google/wiki40b huggingface dataset:
Sesija (datorika)

Sesija datorikā, pamatā attiecībā uz datortīkliem, ir ar sesijas slāņa palīdzību nodrošināts stabils savienojums starp lietotāju (vai lietotāja aģentu) un serveri, kas sevī ietver liela daudzuma datu pakešu apmaiņu starp lietotāja datoru un serveri. Sesijas parasti tiek īstenotas caur tīkla protokolu (piemēram, telnet vai FTP).
Gadījumos, kad tiek izmantoti transporta protokoli, kas paši par sevi neietver sesiju slāni (teiksim, UDP) vai arī kur sesijām sesiju slānī ir īss mūžs (piemēram, HTTP), sesijas nodrošina augstāka līmeņa programma. Piemēram, datu apmaiņa starp klientu un serveri HTTP protokola ietvaros var saturēt HTTP sīkdatni, pēc kā var identificēt lietotāja stāvokli sistēmā
Vīnogas

Vīnogas ir augļi, kurus iegūst no daudzgadīgu vīnkoku (Vitis) ģints sugām. Pēc morfoloģiskās klasifikācijas vīnogas ir ogas. Visplašāk ogu iegūšanai tiek kultivēts īstais vīnkoks (Vitis vinifera). Vīnogas var gan lietot uzturā svaigā veidā, gan arī tās apstrādāt, iegūstot vīnu, rozīnes, sulu, etiķi, ievārījumu un vīnogu sēklu eļļu. Vīnogas bieži vien izmanto arī dažādu konditorejas izstrādājumu veidošanā. Vīnogas iedala galda vīnogās (ogas, kuras lieto svaigā veidā) un vīna vīnogās (lieto vīna gatavošanā).
Vīnogu kultivēšana aizsākās aptuveni pirms 6000 līdz 8000 gadiem Tuvajos Austrumos. Savukārt Latvijas teritorijā pirmais zināmais vīna dārzs ierīkots 1640. gadā Rendā, un ar laiku izveidoti vīnkoku hibrīdi, kas spēj izturēt pat 40 °C salu.

Apraksts

Vīnogas parasti aug ķekaros, kuros ogu skaits ir no 15 līdz 300. Ogu krāsa atkarībā no sugas un šķirnes var būt dažāda — tumšsarkana, melna, tumši zila, dzeltena, zaļa, oranža vai sārta.
Lielāko daļu no vīnogām iegūst no īstā vīnkoka (Vitis vinifera). Vīnogas, salīdzinoši ar pārējām sugām, diezgan daudz iegūst arī no Amerikas vīnkoka (Vitis labrusca), krastu vīnkoka (Vitis riparia), apaļlapu vīnkoka (Vitis rotundifolia) un Amūras vīnkoka (Vitis amurensis).

Vīnogu indīgums suņiem

Suņiem nav ieteicams ēst vīnogas, jo tās var izraisīt dažādas veselības problēmas. Visbiežāk suņiem ir novērojama nieru mazspēja, lai gan iemesls, kāpēc tā notiek, nav noskaidrots.
1998. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

Šajā lapā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
1998. gada ziemas olimpiskās spēles bija 18. ziemas olimpiskās spēles, kas notika Nagano, Japānā, no 1998. gada 7. līdz 22. februārim. Kopumā olimpiskajās spēlēs piedalījās 2180 sportisti, kas pārstāvēja 72 Nacionālās Olimpiskās komitejas. Tika sadalīti 68 medaļu komplekti 14 sporta veidos. 1998. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 24 valstu sportisti, tai skaitā 15 valstu sportisti izcīnīja vismaz vienu zelta medaļu.
Fatālisms

Fatālisms (latīņu: fatalis liktenīgs) - ticība iepriekš noteiktam, nenovēršamam liktenim, dieva gribai; fatālisms cilvēkus padara pasīvus un padevīgus. Fatālisms raksturīgs reliģijai un dažām ideāliskajām strāvām.
Dammes muižas

Dammes muiža (vācu: Dammenhof) bija Rīgas patrimonālā apgabala muižiņa tagadējā Imantas apkaimē Pārdaugavā. Pēc 1789. gada tā bija sadalīta Lielajā Dammes muižā (Großdammenhof), kas atradās pie Slokas un Kleistu ielu krustojuma, un Mazajā Dammes muižā (Kleindammenhof), kas atradās pie Slokas ielas un Kurzemes prospekta rietumu daļas krustojuma. Līdz mūsdienām abu muižu ēkas nav saglabājušās.

