google/wiki40b huggingface dataset:
Stasis Raštiķis

Dzīvesgājums

Dzimis Kuršēnos. Pamatizglītību ieguvis Dūkštā, pēc tam pabeidzis proģināziju Zarasos. Sākoties Pirmajam pasaules karam, Raštiķis 1915. gadā iestājās Krievijas impērijas armijā. Piedalījies kaujās Lietuvā, Galīcijā, Rumānijā un Kaukāzā. 1917. gadā pabeidzis Tiflisas kara skolu un līdz kara beigām dienējis Kaukāza frontē.
Atvaļinājies Raštiķis 1918. gada pavasarī atgriezās dzimtenē, kur iestājies katoļu seminārā Kauņā. No 1919. gada brīvprātīgi pievienojies Lietuvas armijai, virsnieks 5. kājnieku pulka I rotā. Karojis Lietuvas brīvības cīņās, tajā skaitā arī Latvijas teritorijā. Kaujās pret Sarkano armiju divreiz smagi ievainots, otrajā reizē nokļūstot lielinieku gūstā.
1921. gadā gūstekņu apmaiņas rezultātā nokļuvis dzimtenē, turpinājis dienestu 5. kājnieku pulkā. No 1928. gada dienestā ģenerālštābā, paaugstināts par majoru. 1929. gadā apprecējis Antana Smetonas brāļameitu. No 1925. līdz 1929. gadam studējis Lietuvas Universitātes Veterinārijas nodaļā, pēc tam turpinājis izglītoties kara akadēmijā Vācijā.
Pēc mācību pabeigšanas sekojis straujš karjeras kāpums — iecelts par 3. kājnieku pulka komandiera vietnieku, pēc tam 6. kājnieku pulka komandieri, 3. divīzijas štāba priekšnieku, vēlāk vadījis ģenerālštāba izlūkošanas nodaļu. 1934. gadā iecelts par armijas ģenerālštāba priekšnieku, tajā pašā gadā paaugstināts par pulkvedi. No 1935. gada janvāra līdz 1940. gada 22. aprīlim armijas komandieris, 1937. gadā — ģenerālis. Vienlaikus no 1938. gada bijis Lietuvas kara ministrs.
Ieteicis nepretoties Polijas 1938. gada ultimātam par Viļņas apgabalu un vēlāk Vācijas 1939. gada ultimātam par Klaipēdas apgabala atdošanu vāciešiem. Bijis militārās tuvināšanas ar vāciešiem pretinieks. 1940. gada aprīlī atstādināts, kam par pamatu bija nesaskaņas ar valsts vadību.
Pēc atstādināšanas no kara ministra pienākumiem kļuvis par Kara akadēmijas rektoru. Pēc padomju okupācijas 1940. gadā pildījis Lietuvas Tautas armijas (vēlāk 29. strēlnieku korpuss) komandiera pienākumus, no decembra atvaļināts.
Baidoties no aresta 1941. gada 19. martā emigrējis uz Vāciju. Savukārt pēc vācu armijas ienākšanas Lietuvas teritorijā atgriezies dzimtenē, kur īsu brīdi, līdz 1941. gada 5. augustam bija aizsardzības ministrs lietuviešu pagaidu valdībā. Atteicies no vāciešu piedāvājuma organizēt un vadīt Lietuviešu leģionu. Pēc tam strādājis Kauņas kara muzejā. No 1944. gada bēgļu gaitās Vācijā.
1949. gadā Raštiķis emigrējis uz ASV, kur līdz 1951. gadam bija strādnieks fabrikā. No 1951. līdz 1952. gadam pasniedza krievu valodu Sirakūzu Universitātē. No 1952. līdz 1955. gadam Lietuviešu Savienības Amerikā priekšsēdētājs. No 1955. gada lietuviešu un krievu valodas pasniedzējs ASV militārajās skolās, no 1963. gada profesors. No 1968. gada pensijā, strādājis par žurnālistu. Miris 1985. gadā Losandželosā, 1993. gadā pīšļi pārapbedīti Lietuvā, Petrašūnu kapsētā.
Bedrihs Formaneks

