google/wiki40b huggingface dataset:
Borislavs Ivkovs

Šahista karjera

1951. gadā kļuvis par pirmo Pasaules junioru šaha čempionu. No 1964. līdz 1979. gadam piecas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. Lielākais panākums tika sasniegts 1964. gada Amsterdamas starpzonu turnīrā, kurā Ivkovs izcīnīja 7. vietu un tiesības spēlēt pretendentu mačos. 1965. gadā ceturtdaļfināla mačā Bledā (Dienvidslāvija) gan nācās atzīt Benta Larsena pārākumu ar 2½:5½. Četras reizes uzvarējis Dienvidslāvijas šaha čempionātos (1958, 1963, 1972, 1978). Pasaules šaha olimpiādēs Dienvidslāvijas izlases sastāvā piedalījies 12 reizes (1956-1974, 1978-1980). Komandu kopvērtējumā ieguvis 6 sudraba (1956, 1958, 1962, 1964, 1968, 1974) un 4 bronzas (1960, 1970, 1972, 1980) medaļas, bet individuālajā vērtējumā 2 zelta (1962, 1970), sudraba (1956) un bronzas (1960) medaļas. Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1957, 1965-1980). Komandu kopvērtējumā ieguvis 3 sudraba (1957, 1965, 1973) un bronzas (1977) medaļas, bet individuālajā vērtējumā zelta (1973), 2 sudraba (1977, 1980) un bronzas (1957) medaļas. 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur pie 10. galdiņa zaudējis Paulam Keresam ar 1:3 (+0, =2, -2). Sekmīgi piedalījies starptautiskajos šaha turnīros. 1959. gadā dalījis 1. vietu Santjago (Čīle), 1965. gadā Zagrebā un 1967. gadā Sarajevo. 1981. gadā piedalījies Rīgas starptautiskajā šaha turnīra, kurā dalījis 9. vietu.  Sekmīgi piedalījies senioru šaha čempionātos - 1998. gadā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules senioru čempionātā, bet 2006. gadā uzvarējis Eiropas senioru čempionātā. 1986. gadā FIDE ir piešķīrusi Ivkovam starptautiskā šaha arbitra nosaukumu.
Ladislavs Prokešs

Biogrāfija

Šaha turnīros piedalījies no 1905. gada. 1921. gadā dalījis pirmo vietu Čehoslovākijas šaha čempionātā. Čehoslovākijas izlases sastāvā trīs reizes piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs (1927, 1928, 1931).
Šaha etīdes sācis publicēt no 1906. gada. Kopumā sastādījis 1159 etīdes un bijis viens no ražīgākajiem problēmistiem šaha vēsturē. 1951. gadā izlaidis savu šaha kompozīciju krājumu Kniha šachových studií ("Šaha studiju grāmata"), kurā iekļāvis 623 etīdes. Bijis viens no redzamākajiem tā sauktās "Čehu skolas" pārstāvjiem, daudzas no viņa analītiskajām etīdēm devušas ieguldījumu galotņu teorijā. 23 Prokeša kompozīcijas tika iekļautas izdevumā "FIDE Albums". 1956. gadā kļuvis par starptautisko tiesnesi šaha kompozīcijā. Daudzus gadus bijis šaha etīžu nodaļas redaktors žurnālā Československý šach (1909—1927), kā arī citos periodiskos izdevumos.
2016. gadā WFCC kongress piešķīra starptautiskā meistara titulu vairākiem mirušiem šaha problēmistiem, tai skaitā arī L. Prokešam.
Magnuss Kirts