Vēsture

Pirmo reizi pieminēta 1681. gadā Zviedru Vidzemes laikā kā Dames muiža (Damen hoff). Vēlāk dēvēta arī par Tames muižu (Tamenhof). 18. gadsimta sākumā tās īpašnieks bija Rīgas birģermeistars Ādams Švarcs (Adam Hinrich Schwartz, 1678-1762), 1782. gadā fon Bekmans. 1789. gadā muižu sadalīja, izveidojot Mazo Dammes muižu. Sākotnējo muižu sāka dēvēt par Lielo Dammes muižu.
1823. gadā Dammes muižas tika ieķīlātas augstākās tiesas advokātam Fannštīlam (Pfannstiel), kurš tās tālāk ieķīlāja savam nomniekam Andrejam Kristapam Dumpim. 1838.-1854. gadā Lielās Dammes muižas īpašnieks bija Juris (Georgs) Dumpis. 1865. gadā Mazās Dammes muižas īpašnieks bija Aleksandrs Freimanis, bet Lielā Dammes muiža no 1902. gada piederēja Rihteru ģimenei.
Abu muižu zemes tika sadalītas gruntsgabalos un iznomātas, 1924. gadā tās iekļāva Rīgas pilsētas robežās.
Skaldne

Skaldne ir tāda daudzskaldņa virsmas daļa, ko norobežo šī daudzskaldņa šķautnes un virsotnes. Tādējādi skaldne pēc formas ir daudzstūris.

Iespējams, latviešu valodā vārds skaldne ir radies no vārda skaldīt.

Piemēri

Regulāram daudzskaldnim kubam ir 6 kvadrātveida skaldnes, tetraedram - 4 trīsstūrveida skaldnes utt.
Dītrihs Torks

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Valteru:
Ditriķis Tirks, 31. Vācu ordeņa mestris. Pēc Konrāda Fitinghofa par mestri iecēla Ditriķi Tirku, kuŗš nevaldīja ilgi, bet viņa laikā bija pilnīgs miers. Par virsbiskapu Rīgā bija Jānis Valenrods, Frankonijas muižnieks, kuŗu Livonijas kārtas ar lielu godu sūtīja pie ķeizara Sigismunda uz Konstances koncīlu, kur viņš palīdzēja nosodīt Jāni Husu. Pēc atgriešanās Rīgā, viņš drīzi nomira. Šī mestŗa laikā Lietavas lielfirsts Vitolds 1413.gadā atņēma krieviem Smoļensku.
1993. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

1993. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts sastāvēja no vairākiem posmiem — zonālie turnīri, starpzonu turnīrs, pretendentu turnīrs, pretendentu finālmačs un mačs par pasaules čempiones nosaukumu.
Šajā ciklā pasaules čempione Sje Dzjuņa sekmīgi aizstāvēja savu titulu pret pretendentu finālmača uzvarētāju Nanu Joseliani, mačā par pasaules čempiones nosaukumu gūstot uzvaru ar rezultātu 8½ : 2½.
Daugavpils Universitātes Sistemātiskās bioloģijas institūts

