google/wiki40b huggingface dataset:
Tailers Džonsons

Spēlētāja karjera

No 2007. līdz pat 2011. gadam Džonsons spēlēja Rietumu hokeja līgas kluba Spoukenas "Chiefs" sastāvā. 2008. gadā kopā ar komandu izcīnīja Memoriālo kausu. 2011. gada martā uzbrucējs noslēdza trīs gadu līgumu ar Tampabejas "Lightning". 2011.—12. gada sezonu Džonsons aizvadīja Amerikas hokeja līgas vienībā Norfolkas "Admirals", tās rindās izcīnot Kaldera kausu.
2012.—13. gada sezonas gaitā Džonsons aizvadīja 14 spēles Tampabejas "Lightning" sastāvā, taču lielāko sezonas daļu pavadīja AHL klubā Sirakjūsas "Crunch". "Crunch" sastāvā Džonsons kļuva par AHL labāko vārtu guvēju un izcīnīja arī līgas vērtīgākā spēlētāja balvu.
2013.—14. gada sezonā Džonsons nostiprinājās "Lightning" sastāvā, izcīnot vietu komandas pirmajā maiņā. Džonsons sezonu noslēdza ar 50 rezultativitātes punktiem un tika nominēts Kaldera balvai, taču to saņēma Neitans Makinnons.
Vikints

Vārda nozīme

Personvārda Vikints izcelsme saistāma ar salikteni vy- (iš-vydo, vidū) + kin- (kentėti, ciest)  — „caurredzošais“.

Dzīves gājums

Žemaišu ķēniņu (kņazu) Vikinta un Gerdvila vārdi pirmo reizi minēti 1219. gada baltu cilšu valdnieku līgumā ar Volīnijas kņaziem. 1236. gadā Saules kaujas laikā viņš vadīja žemaišu karaspēku, kas sagrāva Zobenbrāļu ordeni.
1248. gadā kunigaišu Vikinta, Tautvila un Ģedvīda (jeb Edivīda) vadītais karaspēks cieta sakāvi karagājienā uz Smoļenskas kņazisti. Lietuvas dižkunigaitis Mindaugs mēģināja pakļaut viņu zemes savai varai. Vikints iesaistījās plašā opozīcijā pret Mindaugu kopā ar Galīcijas-Volīnijas kņazu Danielu un Livonijas ordeni.
1250. gadā Rīgā ieradās Vikinta sabiedrotais Tautvils un piedāvāja slēgt militāru savienību ar ordeni. Sarunu laikā ordenis atteicās no pretenzijām uz Vikinta zemēm, bet guva atbalstu iebrukumam Nalsenē un Zemgalē. 1250. gadā Livonijas ordeņa karaspēks iebruka Nalsenes zemē un Mindaugam pakļautajā Žemaitijas daļā.
1251. gadā Mindaugs uzsāka miera sarunas ar Livonijas ordeņa mestru Štīrijas Andreju (Andreas von Stierland) un piekrita kristīties un kļūt par Lietuvas karali, atsakoties no pretenzijām uz vairākām Tautvilam un Vikintam pakļautajām zemgaļu, žemaišu un sēļu zemēm par labu Livonijas ordenim.
1252. gadā Vikints atbalstīja Tautvila vadīto uzbrukumu Mindaugam Vorutas pilī. Pēc sakāves Vikints patvērās savā Tveru pilī (Tvirement), kas atradās Rietavas apkārtnē Žemaitijas rietumos. 1253. gadā Vikints gāja bojā un viņa sāncensis Mindaugs tika kronēts par Lietuvas karali.

