Canon AE-1

Īpašības

AE-1 fotoaparāts ir saderīgs ar Canon FD un New FD (FDn) objektīviem. Tas nav saderīgs ar jaunākiem Canon EF sistēmas objektīviem. Saderībai ar šiem objektīviem ir atrodami neatkarīgu ražotāju adapteri. Oriģinālos FD objektīvus sāka ražot 1971. gadā. Pievienojot fotoaparātam pagriezts tika savienojošs gredzens uz fotoaparāta nevis pats objektīvs. Šī īpašība bieži tika minēta kā trūkums salīdzinot ar konkurējošo fotaparātu bajonetes tipa savienojumiem, jo objektīva pievienošana bija lēnāka un neērtāka. 1976. gadā Canon papildus AE-1 fotoaparātam izziņoja par `New FD` sistēmas objektīvu ražošanas uzsākšanu, šos objektīvus pievienojot kamerai ir jāpagriež objektīvs. 70. gadu beigās bija pieejami ap 40 dažādi FD sisēmas objektīvi plašā diapazonā — no "Fisheye" FD 15 mm f/2.8 SSC līdz FD 800 mm f/5.6 SSC.
AE-1 pieejamo aksesuāru starpā ir motorizēts kadru pārtinējs Canon Winder A (spēj pārtīt ar ātrumu līdz 2 kadriem sekundē), Canon Databack A (kadru numuru vai datuma iegaismošana filmiņā), Canon Speedlight 155A (GN 17 pie ASA 100) un Canon Speedlight 177A (GN 25 pie ASA 100) elektroniskās zibspuldzes.
AE-1 tiek izmantots mikroprocesors, fotoaparātu baro viena 4LR44 vai PX-28 baterija, tam ir manuāla fokusēšana. Iespējama vai nu manuāla ekspozīcija vai slēdža prioritātes automātiska ekspozīcija. Ekspozīciju var noteikt vadoties pēc šautriņas rādījuma uz f-skaitļu skalas skatu meklētāja labajā pusē. Rādījumus nosaka iebūvēts eksponometrs (mērījums tiek ņemts no attēla vidus daļas izmantojot silīcija fotoelementu).

Dizaina vēsture

AE-1 bija pirmais modelis no Canon pilnībā pārstrādātā spoguļkameru piedāvājuma. Septiņdesmitajos un astoņdesmitajos gados notika sīva sacensība starp lielākajiem spoguļkameru ražotājiem: Canon, Nikon, Minolta, Pentax un Olympus. No 1975. līdz 1985. gadam notika pāreja no metāliskiem, pilnībā manuāliem fotoaparātiem uz kompaktākiem modeļiem, kas izmanto mikroshēmas. Pateicoties elektronikas straujai attīstībai, ražotāji bija pastāvīgā sacensībā radot arvien automatizētākus fotoaparātus.
Lai gan Canon Camera K. K. bija ražojusi 35 mm fotoaparātus jau desmitiem gadu, kompānija visu laiku atradās Nippon Kokagu K. K. kompānijas un tās ražoto Nikon fotoaparātu ēnā. Lai gan Canon bija fiksēta objektīva tālmēra fotoaparātu vadošais ražotājs (šī tipa fotoaparātus Nikon neražoja), Canon spoguļkamerām piederēja ievērojami mazāka tirgus niša kā Nikon sāncensēm. Nikon kameras, pazīstamas ar lielisku materiālu un konstrukcijas kvalitāti dominēja prestižo profesionālo spoguļkameru tirgu, tajā citi ražotāji nespēja ielauzties.
AE-1 bija Canon amatieru līmeņa A-sērijas spoguļkameru priekšvēstnesis, pirmais Canon pieteikums plaukstošajā elektroniski kontrolētu spoguļkameru tirgū. Šai kamerai sekoja AT-1 (1977. g.), A-1 (1978. g.), AV-1 (1979. g.), AE-1 Program (1981. g.) un AL-1 (1982. g.). Šīs kameras visas izmanto vienu un to pašu alumīnija šasiju, bet tām ir atšķirīgas tehniskās iespējas un dekoratīvie plastmasas paneļi. Izmantojot vienus un tos pašus tehniskos risinājumus — slēdža mehānismu, skatu meklētāja ekrānu, zibspuldzes kontroles sistēmu — Canon samazināja izmaksas un varēja tirgū piedāvāt kameras par zemāku cenu kā konkurenti.
Saskaņā ar izmaksu samazināšanas filozofiju Canon AE-1 konstrukcijā izmantoja salīdzinoši daudz plastmasas, padarot kameru lētāku un vieglāku, bet arī mazāk izturīgu pret triecieniem. Canon pūlējās slēpt plastmasas izmantošanu, dažas plastmasas detaļas tika pārklātas ar vairākiem metāliskiem slāņiem lai radītu metāla sajūtu. Elektronikas izmantošana ļāva vienkāršot fotoaprāta iekšējo konstrukciju un iztikt ar mazāk mehāniskiem savienojumiem. Fotoaparāta modulārā konstrukcija ļāva ražošanā izmantot automātiskas konveijeru līnijas. Diemžēl izmaksu apsvērumu dēļ plastmasa tika izmantota arī dažās mehāniskās, kustīgās detaļās.
AE-1 netika pozicionēta kā profesionāla kamera. Tā ir salīdzinoši vienkārša lietošanā iesācējiem, tomēr ir pieejami arī manuāli uzstādījumi un aksesuāri pieredzējušākiem fotogrāfiem. Pateicoties fotoaparāta plašajām tehniskajām iespējām un zemajai cenai, AE-1 iegādājās miljoni fotogrāfu-amatieru.
Pēc vairāku gadu desmitu pakaļdzīšanās Nikon optiskajam pārākumam Canon veiksmes formula beidzot bija atrasta: smalkas tehnoloģijas vienkāršai lietošanai, lētākas iekšējās detaļas un elektronika zemai cenai, agresīva reklāma. Par spīti pieredzējušo fotogrāfu iebildumiem, ka automātika iznīcina fotogrāfijas mākslu, automātika izrādījās labākais veids kā piesaistīt foto amatierus.
AE-1 skatu meklētājā ir tikai viena šautriņa, kas parāda ieteicamo f-skaitli. Nav šautriņas, kas parādītu uz lēcas uzstādīto f-skaitli. Slēdža laika prioritātes režīms ir vairāk piemērots sporta fotogrāfijai kā attēla dziļuma saglabāšanai, tomēr slēdža 1/1000 maksimālais ātrums nav īsti piemērots arī sportam. Baterijas nodalījuma durtiņas bieži lūza, laika gaitā fotoaparātu īpašnieki sāka ziņot par slēdža mehānisma nolietošanos (bēdīgi slavenais "Canon spiedziens" (angļu: Canon squeal)). Kopš FD sistēmas lēcu ražošanas pārtraukšanas AE-1 fotoaparāta pieprasījums lietotu fotoaparātu tirgū ir krities.