Karjera

Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2015. gadā Pekinā, taču nepārvarēja kvalifikāciju un ieņēma 22. vietu. Piedalījās 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro, kur kvalifikācijā ieguva 23. vietu. 2017. gada Pasaules čempionātā Londonā iekļuva pamatsacensībās un izcīnīja 11. vietu.
2018. gada 3. jūnijā Gustava Sules memoriālajās sacensībās Tartu viņš laboja Andrusam Vernikam piederošo Igaunijas rekordu, raidot šķēpu 88,45 metru tālumā. Pēc divām dienām Pāvo Nurmi spēlēs viņš rekordu uzlaboja līdz 88,73 metriem. Tā paša gada 13. jūlijā uzvarēja IAAF Dimanta līgas posmā Rabātā un vēlreiz laboja valsts rekordu, sasniedzot 89,75 metrus.
2018. gada Eiropas čempionātā izcīnīja bronzas medaļu ar rezultātu 85,96 m. Pirmo reizi 90 metru atzīmi pārsniedza 2019. gada 20. jūnijā Golden Spike sacensībās Ostravā, Čehijā, sasniedzot 90,34 metrus. Divas dienas vēlāk Kuortanē, Somijā, viņš Igaunijas rekordu uzlaboja līdz 90,61 m. 2018. gadā tika atzīts par Igaunijas gada sportistu. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā ar rezultātu 86,21 metri izcīnīja sudraba medaļu.
Anguna

Biogrāfija

Anguna ir dzimusi Indonēzijas galvaspilsētā Džakartā. Septiņu gadu vecumā sāka dziedāt, bet karjeru aizsāka 1986. gadā, izdodot pirmo albumu. 1989. gadā ievērību guva ar singlu Mimpi, kuru amerikāņu žurnāls Rolling Stone 2010. gadā iekļāva Indonēzijas visu laiku 150 labāko dziesmu sarakstā.
1994. gadā pārcēlās uz Eiropu (Parīzi un Londonu), lai sāktu starptautisko karjeru. 1997. gadā izdeva savu debijas starptautisko albumu Snow on the Sahara. Kopā izdevusi pa pieciem albumiem gan angļu, gan franču valodā, pirms tam vēl četrus izdevusi indonēziešu valodā. Vēl ir ierakstījusi skaņu celiņu 2002. gada dāņu filmai Elsker dig for evigt. Mūziķe ir sadarbojusies ar tādiem māksliniekiem kā Hulio Eglesiasu, Pīteru Geibrielu un Pras. 2012. gadā ar dziesmu Echo (You and I) pārstāvējusi Franciju Eirovīzijā.
Chlamydia trachomatis

Morfoloģija

Baktērijas šūnai ir rigīds lipopolisaharīdu šūnapvalks.
Diskursa analīze

Diskursa analīze ir valodniecības metode, kurā tiek pētīti vienotu tekstu vai runas aktu kopumi pēc dažādām pazīmēm. Šī analīze ir vēsturiski noteiktais nozīmju vai jēgu sistēmas, kuras veido subjekta vai objekta identitāti. Plašākā mērogā diskursa analīze ir lietotās valodas un tajā ietverto struktūru detalizēta izpēte un tās pamatā ir detalizēta izpratne par valodas lietojumu, tomēr diskurss izpaužas ne tikai lingvistiskās praksēs, bet arī rīcībās.
Diskursa analīzei raksturīga kritiskas pieejas skats, piemēram, kritiskajā diskursa analīzē analizējamie fenomeni netiek skatīti izolēti cits no cita, bet gan attiecībā ar to diskursīvo kontekstu un mūsdienu fonu.
Diskursa analīzē nozīmīga vieta ir valodai un tās analīzei kā avotam, arī attēls var tikt izmantots kā avots. Diskursa analīzē svarīgi ir saprast attiecības starp dažādiem elementiem un kā savā starpā tie reaģē.