Šaha kompozīcija

1990. gadā Bedrihs Formaneks ieguva FIDE meistara titulu šaha kompozīcijā. No 1966. gada viņš ir arī starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā šādos žanros: #2, #3, #n, h#.
Formaneks ilgus gadus bija Čehoslovākijas, vēlāk Slovākijas, FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisijas delegāts, bet 1994.—2002. gadā šīs komisijas prezidents, bet vēlāk tika ievēlēt par tagadējās Pasaules šaha kompozīcijas federācijas goda prezidentu.
Viņš ilgu laiku rediģēja šaha kompozīcijas nodaļas daudzos Slovākijas preses izdevumos, piemēram, Pravda, Práca, Smena un citos.
1978. gada Tour de France

1978. gada Tour de France bija 65. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1978. gada 29. jūnija līdz 23. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 3913 km 22 posmu laikā un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 36,084 km/h. Šajā gadā velobraucienā pirmo reizi savā karjerā uzvarēja Bernārs Ino. Viņš vadību kopvērtējumā ieguva tikai trīs posmus pirms velobrauciena beigām.
Mezakonskābe

Vēsture

Mezakonskābi atklājis nīderlandiešu ķīmiķis Jakobs van't Hofs 1874. gadā.

Atrašanās dabā

1950. gadā mezakonskābe izolēta no baktērijas Clostridium tetanomorphum. Mezakonskābe ir iesaistīta B₁₂ vitamīna kofermenta sintēzē.

Iegūšana

Var iegūt no citrakonskābes anhidrīda, to karsējot kopā ar sārmu. Citrakonskābes anhidrīds savukārt veidojas kopā ar itakonskābes anhidrīdu, karsējot citronskābi. Kā starpprodukts rodas akonītskābe.

Īpašības

Mezakonskābe, tāpat kā strukturāli līdzīgā fumārskābe, nespēj veidot anhidrīdu.
Autoceļš P30

Vēsture

2017. gada janvārī tika izsludināts konkurss par autoceļa posma Cēsis-Ģūģeri (2,1-8,0km) pārbūvi. 2017. gada 14. augustā tika atklāts atjaunots ceļa posms no Brežģa kalna līdz Vecpiebalgai (38,0-49,0 km). Projekta ietvaros pārbūvēti 11 km uz reģionālā autoceļa Cēsis–Vecpiebalga–Madona.
Pektīnvielas

Pektīnvielas (no grieķu: πηκτικός (pēktikós) — 'sarecējis, sakupis') jeb recekļvielas ir kopējs apzīmējums polisaharīdiem protopektīnam, pektīnam un pektīnskābei, kas dabīgi veidojas un ir sastopami visos sauszemes augos, jo īpaši to augļos un ogās (piemēram, meža zemenēs, mežrozīšu augļos, dzērvenēs, upenēs, ābolos, citronos, apelsīnos u.c.), kā arī atsevišķu aļģu veidos. Pektīnvielas var būt gan ūdenī šķīstošas, gan nešķīstošas. Ūdenī šķīstošā pektīnviela pektīns atrodas šūnsulā un palīdz uzturēt šūnu turgoru, bet ūdenī nešķīstošā pektīnviela protopektīns kopā ar hemicelulozēm un celulozēm veido šūnapvalkus.

Bioķīmija

Augļiem, ogām un dārzeņiem nogatavojoties, fermenti (pektināze un pektīnesterāze) protopektīnu pakāpeniski hidrolizē pektīnā, tādējādi padarot plānākus šūnapvalkus un samazinot to stingrību. Tas padara augļus, ogas un dārzeņus mīkstākus un vieglāk sakožamus, tomēr audu samazinātās mehāniskās izturības dēļ tie vienlaikus arī kļūst uzņēmīgāki pret mehāniskiem bojājumiem un mikroorganismu iekļūšanu.

Ķīmiskā uzbūve

Pektīna molekulu virkni pamatā veido D-galakturonskābes atlikumi, kas savstarpēji saistījušies ar α-(1→4) glikozīdsaitēm. Vietām virknē arī ieslēgušies α-L-ramnopiranozes atlikumi, kas galakturonskābes atlikumiem piesaistījušies ar α-(1→2) glikozīdsaitēm. Savukārt, protopektīns ir pektīna polimēru komplekss.

