google/wiki40b huggingface dataset:
Klīversala

Klīversala (vācu: Klüversholm) ir bijusī sala Daugavas lejtecē pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Āgenskalna apkaimē. Tā pastāvēja no 13. līdz 19. gadsimtam un aizņēma teritoriju starp tagadējo Āgenskalna līci un Kīleveina grāvi aiz dzelzceļa uzbēruma. Tās garums bija 0,9 km, platums 0,4 km, augstums 2,5 m. 
Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Klīversalas iezīmē Raņķa dambis.

Vēsture

Klīversala kā atsevišķa sala starp Ķīpsalu un Mūkusalu zināma no 1248. gada, kad tā piederēja Rīgas domkapitulam. 16. gadsimtā daļa salas atradās cisterciešu sieviešu klostera īpašumā. 
Tai iepretī Daugavas pamatkrastā 17. gadsimtā tika izbūvēta Kobronskansts. Zviedru Vidzemes laikā salu iznomāja tirgonim D. Klīveram kokmateriālu noliktavas ierīkošanai, no kā cēlies salas nosaukums. 17. gadsimtā uzsērējumi Klīversalas tuvumā radīja Mazo Klīversalu un Kārķu salu, kas 18. gadsimtā saplūda ar Klīversalu un izveidoja Lielo Klīversalu. 
1764. gadā caur Lielo Klīversalu uzbūvēja jaunu lielceļu uz Kurzemes hercogistes galvaspilsētu Jelgavu. 1773. gadā skolotājs K. Mancelis Klīversalā atvēra skolu. Salā  darbojās mastu šķirotāji, strūgu īpašnieki un strūdzinieki, ar Daugavas labo krastu to savienoja plosta tilts. 
Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. 1785. vai 1786. gada pavasara palos Daugava pārrāva salas savienojošo dambi starp Lielo Klīversalu un Burkānu salu, izveidojot Āgenskalna līci.   
19. gadsimta vidū tika uzbūvēts Raņķa dambis un aizbērtas attekas, kas salu norobežoja no purvainajām pļavām tagadējā Uzvaras parkā. 1883. gadā uzcēla Rīgas jūrskolas ēku, ko 1920. - 1944. gadā sauca par K. Valdemāra Rīgas jūrskolu. Latvijas PSR laikā Āgenskalna līča kastā uzcēla eksperimentālo kuģu mehānisko rūpnīcu, pedagoģijas skolu, viesnīcu "Daugava".
Kaķu nams

Vēsture

Ēka celta jūgendstilā 1909. gadā kā dzīvojamā un biroju ēka pēc arhitekta Frīdriha Šefela projekta.

Teiksmas par kaķiem

Ēkas celtnieks — bagāts latviešu tirgotājs — bijis apvainojies, jo netika uzņemts Lielajā ģildē. Tāpēc uz ēkas tika uzlikti divi kaķi, kuru astes pavērstas pret Lielās ģildes ēku. Kaķi tika pavērsti uz otru pusi pēc izraisītā skandāla un tam sekojošās tiesas prāvas. Pēc citas versijas kaķi pavērsti pret Rīgas domi (kas tobrīd atradusies tajā pašā virzienā, kur Lielā ģilde), jo ēkas īpašniekam bija strīds ar domi.
Pēc būvkalēju meistara P. Laumaņa stāstītā viņu esot nolīguši uz jumta uzlikt kaķus par 25 rubļiem gabalā. Par kaķu kalēju uzskatīts Mazās Ģildes kalējs A. Bormanis. Lielā Ģilde ar kaķiem nav bijusi apmierināta, jo kaķi saslējuši astes kā uz pašu nelabo, un iesūdzējusi namīpašnieku tiesā. Prāvu pārtraucis tikai Pirmā Pasaules kara sākums 1914. gadā.
Simons Vitenbergs