Diskursa analīze starptautiskajās attiecībās

Diskursa analīze starptautiskajās attiecībās savu loma sāka iegūt ap 1990. gadu un tā tiek raksturota kā daudzveidīga savā būtībā, kur teorētisko un metodoloģiskā pieeju raksturo iekšējā neviendabība. 
Starptautiskās vides politikā diskursa analīzes pētnieki par centrālo lomu analīzes procesā iedala procesa un lietu nozīmei, tas ir, nozīme tiek uztverta kā realitātes subjektīvi dalīta interpretācija, jo dažādiem notikumiem ir dažādas interpretācijas.
Saskaņā ar diskursa analīzes starptautisko attiecību perspektīvu, tad fakti nebūt nerunā paši par sevi un nedot iespēju no tiem veidot dziļāku analīzi. Drīzāk tiek pieņemts, ka faktiem ir jābūt pārstāvētiem (publiskajā runā, rakstītā tekstā vai bildēs), lai tie kļūti pielietojami, tāpēc predikātu analīze, kas būtībā ir tekstu analīze, ir galvenā metode diskursa analīzē starptautiskajās attiecībās. Nav iespējams izprast valsts patiesās intereses analizējot tikai diskursu ar kuru oficiāli tiek pamatota kāda darbība. Ir nepieciešams analizēt saistītos tekstus un runas par attiecīgo jautājumu.
Huberts Gokels

Sasniegumi šaha kompozīcija

Kopš 1979. gada publicējis apmēram 400 šaha kompozīcijas, galvenokārt tiešā mata un pasaku šaha divvilčus. Konkursos godalgotas apmēram 160 kompozīcijas.
No 2015. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
Džons Vašingtons Bērds

Biogrāfija

19. gadsimta beigās bijis viens no vadošajiem Ņujorkas šahistiem. No 1880. līdz 1906. gadam regulāri piedalījies Ņujorkas šaha turnīros. Manhetenas šaha kluba čempionātos labāko rezultātu sasniedzis 1883. gadā, kad izcīnījis 3. vietu 8. šaha kluba čempionātā. 1889. gadā Ņujorkā 6. ASV šaha kongresā ieņēmis 19. vietu (uzvarējuši Makss Veiss un Mihails Čigorins). 1893. gadā Ņujorkas pilsētas šaha kluba 1. čempionātā dalījis 5.-6. vietu (uzvarējis Harijs Pilsberijs). 1894. gadā Leipcigā piedalījies 9. Vācijas šaha savienības kongresā, kurā ierindojies 12. vietā (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). Piedalījies vēl starptautiskos šaha turnīros Drēzdenē (1892), Barmenā (1905) un Nirnbergā (1906).
Arī viņa brālis Davids Greiems Bērds ir bijis šahists.
Nebalsīgs palatāls eksplozīvs slēdzenis

Latviešu valodā

Latviešu valodas grafēma <ķ> parasti atbilst skaņai, kas starptautiskajā fonētiskajā alfabētā tiek apzīmēta kā [c]. Izņēmums ir kombinācija <šķ>, kas latviešu valodā parasti tiek realizēta kā [ʃtʃ], jeb, pārrakstot latviešu burtiem, <šč>.
Vangaži (stacija)

Vēsture

Jau Pirmā pasaules kara kartēs un dzelzceļa līnijas Rīga—Pleskava vilcienu sarakstos ir atrodama stacija Stoke. 1919. gadā tās nosaukums bija Stoķi, bet 1927. gadā tā tika pārsaukta par Vangažiem.
Ķirbjgalvis: pīšļi pie pīšļiem

Sižets

Mazpilsētu pāršalc skandāls — izrādās, krematorijas darbinieki ar ārstu no līķiem izņem orgānus un pārdod tos melnajā tirgū, samaina līķus un īstos miroņus izmet purvā. Tā kā šerifs apgalvo, ka viņus krimināli sodīt nevar, pilsētnieki izlemj atriebties citādāk — izsaucot dēmonu Ķirbjgalvi, kurš pēc darba padarīšanas pieprasa maksu.
Hustopeče

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1303. gadā. Līdz pat Otrā pasaules kara beigām vairums pilsētas iedzīvotāju bija vācieši. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. No 1938. līdz 1945. gadam tā ietilpa Trešajā reihā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Zelta griezums

Īpašības

Skaitlis φ ir algebrisks (tas ir sakne polinomam ar veseliem koeficientiem) un iracionāls (to nevar uzrakstīt formā p / q, kur p un q ir veseli skaitļi).
Aba (Nigērija)

