google/wiki40b huggingface dataset:
Ceļa pārvads

Ceļa pārvads ir mākslīga inženiertehniskā būve divu vai vairāku ceļu krustojumam atšķirīgos līmeņos. Ceļu pārvads novērš viena līmeņa krustojumu un pārbrauktuvju negatīvos faktorus. Var būt gan autoceļa pārvadi, gan dzelzceļa pārvadi, gan gājēju ceļa pārvadi, gan veloceļa pārvadi. Viena ceļu šķērsojummezgla robežās var būt vairāki ceļa pārvadi; tie var būt taisni, liekti vai vairākos virzienos izlocīti. Ceļa pārvada apakšas konstrukcijai jābūt 4,55 metru augstumā virs šķērsojamās brauktuves, bet konstrukcijām virs dzelzceļa līnijām nepieciešams nodrošināt būvju tuvinājuma gabarīta izmērus. Ceļu pārvadam var būt šādi līmeņi: augšējais, apakšējais vai vidējais (trīslīmeņu pārvadā) līmenis. Atkarībā par kuru konkrētu konstrukciju (dzelzceļš, autoceļš, gājēju ceļš, veloceļš) ir runa, attiecīgi dēvē par dzelzceļa pārvadu, autoceļa pārvadu, gājēju pārvadu vai velopārvadu.
Jebkura ceļu pārvada ceļu var vienkārši dēvēt par ceļa pārvadu kā tādu, pieminot vien konkrētas vietas dislokāciju. Zemākā līmeņa (pirmais līmenis) ceļu pārvada ceļu uz zemes klātnes sauc attiecīgi, piemēram, par: attiecīgu ceļu zem dzelzceļa pārvada vai attiecīgu ielu zem autoceļa pārvada, vai attiecīgu šoseju zem gājēju ceļa pārvada, vai rotācijas aplis zem Slāvu ielas ceļu pārvada u.tml.
2014. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

Komandu izmaiņas

No Virslīgas automātiski izkrita 2013. gada Virslīgas sezonas pēdējās vietas ieguvējs Ilūkstes NSS, kura vietu ieņēma 1. līgas uzvarētājs BFC Daugava no Daugavpils, kurš nomainīja nosaukumu uz BFC Daugavpils, lai netiktu jaukti ar citu Daugavpils komandu FC Daugava. Pārspēlēs par otru vietu Virslīgā, 9. vietas ieguvēji FS METTA/Latvijas Universitāte pārspēja 1. līgas 2. vietas ieguvējus FB Gulbene un saglabāja vietu Virslīgā.
Pēc iepriekšējās sezonas, saistībā ar rūpnīcas "Liepājas Metalurgs" finansu problēmām, tika likvidēts FK Liepājas Metalurgs, kura vieta tika piešķirta jaundibinātajam FK Liepāja.
Latvijas Aizsargu organizācija

Priekšvēsture

Latvijas brīvības cīņu laikā Latvijas Pagaidu valdības ministru prezidenta vietas izpildītājs un iekšlietu ministrs Miķelis Valters 1919. gada februārī apspriedē ar Ventspils apriņķa priekšnieku K. Vezkalniņu, Ventspils aizsargu organizētāju D. Šmitmani un Tukuma apriņķa izmeklēšanas tiesnesi Kāpostiņu nolēma veidot aizsargu organizāciju. 1919. gada 20. martā ministru prezidents K. Ulmanis un M. Valters ar rīkojumu Nr. 883 oficiāli nodibināja Latvijas Aizsargu organizāciju, lai Latvijas pilsoņiem būtu iespēja palīdzēt administratīvajām iestādēm uzturēt mieru un kārtību aizmugurē un pasargāt cilvēku dzīvības, dzelzceļu tīklus, tiltus, sabiedriskās iestādes un svarīgākos uzņēmumus Latvijas atbrīvošanas cīņu laikā.

Izveide

1990. gada 17. maijā grupa entuziastu no Pilsoņu Kongresa izveidoja organizāciju "Aizsargu organizācija", deklarējot, ka ar to kļūst starpkaru perioda Aizsargu organizācijas idejiskie un tiesiski mantinieki. 1991. gada 10. septembrī sapulcē Arkādijas parkā par dibināmās organizācijas priekšnieku ievēlēja J. Rību, par sekretāru - H. Rudzi (paralēli tiem lēma un visus dokumentus parakstīja Latvijas Komitejas iekšlietu komisijas priekšsēdētājs J. Straume). Atjaunoja uniformas, izveidoja līdzīgu struktūru.