Izmantojums

Augļu un ogu pektīnam skābju un cukura klātbūtnē (optimāli — 60% cukura, 1% organisko skābju, 0,5—1,5% pektīna un pH 3,1—3,5) piemīt recēšanas spēja, tāpēc tam pārtikas rūpniecībā ir liela nozīme džemu, želeju, marmelāžu u.c. recināto augļu un ogu produktu gatavošanā. Protopektīnam un pektīnskābei šāda recēšanas spēja nepiemīt, bet dārzeņu pektīns sarec ļoti vāji. Ja recinātos produktus gatavo no augļiem un ogām, kuros dabīgi nav vajadzīgā daudzuma pektīna un organisko skābju (piemēram, bumbieriem, ķiršiem un zemenēm), pektīnu un organiskās skābes var pievienot mākslīgi, piemēram, džema gadījumā gatavošanas laikā pieberot 0,2—0,4% citronskābes un recinātāju (piemēram, pektīna pulveri) vai izmantojot īpašu ievārījuma cukuru, kam jau iepriekš pievienots pektīns.
Pievienotās vērtības nodoklis

Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) ir patēriņa nodoklis, kas tiek iekļauts preces vai pakalpojuma cenā. Latvijā tā standartlikme ir 21%. Pastāv arī pievienotās vērtības nodokļa samazinātā likme, kas pašlaik ir 12%. To piemēro dažādām precēm un pakalpojumiem, tai skaitā dažādu preču piegādē, sabiedriskā transporta pakalpojumiem iekšzemē.
Pievienotās vērtības nodoklis jau parasti ir iekļauts preces vai pakalpojuma cenā. No pircēja viedokļa tas ir nodoklis par pirkuma cenu. No pārdevēja viedokļa tas ir produkta, pakalpojuma vai materiāla pievienotās vērtības nodoklis. Ražotājs nodod valdībai starpību starp ražošanas un izplatīšanas izmaksām, paturot naudas summu, kas ir tikusi samaksāta iepriekš kā PVN par izejvielām. PVN patiesais maksātājs ir gala patērētājs, kas preci vai pakalpojumu nepārdod tālāk vai pārdod to bez PVN.
Sita (stacija)

Vēsture

Stacija atklāta 1902. gadā kā līnijas Abrene—Sita galastacija, bet Pirmā pasaules kara laikā savienota ar Gulbeni. No stacijas bijuši izbūvēti vairāki šaursliežu atzarojumi (saskaņā ar dažām kartēm, viens atzars savienojis Situ ar Kalnienas staciju). Savukārt Aleksandropoles atzars 1934. gadā pagarināts līdz Rēzeknei (sk. dzelzceļa līnija Sita—Rēzekne).
Madrasi šahs

Madrasi šahs jeb Madrasi ir indiešu šaha problēmista Abdula Karvatkara 1979. gadā izgudrots šaha spēles variants. Tā nosaukumu izgudrotājs veltījis Indijas pilsētai Madrasu.
Madrasi šahu spēlē pēc tradicionālajiem šaha noteikumiem ar šādu papildinājumu, ja figūra (dāma, tornis, laidnis, zirdziņš, bandinieks) apdraud tā paša tipa pretējās krāsas figūru, tad tās viena otru paralizē, tas ir, tās nevar izdarīt gājienu, līdz ar to sist viena otru vai kādu citu figūru un apdraudēt (šahot) pretējās puses karali. Sišana garāmejot (en passant) ir izņēmums, jo uz pusgājienu paralizēts tiek bandinieks, kurš, spēlējot pēc tradicionāliem noteikumiem, varēja izdarīt sišanu garāmejot. Paralīzes noteikums parasti neattiecas uz karaļiem, tie tāpat kā tradicionālajā šahā nevar atrasties uz blakus lauciņiem. Madrasi spēles variantu, kurš attiecas arī uz karaļiem, sauc par Madrasi rex inclusive (saīsināti Madrasi RI)
Lai gan ir iespējams spēlēt šaha partijas pēc Madrasi šahs un Madrasi RI noteikumiem, tos galvenokārt izmantoto kā nosacījumu šaha kompozīcijā.
Hamburgas Svētā Miķeļa baznīca