Izvilkums no hronikas

Vikints bija viens no diviem augstākajiem Žemaitijas kunigaišiem (senkrievu tekstā: Жемотьскъıи кнѧз̑), kas 1219. gadā noslēdza miera līgumu ar bijušā Kijevas lielkņaza Romāna Mstislaviča dēliem Volīnijas kņaziem Danilu un Vasilko.
Izvilkums no Volīnijas metrikas :
"Въ лѣт̑ . [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь . прислаша кнѧзи Литовьскии . к великои кнѧгини Романовѣ . и Данилови и Василкови . миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи . Живинъбоудъ . Давъѧтъ . Довъспроункъ . братъ его Мидогъ . братъ . Довъӕловъ . Виликаилъ . а Жемотьскъıи кнѧз̑ Ерьдивилъ . Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ . Кинтибоуть . Вонибоут̑ . Боутовить.
Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении . Пликосова . а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ . и женоу его поѧлъ . и братью его побилъ . Едивила. Спроудѣика . а се кнѧзи . из Дѧвол̑твъı . Юдьки . Поукѣикъ. Бикши . Ликиикъ си же вси миръ даша . кн҃зю Данилови . и Василкоу . и бѣ землѧ покоина ."
("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
Aleksandrs Aizpors-Čaplis

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Ščopovas lauksaimniecības skolā. Pabeidzis Saratovas praporščiku skolu. Iedalīts 135. kājnieku rezerves pulkā Balašovā, pēc tam pārvietots uz 7. Bauskas latviešu strēlnieku pulku. Piedalījies Ziemassvētku kaujās. 1917. gadā kritis vācu gūstā, no kura vēlāk aizbēdzis.
Pēc aizbēgšanas 4 mēnešus pavadījis Sarkanajā armijā, 1919. gada jūnijā iestājies Latvijas armijā. Bijis rotas komandieris 7. Siguldas kājnieku pulkā. Piedalījies kaujās pie Liepājas, uz kurieni pārvietots kopā ar rotu, un Lejaskurzemes atbrīvošanā no bermontiešiem.
1919. gada novembrī viņš kopā ar rotu noturēja Liepājas Vidus fortu pret bermontiešu uzbrukumiem; apvienoja tur esošās karavīru grupas un atbrīvoja Vidus fortu, kur ieguva ložmetējus, šautenes u.c. trofejas. Saņēmis III šķiras Lāčplēša Kara ordeni. 1920. gada janvārī piedalījies Latgales atbrīvošanā, palicis frontē līdz miera noslēgšanai. No dienesta atvaļināts 1938. gada novembrī. Pēc tam bijis Līksnas pagasta padomes loceklis. Vadījis Daugavpils Mežciema labierīcības biedrību.
Otrā pasaules kara beigās izceļojis uz Ludvigsburgu Vācijā, kur arī aizvadījis atlikušo dzīvi. Miris 1960. gadā un apbedīts pilsētas vietējos kapos.
Jorku dinastija

Jorku dinastija (House of York) bija Plantagenetu dinastijas atzars, Jorkas hercogi, Anglijas karaļi (1461.-1485.) pēc Lankasteru dinastijas.
1471. gadā Sarkanās un Baltās rozes karā virsroku ņēma Jorkas hercogi, Henrijs VI tika sagūstīts un nogalināts. Īsi pirms tam kaujā pie Tuksberijas bija kritis viņa vienīgais dēls Velsas princis Edvards - Plantagenetu dzimtas Lankasteru atzars pārstāja pastāvēt. Tās vietā Anglijas karalistes tronī kāpa Jorku dinastija.
Ernests Šekltons