Darbība

Valsts vara šīs organizācijas leģitimitāti neatzina, un tā ar 1993. gadu sašķēlās mazskaitlīgās savstarpēji naidīgās frakcijās un organizācijās: t.s. Stūrmaņa grupa, Rijnieka un Feldmaņa "nereģistrētā LAO" u.c.
Iespējams (nav pierādījumu) 1997. gada 6. jūnijā ap pulkst. 0:50 izslēgtie organizācijas biedri mēģināja uzspridzināt Uzvaras pieminekli Pārdaugavā. Lai gan piemineklis netika sagrauts, tomēr tam tika nodarīti nozīmīgi bojājumi. Attīrot monumenta pakāji, policisti atrada divu bijušo Aizsargu organizācijas biedru mirstīgās atliekas. LAO vadība norobežojās no šī incidenta, informējot, ka abi bojā gājušie pirms laba laika izslēgti no organizācijas.
Pēdējos gados Latvijas Aizsargu organizācija nodarbojas ar savas struktūras sakārtošanu un palielina sabiedrisko aktivitāšu daudzumu, rīkojot talkas, pārgājienus, popularizējot sportu un veselīgu dzīvesveidu. LAO misijas un vīzijas aprakstā uzsvars likts uz sabiedrības aktivitātes modināšanu apvienoties, lai sakārtotu Latviju un nodrošinātu tās izaugsmi. Pašlaik to nevar uzskatīt kā paramilitāru organizāciju, tā ir biedrība, kuras mērķi veicināt sabiedrisko kārtību, attīstību un veselīgu dzīvesveidu. Aizsargu pulki un nodaļas ir nevis militāras, bet administratīvi saimnieciskas vienības. Pašreizējā LAO vadība ir štābs 3 cilvēku sastāvā.
Boriss Verlinskis

Biogrāfija

Bērnībā pārciestās slimības rezultātā bijis kurls. 1910. un 1912. gadā uzvarējis Odesas pilsētas šaha čempionātā. 1913. gadā Viskrievijas amatieru šaha čempionātā izcīnījis 3. vietu. Pēc Pirmā pasaules kara pārcēlies no Odesas uz Maskavu, kur nodzīvojis līdz mūža beigām. 1923. gadā Petrogradā ieņēmis 2. vietu Krievijas pilsētu turnīrā. 1925. gadā piedalījies Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā, kurā dalījis 12.-14. vietu ar Akibu Rubinšteinu un Rūdolfu Špīlmanu (uzvarējis Jefims Bogoļubovs). Šajā turnīrā guvis ievērību ar savu uzvaru pār toreizējo Pasaules šaha čempionu Hosē Raulu Kapablanku, kas bijis viens no retajiem kubieša zaudējumiem turnīros kā Pasaules čempionam (1921—1927). 1926. gadā Odesā dalījis 1.-2. vietu Ukrainas šaha čempionātā. 1928. gadā uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātā. 1929. gadā guvis savu lielāko panākumu, kad Odesā uzvarējis PSRS šaha čempionātā. Par šo sasniegumu Verlinskim piešķirts pirmais PSRS šaha lielmeistara nosaukums. 1931. gadā gan šī nosaukuma piešķiršana tikusi anulēta, bet vēlāk PSRS šaha federācija nolēmusi, ka politiski lietderīgāk ir piešķirt pirmā padomju šaha lielmeistara nosaukumu Mihailam Botviņņikam.
1930. gados Verlinska rezultāti turnīros uzsāka lejupslīdi. Viņa pēdējais panākums bija dalīta 3. vieta 1931. gada PSRS šaha čempionātā. Tomēr šaha turnīros regulāri turpinājis piedalīties līdz 1940. gadu otrajai pusei.
Par iepriekšējo gadu panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Verlinskim piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Jaunanna

Vēsture

Apdzīvotā vieta sākusi veidoties pēc 2. pasaules kara kā jaunizveidotās Meijera ciema padomes centrs uz bijušās Jaunannas pusmuižas zemes. 1990. gadā ciems pārdēvēts tagadējā vārdā. Ciemā blīva savrupmāju apbūve, vairākas daudzdzīvokļu mājas un sabiedriskais centrs.
Jaunannas mežmuižas medību pils ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Īvo Neijs

