google/wiki40b huggingface dataset:
Stjuartu dinastija

Stjuarti (sākotnēji Steward, Stewart, kopš XVI gs. franciskotā versijā Stuart) bija Skotijas aristokrātu dzimta, kas valdīja Skotijas karalistē (1371.-1649. un 1660.-1707.), Anglijas karalistē (1603.-1649. un 1660.-1707.), Lielbritānijas karalistē (1707.-1714.).
Pirmais zināmais šīs dzimtas pārstāvis bija XI gs. Dolas (Dol de Bretagne) un Komburgas (Combourg) firsta senešals Flālds I (Flaald the Seneschal). Viņa mazdēls Flālds II bija Henrija I vasalis un cīņu biedrs. Flālda brālis Viljams (baron Sir William d'Aubigny) tika iecelts par Arundelas grāfu (Earl of Arundel) un kļuva par Fitzalanu (Fitz-Alan) dzimtas aizsācēju. Flālda II mazdēls Volters (Walter the Steward, miris 1177.) Skotijas karalisti pārņēmušajā juku laikā atbalstīja valdnieci Matildi, un tika iecelts par Skotijas senešalu, t.i. pārvaldnieku - Augsto lordu stjuartu (Lord High Steward). Tā kā arī viņa pēcnācēji kļuva par lordiem stjuartiem, šis amata nosaukums pamazām kļuva par konkrētās dzimtas apzīmējumu. Sestais lords stjuarts Volters (Walter Stewart) aprecēja Skotijas karaļa Roberta I Brūsa meitu Margaritu (Marjorie Bruce or Margaret de Bruce), savukārt viņu dēls Roberts pēc sava tēvoča Dāvida II Brusa (David II of Scotland) nāves mantoja Skotijas karalistes troni.
Ville Nieminens

Karjera

Karjeru uzsācis 1994. gadā Somijas līgas klubā Tamperes "Tappara". 1997. gadā uzsācis spēlēt Ziemeļamerikā. 1997. gada NHL draftā viņu Kolorādo "Avalanche" izraudzījās trešajā kārtā ar kopējo 78. kārtas numuru. Pirmās trīs sezonas aizvadījis AHL klubā Heršijas "Bears", NHL debitējis 1999.—2000. gada sezonā "Avalanche" sastāvā. 2000.—2001. gada sezonā bija Stenlija kausa ieguvējs ar "Avalanche". Vēlāk spēlējis vairāku citu NHL klubu sastāvā: Pitsburgas "Penguins", Čikāgas "Blackhawks", Kalgari "Flames", Ņujorkas "Rangers", Sanhosē "Sharks" un Sentluisas "Blues". NHL lokauta laikā spēlēja "Tappara" sastāvā, šīs vienības sastāvā arī spēlēja laikā no 2008. līdz 2010. gadam. 2007.—2008. gada sezonu somu hokejists aizvadīja Zviedrijas kluba Malmes "Redhawks" sastāvā.
2010.—2011. gada sezonu viņš uzsāka KHL karjeru, sezonu aizvadot Novosibirskas "Sibirj" sastāvā. 2011.—2012. gada sezonu viņš uzsāka Ņižņekamskas "Ņeftehimik" sastāvā, taču novembra sākumā parakstījis līgumu ar Rīgas "Dinamo" vienību. Taču īsi pirms 2012. gada sākuma hokejists pameta "Dinamo".
2012. gadā hokejists atgriezās Tamperes "Tappara" rindās, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2014.—15. gada sezonu aizvadīja Raumas "Lukko" rindās, taču tad noslēdza profesionāļa karjeru.