Vēsture

Sākumā tā bija baznīca nabagiem, kuri dzīvoja pilsētas nomalē (Neustadt), bet vēlāk kļuva par galveno pilsētā. Baznīca ir pārbūvēta vairākas reizes. Pirmā baznīca uzcelta 1669. gadā, bet pilnībā nodegusi 1756. gadā.
Otrā baznīca sākta celt 1762. gadā un pilnībā pabeigta 1786. gadā. Šīs baznīcas forma saglabāta mūsdienās, kaut gan baznīca vairākas reizes pārbūvēta. Pirmoreiz pēc ugunsgrēka 1906. gadā, tad 1912. gadā, kā arī pēc bombardēšanām 1944. un 1945. gadā.
Knuts Skujenieks

Biogrāfija

Dzimis 1936. gada 5. septembrī Rīgā rakstnieka Emīla Skujenieka ģimenē. Bērnību pavadīja Bauskas apriņķa Kurmenes pagasta “Mūru” dzirnavās (tagadējā Vecumnieku novadā). 1942.-1948. gadā mācījās Mūru pamatskolā, 1949. gadā pabeidza Taurkalnes septiņgadīgo skolu. No 1949. līdz 1950. gadam mācījās Jaunjelgavas vidusskolā, no 1951. līdz 1954. gadam Rīgas 2. vidusskolā.
1954.-1956. gadā studēja LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē, 1956.-1961. gadā Maskavas Gorkija Literatūras institūtā.
1962. gada aprīlī viņu apcietināja un apsūdzēja par pretpadomju aģitāciju un propagandu un par neziņošanu par sarunu ar personu, kura stāstīja savas idejas par Latvijas atbrīvošanu. Notiesāts uz septiņiem gadiem stingra režīma kolonijā (Mordovijā, 1962.-1969. gads).
Pēc atgriešanās no izsūtījuma 1972. gadā viņu uzņēma LPSR Rakstnieku savienībā, 1978. gadā tika publicēta pirmā Skujenieka dzejoļu grāmata.
1989. gadā Skujenieku uzņēma Latvijas PEN klubā, tajā pašā gadā viņš kļuva par tā Rīgas nodaļas vadītāju.
1989. gada 6. jūnijā viņš tika reabilitēts.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas viņš 1991.-2003. gadā bija Latvijas Psoriāzes biedrības valdes priekšsēdis, 1992. gadā kļuva par Latvijas P.E.N. kluba priekšsēdi, organizācijai pārceļot centru no Stokholmas uz Rīgu. Pēc pārtraukuma (1995—1996) turpināja priekšsēža darbu līdz 2002. gadam.
Kopš 2003. gada brīvas profesijas pārstāvis bez sabiedriskiem pienākumiem.
Viņa darbi ir atdzejoti zviedru, ukraiņu, armēņu, lietuviešu, angļu, krievu un citās valodās. Skujenieka dzejoļu krājumi ir izdoti Zviedrijā, Ukrainā un Armēnijā.
Pats viņš ir atdzejojis no krievu, senebreju, ukraiņu, spāņu, grieķu, lietuviešu, maķedoniešu, somu, zviedru, dāņu un poļu valodas.
Subkontinents

Subkontinents ir liela daļa no kontinenta. Nepastāv universāla vienošanās par šī termina lietošanu, taču parasti subkontinentu no pārējā kontinenta nošķir, piemēram, kalnu grēda vai tektonisko plātņu robeža. Subkontinentus izdala arī pēc nozīmīgām kultūras atšķirībām. Visbiežāk teminu "subkontinents" lieto attiecībā uz Indijas subkontinentu, kas šai nozīmei lieliski atbilst gan no ģeoloģijas, gan arī no kultūras viedokļa.