Daugavpils Universitātes Sistemātiskās bioloģijas institūts (DU SBI) ir Daugavpils Universitātes zinātniska struktūrvienība, kas reģistrēta Latvijas Zinātnisko iestāžu reģistrā. Tas dibināts 2005. gadā. Tā galvenais mērķis ir zinātnisko pētījumu veikšana sistemātiskās bioloģijas jomā. Institūta idejas autors, izveidotājs un pirmais direktors ir profesors Arvīds Barševskis. Institūta direktore (kopš 2007. gada) ir Dr. biol., asociētā profesore Inese Kokina.
Institūta galvenie uzdevumi ir: pētniecisko projektu realizēšana; Sistemātiskās bioloģijas zinātnes attīstība un zinātnieku skolas veidošana Daugavpils Universitātē; zinātniskā personāla un pētnieciskās bāzes pilnveidošana; zinātnisko kolekciju izveide entomoloģijā un botānikā; zinātnisko publikāciju (žurnālu, monogrāfiju, rakstu) izdošana; zinātnisko konferenču un semināru organizēšana; zinātnieku sadarbības veicināšana vietējā, nacionālā un starptautiskā līmenī; piedalīšanās studiju programmu realizēšanā; zinātnes popularizēšana; citu zinātniski pētniecisko aktivitāšu organizēšana (ekspedīcijas, nometnes u.c.).
Institūts veic taksonomijas, sistemātikas un bioģeogrāfijas pētījumus galvenokārt Baltijas jūras baseina, bet atsevišķu taksonomisko grupu organismiem — pasaules faunā vai florā.
Institūtā tiek veidotas vaboļu un gliemju zinātniskās kolekcijas, un herbārijs.
Institūtā tiek izdoti divi starptautiski recenzējami zinātniski žurnāli — Baltic Journal of Coleopterology un Acta Biologica Universitatis Daugavpiliensis.
Daugavpils Universitātes Sistemātiskās Bioloģijas institūtā ir iespējams apgūt biologa profesiju un iegūt akadēmiskos/zinātniskos grādus visu trīs līmeņu studiju programmās Studēt bioloģiju DU. Institūta mācībspēki piedalās bioloģijas bakalaura, maģistra un doktora studiju programmu realizēšanā. Ir izveidota Promocijas padome bioloģijā. DU bioloģijas studiju programmu studentiem ir interesanta ārpusstudiju dzīve. Tiek organizētas daudzas un dažādas aktivitātes, tai skaitā ārvalstu ekspedīcijas.
High and Dry

High and Dry ir angļu alternatīvās rokgrupas Radiohead dziesma, ko izlaida kā pirmo singlu no viņu otrā studijas albuma The Bends (1995). Tas tika izlaists kā dubultā A-puse ar albuma atvērēju "Planet Telex". 
"High and Dry" tika izlaists Apvienotajā Karalistē 1995. gada 5. martā.  
The Bends ierakstu sesiju laikā dziesmas grupas demo ieraksts tika atkārtoti atklāts un pārveidots, lai to iekļautu albumā, jo tika uzskatīts, ka tas labi darbojas ar pārējo albuma mūziku. 2007. gada intervijā ar Pitchfork Media Toms Jorks paziņoja, ka viņam nepatīk dziesma, sakot: "Tā nav slikta ... tā ir ļoti slikta". Toms ironiski paziņoja, ka viņš bijis piespiests iekļaut dziesmu albumā The Bends.
Gaļēdāji

Gaļēdāji ir sugas, kas ikdienā pamatā pārtiek no dzīvnieku izcelsmes barības, medījot vai izmantojot citu plēsēju medījumu. Medījums var būt bezmugurkaulnieki, zivis, rāpuļi, putni un zīdītāji. Latīņu valodā gaļēdājs ir carnivora. Carne nozīmē gaļa, vorare — apēst.
Dzīvniekus, kas pārtiek tikai no gaļas, sauc par tipiskiem gaļēdājiem, bet tos, kas patērē arī augu izcelsmes barību, par fakultatīviem gaļēdājiem. Arī visēdāji barojas gan ar gaļu, gan augu izcelsmes barību. Teorijā nepastāv skaidri definēta robeža starp fakultatīvu gaļēdāju un visēdāju, cik daudz proporcionāli jāpatērē augu izcelsmes barības, lai šāds dzīvnieks sauktos visēdājs vai fakultatīvais gaļēdājs. Gaļēdājus, kas atrodas barības ķēdes pašā augšā, sauc par augstākā līmeņa plēsējiem. Augus, kas ķer un ēd kukaiņus, sauc par augiem gaļēdājiem. Līdzīgi sauc arī sēnes, kas ķer mikroskopiskus dzīvniekus. Tās ir sēnes gaļēdājas.