Izlases karjera

Somijas izlases sastāvā spēlējis 1997. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2002. un 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kā arī 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. 2004. gada Pasaules kausa izcīņā un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs tika izcīnīta sudraba medaļa.
2006. gada ziemas olimpiskās spēles

Spēļu rīkošanas vietas izvēle

Turīna par 20. ziemas olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1999. gadā IOC 109. sesijā Seulā, Dienvidkorejā, pārspējot Šveices pilsētu Sjonu. Uz rīkošanu pretendēja, bet līdz galīgajam balsojumam nenokļuva arī Helsinki (Somija), Poprada (Slovākija), Zakopane (Polija) un Klāgenfurte (Austrija).
Menta (stacija)

Stacijas vēsture

Otrā pasaules kara laikā te tika iekārtots izmaiņas punkts. Stacija atrodas liela mežu masīva vidū, apkārtnē nav nevienas apdzīvotas vietas. Apvienota dzelzceļnieku dzīvojamā un stacijas ēka tika uzbūvēta 1965. gadā.
Stacija slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu pasažieru satiksmei, 2000. gadā.
Staņislavs Čistovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Čistovs uzsāka 1998. gadā, kad, spēlējot Čeļabinskas "Traktor" otrajā sastāvā, debitēja Krievijas Pirmajā līgā. Tiesa, jau nākamajā sezonā Omskas "Avangard" rindās Čistovs aizvadīja arī savas pirmās Krievijas Superlīgas spēles. 2011. gada NHL draftā ar augsto kopējo 5. numuru Čistovu izvēlējās Anahaimas "Mighty Ducks" vienība, taču uz Anahaimu spēlētājs devās vien 2002. gada vasarā.
2002.—03. sezonā Čistovs debitēja "Mighty Ducks" sastāvā, 79 spēlēs atzīmējoties ar 30 rezultativitātes punktiem. 2003.—04. sezonā Staņislavs savu spēles laiku dalīja starp NHL un AHL. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Čistovs turpināja spēlēt AHL, taču 2005.—06. sezonu aizvadīja Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā. 2006.—07. sezonā Čistovs bija atgriezies Ziemeļamerikā, kur, pēc pāris "Ducks" rindās aizvadītām spēlēm, nonāca Bostonas "Bruins" organizācijā, kluba sastāvā aizvadot atlikušo sezonu.
2007. gada vasarā Čistovs pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, sezonas gaitā gan līgumu ar klubu laužot. No 2008. līdz 2010. gadam Čistovs spēlēja Magņitogorskas "Metallurg" rindās. 2012.—13. gada sezonā, spēlējot Čeļabinskas "Traktor" rindās, Čistovs kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo".
Antero Nītimeki

Spēlētāja karjera

Kopā ar Somijas izlasi izcīnījis sudraba medaļu 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, bronzas medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs un bronzas medaļu 2006. gada Pasaules čempionātā. 2006. gada Olimpiskajās spēlēs viņš tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Jasmīnas stāsts