Biogrāfija

Ernests Šekltons ir dzimis Kildēras grāfistē, Īrijā, 48 kilometrus no Dublinas kā otrais desmit bērnu ģimenē. Jau no 16 gadu vecuma viņš strādāja uz tirdzniecības kuģiem, bet no 24 gadu vecuma bija jau kuģa kapteinis.
No 1901. līdz 1903. gadam Šekltons piedalījās Roberta Skota vadītajā ekspedīcijā ar kuģi "Discovery", kas pētīja Antarktīdas krastus Rosa jūras rajonā. Skots, Šekltons un Edvards Adrians Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola).
Pēc ekspedīcijas viņš atgriezās dzimtenē. 1904. gadā apprecējās, 1906. gadā kandidēja Lielbritānijas parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.
No 1907. līdz 1909. gadam Ernests Šekltons vadīja ekspedīciju uz Antarktiku ar kuģi "Nimrod". Šekltons ar grupu devās uz Dienvidpolu, bet nokļuva līdz 88° 23' dienvidu platuma (aptuveni 180 km no Dienvidpola), sasniedzot Birdmora ledāju.
1914. gadā Ernests Šekltons organizēja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Endurance". Viņa mērķis bija kontinenta šķērsošana, jo Dienvidpolu pirms dažiem gadiem jau bija sasnieguši Roalds Amundsens un Roberts Skots, tādēļ šis pēc Šekltona uzskatiem bija izaicinošākais atlikušais mērķis. Tomēr ekspedīcija izvērsās katartofā: "Endurance" iestrēga ledū Vedela jūrā un nogrima. 1916. gadā ziemā avarējušā kuģa 22 vīru komanda četrus ar pusi mēnešus pavadīja Elefantas salā, kamēr pats Šekltons ar pieciem vīriem atvērtā glābšanas laivā veica 800 jūdzes garu ceļu līdz Dienviddžordžijas salai. Elefantā palikušos augusta beigās izglāba čīliešu tvaikonis Yelcho kapteiņa Luisa Pardo vadībā, kam salas ziemeļu piekrastē jūrnieku apmetnes vietā uzstādīts piemineklis. Šekltona komandas neticamā izglābtšanās dzimtenē gan netika atbilstoši novērtēta, jo Eiropā bija sācies Pirmais pasaules karš.
1921. gadā Šekltons atkal devās ekspedīcijā uz Antarktīdu ar kuģi "Quest", taču, ekspedīcijai vēl neuzsākot darbu, tās vadītājs 47 gadu vecumā negaidīti nomira ar sirdslēkmi un tika apbedīts Dienviddžordžijā.
Tija Banga

Biogrāfija

Dzimusi 1882. gadā strādnieku ģimenē. Mācījās Rīgas Lutera baznīcas skolā. Aktrises gaitas sāka 19. gadsimta pēdējos gados, no 1908. līdz 1915. gadam strādāja Jaunajā Rīgas teātrī, tēloja Spīdolu Raiņa lugas "Uguns un Nakts" pirmiestudējumā 1911. gadā, Āriju Raiņa lugas "Indulis un Ārija" pirmiestudējumā 1912. gadā, kā arī Zani Raiņa lugas "Pūt vējiņi" pirmiestudējumā 1914. gadā.
1919. gadā strādāja Padomju Latvijas Strādnieku teātrī, vēlāk Liepājas teātrī, Ceļojošajā Jelgavas teātrī un Dailes teātrī. 
Mirusi 1957. gadā.
Vladislavs Locis

Biogrāfija

Dzimis zemnieku ģimenē. 1925. gadā pabeidzis mācības Pilcenes 1. pakāpes pamatskolā, 1927. gadā — Dricānu sešklasīgajā pamatskolā. Mācījies Aglonas ģimnāzijā, Latgales Tautas augstskolā žurnālistiku un tautsaimniecību.
1931. gadā sācis publicēties periodikas izdevumos. Laika gaitā sakrājis materiālu par savas dzimtas koku, vēlējies uzrakstīt romānu triloģiju "Myuža dīnas". Sacerējis pirmo daļu "Brōļi", 1939. gadā Locis kopā ar Jāni Cibuļski nodibināja izdevniecību Daugavpilī, kur tad arī izdevis savu romānu. Izdevniecība iekārtota Alejas ielā 3 Loča dzīvoklī. Līdz 1944. gadam izdotas 30 grāmatas.
1944. gadā emigrējis uz Vāciju, kur 1947. gadā tika atjaunota izdevniecības darbība. Atjaunotās izdevniecības darbības laikā tika izdotas vairāk nekā 130 grāmatas. 1949. gadā kļuva par Andriva Jūrdža fonda vadītāju. Vācijā strādājis par naktssargu kāda veikala reklāmas uzņēmumā.
Miris 1984. gadā Minhenē. Apbedīts Vesterfrīdhofas kapos, pārapbedīts 1992. gada 21. oktobrī Dricānu pagasta Pilcenes kapos.
Kosumelas lapsa