Subkontinents ģeoloģijā un ģeogrāfijā

Plātņu tektonikā mazāka kontinentālā plātne, kas savienota ar lielu kontinentālu plātni ir subkontinents. Šādi var nodalīt, piemēram, Indijas subkontinentu, jo tas atrodas uz Indijas plātnes vai arī Arābijas subkontinentu, jo tas sauvkārt atrodas uz Arābijas plātnes.
Ģeogrāfiski Eiropu bieži dēvē par Eirāzijas subkontinentu, tā nodalās arī kultūras jomā. Austrāliju nereti dēvē par subkontinentu tās salīdzinoši mazākā izmēra dēļ. Arī pasaules lielāko salu Grenlandi paretam sauc par subkoninentu.
Ziemeļamerika un Dienvidamerika paretam tiek uzskatīti par Amerikas kontinenta diviem subkontinentiem, jo tās savieno tikai šaurs zemesšaurums.

Subkontinents kultūrā

Termins "Indijas subkontinents" tiek lietots arī kultūras un politikas nozīmē. Šajā reģionā ir daudzu valodu, atsevišķu kultūru un dažādas dabas ainavas, taču tam ir vienojošas pazīmes, kas to atšķir no pārējās pasaules. Nereti kontinenta apakšreģions, piemēram, Vidējie Austrumi vai Tuvie Austrumi arī tiek dēvēts par subkontinentu.
Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija

Vēsture

Kaut arī agrāk Rīgā darbojās Baltijas skolotāju seminārs (1870—1886) un Rīgas Skolotāju institūts (1922—1938), savus pirmsākumus RPIVA saistīja ar 1946. gadā nodibināto Rīgas Pirmsskolas darbinieku pedagoģisko skolu, kas darbojās 36. septiņgadīgās skolas telpās Avotu ielā 34, vēlāk tagadējā Stabu ielā 14 un Valdemāra ielā 32. 1957. gadā tā ieguva Rīgas Pedagoģiskās skolas nosaukumu, tai pievienoja Jelgavas Pedagoģisko skolu un Valmieras Pedagoģisko skolu. 1958. gadā Rīgas Pedagoģiskajā skolā tika atvērta fizkultūras skolotāju, praktisko darbu un rasēšanas skolotāju sagatavošanas grupa, kā arī dziedāšanas un muzikālās audzināšanas skolotāju nodaļa. 1967. gadā skolas vajadzībām tika nodotas telpas Brīvības ielā 72 un Kuģu ielā 11/13 Pārdaugavā. 1982. gadā skolā sāka darboties metodiskais kabinets un priekšmetu metodiskās komisijas matemātikā, dabaszinībās, literatūrā, pedagoģijas un mūzikas priekšmetos. 1987. gada 3. martā tika nodibināta Rīgas 2. pedagoģiskā skola, kas savu darbību uzsāka jaunuzceltā ēkā Imantas 7. līnijā Imantas mikrorajonā. 1992. gadā uz pedagoģiskās skolas bāzes tika izveidoti Rīgas un Imantas skolotāju institūti.
1994. gada 1. jūlijā ar LR MK 1994. gada 10. maija 206—r rīkojumu „Par Rīgas Skolotāju institūta un Imantas Skolotāju institūta reorganizāciju” izveidoja Rīgas Pedagoģijas augstskolu (RPA), 1995. gada 12. septembrī apstiprināja Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolas Satversmi un Juri Stabiņu rektora amatā. 
Pēc Jura Stabiņa atstādināšanas no amata 2004. gadā par rektori kļuva agrākā RPIVA zinātņu prorektore filoloģijas profesore Dace Markus, bet 2015. gadā agrākā RPIVA Inovāciju un attīstības prorektore bioloģijas doktore Daina Voita.
2009. gada 3. jūlijā stājās spēkā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijas Satversme.
2017. gada augustā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmiju pievienoja Latvijas Universitātei, uz laiku saglabājot esošās studiju programmas.
Aigars Krēsla

Biogrāfija

1995. gadā darbību sāka Valmieras mūzikas un atpūtas klubs Multiklubs, kluba vadībā bija Aigars Krēsla. Krēsla ir pirmais kas organizēja Valmieras rokfestivālu. 2001. gadā, bet vasarā Aigars pārdeva savas Multikluba īpašuma daļas.
Biruta (Lietuvas valdniece)