Biogrāfija

Simons Vitenbergs piedzima 1903. gada 16. janvārī. No 1924. līdz 1931. gadam bija ebreju ģimnāzijas «Tora Vdereh Jerec» direktors, LR Izglītības ministrijas Ebreju izglītības nodaļas padomes dalībnieks, Ebreju izglītības biedrības priekšnieks un Rīgas Ebreju krājaizdevu sabiedrības valdes priekšsēdētājs.
1931. gadā tika ievēlēts 4. Saeimā no partijas Agudas Izrael saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gada maijā. Ir bijis Rīgas domes deputāts.
Vācu okupācijas laikā Otrajā pasaules karā vispirms bija Rīgas geto Ebreju padomes Statistikas nodaļas vadītājs, vēlāk nogādāts Būhenvaldes koncentrācijas nometnē, kur 1945. gadā nomira.
Agra vakara ainava

Apraksts

Tā gleznota ar eļļas krāsām uz audekla, kura izmēri ir 23 × 33,3 cm.
Glezna atrodas Slovāku Nacionālajā galerijā Bratislavā.

Analīze

Ungāru ainavu gleznotājs Šāndors Brodskis kopā ar citu 19. gadsimta otrās puses gleznotāju, Antalu Ligeti, spēja attēlot Ungārijas ainavas, dodot tām romantisku pieskaņu. Viņš tiek uzskatīts par Ungārijas ainavu glezniecības un fotogrāfijas pamatlicēju. Brodskis studēja Vīnes mākslas akadēmijā un no 1845. gada dzīvoja Minhenē.
Brodska ainavu glezniecības stilu ietekmēja Alberts Frederiks Cimmermans. Pazīstamākās ainavas tapa Slovākijas teritorijā. Viņa veiksmīgais radošais darbs pamatojās labās zināšanās par Slovākijas laukiem un mazapdzīvotām apkārtnēm. Svarīgs ir arī gaismas efekts. Vakara ainava attēlo gaismas un dabas kombināciju kopā ar nelielu dzīvnieku grupu. Savos darbos viņš īpaši atzīmēja koku attēlojumu.
Spals

Spals ir asmeņveida auksto ieroču rokturis, kas sastāv no paša roktura un roktura pogas, taču tam arī var būt pievienots rokas aizsargs. Visiem ieročiem ar spalu, pat visvieglākajiem, ir šīs roktura pogas, kas to nolīdzsvaro.

Roktura poga

Roktura poga ir pretsvars, kas novietota roktura galā. Šajās roktura pogās var būt arī inkrustētas dažādas dārglietas un pat kauli, taču tas ir biežāk novērojams rituālajiem ieročiem.
Autonomā sistēma (Internets)

Autonomā sistēma (AS) internetā ir tīklu kopa, ko var vienoti administrēt un kam ir vienota interneta maršrutēšanas politika. Tipiski autonomo sistēmu piemēri ir interneta pakalpojumu sniedzēji vai lielas organizācijas. Autonomo sistēmu veidošana un reģistrēšana ir aprakstīta RFC 1930.
Autonomajai sistēmai tiek piešķirts globāli unikāls AS numurs (ASN). Tas tiek izmantots maršrutēšanas protokolā BGP.

AS numuri

Līdz 2007 .gadam par ASN tika izmantots 16 bitu skaitlis, tātad iespējami 65536 dažādi autonomo sistēmu numuri. ASN pieraksta decimālajā formā, piemēram, 1234 vai AS1234.
Tāpat kā IP adresēm, arī ASN ir apgabals, kas rezervēts privātai lietošanai. Tie ir ASN 64512-65535.
Kopš 2007. gada tiek piešķirti un lietoti arī 32 bitu ASN. Šo numuru pieraksta formāts ir <vecākie 16 biti decimālajā formā>.<jaunākie 16 biti decimālajā formā>. 32 bitu ASN lietošanu BGP apraksta RFC 4893.