Izskats

Pētot 37 fosilos kaulus, kas pieder vismaz 12 dažādiem dzīvniekiem, var secināt, ka Kosumelas lapsa ir maza auguma pelēkās lapsas ģints dzīvnieks, kas salīdzinoši ar sugu pelēkā lapsa (Urocyon cinereoargenteus) ir 60 - 80% no tās auguma, bet ir nedaudz lielāka par salu lapsu (Urocyon littoralis).
Elija Viljamss

Biogrāfija

19. gadsimta vidū bijis viens no Anglijas vadošajiem šahistiem. 1851. gadā pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā dalījis 3. vietu, uzvarot Johanu Leventālu ar 2½:½ un Hovardu Stauntonu ar 4½:3½, bet pusfinālā piekāpjoties Marmadjūkam Vaivilam ar 3:4.
Bijis pazīstams arī kā divu šaha grāmatu autors. 1845. gadā Londonā izdevis Souvenir of the Bristol Chess Club, kurā apkopojis vairāk nekā 100 Bristoles šaha klubā spēlētas partijas. 1852. gadā Londonā izdevis Horae Divanianae, kurā apkopojis vairāk nekā 150 partijas, kas spēlētas Londonas kafejnīcā Simpson's Divan.
Pāragri miris 1854. gada Londonas holeras epidēmijas uzliesmojuma laikā.
Staru izsekošana

Staru izsekošana ir datorgrafikas renderēšanas metode, kas veido attēlus, izsekojot atsevišķu gaismas staru ceļam cauri 3D modeļa ainai līdz konkrētam pikselim iegūtajā attēlā. Tā spēj nodrošināt ļoti augstu attēla fotoreālisma pakāpi, taču prasa ievērojamus skaitļošanas resursus, tādēļ to parasti izmanto situācijās, kad attēli nav jārenderē reāllaikā, piemēram, kino specefektiem.
Staru izsekošana spēj simulēt daudzus optiskos efektus kā staru atstarošanos un laušanu, gaismas izkliedi un dispersiju, šīs īpašības ļauj triviāli un ar labu kvalitāti iegūt efektus, ko ar citām renderēšanas metodēm ir speciāli jāpievieno, piemēram, ēnas vai atspulgus. Tāpat staru izsekošanu ir ļoti viegli vienlaikus izpildīt vairākos pavedienos, jo katrs kameras stars ir neatkarīgs no citiem stariem.

Algoritma pārskats

Parasti tiek izmantots rekursīvais staru izsekošanas algoritms. Tajā no gala attēla katra pikseļa tiek raidīts stars cauri kamerai iekšā ainā. Tajā daļa no tās objektiem tiek pārbaudīti, vai stars ar konkrēto objektu sadursies vai nē, un no tiem, ar kuriem stars saduras, tiek izvēlēts kamerai tuvākais. Pēc tam tiek prognozēts gaismas stiprums, kas no šī objekta un stara sadursmes vietas nonāk atpakaļ kamerā, un to tiek izmanto, lai kopā ar objekta materiāla īpašībām atrastu pikseļa gala vērtību. Atkarībā no objekta materiāla īpašībām un ēnojuma metodes var raidīt papildu starus, lai simulētu materiālus, kas atstaro vai lauž gaismu, vai uz kuriem krīt ēna.
Stari tiek raidīti pretējā virzienā kā dabā, jo intuitīvi sagaidāms, ka lielākā daļa no gaismas avotu raidītajiem stariem (dabā fotoniem), ja tie tiktu rēķināti no gaismas avotiem visos virzienos, kuros tie spīd, nevis no kameras, nekad netrāpītu kameras uztveres laukumā un vēl jo mazāka daļa piedalītos gala attēla pikseļa vērtības noteikšanā (jo pikselis ir bezgalīgi mazs punkts), tādēļ tie nebūtu novērojami un līdz ar to neietekmētu iegūto attēlu, lieki izniekojot skaitļošanas resursus.