Vēsture

Abu kā tirdzniecības pilsētiņu 19. gadsimtā dibināja igbo. 1901. gadā briti tajā izvietoja militāro posteni un vēlāk arī koloniālo administrāciju. 1967. gadā neilgu laiku tā bija separātiskās Biafras galvaspilsēta. Pilsētā attīstīta pārtikas un tekstilrūpniecība.
FIBA slavas zāle

Latvija

No Latvijas slavas zālē ir iekļauti daudzi basketbola cilvēki un daudzi pašlaik pretendē uz iekļūšanu slavas zālē.
Rūdolfs Jurciņš, Jānis Krūmiņš, Valdis Muižnieks, Maigonis Valdmanis, Valdis Valters pretendē uz iekļūšanu slavas zālē kā izcili basketbolisti. Uļjana Semjonova ir iekļauta slavas zālē kā izcila basketboliste. Dzintra Grundmane, Helēna Bitnere-Hehta, Silvija Ravdone-Krodere, Maija Saleniece-Siliņa, Skaidrīte Smildziņa-Budovska, Dzidra Uztupe-Karamiševa pretendē uz iekļūšanu slavas zālē. Oļģerts Altbergs, Valdemārs Baumanis, Raimonds Karnītis pretendē uz iekļūšanu slavas zālē kā izcili basketbola treneri. Tālivaldis Pētersons, Imants Pļaviņš, Miervaldis Ramāns, Jāzeps Šadeiko pretendē uz iekļūšanu slavas zālē kā izcili basketbola funkcionāri. Latvijas Basketbola asociācija ir iekļauta slavas zālē kā viena no FIBA dibinātājfederācijām.
Aleksandrs Kublinskis

Biogrāfija

A. Kublinskis ir ap 200 dziesmu autors. Viņš sadarbojies ar grupu Eolika, Maskavas grupu "Akkord", Larisu Mondrusu, Muslimu Magomajevu, Rīgas estrādes orķestri, ansambli "Baltijas balsis" un citiem izpildītājiem. Starp Kublinska populārākajām kompozīcijām ir "Noktirne", "Minikleitiņa" un "Zemeņu lauks". Viņš rakstījis dziesmas ar Jura Brežģa, Ziedoņa Purva, Dagnijas Dreikas un citu tekstu autoru vārdiem.
A. Kublinskis apguvis klavierspēli E. Dārziņa mūzikas vidusskolā un Latvijas Valsts konservatorijā pie profesora Valerija Zosta. Bijis Smoļenskas filharmonijas mākslinieku grupas pianists (Krievijā). 1957. gadā sācis trīs gadus ilgu karadienestu, pēdējo dienesta gadu aizvadot Baltijas kara apgabala Dziesmu un deju ansamblī.  1966. gadā Kublinskis guva popularitāti ar dziesmu "Noktirne". 1969. gadā izdota mazā skaņuplate (EP) "Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas", kurā ansambļa "Eolika" izpildījumā iekļautas četras A. Kublinska dziesmas. 1970. gadā viņa vadībā tika izveidots ansamblis "Jūrmalas balsis". 1972. gadā notika pirmie Kublinska autorkoncerti. 1973. gadā izdota vēl viena mazā skaņuplate "Ilonija", kurā Viktora Lapčenoka un M. Jaungailes izpildījumā iekļautas trīs dziesmas.
1982. gadā izdota komponista pirmā lielā skaņuplate ar astoņām dziesmām "Jola", kurā A. Kublinska dziesmas iedziedājuši Žoržs Siksna, Rita Trence un citi solisti. 1985. gadā grupas "Eolika" skaņuplatē "Pasaule, pasaulīt" iekļauta viena no populārākajām A. Kublinska dziesmām "Zemeņu lauks", "Mikrofona aptaujas" 1985. gada populārākā dziesma. Astoņdesmitajos gados bijis Leonīda Zahodņika vokālās studijas pianists VEF Kultūras un tehnikas pilī. Vēlāk koncertējis privāti un pavadījis dažādus dziedoņus koncertturnejās. 1995. gadā izdota A. Kublinska autobiogrāfija "Albatross".
2003. gadā izdota A. Kublinska labāko dziesmu izlase, kurā iekļautas to jaunas versijas Marijas Naumovas, Lindas Leen, Arņa Medņa, "Eolikas" un citu izpildītāju versijās. 2003. gadā A. Kublinskis saņēmis Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par ieguldījumu latviešu mūzikas attīstībā.
2017.gada 31.martā Ordeņu kapituls nolēma par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts labā piešķirt komponistam A. Kublinskim Triju Zvaigžņu ordeņa V šķiru un iecelt par ordeņa kavalieri.
Vanavastselīna