Sižets

Filmas galvenā varone Jasmīna (Keita Blanšeta) ir Ņujorkas augstāko aprindu dāma. Viņas dzīvē notikušas pārmaiņas, kā rezultātā viņa dodas pie savas ne tik bagātās māsas Džindžeras (Sallija Hokinsa). Jasmīnas vīrs Hels (Aleks Boldvins) bijis veiksmīgs biznesmenis, bet pieķerts krāpšanā un cietumā izdarījis pašnāvību. No Hela afērām cietusi arī Džindžera ar vīru Ogiju (Endrū Daiss Klejs), jo viņi pirms kāda laika tieši Helam uzticēja savu lielo loterijas laimestu ieguldīt biznesā. Džindžera Jasmīnu nevaino par to, bet Ogijs gan. Tagad nu Jasmīnai nākas dzīvot pie māsas ģimenes, jo naudas vairs nav. Jasmīna māsas vīru uzskata par neveiksminieku, kas neko nav sasniedzis, mudina māsu atrast labāku partneri. Džindžera un Ogijs sastrīdas un izšķiras, un Džindžera sāk tikties ar mehāniķi Chili (Bobijs Kanavale), kas Jasmīnas vērtējumā atkal nav nekāds labais variants.
Jasmīnai ir grūti pieņemt savu jauno statusu, viņa visu laiku dzīvo atmiņās par bijušo bagātību. Profesijas viņai nav, bet viņa iedomājas, ka varētu kļūt par interjera dizaineri, un sāk apmeklēt datorkursus. Viņa iekārtojas darbā pie zobārsta, bet drīz vien aiziet no darba, jo zobārsts viņai uzmācas. Pēc kāda laika kādā saviesīgā pasākumā Jasmīna iepazīstas ar bagātu atraitni Dvaitu (Pīters Sarsgārds), kurš pamana viņas izkoptās manieres un stilu. Viņam Jasmīna nopietni iepatīkas, viņš gatavojas viņu bildināt. Bet tad nejauši viņi satiek Ogiju, kas izsaka pārmetumus Jasmīnai un pasaka, ka netālu strādā viņas mirušā vīra dēls Denijs, kas bija aizgājis no mājām. Dvaits no Ogija uzzina par bijušā vīra afērām un pašnāvību cietumā. Dvaitu sadusmo tas, ka Jasmīna viņam visu to noslēpusi. Viņš gatavojas politiķa karjerai un nevar atļauties precēt sievieti ar nelabvēlīgu laulību pagātnē. Dvaits pasaka, ka viņu attiecības ir beigušās. Jasmīna ir satriekta. Viņa uzmeklē Deniju, bet tas negrib neko par viņu zināt. Denijs nevar piedot Jasmīnai, ka tieši viņa informēja FIB par Hela afērām. Jasmīna atceras, kā Hels viņu krāpa un gatavojās pamest jaunas meitenes dēļ. Dusmās un izmisumā, cenšoties Helu aizkavēt, viņa piezvanīja uz FIB, kas arī izraisīja visu turpmākos traģiskos notikumus, kā rezultātā viņa ir palikusi bez iztikas līdzekļiem.
Jasmīna iet atpakaļ pie māsas, kura ir salabusi ar savu draugu Chili. Jasmīna nesaka māsai patiesību, bet melo, ka gatavojas precēties ar Dvaitu, un izvācas no māsas dzīvokļa. Filma beidzas ar kadru, kur Jasmīna sēž parkā uz soliņa, pilnīgi iegrimusi savās atmiņās un nekontrolēti runā pati ar sevi.
Voldemārs Rolāns

Biogrāfija

Voldemārs Rolāns 1924. gadā pabeidza pamatskolu. Ar cīņas sportu sāka nodarboties 1929. gadā sporta klubā "Tallinna sport". 1932. gadā pirmoreiz izcīnīja Igaunijas čempiona nosaukumu brīvajā cīņā. Pēc tam viņš šo titulu ieguva vēl septiņas reizes (1934, 1936—1940, 1945). Arī grieķu-romiešu cīņā Igaunijas čempiona godā Rolāns bija astoņas reizes (1935—1938, 1940—1942, 1945). Lai gan 1936. gadā viņš kļuva par Igaunijas čempionu abos cīņas veidos, uz 1936. gada vasaras olimpiskām spēlēm tika aizsūtīts Voldemārs Megi. 1937. gadā Rolāns atkal uzvarēja Igaunijas čempionātā brīvajā cīņā 8. janvārī Tartu un grieķu-romiešu cīņā 6.—7. martā Vīlandē. 16.—17. martā Tallinā notika sacīkstes grieķu-romiešu cīņā starp Igaunijas un Somijas valstsvienību A un B izlasēm. Tajās uzvaras izcīnīja abu izlašu vidējā svara cīkstoņi V. Megi (A izlase) un V. Rolāns (B izlase) un konkurence uz vietu valstsvienībā starp viņiem turpinājās. Abi cīkstoņi devās uz Eiropas čempionātu Parīzē un jau pēc tur pieņemtā lēmuma, čempionātā piedalījās Megi.
1938. gadā cīkstoņiem galvenās sacensības bija 1938. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā Tallinā. Šoreiz vieglajā svarā Igauniju pārstāvēja Rolāns. Viņš uzvarēja trīs cīņās, zaudēja divas un izcīnīja bronzas medaļu. 1938. gada 14. novembrī Tallinā Igaunijas un Vācijas valstsvienību sacīkstēs grieķu-romiešu cīņā Rolāns guva minimālu uzvaru (2:1) pret Šveikertu, veicinot Igaunijas uzvaru ar 5:2.  
1939. gada 20. janvārī Berlīnē notika revanša mačs Vācija—Igaunija, kurā Šveikerts pret Rolānu guva uzvaru jau 28 sekundē. Igauņu cīkstoņi uzskatīja, ka Rolāna pleci pēc metiena nav skāruši grīdu, un iesniedza protestu, bet tiesneši pēc apspriedes to noraidīja. Gada turpinājumā Rolāns valstsvienību sacīkstēs guva uzvaras: 26. janvārī uzvarēja čehu cīkstoni J. Hamplu, 28. februārī — latviešu cīkstoni G. Ozoliņu, marta beigās somu A. Pikusāri. Eiropas čempionātā 25.—28. aprīlī Oslo Rolāns ieguva 4. vietu 11 vīru konkurencē. 1. vietā bija Johansons (Zviedrija), otrā — Šveikerts un trešā — Pikusāri. 14.—15. oktobrī Rīgā risinājās sporta kluba "Rīga ASK" 20 gadu jubilejas sacīkstes grieķu-romiešu cīņā, kurās ņēma dalību arī igauņu cīkstoņi. Vidējā svarā startēja arī Rolāns. Finālcīņā pār viņu G.Ozoliņš guva plecu uzvaru.
1940. gada 2.—3. martā Rolāns uzvarēja vēl brīvās Igaunijas grieķu-romiešu čempionātā, bet gada beigās anektētās Igaunijas brīvās cīņas čempionātā. 1941. gadā viņš uzvarēja visas cīņas Igaunijas cīkstoņu mačos ar Gruzijas, Azerbaidžānas, Maskavas un Latvijas cīkstoņiem.
1945. gada PSRS komandu meistarsacīkstēs franču (grieķu-romiešu) cīņā Igaunija izcīnīja 2. vietu, fināla cīņā zaudējot Maskavai ar 3:4. No igauņu cīkstoņiem uzvarēja Kaubi, Rolāns un Kotkass.   
1946. gada PSRS komandu meistarsacīkstēs, kas notika no 21. līdz 24. decembrim Rīgā, Igaunijas cīkstoņi ieguva 3. vietu (1. — Maskava, 2. — KPFSR). Komandas sastāvā bija  arī Rolāns, kas pusfinālā zaudēja Maskavas komandas dalībniekam Koberidzem, bet cīņā par trešo vietu uzvarēja Ukrainas komandas cīkstoni Karpinski. 1947. gadā PSRS čempionātā Rolāns pussmagajā svarā palika  5. vietā.
Esi sveicināta, Marija