Nepilnības

Staru izsekošanā katram gala attēla pikselim atbilst stars ar vienu konkrētu galapunktu, kas šādi ģenerētiem attēliem piešķir tiem raksturīgo un parasti ne līdz galam foto reālistisko formu noteiktību un asumu, jo katrs stars vienmēr trāpa vienā noteiktā vietā, tādējādi nosakot katra pikseļa vērtību tādu, kāda tā ir attiecīgajā stara un objekta krustpunktā, un salīdzinoši nelielā staru skaita dēļ veidojas izteiktas robežas starp redzamajām virsmām. Staru skaita palielināšana, piemēram, renderējot augstākā izšķirtspējā, šo nepilnību mazinātu, taču prasītu nesamērīgi daudz resursu, tādēļ tā vietā izmanto citas renderēšanas metodes, piemēram, ceļu izsekošanu (angļu: path tracing).
Korektāks skaidrojums ir, ka staru izsekošana nepietiekoši precīzi veic renderēšanas vienādojumu, tādēļ gala attēls nav foto reālistisks.
Nāves eņģeļi

Sižets

Filmā tiek apskatītas ikdienas situācijas, kā arī lokomotīves vadītāju stāsti par dzelzceļnieku vidi, māņticību, sapņiem un tieksmēm.
TKS-D

Bofors lielgabals

1930. gadu vidū Polijas armija bruņojumā pieņēma 37 mm Bofors prettanku lielgabalu. Bruņutehnikas Pārvalde (poļu: Dowodztwie Broni Pancernej) piedāvāja novietot šo lielgabalu uz tanka šasijas. Neskatoties uz to, ka agrākie mēģinājumi nebija veiksmīgi, Polijas armija nolēma izmantot tanketi TKS.
1936. gada februārī speciālisti sāka darbu pie vieglās prettanku pašgājējartilērijas projekta izstrādes. Jūnijā šis projekts tika iesniegts izskatīšanai kara komisijā. Mašīna ieguva oficiālo nosaukumu TKS-D. Pēc dokumentiem tas tika atšifrēts kā 37 mm Bofors kājnieku lielgabala tanka lafete (poļu: czolgowa laweta dzialka piechoty Bofors 37 mm).

Apraksts

Maksimālai modernizācijai TKS-D ritošā daļa tika izmainīta līdz C2P līmenim. Ritošās daļas masa bija 2,5 tonnas, pēc korpusa un lielgabala uzstādīšanas kopējā masa sastādīja 3,1 tonnu. Korpuss bija veidots no bruņotā tērauda plāksnēm. Lielgabals tika novietots tuvāk kreisajam sānam. Ekipāžu sastādīja 4 cilvēki:komandieris, vadītājs, lādētājs un tēmētājs. Tankete bija paredzēta arī vieglo lielgabalu vilkšanai. Mašīnai tika uzstādīts 4-taktu 6 cilindru motors (Polski Fiat 122B) ar jaudu 46 kW, pie griezes momenta 2800 apgr./min, un ūdens dzesēšanas sistēmu. Blakus atradās degvielas bāka (tilpums 70 litri).

Konstruktori

Tanketei-pašgājējartilērijai tika izveidota riteņu piekabe (poļu: przyczepa pancerna amunicyjne-osobowa). Pie tās, kā arī pie pašas TKS-D izveides, strādāja inženieri A.Fabrikovskis (poļu: A.Fabrykowski), S.Stepkovskis (poļu: S.Stepkowski) un R.Zembrovskis (poļu: R.Zembrzycki), kā arī majors R.Gundlahs (poļu: R.Gundlach) un kapteinis J.Suhodolskis (poļu: J.Suchodolski).