ASN piešķire

Internet Assigned Numbers Authority (IANA) tāpat kā IP adresēm piešķir ASN apgabalus reģionālajiem interneta reģistriem (RIR). Lai saņemtu ASN, jāiesniedz pieteikums RIR, kam tas jāapstiprina.
Bits

Bits ir mazākā informācijas daudzuma mērvienība, tas atbilst vienam ciparam binārajā skaitīšanas sistēmā. Saīsinātā veidā bitu parasti apzīmē ar mazo b. Bita vērtība var būt vai nu "0" vai "1".
Astoņi biti veido vienu baitu. Viens nemodificēts (t.i., bez diakritiskajām zīmēm) latīņu alfabēta burts datoros ir ekvivalents vienam baitam, respektīvi, astoņiem bitiem.
1999. gadā tika noteikts, ka kilobaiti, megabaiti, gigabaiti, utt. tiek iegūti reizinot ar 1000 nevis 1024. Piemēram, kilobaits ir 1000 baiti, megabaits ir 1000 kilobaiti, gigabaits ir 1000 megabaiti, terabaits ir 1000 gigabaiti utt. No baitiem tiek atvasinātas citas mērvienības, piemēram kibibaiti (1024 baiti) un mebibaiti (1024 kibibaiti). 1024 šajā gadījumā tiek izmantots, jo tas ir skaitlis 2 desmitajā pakāpē un ir ļoti tuvs tūkstotim.
Acones iela

Acones iela - viena no ielām Ulbrokā.
Acones iela sākas pie krustojuma ar Institūta ielu, kur arī sākas pirmās mājas Acones ielā. Acones ielas sākumā, pirms Parka ielas atrodas slūžas, kas regulē līmeni Piķurgas ezerā. Ielas labajā pusē Piķurga turpina tecējumu pa neuzpludināto gultni. Acones iela savu ceļu turpina gar Piķurgas ezeru līdz metālkalēju darbnīcai.
Tālāk ielai ir divi asi līkumi, pēc kuriem seko vairākas rūpnieciskās zonas būves.
Interesanti ir Acones ielas numuri, jo metālkalēju darbnīcai, kas atrodas pārsimt metrus tuvāk ielas sākumam, ir piešķirts 16. numurs, savukārt vienai no rūpnieciskajām ēkām piešķirts 9. numurs. Acones iela ir arī ļoti līkumota, īpaši posmā pie ezera.
Ielas beigas gan ir nenoteiktas, jo mūsdienās šajā apvidū notiek aktīvi celtniecības darbi, un Acones iela turpina augt.
Andrejs Haritonovs

Biogrāfija

1987. gadā Kurskā uzvarējis Krievijas PFSR šaha čempionātā. Divas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos (1984, 1988). Piedalījies Soču starptautiskajos Mihaila Čigorina piemiņas šaha turnīros, kuros 1979. gadā dalījis 3.-4. vietu, bet 1987. gadā dalījis 1.-3. vietu. Kopā ar Maskavas komandu CSKA divas reizes uzvarējis Eiropas šaha kausā vīriešu komndām (1986, 1990). Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pazīstams arī kā šaha treneris. Bijis Irinas Levitinas sekundants 1984. gada mačā par pasaules čempiones titulu. Palīdzējis arī Anatolijam Karpovam 1990. gada mačā par pasaules čempiona titulu.
Miris pēc ilgstošas sirds un asinsvadu slimības.
Mežciema pamatskola

Izglītības programmas

Vispārējās pirmsskolas izglītības programma(01011111), Pamatizglītības programma (21011111), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena programma (21012111), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (21013111), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās veselības traucējumiem (21015711).

Vēsture

Skola dibināta 1991. gadā kā Mežciema sākumskola, pielāgojot pirmsskolas iestādes telpas sākumskolas 1. - 4. klases mācību telpām. 1994.-1995. gadā atvēra 5.-6. klases un 1998. gadā to pārdēvēja par Mežciema pamatskolu. 2000. - 2002. gadā notika telpu renovācija.
Fadils Abdurahmanovičs