Esi sveicināta, Marija (latīņu: Ave Maria) ir katoļu lūgšana, kas veltīta Jaunavai Marijai, Jēzus Kristus mātei. Liela daļa no lūgšanas nāk no Lūkas evaņģēlija, lai gan tai ir daži papildinājumi no 13. gadsimta. Šī lūgšana ir daļa no rožukroņa.
Eļgigitgins

Izpētes vēsture

Meteorīta krāteris izveidojies pirms aptuveni 3,6 miljoniem gadu, krātera diametrs ap 18 km. Ezera diametrs — 15 km. Vislabāk saglabājies tik liela izmēra meteorīta krāteris uz Zemes. Pastāv arī iespēja, ka ezers izveidojies senā vulkāna krāterī. Pirmais ezeru aprakstījis Sergejs Obručevs 1930. gados, dēvējot to par Eļgidhinu (Эльгыдхын).
1950. gados vispārējus ezera pētījumus veica Anadiras sasaluma stacijas speciālisti. 1980.—1990. gados ezeru pētīja vairākas Ziemeļaustrumu kompleksā zinātniskās izpētes institūta (Magadana) ekspedīcijas, tika publicēts liels skaits zinātnisko rakstu un grāmatu. 1998., 2000., 2003. gados ezeru pētīja starptautiskas (Vācija, ASV, Krievija) ekspedīcijas. Ar ASV un Vācijas finansējumu tiek veikts starptautisks projekts "Eļgigitgina ezera paleoklimats".