Izmēģinājumi

1937. gada aprīlī bija pabeigta pirmo divu mašīnu izgatavošana, kuras 13. maijā tika nosūtītas uz ritošās daļas pārbaudi. Izmēģinājumos Bruņutehnikas Mācību Centrā (poļu: Centrum Wyszkolenia Broni Pancernych) Modlinā, 1937. - 1938. gados, tankete parādīja visai labus rezultātus. Pēc galvenajiem parametriem tankete daudz neatšķīrās no tanketes TKS, taču tās bruņas tika atzītas par pārāk vājām. Taču, lai nenoslogotu ritošo daļu, inženieri nolēma nepalielināt bruņu biezumu.

Dienests

Laikā no 1937. gada 26. jūnija līdz 30. jūnijam viens no prototipiem tika demonstrēts Rumānijas karalim Karolim II un viņa mantiniekam Mihajam I. TKS-D atstāja nesliktu iespaidu, taču rumāņi atteicās no to iegādes. Rumānijas armijas pārstāvji nolēma tikai iepazīties ar konstrukciju. Neilgi pēc tam abas tanketes nodeva 10 motorizētās kavalērijas brigādes sastāvā, kur tās veidoja atsevišķo prettanku vadu. Šī vienība vairākkārt piedalījās Polijas armijas manevros, taču šīs tanketes pārsvarā tika izmantotas tankistu apmācībai Mācību Centrā Baričē.
Neilgi pirms Otrā Pasaules kara abas tanketes atradās 10 brigādes izlūku diviziona prettanku vadā. Līdz ar kara darbības sākumu, šis vads tika pārvietots uz robežu un piedalījās arjergarda kaujās. Precīzu ziņu par to izmantošanu pret Vērmahta spēkiem nav. Taču pēc zināmajiem datiem viena tankete tika iznīcināta 5. septembrī kaujās pie Nimcovas upes, bet otra 10. septembrī netālu no Albegovas.
Fantāziju pasaule

Fantāziju pasaule ir iedomāta valsts, planēta vai visums, kas parādās stāstos, mītos, filmās un/vai datorspēlēs, bet īstenībā nepastāv. Tajās var būt maģija, personifikāciju vai neeksistējošu tehnoloģiju, un tās parasti ir ar vēsturisku vai futūrisku motīvu.
Fantāziju valstis var tikt lietotas arī reālajā dzīvē, tehnisku iemeslu dēļ, kā, piemēram, Booklanda.
Hausmūzika

Etimoloģija

Vārds „hauss”, iespējams, pārņemts no Čikāgas kluba The Warehouse, kura nosaukums tika saīsināts kā The House, kas tika pārņemts sarunvalodā un ar ko turpmāk tika apzīmēta šajā klubā atskaņotā mūzika. Nelegālo noliktavu pasākumi drīz vien kļuva ļoti populāri, un viena no šādām vietām, ko galvenokārt apmeklēja geji, bija klubs The Warehouse.
The Warehouse pastāvīgais dīdžejs bija Frenkijs Nakls, kurš miksēja disko, sintpopa, jaunā viļņa, industriālās un pankmūzikas ierakstus.
Viens no house klasiskajiem skaņdarbiem ir Mr. Fingers Can you feel it, kas vislabāk atspoguļo hausmūzikas pamatnostādnes. Starp citu, pats Mr. Fingers (jeb Lerrijs Herds) uzskata, ka house mūzikas nosaukums ir radies tā saucamo „guļamistabas producentu” dēļ, kas mūziku radīja mājās.
House producenti mūzikas radīšanā izmantoja elektroniskas ierīces, tostarp sintezatorus, bungmašīnas, piemēram, Roland 808, basa sintezatorus, piemēram, Roland TR 303, kas vēlāk iesaukti par „acid machine” (latviešu: skābes mašīna), no kā veidojās tālākās Acid House kustības nosaukums.
Šobrīd hausmūzikā lielu lomu ņem tādi mākslinieki kā Kalvins Heriss, Martin Garrix, Zedd.