Vēsture

Tērbatas bīskapijas Vastselīnas pils būvniecība aizsākās 1342. gada 25. martā uz Livonijas konfederācijas un Pleskavas kņazistes robežas, iepretī krievu Izborskas cietoksnim. Cietoksni dēvēja Dievmātes Marijas vārdā par Frauenburgu, bet iesauca par "Jauno pili" (latīņu: Novum Castrum, lejasvācu: Nienhuse, krievu: Новгородок).
Cietokšņa būvi vadīja Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Dreilēbens, kas Livonijas austrumu robežas aizsardzībai vienlaicīgi uzcēla arī Marienburgas cietoksni Alūksnē.
 
Pēc senas leģendas 1353. gada rudens naktī pils kapelā atskanējusi brīnišķīga melodija, caur aizvērtām durvīm bija redzama spilgta gaisma un tēli baltās drēbēs, kas noņēma krustu no sienas un nolika uz altāra. Vēl četrus mēnešus krusts stāvēja pāri altārim vertikāli, bez atbalsta uz altārakmeņiem. Drīz vien sāka ierasties svētceļnieki no Livonijas un no ārzemēm, kas pēc Romas pāvesta Inocenta VI rīkojuma saņēma grēku atlaišanu uz gadu un četrdesmit dienām. 
Livonijas kara sākumā 1558. gada jūnijā cietoksnim uzbruka ap 80 000 vīru liels Krievijas caristes karaspēks vojevodas Šuiska vadībā. Pēc veselu mēnesi ilga aplenkuma, kad ar lielgabaliem tika sagrautas pils sienas, tā garnizons 30. jūnijā padevās un brīvi atstāja cietoksni, par spīti cietokšņa komandiera Padenorma vēlmei turpināt kauju līdz pēdējam vīram. Kara beigās 1582. gadā pili ieņēma Polijas-Lietuvas karaspēks, bet 1625. gadā tā nokļuva Zviedrijas karalistes kontrolē. Uzsākot savu ceļojumu uz Eiropu, 1697. gadā pie Vastselīnas Krievijas robežu šķērsoja "Lielā sūtniecība" jaunā cara Pētera vadībā. Lielā Ziemeļu kara laikā krievu karavīri Borisa Šeremetjeva vadībā galīgi sagrāva cietoksni, kas pēc tam vairs netika atjaunots. Vastselīna līdz 1917. gada martam atradās Vidzemes guberņas teritorijā.
Tūlīt pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas 1990. gada beigās sākās pilsdrupu attīrīšanu no krūmiem un 2007. gadā tika pabeigta pils ziemeļaustrumu torņa restaurācija. Pie Vastselīnas Baltā krusta uz dievkalpojumu ieradās arvien vairāk svētceļnieku. 2011. gadā bijušajā krogus mājā tūristiem tika atklāts viduslaiku muzejs ar amatnieku darbnīcām un restorānu, kas piedāvā viduslaiku maltītes.