Zinātniskā nozīme

Zinātnei ezers ir jo īpaši interesants tāpēc, ka to nekad nav klājis ledājs un ezera gultnē ne brīdi nav pārtraukta nogulumu slāņa veidošanās. Eļgigitgina gultni klāj līdz 500 metrus biezs nogulumu slānis, kas sevī glabā unikālu informāciju par klimata izmaiņām. 1998. gadā Aļaskas universitātes speciālisti ezera gultnē veiksmīgi ieguva paraugus, kas dod informāciju par pēdējo 400 000 gadu klimatiskajiem apstākļiem.
Iepirkšanās centrs "Olimpia"

Sabiedriskais transports

Līdz iepirkšanās centram "Olimpia" var nokļūt ar 13., 37., 41., 53. un 57. maršruta autobusu vai 5., 12. un 25. maršruta trolejbusu. Pietura "Ķīpsala" abos virzienos.
Fidži lori

Izskats

Ķermeņa garums 20 cm, svars 75—85 grami.
Sugai raksturīgs vāji izteikts dzimumu dimorfisms. Tēviņiem zilgani melna galvas priekšpuse un virspuse. Vaigi, rīkle, krūtis un vēdera augšējā daļa spilgti sarkana. Pakausis dzeltenīgi zaļš un sarkans, tā spalvas iegarenākas. Spārni, mugura un astes spalvas zaļas. Pavēdere un apspalvojums ap kājām tumši zils.
Mātītēm galvas virspuse gaišāka, kas pakauša virzienā iegūst zaļganu nokrāsu.

Izplatība

Apdzīvo Fidži lielākās salas, kā arī dienvidaustrumu virzienā līdz Lakebas un Oneatas salām Lau arhipelāgā. Fosilijas liecina par sugas kādreizējo klātbūtni Tongā — salu grupā uz dienvidaustrumiem no Fidži, taču cilvēku darbības rezultātā izzuda no turienes pirms daudziem gadsimtiem.
Sastopams galvenokārt tropu zemieņu lietus mežos, taču piemērojies dzīvei pilsētās un sastopams arī Suvā — Fidži galvaspilsētā un valsts lielākajā pilsētā. Laiku pa laikam apmeklē dārzus un kokospalmu plantācijas.

Uzvedība un barība

Parasti dzīvo pāros vai nelielās grupās.
Pārtiek no augļiem, nektāra, ziediem un sēklām. Priekšroku dod kokospalmu, Indijas koraļkoku (Erythrina variegata) un invazīvā Āfrikas tulpjkoka (Spathodea campanulata) ziediem, kā arī kultivētā mango augļiem.

Ligzdošana

Ligzdo koku dobumos vai uz celmiem. Perējumā parasti divas olas. Perēšanas ilgums 28—30 dienas. Jaunie putni apaug ar spalvām apmēram 9 nedēļu vecumā.
Mihailo Lomonosov

Projekta vēsture

Projektu Lomonosov Maskavas valsts universitāte sāka attīstīt 2000. gadu vidū. Tā galvenais instruments TUS būtu inovatīvs septiņu segmentu fresnela spogulis, ar kuru varētu uztvert ultravioleto starojumu. Pēc sākotnējā plāna TUS bija paredzēts uzstādīt mikropavadonī MKA, kuru izgatavotu CSKB Progress.
2009. gadā TUS uzstādīšanai izvēlējās Kanopus-V platformu, ar kuru varēja nodrošināt precīzāku stabilizāciju. Pavadoni bija paredzēts palaist 2010. gada aprīlī ar nesējraķeti Rokot. Tas tika nosaukts par MVL-300 (Mihail Vasiljevič Lomonosov 300), jo 2011. gadā Mihailam Lomonosovam tika svinēta 300 gadu jubileja. Jaunā platforma ļāva uzstādīt papildu instrumentus, un tā palaišana aizkavējās.
2012. gadā nolemts Mihailo Lomonosov palaist nesējraķetes Sojuz-2.1v otrajā lidojumā 2013. gada pirmajā pusē. Tika piešķirts finansējums pavadoņa uzlabošanai, un tas nebija gatavs līdz 2013. gada vidum. 2014. gadā Mihailo Lomonosov palaišanu nolemts veikt pirmajā startā no jaunā kosmodroma Vostočnij ar nesējraķeti Sojuz-2.1a/Volga.