Mūzikas elementi

Vienojošais house mūzikas elements ir 4/4 taktsmērs, ko galvenokārt veidoja ar bungmašīnu vai citiem elektroniskajiem līdzekļiem, piemēram, samplotājiem.
Hausmūzika arī izmanto elektroniski veidotu, atkārtotu basa līniju, kam pievienotas elektroniski radītas skaņas un dažādi skaņas fragmenti (jeb tā sauktie sempli) no citiem mūzikas stiliem, piemēram, džeza, blūza un sintpopa, kā arī perkusijas.
Itālijas eiro monētas

Itālijas eiro monētas ir eiro monētas, kuras izdevusi Itālija.

2 eiro apgrozības piemiņas monētas

Itālija 2 eiro piemiņas monētas izdod kopš 2004. gada un ir viena no aktīvākajām piemiņas monētu izdevējām. 2007., 2009. un 2012. gadā izdotās Eiropas ekonomiskajai vienotībai veltītas monētas izdeva visas eirozonas valstis kopā. Bez 2 eiro piemiņas monētām Itālija ir izdevusi vairākas piemiņas monētas, kas nav paredzētas apgrozībai.

Īpašas iezīmes

Uz Itālijas monētām ir kaltuves zīme — burts R, kas apzīmē Romu — un gravieru iniciāļi, kas uz katras monētas ir atšķirīgi.
Ainars Bagatskis

Spēlētāja karjera

A. Bagatskis ir bijis profesionāls basketbolists 21 gada garumā no 1985. līdz 2006. gadam. No 1992. līdz 2003. gadam bijis Latvijas basketbola izlases spēlētājs, izlasē aizvadītajās 142 spēlēs Bagatskis ir guvis 2141 punktu. Pārstāvējis Latvijas izlasi četros Eiropas čempionāta finālturnīros un 1992. gada Barselonas olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā. Savas karjeras laikā kļuvis par seškārtēju Latvijas, divkārtēju Lietuvas, 1993. gada Norvēģijas čempionu, kā arī vienreiz uzvarējis BBL čempionātā. Spēlētāja karjeras laikā spēlējis Latvijas, Norvēģijas, Polijas, Francijas, Krievijas un Lietuvas klubos.

Trenera karjera

2005. gadā A. Bagatskis uzsāka trenera karjeru, kļūstot par spēlējošo treneri "Barons/LU" komandā. Vēlāk bijis arī Eirolīgas komandas Kauņas "Žalgiris" galvenais treneris. Pēc tam divas sezonas pavadījis pie "Valmieras" kluba stūres. 2009. gadā pārcēlās uz Krieviju trenēt Krievijas Superlīgas klubu no Sibīrijas Krasnojarskas "Enisey", kuru vadīja līdz 2010. gada martam. 2011. gada februārī kļuva par Gruzijas līgas kluba Tbilisi "Sokhumi" galveno treneri. 2011. gada novembrī viņš pārgāja uz Ukrainas līgas klubu Krivojrogas "Kryvbasbasket". Pēc 2011.—2012. gada sezonas kļuva par cita Ukrainas kluba Kijevas "Budivelnik" galveno treneri. Klubs 2012.—2013. gada sezonā izcīnīja uzvaru Ukrainas čempionātā, nākamajā sezonā tika izcīnītas sudraba medaļas. Pēc tam kļuvis par Krievijas kluba BK Nizhny Novgorod galveno treneri.
No 2010. gada 3. februāra līdz 2017. gada 22. septembrim bija Latvijas basketbola izlases galvenais treneris.
Pēc tam trenēja Vācijas klubu Brose Bamberg, bet kopš 2019. gada vasaras ir Ukrainas basketbola izlases galvenais treneris.
E-st@r-II

Lidojuma gaita

e-st@r-II tika palaists 2016. gada 25. aprīlī 21:02:13 UTC ar Krievijas nesējraķeti Sojuz-ST/Fregat-MT no Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā. Tas bija sekundārā krava Eiropas Zemes tālizpētes pavadonim Sentinel-1B. Kopā ar to palaisti arī pavadoņi MICROSCOPE, AAUSAT4, OUFTI-1. 23:50:24 UTC no raķetes atdalīti e-st@r-II, AAUSAT4 un OUFTI-1.
Hawthorne Heights

Iesākumi un pirmie divi albumi (2001. - 2006.)