Leģenda

Pēc populāras leģendas, kas balstās Bihoveca hronikā, 14. gadsimtā Megavā ir bijusi pagānu svētvieta pakalna piekājē. Skaistā vaidelote Biruta svētnīcā esot rūpējusies par dievišķās uguns uzturēšanu. Lietuvas dižkungs Ķēstutis esot viņu iekārojis un atjājis uz sava zirga, lai paņemtu sev par sievu. Biruta neesot piekritusi un atbildējusi, ka ir apsolījusi dieviem sargāt savu jaunavību līdz pat dzīves beigām. Ķēstutis viņu paņēmis ar spēku un ar lielu godu aizvedis uz savu galvaspilsētu Traķos, kur ielūdzis savus brāļus uz lielām kāzām. Pēc Ķēstuta noslepkavošanas Biruta atgriezās Palangā un kalpoja dieviem līdz savai nāvei. Viņa apglabāta pakalnā, kas vēl tagad nes viņas vārdu.

Dzīvesgājums

Biruta dzimusi 1320. gados, kad Kursas dienviddaļa un Žemaitija bija nepārtrauktas karadarbības zona starp Vācu ordeni un Lietuvas valsti. Žemaišu karavadoņi centās saglabāt savu senču ticību un neatkarību no abām pusēm. Kursas zemi Megavu ar Palangu (Palanghen) jau 1253. gadā bija ieguvis Livonijas ordenis, taču 1259. gadā žemaiši uzvarēja ordeni Durbes kaujā 1260. gadā. Pēc Bihoveca hronikas ziņām Lietuvas troņmantnieks Ģedimins apprecējis kuršu kunga Vidmunda meitu Vidu, kas varēja notikt ap 1300. gadu.
Biruta kļuva par Ģedimina dēla Ķēstuta sievu pēc tam, kad viņš pēc tēva nāves 1341. gadā mantoja Žemaitijas, Trāķu un Grodņas novadus, un laulības ar Birutu stiprināja viņa attiecības ar žemaišiem. 1345. gada ziemā brāļi Aļģirds un Ķēstutis pieteica Livonijas ordenim arī mantojuma tiesības uz Zemgali.
Ap 1350. gadu Birutai piedzima dēli Vītauts un Zigmants.
1362. gada aprīlī Livonijas ordeņa mestrs Arnolds fon Fītinghofs uzbruka Kauņai un sagūstīja Ķēstuta dēlu Būtautu, kas 1365. gadā kristījās un tika iecelts par hercogu. Ķēstuta vecākā meita Miklause (Marija) 1375. gadā tika izprecināta Tveras kņazam Ivanam.
Pēc Aļģirda nāves 1377. gadā par dižkunigaiti kļuva viņa dēls Jagailis, bet Ķēstutis 1380. gadā sadumpojās un piespieda Jagaili atzīt viņu par Lietuvas dižkunigaiti. Tomēr 1383. gadā Jagailis ieslodzīja Ķēstuti un viņa dēlus Krēvas pilī, kur Ķēstutis tika nogalināts, bet Vītautam un Žigimantam izdevās bēgt un rast patvērumu pie Vācu ordeņa brāļiem. Iespējams, ka arī Birutai ir izdevies izglābties un aizbēgt uz ordeņa pakļautībā nonākušo Žemaitiju, kur mirusi 1389. gadā. 
1422. gadā noslēgtajā Melno ezera līgumā starp Ķēstuta un Birutas dēlu Vītautu Dižo un Vācu ordeni Palanga un Sventāja pārgāja Lietuvas īpašumā.
2005. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Dalībvalstis

Pusfinālā piedalās 25 valstis, bet finālā 24 valstis.
Tobruks

Uzbūve

Tobruks pēc būtības ir neliels dzelzsbetona bunkurs, kurš nosacīti sadalīts divās daļās. Augšējā daļā atrodas apmēram 80 cm plats apaļš vai oktagonāls atvērums. Tobruka apakšējā daļā atrodas telpa, kurā glabājās munīcija, pārtika, varēja tikt izvietota strēlnieku guļvieta. Sānu malā atrodas ieeja, iespējama arī neliela atvere krāsniņas skurstenim. Tobruka sienu biezums bija apmēram 40 cm. Viena, priekš MG tipa ložmetēja paredzēta tobruka izgatavošanai bija nepieciešami apmēram 11 m³ betona.