Lidojuma gaita

Mihailo Lomonosov startēja 2016. gada 28. aprīlī 02:01 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a/Volga no kosmodroma Vostočnij. Kopā ar to tika palaisti arī pavadoņi Aist-2D, SamSat-218.
2018. gada 30. jūnijā tika paziņots, ka zinātniskā aparatūra ir sabojājusies. Mēģinājumi atjaunot zinātniskās aparatūras darbību bija neveiksmīgi, lai gan sakari ar pavadoni tiek uzturēti.
Pujatu ezers

Makrofīti

Platlapu vilkvālītes, ežgalvītes, kosas, kalmes, niedres, parīss, velnarutki, grīšļi, cirvenes, lēpes, sīkās lēpes, ūdensrozes, skaujošās glīvenes, hāras, elši, elodejas un pūslenes.
Viktorijas

Atklāšanas vēsture

Zinātnei viktorijas 1801. gadā atklāja čehu izcelsmes botāniķis un dabas pētnieks Tadeašs Hajeks. Savā ziņojumā spāņu gubernatoram Bolīvijā par floras pētījumiem Hašeks pieminēja, ka Mamores upē pirmo reizi redzējis viktorijas.
Franču botāniķis Aimē Bonplands novēroja viktorijas 1819. un 1825. gadā Korrjentesā un ar pilnu auga aprakstu aizsūtīja tā sēklas uz Franciju. 1832. gadā vācu botāniķis, zoologs un pētnieks Eduards Poepigs savā atskaitē viktorijām piešķīra latīņu nosaukumu Euryale amazonica, iedalot tās vienā ģintī ar Āzijas sugu Euryale ferox.
Pētnieks no Anglijas Roberts Šomburgs 1836. gadā atklāja viktorijas Berbises upē tagadējā Gajānā un savāktos sugas eksemplārus aizsūtīja mājup uz Eiropu. Ģinti Victoria ieviesa un karalisko viktoriju 1837. gadā aprakstīja angļu botāniķis, dārznieks un orhideju pētnieks Džons Lindlejs. 1840. gadā franču dabas pētnieks Alside Ornbignijs vienā no savām daudzajām ekspedīcijām Bolīvijā atklāja un aprakstīja pēc izmēriem mazāku viktoriju sugu Victoria cruziana.
Sākotnēji mēģinājumi kultivēt viktorijas bija neveiksmīgi. Pirmie stādi izplauka Kjū dārzā 1849. gada 8. novembrī no sēklām, kuras uz Angliju aizsūtīja ar saldūdeni pildītās pudelēs. Sēklas no šiem augiem tika izplatītas daudzviet Eiropā, Āzijā un Amerikā.
1886. gadā Ņūdžersijā uzziedēja viktorijas no Paras atsūtītām sēklām, kuru ziedi nedaudz atšķīrās no citiem karaliskās viktorijas ziediem. Tie bija garāki, ar viļņojošu maliņu un ieguva nosaukumu Victoria regia var. Randii. Šī forma ir zudusi un arī savvaļā vairs netika atklāta.

Apraksts

Apaļveida milzīgo lapu diametrs retumis pārsniedz 2,5 m, to maliņa ir uzlocīta, garais kāts iesniedzas līdz ūdeņu dubļiem un nostiprinās ūdenstilpes dibenā. Lapu virspusi klāj vaskota kārtiņa, kas novērš ūdeni. Lejasdaļa ir purpursārta, ar ribainu dzīslojumu, klāta daudziem dzeloņiem. Ribu platums 5 cm, augstums 6 cm, un spēcīgās ribas nodrošina lapām izturība un pasargā tās no salūšanas. Dzeloņi, iespējams, pasargā lapu no augēdājām zivīm un lamantīniem.
Viktorijas ziedi nozied ļoti strauji. Tie atplaukst naktī, bet nākamajā dienā ap pusdienas laiku aizveras, lai pievakarē, iestājoties krēslai, atvērtos otrreiz un nākamajā rītā nogrimtu ūdenī briedināt sēklas. Ziedi jau pēcpusdienā un vakarā pirms izplaukšanas izplata ananasiem līdzīgu smaržu. Zieds pirmajā naktī ir milzīgs un balts, to diametrs 25–35 cm. Nākamajā naktī Paranas viktorijai ziedi kļūst liegi sārti, savukārt karaliskās viktorijas ziedu krāsa variē no sārtas līdz spilgti sarkanai atkarībā no īpatņa.
Hīms