Šaha kompozīcija

Kopš  1955. gadā publicējis vairāk nekā 550 šaha kompozīcijas, no kurām vairāk nekā puse ieguvusi atzinības sastādīšanas konkursos. Tiek uzskatīts par vienu no labākiem speciālistiem palīgmata žanrā. 
No 1972. gada viņš ir starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā, 1992. gadā iegūvis lielmeistara titulu šaha kompozīciju sastādīšanā.
Pēc FIDE albuma 2004—2006 publicēšanas ieguvis 175 albumu punktus.
Eiropeīdā rase

Klasifikācija

J. Meijera izdotajā enciklopēdija "Lielā konversācijas vārdnīca" (1885–90) kā eiropeīdās rases apakštipi bija minēti āriešu, semītu un hamītu rases.
Padomju antropoloģija eiropeīdo rasi iedalīja divos galvenajos zaros pēc ārējām pazīmēm, starp šiem zariem minot pārejas formas. Kā galvenie eiropeīdās rases zari bija minēti ziemeļu zars — Atlantijas-Baltijas rase un Baltās jūras-Baltijas rase, kuru pārejas formas ir Alpu rase un Viduseiropas rase, un dienvidu zars — Balkānu-Kaukāza rase, armenoīdā rase, Pamira-Fergānas rase, Vidusjūras rase un indomediterānā rase. Dažkārt izšķīra atsevišķu lapoīdo rasi.
Fleetwood Mac

Vēsture

Viens no grupas dibinātājiem bija ievērojamais blūzmenis Pīters Grīns, kura ietekmē pirmajos pastāvēšanas gados Fleetwood Mac pievērsās šim stilam. Pēc Grīna aiziešanas 1970. gadā grupas sastāvs mainījās, līdz 1975. gadā par tās seju kļuva vokāliste Stīvija Niksa, bet Fleetwood Mac mainīja savas mūzikas stilu, iegūstot popmūzikai līdzīgāku skanējumu. Piedzīvojot vairākas sastāva maiņas, ar nelieliem pārtraukumiem grupa turpina darboties līdz pat šim brīdim.
No 17 izdotajiem Fleetwood Mac studijas albumiem lielāko popularitāti ieguva 1977. gada albums Rumours un 1987. gadā izdotais Tango in the Night. Rumours 31 nedēļu ieņēma Billboard Top 200 augstāko pozīciju, saņēma Grammy balvu kā 1977. gada labākais albums un ar vairāk kā 40 miljoniem pārdoto kopiju kļuva par desmito visu laiku pārdotāko albumu (2012. gada dati). Savukārt Tango in the Night ASV saņēma trīskāršo, bet Lielbritānijā astoņkārtējo platīna sertifikāciju.
Hokeja izlašu ieņemtās vietas IIHF Pasaules čempionātā

Šajā lapā ir uzskaitītas hokeja izlašu ieņemtās vietas IIHF pasaules čempionātos no 1989. gada.
Stīvens Bečelors

Biogrāfija

Bečelors piedzima 1953. gadā Dandī, Skotijā, un astoņpadsmit gadu vecumā nokļuva Indijā. Viņš apmetās Daramsalā, Dalailamas Tibetas trimdas valdības galvaspilsētā, un darbojās tibetiešu bibliotēkā Library of Tibetan Works and Archives. 1974. gadā Bečelors "pieņēma patvērumu Trīs dārgumos" un kļuva budistu gelug tradīcijas māceklis, kā arī īslaicīgi mācījās pie slavenā Vipassanas meditācijas skolotāja S. N. Goenka.
Bečelors turpināja tibetiešu studijas Šveicē klosterī Tibet Institute Rikon, iesaistījās biedrībā Le Mont-Pèlerin un kļuva ordinēts mūks. 1979. gadā Bečelors Vācijā kļuva par akadēmiķa Geše Thubten Ngawang tulku.
No 1981. līdz 1984. gadam Bečelors Dienvidkorejas Songgwangsa klosterī praktizēja Dzenbudismu un iepazinās ar franču tautības mūķeni Martine Fages. Kad viņu skolotājs korejiešu dzen meistars Kusan Sunim nomira, Stīvens Bečelors un Martine Fages "novilka savus mūka tērpus" un 1985. gadā Hongkongā apprecējās. Pāris apmetās Devonā, Anglijā. Kopš 1990. gada Bečelors ir skolotājs Devonas Gaia House meditācijas centrā. 2000. gadā Bečelors ar sievu pārcēlās uz mazpilsētu Francijas Akvitānijā un arvien vairāk pievērsās agrīno pāli valodas un Tripitakas kanonu rakstu pētīšanai.
Gundars Ķeniņš-Kings