No sākuma pazīti ar vārdu A Day in the Life, grupa savu pirmo singlu izlaida kā demo "Four Bullets for One Girl". Pēc pirmā albuma (Nine Reasons to Say Goodbye) izdošanas, grupa nosaukumu mainīja uz tagadējo Hawthorne Heights. Bundzinieks Erons Bukarelli apgalvojis, ka grupa nosaukumu pieņemusi no autora Natanjela Hotorna (Nathaniel Hawthorne).
Kristīna Zaharova

Biogrāfija

Kristīna Zaharova piedzima 1989. gada 27. maijā Vitebskā. Vēlāk vecāki pārcēlušies uz Alūksni, kur Kristīna beigusi Alūksnes mūzikas skolas klavieru nodaļu (2003) un kora diriģēšanas nodaļu (2006). 2004. gadā viņa ir startēja bērnu Eirovīzijas nacionālajā finālā. Piedalījusies vairākos mūzikas festivālos gan Latvijā, gan ārzemēs. 2009. gadā Kristīna piedalījās Īrijas nacionālajā Eirovīzijas atlasē, kur ieguva 2. vietu ar Laura Reinika sacerēto dziesmu I Wish I Could Pretend. 2010. gada Eirodziesmā viņa ieņēma 7. vietu ar dziesmu Snow In July.
Vitālijs Ļevčenkovs

Šahista karjera

Šahu iemācījies spēlēt 11 gadu vecumā. 1965. gadā izpildījis meistarkandidāta normu un izvirzījies labāko Latvijas jauno šahistu skaitā. 1969. gadā PSRS komandu kausā Groznijā pārstāvējis Latvijas izlasi pie jauniešu galdiņa. Rīgas čempions šahā 1970., 1971. un 1975. gadā. 1971. gadā pirmo reizi uzvarējis sporta biedrības «Daugava» šaha čempionātā. 1976. gadā dalījis 2.-3. vietu atklātajā Latvijas šaha kluba čempionātā un izpildījis PSRS sporta meistara normu. 
1977. gadā tikai par puspunktu atpaliekot no uzvarētāja Vladimira Kirpičņikova dalījis 2.-3. vietu Latvijas meistaru turnīrā, kas bija atlases sacensības Jūrmalas starptautiskajam šaha turnīram 1978. gadā. 1970. gadu beigās un 1980. gadu sākumā bijis viens no spēcīgākajiem Latvijas šaha meistariem. 1981. gadā atkārtoti uzvarējis «Daugavas» šaha čempionātā sīvā cīņā apsteidzot toreizējo Latvijas šaha čempionu  Aleksandru Voitkēviču.
Pēc šī panākuma kvalificējies PSRS šaha čempionāta pusfinālam Nikolajevā, kur spēcīgā konkurencē palicis 14. vietā.
Daudzkārtējais Latvijas šaha čempionāta finālturnīru dalībnieks. Labākie rezultāti - dalīta 5.—6. vieta 1980. gadā un dalīta 4.—5. vieta 1981. gadā. Latvijas komandas «Daugava» sastāvā piedalījies PSRS komandu kausos 1971., 1976. un 1980. gados. 2012. gadā izcīnījis 6. vietu Eiropas senioru ātrā šaha čempionātā.
Beidzis Rīgas Politehnisko institūtu (tagad Rīgas Tehnisko universitāti). Pēc profesijas inženieris.