Nomenklatūra

Vācu militārajā nomenklatūrā tobruki tika apzīmēti kā Ringstände, Regelbau 58a-d vai Bauform 201-292. Vienkāršākie tobruki, kā Ringstände 58c-d bija bruņoti ar MG-42 vai MG-34 ložmetējiem. Bija tobruki, kuru augšdaļā atradās no tanka nomontēts tornis, kurš aizsargāja strēlnieku (Bauform 231-241).

Bruņojums

Tobruki varēja būt bruņoti ar dažāda veida ieročiem. Piemēram, Regelbau 58c-d bija bruņoti ar MG-34 vai MG-42 ložmetējiem. Tobruka augšdaļā bija iemontēta metāla aploce, uz kuras speciālā rāmī vai vienkārši tāpat varēja novietot ložmetēju. Ložmetējnieks varēja brīvi mainīt uguns virzienu, šaujot visos virzienos.
Bija speciāli tobruki ugunsmetējiem (bauform 216), nelieliem lielgabaliem (bauform 222), prettanku ieročiem (bauform 217), u.c.
Andris Gūtmanis

Dzīves gājums

Dzimis 1942. gada 21. decembrī, 1965. gadā beidzis Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas fakultāti kā inženieris tehnologs.

Politiskā darbība

Latvijas PSR laikā bijis PSKP biedrs (izstājies 1989. gadā). Bijis Valsts plāna komitejas priekšsēdētāja vietnieks. Atmodas gados iesaistījies Latvijas Tautas frontē.
Latvijas Republikas Ministru padomes laikā bija ekonomikas ministra vietnieks (1990—1991) un Ekonomisko reformu ministra vietnieks (1991—1992).
Pēc iepriekšējā satiksmes ministra Jāņa Janovska nāves autokatastrofā 1992. gada janvārī bija Latvijas Republikas satiksmes ministrs Ivara Godmaņa vadītajā Ministru padomē. 1993. gadā A. Gūtmanis bija apvienības "Latvijas Ceļš" dibinātāju skaitā, no tās saraksta ievēlēts 5. Saeimā (1993—1995). Saglabājis satiksmes ministra amatus divās sekojošajās valdībās: Valda Birkava Ministru kabinetā un Māra Gaiļa Ministru kabinetā.
1996. gadā dibinātās Latvijas transporta attīstības un izglītības asociācijas prezidents, valdes loceklis. Šai pašā gadā bija arī satiksmes ministra Viļa Krištopana padomnieks.
2007. gadā iecelts par Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras (LTRK) ģenerāldirektoru.
Piekūns skrien debesīs

"Piekūns skrien debesīs" ir grupas "Jauns Mēness" dziesma ar Ainara Mielava vārdiem, kas iekļauta 1991. gadā izdotajā grupas debijas albumā "Aizlaid šaubas negaisam līdz". 
Dziesma 1991. gada „Mikrofona aptaujā” tika atzīta par trešo populārāko dziesmu Latvijā.
Tā uzvarēja 1991. gada starptautiskajā Sopotas popmūzikas festivālā Polijā (Sopot '91) un Bregencas festivālā Austrijā (Bregenz '91). Andris Freidenfelds un Juris Garjāns izveidoja dziesmas videoklipu televīzijas kanālam MTV, kas nokļuva arī citu valstu mūzikas televīziju rotācijās.
2001. gadā to iekļāva grupas Kopoto ierakstu albumā, kas tika pārizdots CD formātā kā antoloģijas otrais disks.
2018. gadā "Piekūns skrien debesīs" ieguva 70. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Lūks Voltons

Spēlētāja karjera

2003. gada NBA draftā L. Voltonu ar kopējo 32. kārtas numuru otrajā kārtā izraudzījās Losandželosas "Lakers". "Lakers" sastāvā aizvadīja lielāko daļu spēlētāja karjeras (9 sezonas), divreiz kļūdams par NBA čempionu (2009, 2010). 2012. gada martā tika aizmainīts uz Klīvlendas "Cavaliers" kopā ar Džeisonu Kapono maiņas darījumā pret Ramonu Sešonu, Kristianu Ejengu un NBA drafta pirmās kārtas izvēles tiesībām. Nākamajā sezonā beidza spēlētāja karjeru.