Sistemātika

Ar latīņu vārdu Carnivora tiek apzīmēta taksonomiskā vienība — plēsēju kārta, kas ir zīdītāju klases (Mammalia) kārta. Šīs kārtas zinātniskais nosaukums var būt maldinošs. Ne visi plēsēju kārtas dzīvnieki ir tipiski gaļēdāji, daudzi no tiem ir visēdāji. Piemēram, lielākā daļa lāču ir visēdāji. Izņēmums ir lielā panda, kas gandrīz pārtiek tikai no augu izcelsmes barības un pēc būtības ir zālēdājs. Otrs lāču dzimtas izņēmums ir polārlācis, kas ir tipisks gaļēdājs. No plēsējiem visas kaķu dzimtas sugas, mājas kaķi ieskaitot, ir tipiski gaļēdāji. Dzīvnieku valstī (Animalia) bez plēsēju kārtas ( Carnivora) ir vēl ļoti daudzi citi dzīvnieki, kas ir tipiski gaļēdāji, kā arī daudzi augi un sēnes ir tipiski gaļēdāji.

Iedalījums pēc barības veida

Gaļēdājus, kas pamatā barojas ar kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, sauc par kukaiņēdājiem. Tos, kas pamatā barojas ar zivīm, sauc par zivjēdājiem. Pirmie mugurkaulnieki, kas sāka dzīvot uz sauszemes pirms 400 miljoniem gadu, bija zivjēdāji. Nākamie evolūcijas gaitā radās kukaiņēdāji, bet pēdējie - plēsēji, kas barojas ar citiem mugurkaulniekiem.

Iedalījums pēc patērētā gaļas daudzuma

Gaļēdājus mēdz iedalīt arī pēc tā, cik daudz gaļas tie proporcionāli patērē. Ja gaļēdājs ikdienā patērē vairāk kā 70% gaļas, tad to sauc par hipergaļēdāju, ja 50—70%, tad par mezogaļēdāju, bet to, kas patērē mazāk nekā 30%, balansējot uz robežas, ka barībā tikpat kā netiek lietota gaļa, sauc par hipogaļēdāju.

Īpašības

Pastāv stereotips, ka gaļēdāji ir veikli mednieki, un par to galvenajām pazīmēm tiek uzskatītas tās, kas liecina par dzīvnieka spēju noķert un saplosīt medījumu (zobi un nagi ir vieni no galvenajiem zīdītāju — plēsēju ieročiem). Tomēr šīs pazīmes var arī maldināt. Daži gaļēdāji vispār nemedī, tikai pārtiek no citu plēsēju medījuma pārpalikumiem. Gaļēdājiem, salīdzinot ar citiem, ir samērā īsa gremošanas sistēma, jo pārstrādāt gaļu ir daudz vieglāk nekā celulozi, kas ir viena no augu sastāvdaļām. Daudziem dzīvniekiem, kas medī citus dzīvniekus, acis raugās tieši uz priekšu. Šāds acu novietojums uzlabo telpas dziļuma uztveri. Lielākai daļai plēsīgo zīdītāju ir šādas acis. Citiem gaļēdājiem, piemēram, krokodiliem acis novietotas galvas sānu plaknēs, jo tie medī no slēpņa, nevis medījumu vajājot.
Latvijas futbola izlase 2012. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā

Latvijas izlases spēles

 Latvija: 12. Andris Vaņins — 2. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 7. Pāvels Mihadjuks — 8. Aleksandrs Cauņa, 15. Maksims Rafaļskis, 5. Juris Laizāns (3. Vitālijs Astafjevs 87'), 10. Andrejs Rubins (18. Jurijs Žigajevs 46') — 9. Māris Verpakovskis, 11. Ģirts Karlsons (17. Artjoms Rudņevs 63').
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 2. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 7. Pāvels Mihadjuks — 8. Aleksandrs Cauņa, 15. Maksims Rafaļskis (3. Vitālijs Astafjevs 82'), 5. Juris Laizāns, 10. Andrejs Rubins — 9. Māris Verpakovskis (14. Andrejs Perepļotkins 90+2'), 17. Artjoms Rudņevs (11. Ģirts Karlsons 70').
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 2. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 15. Dzintars Zirnis — 8. Aleksandrs Cauņa, 3. Vitālijs Astafjevs, 5. Juris Laizāns (14. Andrejs Perepļotkins 83'), 10. Andrejs Rubins (18. Jurijs Žigajevs 66') — 9. Māris Verpakovskis, 17. Artjoms Rudņevs (11. Ģirts Karlsons 74').
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 2. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 15. Dzintars Zirnis — 18. Jurijs Žigajevs (14. Andrejs Perepļotkins 86'), 3. Vitālijs Astafjevs, 8. Aleksandrs Cauņa, 5. Juris Laizāns (21. Kristaps Grebis 82'), 10. Andrejs Rubins — 17. Artjoms Rudņevs.
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 4. Ritus Krjauklis, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 3. Deniss Kačanovs — 11. Ivans Lukjanovs, 15. Maksims Rafaļskis (18. Jurijs Žigajevs 58'), 16. Artis Lazdiņš, 10. Andrejs Rubins (14. Andrejs Perepļotkins 57') — 9. Māris Verpakovskis (8. Daniils Turkovs 73'), 17. Artjoms Rudņevs.
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 3. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 4. Ritus Krjauklis — 10. Aleksejs Višņakovs (15. Ritvars Rugins 71'), 7. Artis Lazdiņš, 9. Maksims Rafaļskis (18. Jurijs Žigajevs 28'), 14. Andrejs Perepļotkins (5. Edgars Gauračs 60'), 8. Aleksandrs Cauņa — 11. Artjoms Rudņevs.
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 3. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 4. Ritus Krjauklis — 10. Aleksejs Višņakovs, 5. Aleksandrs Fertovs, 8. Aleksandrs Cauņa, 7. Artis Lazdiņš (15. Oļegs Laizāns 88'), 11. Ivans Lukjanovs — 9. Māris Verpakovskis (17. Edgars Gauračs 77').
 Latvija: 12. Andris Vaņins — 3. Oskars Kļava, 6. Deniss Ivanovs (K), 2. Pāvels Mihadjuks, 4. Ritus Krjauklis — 10. Aleksejs Višņakovs (18. Jurijs Žigajevs 83'), 5. Aleksandrs Fertovs, 8. Aleksandrs Cauņa, 7. Oļegs Laizāns, 11. Ivans Lukjanovs — 9. Māris Verpakovskis (16. Artjoms Rudņevs 68').
Blaumaņa iela (Rīga)

Nosaukumi

Izveidota kā Lielā Fūrmaņu iela (vācu: Grosse Fuhrmanns Strasse) pēc Rīgas priekšpilsētu nodedzināšanas 1812. gada kara laikā. Par Mazo Fūrmaņu ielu dēvēja tagadējo Pērses ielu. Baltijas rusifikācijas laikā 1885. gadā Lielo Fūrmaņu ielu pārdēvēja Ņevas upes vārdā par Lielo Ņevas ielu (krievu: Большая Невская улица), kādu laiku dēvēja arī par Ņevas ielu. 1923. gadā ielu pārdēvēja rakstnieka Rūdolfa Blaumaņa vārdā, kurš 1906.-1907. gadā dzīvoja šās ielas 8. namā.
Ķauķu dzimta

Vēsture

Ilgstoši ķauku dzimta tika izmantota kā "atkritumu grozs", kurā tika sistematizētas visas tās sugas, kuras nekur citur neiederējās. Dzimtā bija vairāk kā 400 sugu, kuras tika iedalītas vairāk kā 70 ģintīs. 
Ķauķu dzimtas sistemātikas kvalitāte uzlabojās, uzsākoties ģenētiskajiem pētījumiem, kas rezultējās ar vairāku jaunu dzimtu (vairāk kā 12) izveidošanu, kā arī ar vairāku sugu pārvietošanu uz ķauķu dzimtu no citām dzimtām. 
Mūsdienās ķauķu dzimtā tiek sistematizēti tipiskie ķauķi, vairākas Āzijā dzīvojošas apaļknābīšu grupas (kādreiz tika klasificētas apaļknābīšu dzimtā (Paradoxornithidae)) un vairākas tarkšķu ģintis, kuras agrāk tika sistematizētas tarkšķu dzimtā. Līdz ar ģenētiskajiem atklājumiem ir atklāta Ziemeļamerikā dzīvojošā krūmāju tarkšķa taksonomiskā piederība, kas ilgu laiku zinātniekiem bijusi neatrisināma mīkla.