Pilsdrupas

Pilsdrupu vecākais objekts ir galvenais tornis, no kura 4,5 metru biezajām sienām ir saglabājušies tikai fragmenti. Tajā atradās pagrabs, kapela un telpa ieroču glabāšanai, ko sargāja no trim augšējiem stāviem. Salīdzinoši labi saglabājies pakavveida formas lielgabalu tornis, uz kura atveidots Baltā krusta tēls. No 16. gadsimta sākuma pārbūves saglabājies ziemeļaustrumu tornis, kurā iekārtots skatu laukums.
Saukas baznīca

Vēsture

Senākā Saukas baznīca celta Saukas ezera ziemeļu krastā pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā 1567. gadā. Gan pēc Poļu-zviedru kara 1636. gadā, gan pēc nopostīšanas Lielā Ziemeļu kara laikā 1725. gadā Saukā atkal uzcēla jaunu koka baznīcu. 1805. gadā koka baznīcu nojauca un 1825. gadā sāka celt mūra baznīcu.
Pēc 1865. gada gar baznīcas sienām uzbūvēja balkonu un kanceli, uzbūvēja tagadējās ērģeles un izgatavoja altāri ar apustuļu Pētera un Pāvela tēliem. 1868. gadā atklāja altāra gleznu "Jēzus pie krusta ar Mariju un Jāni" (Jūliuss Dērings), 1873. gadā baznīcas tornī uzvilka zvanu.
Pirmā pasaules kara laikā kopš 1915. gada baznīca atradās vācu karaspēka okupācijas zonā, zvanu evakuēja uz Novgorodu. 1933. gadā baznīcas jumtu malu pārklāja ar cinkoto skārdu. Pēc Otrā pasaules kara baznīcu vairākkārt izdemolēja.
Maurisio Početino

Karjera

Futbolista karjeru sāka Argentīnas klubā Newell's Old Boys, divreiz ir bijis Argentīnas čempions. 1994. gadā pārcēlās uz Eiropu, pievienojoties Spānijas La Liga klubam Espanyol. Tajā aizvadīja sešas sezonas, 2000. gadā kļuva par Spānijas Karaļa kausa ieguvēju. 2001. gada janvārī pārgāja uz Francijas klubu Parīzes "Saint-Germain", bet 2003. gadā uz citu Ligue 1 klubu Bordeaux. Spēlētāja karjeras noslēgumā atgriezās Espanyol, ar ko 2006. gadā vēlreiz izcīnīja Spānijas kausu.
Argentīnas futbola izlasē debitēja 1999. gada 31. martā draudzības spēlē pret Nīderlandi. Piedalījies 2002. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Kopumā izlases rindās aizvadījis 20 spēles un guvis divus vārtus.
Pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsās trenera darbam. 2009. gada janvārī kļuva par Espanyol galveno treneri. Šajā amatā nostrādāja līdz 2012. gada novembrim, kad līgums pēc abpusējas vienošanās tika lauzts. 2013. gada janvārī kļuva par Anglijas Premjerlīgas kluba Southampton FC galveno treneri. 2013.—2014. gada sezonā aizveda komandu līdz 8. vietai Premjerlīgā.
2014. gada 27. maijā Početino tika apstiprināts par Tottenham Hotspur galveno treneri, parakstot piecu gadu līgumu. 2016. gada maijā pagarināja līgumu līdz 2021. gadam.
Kineskops

Kineskops (grieķu: kinēsis — 'kustība' un skopein — 'skatīties') jeb saīsināti CRT (angļu: cathode ray tube) ir elektronstaru lampas veids. Tā bija visizplatītākā tehnoloģija attēlu veidošanai televizoru un datoru ekrānos 20. gadsimtā. Videosignāla pārveidošanai optiskā attēlā mūsdienās biežāk izmanto kompaktākas un videi draudzīgākas tehnoloģijas, bet kineskopu ražošana plašpatēriņa vajadzībām vairs nenotiek.

