitas sastāvā. 
Pēc Polijas dalīšanas 1771. gadā Drisu pievienoja Krievijas impērijai un tā atradās Pleskavas guberņas Polockas provincē (1772.-04.09.1776.), Polockas guberņā (04.09.1776.—1778.), Polockas provincē (1778—1796), Baltkrievijas guberņā (1796—1801/1802). No 1801. gada bija Vitebskas guberņas Drisas apriņķa administratīvais centrs.  
Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gada sākumā Drisas apriņķi iekļāva Baltkrievijas Sociālistiskajā Padomju Republikā. 
1920. gada janvāra beigās pēc militārās palīdzības līguma noslēgšanas Latvijas un Polijas armijas ieņēma Ludzas un Drisas apriņķus.  Latvijas-Krievijas pamiera līgumā noteica demarkācijas līniju uz 1. februāri, kas  sakrita ar latviešu apdzīvotā Ludzas apriņķa austrumu robežu. 1920. gada martā Latvijas armijas Kurzemes divīzija nomainīja poļu daļas frontes iecirknī arī Drisas apriņķī no Proškiem līdz Osvejas ezeram un tālāk līdz Daugavas labajam krastam. Līdz ar to Latvijas armijas pozīcijas bija no Drisas pilsētas dienvidos līdz Kacēniem ziemeļos, ko tā noturēja aprīļa un maija-jūlija kaujās. Pēc 11. augustā Rīgā noslēgtā miera starp Latviju un Padomju Krieviju Latvijas armija atkāpās no Drisas, vienīgi Piedrujas un Pustiņas (Robežnieku) pagastus iekļāva Latvijas teritorijā.    
1924. gadā Drisa kļuva par Baltkrievijas PSR rajona centru, 1962. gadā to pārdēvēja par Vjerhņadzvinsku. No 1990. gada 27. jūlija tā ir Baltkrievijas rajona centrs.