Hīms jeb himuss (grieķu: χυμός (hymos) — 'sula') ir kuņģa un tievās zarnas pusšķidrais vai šķidrais saturs, kas sastāv no daļēji sagremotas pārtikas, kuņģa un zarnu gremošanas sulām, dziedzeru sekrētiem, žults, zarnu epitēlija šūnām un mikroorganismiem. 
Hīms formējas kuņģī tā motorā un sekretorā darbībā. Kad tā konsistence kļūst līdzīga šķidrai putriņai, hīms caur kuņģa vārtnieka sfinkteru nonāk divpadsmitpirkstu zarnā. Visātrāk no kuņģa evakuējas ar ogļhidrātiem bagāta barība, olbaltumvielas saturoši produkti zarnās nonāk lēnāk. Vislēnāk kuņģī tiek pārstrādāti taukus saturoši produkti. 
Divpadsmitpirkstu zarnā skābais kuņģa hīms tiek neitralizēts un kļūst par duodenālo hīmu. Tas notiek 14—16 sekunžu laikā, iedarbojoties žults, kā arī divpadsmitpirkstu zarnas un aizkuņģa dziedzera sekrētu bikarbonātiem. Kuņģa proteolītiskie fermenti tiek inaktivēti un sāk darboties aizkuņģa dziedzera fermenti. Tālākā barības sagremošana notiek tievajā zarnā.
Kad hīms caur ileocekālo vārstu nonāk aklajā zarnā un tālāk resnajā zarnā, no tā tiek uzsūkts ūdens un hīms pamazām pārveidojas par izkārnījumu masām. No 0,5 līdz 4 litriem hīma, kas katru dienu nonāk resnajā zarnā, veidojas 150—200 g fekāliju.
SD Eibar

Vēsture

Klubs tika dibināts 1940. gada 30. novembrī, apvienojoties 2 klubiem Deportivo Gallo un  Unión Deportiva Eibarresa. Kopš 1943.–1944. gada sezonas sāka regulāru dalību futbola turnīros un 1950. gadā, uzvarot reģionālajā līgā, iekļuva Spānijas čempionāta Trešajā divīzijā. Klubs spēlēja zemākajās Spānijas līgās līdz 2014. gadam, kad uzvarēja Otrajā divīzijā un pirmo reizi vēsturē ieguva tiesības spēlēt Pirmajā divīzijā. Savā debijas sezonā (2014.–2015.) komanda ieguva 18. vietu, kas nozīmēja atgriešanos līgu zemāk. Taču 13. vietā esošā Elche CF par finansiālo saistību neizpildi tika nosūtīta līgu zemāk, kas ļāva Eibar saglabāt vietu augstākajā līgā.
Ronova pie Doubravas

Vēsture

Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1307. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Juris Zariņš (arheologs)

Dzīvesgājums

Dzimis 1945. gadā Otrā pasaules kara bēgļu ģimenē Vācijā, ap 1950. gadu kopā ar vecākiem pārcēlies uz ASV, kur 1963. gadā beidza Linkolnas vidusskolu un 1967. gadā Nebraskas Universitāti. Piedalījās Vjetnamas karā.
1974. gadā Čikāgas Universitātē aizstāvēja doktora grādu arheoloģijā un strādāja par arheoloģijas konsultantu Sauda Arābijas karalistē. No 1978. gada bija Misūri Štata Universitātes profesors socioloģijas un arheoloģijas departamentā. Par viņa pētījumu augsto kvalitāti 1988. gadā universitāte viņam piešķīra zinātniskās ekselences balvu (‘’Excellence in Research Award’’). 1992. gadā Zariņš vadīja izrakumus Omānas teritorijā, lai atrastu Ptolemaja pieminētās teiksmainās Ubaras zemes atrašanās vietu. Ar kosmisko pavadoņu ‘’LANDSAT’’ izdarīto fotouzņēmumu palīdzību viņš centās pierādīt savu hipotēzi par to, ka tagad tuksnešainajā jūras piekrastē pirms apmēram 8000 gadiem atradies arī Vecajā Derībā pieminētais Ēdenes dārzs mūsdienu Tigras un Eifratas upju satecē, kas tagad atrodas zem ūdens Persijas līča ziemeļu galā.
Baltijas Tehniskā augstskola