Vēsture

Kineskopu 1887. gadā izgudroja vācu fiziķis Karls Ferdinands Brauns (angļu: Karl Ferdinand Braun). Filo Farnsvorta (angļu: Philo Farnsworth) attīstītā un televizoriem pielāgotā tehnoloģija bija vienīgā displeju tehnoloģija, kas tika izmantota televizoru ražošanā līdz pat 20. gadsimta deviņdesmito gadu sākumam, kad sāka ieviest jau iepriekš izstrādātās plazmas displeja, LCD, OLED un citas displeju tehnoloģijas.
Kineskopa jeb katodstaru lampas agrīnā versija bija tā sauktā "aukstā katoda diode" (angļu: cold-cathode diode). Pirmo "karstā" katoda versiju izgudroja Džons B. Džonsons (angļu: John B. Johnson) un Harijs Veiners Veinhārts (angļu: Harry Weiner Weinhart). Šis izgudrojums par komerciālu produktu kļuva 1922. gadā.

Kineskopa uzbūve

Kineskops parasti sastāv no koniskas stikla tvertnes, kurai šaurajā galā (kakliņā) ir novietots elektronu lielgabals (attēlā 1) un vadības elektrodi, bet platā gala virsma ir pārklāta ar luminoforu (4). Uz kineskopa kakliņa tiek novietotas novirzes un fokusējošās sistēmas spoles.

Darbības princips

Karstuma ietekmē no kineskopa katoda tiek emitēti ātrgaitas elektroni (notiek termoelektronu emisija). Šie emitētie elektroni divu elektrodu sprieguma starpības rezultātā veido elektronu staru. Elektronu stara intensitāte mainās saskaņā ar videosignāla spriegumu, kas tiek padots uz modulējošo elektrodu. Fokusējošā spole staru fokusē uz kineskopa ekrāna luminofora slāni, bet novirzes sistēmas spoļu magnētiskais lauks staru izliec un stara veidoto punktu virza pa ekrānu. Kineskopiem parasti ir nepieciešams liels anodspriegums (melnbaltajiem TV parasti bija ap 10 kV, krāsainajiem - 25-30 kV).

Izmantošana

Šis displeju tips sākotnēji tika izmantots datoru monitoros, video monitoros, televizoros, radara monitoros un citās video atveidošanas ierīcēs.
Delta IV

Delta IV jeb Delta 4 ir ASV nesējraķešu saimes Delta unificēta raķešu grupa vairākās modifikācijās ASV Gaisa Spēku programmas EELV ietvaros. Tās sākotnēji izgatavo uzņēmums Boeing, bet kopš 2006. gada — Lockheed Martin un Boeing kopuzņēmums United Launch Alliance. Tiek izmantotas galvenokārt valsts pasūtījumu izpildei.

Raķetes apraksts

Delta IV raķetes centrālais bloks (pirmā pakāpe) Common Booster Core (CBC) ir apgādāts ar dzinēju RS-68, kas darbojas ar sašķidrināto ūdeņradi un skābekli. Dzinēju izgatavojusi Boeing filiāle Rocketdyne. RS-68 ir pirmais lielais šķidrās degvielas dzinējs, kas radīts ASV kopš Space Shuttle galvenā dzinēja izveides. Pirmās pakāpes apakšējā daļā var tikt pievienoti cietās degvielas starta paātrinātāji GEM-60, kas ir Delta III paātrinātāju palielināta versija. Otrā pakāpe arī ir kriogēnā — ar dzinēju RL10B-2. Šī pakāpe tika izmēģināta Delta III sastāvā. Delta IV Heavy variantā pirmajā pakāpē tiek izmantoti trīs CBC bloki.