Latvijā

Latvijā sastopamas 5 ķauķu dzimtas sugas: brūnspārnu ķauķis (Sylvia communis), dārza ķauķis (Sylvia borin), gaišais ķauķis (Sylvia curruca), melngalvas ķauķis (Sylvia atricapilla) un svītrainais ķauķis (Sylvia nisoria). Visas šīs ķauķu sugas ir parasti un izplatīti ligzdotāji. Latvijā bijis viens novērojums arī Āzijas tuksneša ķauķim (Sylvia nana).

Kopīgās īpašības

Kauķu dzimtas sugas ir mazi vai vidēji lieli, slaidi putni. Knābis lielākajai daļai ir slaids, salīdzinoši smalks un vidēji garš, piemērots kukaiņu uzlasīšanai no koku lapām. Tomēr apaļknābīšiem knābis ir strups un salīdzinoši masīvs. Kājas īsas vai vidēji garas. Kopumā ķauķu dzimtas putnu apspalvojums ir neuzkrītošs, brūns vai pelēkbrūns. Spārniem ir 10 primārās lidspalvas, kuras nometnieku sugām ir noapaļotas un īsas. 
Ķauķu dzimtas putni mājo mežos un krūmājos. Barojas galvenokārt ar sīkiem kukaiņiem, bet rudenī arī ar ogām un augļiem. Daudzām sugām ir melodiska, salīdzinoši sarežģīta un labi attīstīta dziesma. 
Lielākā daļa Eiropā un Āzijā dzīvojošo sugu ir gājputni. Migrācijas lidojumi parasti notiek nakts laikā. Pirms putni rudenī uzsāk ceļojumu uz dienvidiem, tie barojas un uzkrāj barības vielu rezerves.
Arturs Moslijs

Dzīves gājums

Dzimis Austrālijā, Kvīnslendas štata pilsētā Ispvičā. Būdams vēl jauneklis, viņš pārcēlās uz štata galvaspilsētu Brisbenu un iestājās darbā Austrālijas Nacionālajā Bankā, kur viņš pavadījis visu savu darba mūžu. 1901. gada sākumā viņš apprecējās. Tajā pat gadā sieva viņam dzemdēja pirmo dēlu, bet turpmākajos gados vēl divus.
Šahu spēlēt Moslijs iemācījās pusaudža gados, bet kluba turnīros dalību ņēmis no četrpadsmit gadu vecuma. Mazliet vēlāk sācis risināt šaha uzdevumus vietējā laikrakstā "The Brisbane Courier". Viņš uzsāka sastādīt un publicēt šaha uzdevumus un guva ātru progresu, pāris gados, iegūstot piecas godalgas. 1911. gadā laikraksts "The Brisbane Courier" izveda savus pirmos šaha uzdevumu sastādīšanas un risināšanas konkursus, pielaižot tajā dalībniekus no Austrālijas un Jaunzēlandes. Abos konkursos uzvarēja Arturs Mostlijs (skat. uzdevumu). Laikraksta sastādīšanas konkursi notika 1913. un 1915. gadā. Moslijs bija to tiesnesis un aktīvi piedalījās to organizācijā. Dalībai konkursā vairs nebija ierobežojumu un godalgotās vietas ieņēma Johanness Rītvelds, Kominss Mensfīlds un Pērsijs Bleiks. 1926. gada martā Moslijs uzņēmās "The Brisbane Courier" šaha kompozīcijas nodaļas vadību. Viņš tūlīt sāka rīkot šaha problēmu pusgada sastādīšanas konkursus, kas ilga no aprīļa līdz septembrim un no oktobra līdz martam. Viņa vadībā laikraksta šaha problēmu slejas popularitāte auga, tās pusgada konkursos piedalījās pasaules labākie problēmisti, un tā kļuva par vienu no vadošajām pasaulē. Par dominējošo figūru šajos konkursos izvirzījās argentīniešu problēmists Ellermans. Moslija konkursos viņš ieguva 17 dažādu pakāpju godalgas un daudzas atzinības (cildinošas atsauksmes un uzslavas).
Moslijs bija A. Vaita vadītās šaha problēmistu biedrības Good Companion dalībnieks un viens no šaha kompozīcijas stratēģiskās skolas pionieriem.
Pēc īsas slimības A. Moslijs nomira Brisbanē 1930. gada 15. aprīlī.
Aptieka