Baltijas Tehniskā augstskola (vācu: Baltische Technische Hochschule) bija tehniskā augstskola Rīgā, kas darbojās 1918. un 1919. gadā.
Augstskolu uz pirmskara Rīgas Politehniskā institūta bāzes nodibināja pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un Baltijas hercogistes suverenitātes atzīšanas 1918. gada 22. septembrī. Augstskolas rektors bija Voldemārs fon Knīrīms, kas Latvijas brīvības cīņu laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju.
Latvijas Sociālistiskās Padomju Republikas pastāvēšanas laikā ar Pētera Stučkas parakstītu dekrētu 1919. gada 8. februārī Baltijas Tehnisko augstskolu likvidēja un izveidoja Latvijas Augstskolu profesora Paula Valdena vadībā. 
Pēc Rīgas ieņemšanas 1919. gada maijā atkal uz īsu laiku atjaunoja Baltijas Tehnisko augstskolu.
Pēc Strazdumuižas pamiera 1919. gada jūlijā Latvijas Pagaidu valdība Baltijas Tehnisko augstskolu slēdza un  28. septembrī atklāja kā  Latvijas Augstskolu, ko 1923. gada 28. martā pārdēvēja par Latvijas Universitāti.
Rosenrot (singls)

Videoklips

Videoklipā grupas dalībnieki parādīti ka dažādu konfesiju ceļojošie mūki. Kādā no ciemiem Tils Lindemans iemīlas vietējā meitenē. Pēc viņas lūguma viņš ieiet viņas mājā un nogalina meitenes vecākus, par ko ciema iedzīvotāji mūku smagi piekauj.
Bokss

Profesionālais bokss

Profesionālais bokss parādījās 20. gadsimta sākumā, kad bokss pakāpeniski kļuva par leģitīmu, regulētu un sankcionētu sporta veidu. Profesionālajā boksā sportisti sacenšas par atalgojumu, kas attiecīgi pēc līguma noteikumiem tiek sadalīts starp bokseriem. Atšķirībā no amatieru boksa, profesionālajā boksā netiek izmantotas aizsargķiveres. Tam ir arī lielāka piekrišana no skatītājiem nekā amatieru boksam.
Profesionālajā boksā cīņā notiek 12 vai vairāk raundos pa trijām minūtēm. Cīņā uzvar bokseris, kurš pretinieku ir savainojis līdz tādai stadijai, ka ievainotais vairs nevar turpināt cīņu, ja pretinieks ir nokautēts un nespēj piecelties 10 sekunžu laikā, vai arī, ja pretinieks ir pārkāpis noteikumus.
Dažās valstīs, piemēram, Irānā un Ziemeļkorejā, profesionālais bokss ir aizliegts ar likumu.

Amatieru bokss

Amatieru boksa sacensības notiek Olimpiskajās spēlēs, Sadraudzības spēlēs un citās sacensībās, kuras atzīst kāda no amatieru boksa asociācijām. Amatieru boksa cīņa parasti notiek 3 (retāk 4) raundos pa trijām minūtēm katrā. Līdz 2009. gadam raunda ilgums bija divas minūtes, toties bija četri raundi.

Bokss Olimpiskajās spēlēs

Bokss Olimpisko spēļu programmā ir iekļauts kopš 1904. gada Olimpiskajām spēlēm. Bokss netika iekļauts 1912. gada Olimpiskajās spēlēs, jo tajā laikā Zviedrijā, kur notika spēles, šis sporta veids bija aizliegts ar likumu. Līdz 2008. gada Olimpiskajām spēlēm boksā sacentās tikai vīrieši, bet sākot ar 2012. gada spēlēm boksā medaļas sadalīja arī sievietes. Bokss ir viens no diviem sporta veidiem (otrs ir cīņas sports), kurā Olimpiskajās spēlēs drīkst piedalīties tikai amatieri.
Olimpiskajās spēlēs abi bokseri, kas zaudējuši cīņu pusfinālā, saņem bronzas medaļu.