Palaišanas vietas

Delta IV palaišanai Kanaveralas zemesragā tika pārbūvēts starta komplekss SLC-37B, kas 1960. gados tika izmantots Apollo programmā nesējraķešu Saturn I palaišanai. Jaunievedums ir tāds, ka pakāpes tiek samontētas horizontāli, tad tās tiek nogādātas starta laukumā un uzstādītas vertikālā stāvoklī. Tas samazina pirmsstarta sagatavošanas laiku par 75 procentiem, salīdzinot ar Delta II. Derīgā krava ar raķetes priekšgala aizsargapvalku tiek pievienota nesējam starta laukumā. Otrs starta komplekss SLC-6 ir izbūvēts Vandenberga Gaisa Spēku bāzē Kalifornijā, no kura 1980. gados bija paredzēts palaist Space Shuttle, bet šie plāni netika realizēti.
Oglekļa dioksīds

Atrašanās dabā

Oglekļa dioksīds nelielos daudzumos (ap 0,04%) ir sastopams Zemes atmosfērā. Palielināta oglekļa dioksīda koncentrācija izraisa siltumnīcas efektu. Lielākā daļa atmosfērā nonākušā oglekļa dioksīda tur nonāk sadedzinot oglekli saturošu kurināmo un no vulkāniem. Oglekļa dioksīds ir nepieciešams fotosintēzes procesam.

Iegūšana

Rūpnieciski iegūst no degšanas gāzēm un dabīgo karbonātu (dolomīta) sadalīšanās produktiem. Gāzu maisījumus laiž cauri kālija karbonāta šķīdumam, kurš saista ogļskābo gāzi, veidojot hidrogēnkarbonātu. Karsējot kālija hidrogēnkarbonāta šķīdums atbrīvo CO₂. Iegūto oglekļa dioksīdu uzglabā balonos.
Laboratorijas vajadzībām CO₂ iegūst, reaģējot karbonātiem vai hidrogēnkarbonātiem (piemēram, marmora gabaliņiem) ar skābēm (sālsskābi).

Īpašības

Šķīstot ūdenī (un reaģējot ar to), oglekļa dioksīds veido ogļskābi. Oglekļa dioksīds ir ogļskābes anhidrīds. Oglekļa dioksīds ir skābais oksīds un reaģē ar sārmiem un bāziskajiem oksīdiem. Atmosfēras spiedienā oglekļa dioksīds var būt tikai gāzveida vai cietā stāvoklī (lai sašķidrinātu šo vielu, nepieciešams vismaz 5 atm spiediens). Cietu oglekļa dioksīdu dēvē par sauso ledu.

Izmantošana

Pārtikas rūpniecībā lieto par konservantu, mīklas irdinātāju un iesaiņojuma gāzi (E290). Sašķidrinātu ogļskābo gāzi (balonos zem spiediena 65-70 atm) lieto ugunsdzēšamajos aparātos un gāzēto dzērienu ražošanai, kā arī pneimatiskajos ieročos un metināšanā ar pusautomātiem (nereti sajaukumā ar Argonu, kas rezultātā dod kvalitatīvāku šuvi).
Sauso ledu izmanto par dzesējošu materiālu.
Elza Grundmane

Dzīvesgājums

Dzimusi 1891. gada 16. maijā Grobiņas apriņķī zemnieka Jēkaba Grundmaņa ģimenē.
Mācījās ministrijas skolā (1899—1904), tad pilsētas skolā (1904—1906), no kuras izslēgta sakarā ar piedalīšanos 1905. gada revolūcijas norisēs. 1906. gadā uzņemta LSDSP, četras reizes apcietināta (1906, 1907, 1909, 1914).
Pirmā pasaules kara sākumā viņa 1915. gadā pārcēlās uz Petrogradu, kur bija rūpnīcas strādniece un Oktobra apvērsuma dalībniece 1917. gada 7. novembrī.
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā bija Sarkanās armijas kara komisāre Urālos.
No 1919. gada jūlija darbojās Maskavas čekas struktūrās, 1920. gadā vadīja Dienvidrietumu frontes, vēlāk Ukrainas PSR čekas informācijas daļu (1921—1922). Pēc pilsoņu kara beigām darbojās Ziemeļkaukāza OGPU struktūrās Rostovā pie Donas (1924—1929).
1930. gadā viņu iecēla par Maskavas OGPU operatīvās daļas 3. nodaļas vadītāja vietnieci.
1931. gada 30. martā viņa nošāvās.