Dzīvesgājums

Dzimis 1926. gadā Rīgā skolotāja un politiķa Ata Ķeniņa un dzejnieces Austras Dāles ģimenē. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Studēja Gētes Universitātē Frankfurtē. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Piedalījies Korejas karā (1950—1953).
1956. gadā absolvēja Oregonas Universitāti, 1964. gadā ieguva doktora grādu vadībzinātnē Stenforda Universitātē. 1960. gadā sāka strādāt Takomā, Vašingtonas štatā, esošajā Klusā okeāna Luterāņu universitātē (Pacific Lutheran University), no 1966. līdz 1990. gadam bija Uzņēmumu vadības fakultātes (School of Business) dekāns, līdztekus bija Baltijas studiju veicināšanas apvienības prezidents (1968—1970), Boeing, Weyerhaeuser un citu uzņēmumu padomnieks apgādes jautājumos.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bija viens no RTU Rīgas Biznesa skolas dibinātājiem, ASV vēstniecības konsultants Rīgā, Biznesa augstskolas "Turība" vieslektors.
Anniņmuiža

Anniņmuiža (vācu: Annenhof), agrāk arī Meijera vai Meinerta muiža (Meiershof, Meinertshof, Meinhartshof) bija muižiņa tagadējā Jūrmalas gatvē 76 Imantas apkaimē Pārdaugavā. Līdz mūsdienām saglabājušies atsevišķi muižas ansambļa elementi — dzīvojamā ēka ar parku. Vēsturiskā ēka mūsdienās tiek izmantota Latvijas Universitātes Pedagoģijas muzeja vajadzībām.

Vēsture

Par Anniņmuižu pirmās rakstītās ziņas ir no Zviedru Vidzemes laikiem 17. gadsimta pirmajā pusē. 17. un 18. gadsimta mijā esošajā kartogrāfiskajā materiālā muižiņa sastopama ar nosaukumu — Meinertshof, Meijershof, Meinershof.
Muižiņas tagadējais nosaukums radies 18. gadsimtā. 1768. gadā Gothards fon Fēgezaks muižiņu iznomājis slepenpadomniekam Oto Hermanim fon Fītinghofam, kas vēlāk savā īpašumā ieguvis gan Anniņmuižu, gan Zolitūdes muižu. 18. gadsimtā arī Meinershofa tika pārveidota par greznu atpūtas mītni, kur muižas īpašnieks organizēja dažādus izklaides pasākumus — balles un teātra izrādes, līdz ar to apkārtējie Pārdaugavas iedzīvotāji muižu dēvējuši par "lustīgo muižu". Kad O. H. fon Fītinghofs salaulājās ar Annu Ulriku fon Minihu, muižiņu nosauca viņas vārdā. Līdz 1817. gadam muižiņa piederējusi Zolitūdes muižai, no kuras tā atdalīta un pārdota namniekam Georgam Losbergam, kura īpašumā tā bijusi līdz 1841. gadam. No 1872. gada muižas īpašnieks bija Eduards Jensens.
1905. gadā Anniņmuiža tika izpostīta, taču vēlāk tā tika atjaunota. Pēc 1920. gada agrārās reformas Anniņmuižas neatsavināmajā daļā saimniekoja Jensenu dzimta, kas 1939. gadā repatriējās uz Vāciju. Pēc Latvijas okupācijas ēku pārņēma Rīgas dzīvokļu un nekustamo īpašumu pārvalde.
Strēlnieku iela (Rīga)