Aptieka (no sengrieķu: ἀποθήκη (apotḗkē) — 'noliktava, glabātava') ir īpaši specializēta iestāde veselības aizsardzības sistēmā, kur tiek gatavoti, iepakoti, pētīti un pārdoti medikamenti. Aptieku tradicionāli uzskata par veselības aprūpes iestādi un tās galvenais mērķis ir nodrošināt iedzīvotājus ar farmācijas pakalpojumiem. Pārsvarā aptiekām ir noteikts darba laiks, bet pastāv arī diennakts aptiekas.
Pirmās aptiekas radās 8.—9. gadsimtā  Tuvajos Austrumos.

Aptiekas vēsture Rīgā

Pirmās zāļu tirgotavas Rīgā minētas 1291. gadā. Pirmā aptieka Rātsaptieka jeb Lielā aptieka atklāta 1357. gadā. Pēc vairāk nekā 200 gadiem dibināta Ziloņa aptieka 1570. gadā. 1655. gadā tika dibinātas Kaļķu ielas aptieka, Priekšpilsētas aptieka, Zilā aptieka un Homeopātiskā aptieka. Ievērojamas sava laika aptiekas bija arī Brieža aptieka un Lauvas aptieka.
Pirmais Rīgas aptiekas reglaments un aptiekāra zvērests izdots 1636. gadā un atkārtoti 1685 un 1740. gadā. Valsts aptiekas noteikumi stājušies spēkā 1789. gadā. Aptiekas darbības izvēršanos sekmēja 1803. gadā nodibinātā Rīgas farmaceitiskā fabrika. 1919. gadā padomju varas laikā Rīgā tika izveidotas piecas darba tautas aptiekas, kas apgādāja ar bezmaksas medikamentiem. 1940. gadā pēc padomju varas atjaunošanas aptiekas nacionalizēja. Fašisma okupācijas laikā tika izpostītas 1/3 aptieku. No 1941 līdz 1944. gadam aptiekas nosaukumus nomainīja ar kārtas numuriem. Pēc kara nelielo aptieku vietā tika izveidotas lielas, ar modernu iekārtu apgādātas aptiekas.
Mihails Gorbačovs

Biogrāfija

Mihails Gorbačovs ir dzimis 1931. gada 2. martā Privoļnojes ciematā, tolaik Ziemeļkaukāza novadā (mūsdienās Stavropoles novadā). Viņa tēvs bija lauksaimniecības mehāniķis vietējā kolhozā. 1942. gadā Trešais reihs okupēja Privoļnojes ciemu. 1945. gadā Mihails Gorbačovs sāka strādāt kā kombainiera palīgs. 1949. gadā viņš ieguva Darba Sarkanā karoga ordeni (Орден Трудового Красного Знамени).
1950. gadā Gorbačovs iestājās Maskavas Valsts universitātes tieslietu fakultātē. 1952. gadā viņš kļuva par Padomju Savienības komunistiskās partijas (PSKP) biedru. 1955. gadā apprecējās ar Raisu Maksimovnu Titarenko. No 1955. līdz 1960. gadam Stavropolē bija viens no komjaunatnes vadītājiem. 1956. gadā piedzima Irina Gorbačova, Mihaila Gorbačova vienīgais bērns.
1961. gadā Mihails Gorbačovs tika deleģēts kā Stavropoles pārstāvis uz 22. PSKP kongresu. 1962. gadā ieņēma nozīmīgus amatus Stavropoles komunistiskajā partijā, atbildot par darbaļaužiem, lauksaimniecību un rūpniecību. No 1964. līdz 1967. gadam studēja Stavropoles Lauksaimniecības institūtā. 1970. gadā kļuva par Stavropoles pirmo sekretāru. 1971. gadā Gorbačovs kļuva par PSKP Centrālās komitejas (PSKP CK) biedru.
1978. gadā pārcēlās uz Maskavu, kur kļuva par Centrālās komitejas lauksaimniecības sekretāru. 1980. gadā kļuva par politbiroja jaunāko biedru. 1985. gada 11. martā tika ievēlēts par PSKP CK ģenerālsekretāru (par Padomju Savienības līderi). Viņš uzsāka perestroikas politiku, kur viens no pamatelementiem bija glasnostj. Pēcāk sākās Padomju Savienības sabrukums. Viņš bija arī pirmais un vienīgais Padomju Savienības prezidents. Šo amatu viņš zaudēja 1991. gada 25. decembrī.