Trenera karjera

Pirmo trenera pieredzi guvis koledžu basketbolā vēl aktīvas spēlētāja karjeras laikā, izmantojot 2011. gada NBA lokautu.
Pēc karjeras beigām kļuva par D Līgas komandas Losandželosas "D-Fenders" treneri. 2014. gadā pievienojās Goldensteitas "Warriors" treneru komandai un, būdams trenera asistents, 2015. gadā izcīnīja savu trešo NBA čempiontitulu — pirmo kā treneris. Nākamās sezonas sākumā L. Voltons aizvietoja komandas galveno treneri Stīvu Kerru, kuram bija veselības problēmas. Šajā laikā "Warriors" izcīnīja 16 uzvaras sezonas pirmajās 16 spēlēs, kas ir jauns NBA rekords.
Karamelizētā raķešdegviela

Karamelizētā raķešdegviela ir jaukta cietā raķešdegviela, ko plaši izmanto pirotehniskajās raķetēs un raķešu modeļos degvielas komponentu pieejamības un vieglās pagatavošanas dēļ. Par oksidētāju parasti izmanto kālija nitrātu. Degtspējīgā viela šajā raķešdegvielā visbiežāk ir parastais cukurs — saharoze. Karamelizētās raķešdegvielas komponenti un degšanas produkti ir samērā maztoksiski.
Maisījums, ko dēvē arī par "balto pulveri",  sastāv no 60% kālija nitrāta un 40% baltā cukura. Raķešdegvielu pagatavo, uzmanīgi karsējot maisījumu uz sausas pannas, līdz cukurs karamelizējas. Iegūto masu atdzesē un izmanto kā cieta agregātstāvokļa raķešu degvielu.  Tā deg ar lielu, kūpošu liesmu, tāpēc no tās var izgatavot arī improvizētas dūmu sveces. Ja maisījumu izšķīdina verdošā ūdenī un sagaida, līdz liekais ūdens ir iztvaikojis, tajā var iemērkt dziju un iegūt improvizētu lēni degošu degli pašgatavotām petardēm.
Cukura vietā var izmantot sorbītu, tad maisījums jākarsē daudz zemākā temperatūrā un pagatavošanas process ir mazāk bīstams. 
Karamelizētās raķešdegvielas īpatnējais impulss ir jūtami mazāks nekā lētiem nitrocelulozi saturošiem sastāviem, tādēļ šo degvielu rūpnieciski neražo.
Roberts De Niro

Biogrāfija

Dzimis jauktā itāliešu īru ģimenē. Tēvs bija abstraktā ekspresionisma gleznotājs. Trīspadsmit gadu vecumā De Niro iesaistījās etnisko itāliešu ielu bandā.
De Niro pirmā lielā loma bija 1969. gada Braiana De Palmas filmā The Wedding Party, bet vispārēju atzinību De Niro ieguva ar lomu Skorsēzes filmā "Bīstamās ielas" (Mean Streets, 1973). 1974. gadā saņēma savu pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvu par lomu filmā "Krusttēvs 2", otru saņēma 1980. gadā par lomu filmā "Satrakotais vērsis" (1980). Vēl šai balvai ticis nominēts par lomām filmās "Taksists" (1976), "Briežu mednieks" (1978), "Pamošanās" (1990), "Baiļu rags" (Cape Fear, 1991) un "Optimista stāsts" (2012). Par Džimija Konveja lomu 1990. gada filmā "Labie puiši" De Niro tika nominēts BAFTA kino balvai. Tāpat aktieris četras reizes ticis nominēts Zelta globusa balvai par lomām filmās "Ņujorka, Ņujorka" (New York, New York, 1977), "Pusnakts skrējiens" (Midnight Run; 1988), "Psihoanalīze gangsteru gaumē" (1999), "Iepazīsties, mani vecāki" (2000).