Vēsture

Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās atrodama 19. gadsimta sākumā kā Ganību iela (vācu: Weiden Strasse), vēlāk kā Lielā Ganību iela (vācu: Grosse Weiden Strasse), bet 1869. gadā kā Ganību robežas iela (vācu: Weidengrenz Strasse). 
1885. gadā pirmo reizi tiek minēta ar nosaukumu Strēlnieku iela (vācu: Schützenstraße, krievu: Стрелковая улица), bet 1940. gadā pirms Latvijas okupācijas to uz neilgu laiku nosauca Edvarda Virzas vārdā. 1940. gada beigās to atkal pārdēvēja par Strēlnieku ielu.
Vārnu ielas republika

Sižets

Filmas darbība notiek Rīgas nomalē, Grīziņkalnā, vienā no strādnieku rajoniem, uzreiz pēc 1905. gada revolūcijas. Vārnu ielas bērni, kuru tēvi strādā tuvējās fabrikās un rūpnīcās, stājas pretī "Tuliāna impērijai" — puišeļu grupai, tirgoņu bērniem no blakus esošās Lauku ielas.
Līveni

Līveni (vācu: Lieven; zviedru: Liewen), līdz 17. gadsimtam Līves (Live), ir viena no vecākajām un pazīstamākajām vācbaltiešu dzimtām, kurai pieder vairāki ievērojami valstsvīri, karavīri, diplomāti un politiķi.

Vēsture

Par dzimtas aizsācēju tiek uzskatīts Turaidas līvu vecākais un "gandrīz ķēniņš" Kaupo. Pēc lēņu grāmatām Līvenu sencis Gerardus Līvo 1269. gadā un viņa dēls (latīņu: filius Gerardi Lyvonis) Johannes 1292. gadā bija Rīgas arhibīskapa vasaļi. 1389. gadā Hinke Līvs (Hincke Live) ieguva īpašumā Parmeles muižu Sāmsalas-Vīkas bīskapijā (tagad Liivi Lēnes apriņķī), kas viņa pēcnācējiem piederēja līdz 1694. gadam.   
Zināms, ka 15. gadsimtā dzīvojušajam Līdekem Līvam (Lüdeke Live) bija divi dēli - Jirgens un Johans, kas kļuva par divu dzimtas zaru ciltstēviem. Johana Līva (miris 1501. gadā) pēcteči bija vairāku Vidzemes dižciltīgo dzimtu (tai skaitā Līvenu) dibinātāji. Tās pašas dzimtas piederīgie bija arī vēlākie baroni un grāfi Ungerni-Šternbergi (vācu: Ungern-Sternberg), abu dzimtu ģerboņos vismaz kopš 1550. gada iekļauti trīs liliju ziedi (franču: Fleur-de-Lys). 1533. gadā Rīgas arhibīskapa vasalis Līve dibinājis muižu, no kuras izveidojušies Līvāni.

Bērzes Līveni

Kurzemes un Zemgales hercogistes Bērzes (tagad Līvbērze) un Apguldes muižnieku Heinrihu Līvi (Heinrich Live) 1631. gadā uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā.
1750. gadā atvaļinātais Krievijas armijas virsnieks Matiass Eberhards fon Līvens nopirka muižu (Dunhof, Līves muiža) tagadējās Daugmales teritorijā un sāka saimniekot arī netālu esošajā Baldones kroņa muižā, kura bija iegūta ķīlas īpašumā. Viņa dēls Līves un Mercendarbes muižnieks Frīdrihs Georgs fon Līvens (1748—1800) labiekārtoja Baldones sēravota apkārtni un sāka darbu pie kūrorta izveides. Līdztekus F. G. Līvens pārraudzīja arī Pēterburgas galmadāmai Šarlotei fon Līvenai dāvātās Mežotnes pils (1797-1802) būvniecību. 
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes inkorporācijas Krievijas impērijas sastāvā 1801. gadā Bērzes muižniekam Georgam Filipam fon Līvenam (1771-1847) piešķīra grāfa titulu. 
1853., 1862. un 1863. gadā Krievijas Senāts atļāva Līves muižas (Dünhof, tagad Daugmale) īpašniekiem un viņu pēctečiem lietot baronu titulu.  
1862. gadā Līvenu dzimtu uzņēma arī Vidzemes bruņniecības matrikulā. Baltijas ģenerālgubernatoru Vilhelmu fon Līvenu (1800—1880) uzņēma Sāmsalas bruņniecības matrikulā (1865).