Varas sākums

10. martā Gorbačovs pirmais uzzināja par Čerņenko nāvi. Viņš uzreiz sāka rīkoties, lai nodrošinātu savu ievēlēšanu. Rīkoties vajadzēja ātri, kamēr Maskavā nebija Politbiroja veterāni, Kazahijas PSR vadītājs Kunajevs un Ukrainas PSR vadītājs Ščerbickis. Gorbačovu ievēlēja par Čerņenko bēru komisijas vadītāju. 11. marta Politbiroja sēdē, pēc abu iepriekšējas sarunas, Andrejs Gromiko pirmais izvirzīja Gorbačova kandidatūru ģenerālsekretāra amatam. Vienotības vārdā arī pārējie viņu atbalstīja. Politbiroja esošais sastāvs nozīmēja kolektīvās vadības turpināšanos.
Gorbačovs turpina Andropova tēmas par kārtības ieviešanu, darba intensifikāciju un paātrinājumu. Ražošanā sāka ieviest divu un pat trīs maiņu darbu. Lai rūpnīcu vadītājiem dotu iniciatīvas iespējas, viņš aizstāv centrālo ministriju kontroles samazināšanu. 1985. gada aprīļa plēnumā viņš uzstājas ar paša gatavotu runu, kurā paziņo, ka Andropova iesākto eksperimentu fāze beigusies, un jāpāriet uz visas saimnieciskās un pārvaldes sistēmas pārveidošanu (perestroiku). Gorbačovs ātri panāk savu atbalstītāju ievēlēšanu Politbirojā, tā nodrošinot savu varu uz vairākiem gadiem. Ļigačovs kļūst par partijas otro sekretāru, kamēr Rižkovs par valdības vadītāju. Iepazīstoties ar slepeno informāciju, ka aizsardzībai tērē nevis 16% bet 40% valsts budžeta, Gorbačovs pieņem lēmumu par nepieciešamību izdevumus samazināt. To var nodrošināt tikai miera politika un attiecību uzlabošana ar ASV, Rietumvalstīm un Ķīnu.
Kalkūni

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Kalkūnes muižas (Kalkuhnen) centru. 1812. gada kara laikā franču maršals Žaks Makdonalds Kalkūnu muižā iekārtoja savu štāba mītni. Kopš 1864. gada Kalkūni bija muižas pagasta centrs Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķī. Tajā ietilpa arī trīs pusmuižas - Birkineļu (Berķeneļu) muižu (Berkenhegen), Jaunmuiža (Neuhof) un Višķeri (Wischkern). Agrāk uz muižas zemes Daugavas krastā atradās Jeruzalemes sloboda, ko vēlāk latvieši sāka dēvēt par Kalkūnes slobodu. Vēlākā Grīvas pilsēta.
Hasana tornis

Jakubs al-Mansurs

Hasana torņa veidotājs Jakubs al-Mansurs bija Almohādu kalifāta, berberu musulmaņu impērijas Magribā un Ibērijā, pārstāvis.

Pasaules mantojuma statuss

Rabātas vēsturiskais centrs 1995. gada 1. jūlijā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma kandidātu sarakstā kultūras kategorijā. 2012. gadā tas tika atzīts par Pasaules mantojuma objektu.