Līvenu muižas Latvijā

Līvbērzes (Lieven-Bersen), Mežotnes (Mesothen, no 1797), Bauskas muiža ar pilsdrupām (Amt-Bauske), Derpelmēmeles (Dörpers-Memelshof), Svitenes (Schwitten), Balgales (Ballgaln), Mežmuiža (Grenzhof), Pelču (Pelzen), Zentenes (Senten), Krimuldas (Schloss Cremon), Mercendarbes (Merzendorf, Disterlau), Bukaišu (Fockenhof), Jaunlīves (Dünhof) un Veclīvu (Bixtensee), Bruņas (Brunnen), Līvānu (Livenhof) u.c. muižas.
Āfrikas Lielie ezeri

Āfrikas Lielie ezeri ir vairāku ezeru grupa Austrumāfrikas lūzumzonā. Šajā grupā ietilpst Viktorijas ezers (trešais lielākais saldūdens ezers pasaulē pēc platības), Tangaņikas ezers (otrs dziļākais ezers pasaulē), Ņasas ezers (astotais lielākais saldūdens ezers pasaulē). Šajos ezeros kopumā ir 31 000 km³ ūdens, kas ir vairāk nekā Baikālā (lielākais saldūdens ezers pasaulē pēc ūdens tilpuma) vai Ziemeļamerikā esošajos Lielajos ezeros. Āfrikas Lielajos ezeros atrodas 25% no planētas nesasalušā saldūdens. Šajos ezeros ir arī citādāka bioloģiskā daudzveidība nekā pārējā pasaulē. Lielos ezerus ieskauj Burundija, Kenija, Kongo Demokrātiskā Republika, Malāvija, Ruanda, Tanzānija un Uganda.
Aleksandrs Stīns

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Stīns sāka 2001.—02. gada sezonā Zviedrijas Elitsērijas kluba Frölunda HC rindās. Tās sastāvā viņš spēlēja līdz 2003.—04. gada sezonai, 2003. gadā kopā ar komandu izcīnot Zviedrijas čempiona titulu, taču tad vienu sezonu aizvadīja MODO Hockey sastāvā.
2005.—06. gada sezonā uzbrucējs spēlēja jau NHL vienībā Toronto "Maple Leafs". 2008.—09. gada sezonā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" rindām. 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī spēlējis 2007. gada Pasaules čempionātā.
Kallaveres bāka (priekšējā vaduguns)

Raksturojums

Bākas augstums ir 25 m. Bāku veido apaļš dzelzs tornis ar galeriju, bez laternas. Torņa augšdaļā, pretējās pusēs atrodas melnas četrstūrveida dienaszīmes. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 41 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (1 s deg, 1 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 12 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Brigu pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Pernovka, Podupe.
Ezeri: Brigu ezers, Čornojes ezers, Rimšu ezers.

Vēsture

1935. gadā Ludzas apriņķa Brigu pagasta (līdz 1925. gadam Janovoles pagasts) platība bija 183,6 km² un tajā dzīvoja 4947 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Briģu, Fedorku, Jučevas un Krivandu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Briģu ciems ietilpis Zilupes (1949-1959) un Ludzas (pēc 1959. g.) rajonos. Briģu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Fedorku ciemu, bet kolhoza «Putj Iļjiča» teritoriju pievienoja Ploskiju ciemam. 1956. gadā Briģu ciemam pievienoja likvidētā Skrinu ciema kolhoza «Krasnaja zvezda» teritoriju, 1979. gadā daļu teritorijas pievienoja Ciblas ciemam, bet 1980. gadā daļu Ciblas ciema teritorijas pievienoja Briģu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Brigu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ludzas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Brigi (pagasta centrs), Lielā Pikova, Opuļi, Jučova, Ņivņiki, Kliši, Mazā Pikova.
Hadings

Teiksmas atstāsts

Hadings ir dāņu vikingu ķēniņa Grama un viņa sievas Signes dēls. Kad Gramu nogalina norvēģu ķēniņš Svipdags, Hadingu pie sevis pieņem milzis Vagnofthus un viņa meita Harthgrepa. Hadings vēlas kļūt par karavīru, bet Harthgrepa mēģina viņu no tā atrunāt un palikt par viņas mīļāko. Hadings ļaujas Harthgrepas apskāvieniem un, kad viņš dodas atpakaļ uz Dāniju, viņa tam seko. Harthgrepa iet bojā pēc tam, kad pieceļ no mirušajiem kādu vīru. No šī brīža par viņa aizbildni kļūst dievs Odins, kas pareģo viņam nākotni un dod padomus. 
Hadings nolēdz asinsbrālību ar veco vienacaino jūras laupītāju Lizeru (Liserus) un kopā ar viņu dodas sirojumā uz kuršu vadoņa Lokera (Loker, Curetum tyrannus) zemi. 
Karagājiens ir neveiksmīgs un Hadings nokļūst pie Vecā vienača (Odina), kas aizved viņu uz savām mājām un padzirda viņu ar patīkamu dzērienu, pareģojot to, ka viņš iegūšot pārdabiskas spējas. Pēc tam Hadings nokļūst iepriekšējā vietā, kur kuršu vadonis Lokers viņu sagūsta. Tālāk piepildās ikviens Vecā vienača pareģojums un, sekojot tam, Hadings atbrīvojas no gūsta.
Pēc tam Hadings uzbrūk Hellesponta ķēniņam Anduanam (Handwanus, Hellesponti rex). Viņš aizdedzina Dunas (Daugavas vai Donas) pilsētu (Duna urbs), sagūsta ķēniņu un prasa no viņa līdzību zeltā. Pēc tam viņš uzvar vēl vairākus austrumu valdniekus.
Ieguvis slavu, Hadings atgriežas dzimtenē, nogalina sava tēva slepkavu Suibdageru un kļūst par dāņu ķēniņu. Viņš karo ar norvēģiem un zviedriem, apvaino dievus, nogalinot svēto dzīvnieku. Viņš izglābj princesi Regnildu no milžiem un apņem viņu par sievu. Hadings piedalās karos un mirst savu padoto priekšā, izdarot pašnāvību nožņaudzoties.
Par viņa pēcnācēju kļūst viņa dēls Frodi, kas atkal dodas karagājienā uz Kursu un ķēniņa Anduana Austrumu zemi.
Ziemeļu divcīņa

Ziemeļu divcīņa ir ziemas sporta veids, kurā sportisti sacenšas tramplīnlēkšanā un distanču slēpošanā. Ziemeļu divcīņu pārrauga Starptautiskā Slēpošanas federācija (FIS). Šajā sporta veidā nenotiek sacensības sievietēm.
Pirmās lielās sacensības ziemeļu divcīņā notika 1892. gadā Oslo, Holmenkollenas slēpošanas festivālā. Kopš tā laika šīs sacensības ir kļuvušas par ikgadēju pasākumu Norvēģijā. Ziemeļu divcīņas sacensības ir iekļautas ziemas olimpisko spēļu programmā. Individuālais starts ir noticis visās olimpiādēs kopš 1924. gada Šamonī olipiskajām spēlēm.
Sākotnēji ziemeļu divcīņā pirmā notika distanču slēpošana, kurai sekoja tramplīnlēkšana. Tas tika mainīts 1950. gadā. Trīs ziemeļu divcīņas disciplīnas (klasiskās individuālās sacensības, sprints un komandu sacensības) ir iekļautas Pasaules čempionātu un olimpisko spēļu programmā. Ceturtais veids (masu starts jeb sacensības ar kopēju startu) tika ieviests 2009. gadā sacensībās Čehijā.