Biogrāfija

1949. gadā beidzis Tartu 5. vidusskolu, bet 1954. gadā Tartu Universitātes fizikas fakultāti. Šahu sācis spēlēt piecu gadu vecumā. 1948. gadā Tallinā PSRS junioru šaha čempionātā dalījis 1.-2. vietu ar Viktoru Korčnoju. Četras reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros labākos rezultātu sasniedzis 1963. gadā Ļeņingradā, kad kopā ar Juriju Averbahu dalījis 12.-13. vietu. 1962. gadā uzvarējis Tartu šaha turnīrā. Baltijas republiku šaha čempionātos uzvarējis 1961. gadā Palangā, 1963. gadā Liepājā, 1964. gadā Pērnavā, bet 1965. gadā Palangā bijis otrais aiz Vlada Mikena.
Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. 1964. gadā kopā ar Paulu Keresu dalījis 1.-2. vietu Beverveikas (Nīderlande) šaha turnīrā, bet 1968. gadā uzvarējis Somijas atklātajā šaha čempionātā. 1969. gadā Tallinas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 2.-3. vietu ar Paulu Keresu (uzvarējis Leonīds Šteins).
Igaunijas šaha čempionātos izcīnījis 8 zelta (1951-1952, 1956, 1960-1962, 1971, 1974) un 5 ​​sudraba (1953, 1955, 1959, 1963, 1969) medaļas. Pārstāvējis Igaunijas komandu PSRS komandu šaha čempionātos, kuros piedalījies 10 reizes (1955, 1959-1967, 1975-1983), un Eiropas komandu šaha čempionātā 1992. gadā.
1956. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. FIDE 1964. gadā Neijam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. No 1966. līdz 1992. gadam bijis Tallinas šaha skolas direktors un Paula Keresa šaha nama direktors. No 1964. līdz 1989. gadam bijis Igaunijas šaha federācijas priekšsēdētāja vietnieks, bet no 1992. līdz 1998. gadam bijis FIDE Baltijas zonas vadībā. Sešpadsmit sezonas Igaunijas televīzijā vadījis raidījumu "Šaha skola". Pazīstams arī kā šaha treneris. Trenējis nākamo šaha lielmeistaru Lembitu Ollu. No 1989. līdz 1996. gadam trenējis Somijas šaha izlasi.
2001. gadā apbalvots ar Igaunijas Sarkanā krusta IV šķiras ordeni. 2016. gadā saņēmis Igaunijas Kultūras fonda prēmiju par mūža ieguldījumu.
Jaunībā bijis pazīstams arī kā tenisists. 1948. gadā uzvarējis Igaunijas junioru tenisa čempionātā gan individuālajā, gan pāra kategorijā. Tieši Neija tenisa prasmes bija iemesls, ka Boriss Spaskis viņu kopā ar Jefimu Helleru un Nikolaju Krogiusu piesaistīja savai komandai, kad gatavojās 1972. gada Reikjavīkas mačam par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar Robertu Fišeru. Neijs bija Spaska tenisa partneris un fiziskās sagatavotības treneris. Mača gaitā atklājās, ka Neijs kopā ar ASV šaha lielmeistaru Robertu Birnu ir sarunājuši kopīgi rakstīt grāmatu par šo notikumu. Neijs tika apvainots par spiegošanā ASV labā, un viņam vajadzējis priekšlaicīgi pamest Reikjaviku. Vēlāk ASV iznāca Birna un Neija kopīgā grāmata "Šaha galdiņa abās pusēs" (angļu: Both sides of chessboard), bet Neijam izvirzītos apvainojumus nevienam neizdevās pierādīt un PSRS Sporta komiteja tikai aizliedza viņam divus gadus piedalīties ārzemju turnīros.
Rinda (datu struktūra)

Datorzinātnē rinda ir kolekciju veids, kurā elementi tiek saglabāti sakārtotā veidā un vienīgās pieejamās kolekcijas operācijas ir elementa pievienošana rindas beigām vai element noņemšana no rindas sākuma. Tas padara rindu par "pirmais iekšā, pirmais ārā" (FIFO) tipa datu struktūru. FIFO datu struktūrā pirmais rindai pievienotais elements būs pirmais, kurš tiks no tās izņemts. Tas ir ekvivalents prasībai, ka tiklīdz elements tiek pievienots, lai šo elementu atkal izņemtu, ir jānovāc visi elementi, kuri rindai bija iepriekš pievienoti. Rinda ir lineāras datu struktūras piemērs.
Rindas ir noderīgas dažādiem mērķiem datorzinātnē, transportā un operāciju izpētē, kur dažādi elementi kā dati, objekti, personas vai notikumi tiek saglabāti un uzglabāti izmantošanai vēlāk. Šajos kontekstos rinda izpilda bufera funkciju.
GNU Free Documentation License

GNU Free Documentation License (GNU FDL vai GFDL) ir GNU brīvās dokumentācijas licence (neoficiāls, juridiski neapstiprināts tulkojums).
GFDL ir copyleft licence brīvam saturam. Licenci ir izstrādājusi Free Software Foundation (FSF) GNU projektiem. Tā būtībā ir analogs GNU Vispārējai publiskajai licencei, kas ir domāta programmatūrai. Šī brīža GFDL stāvoklis ir versija 1.2.
Licence ir izstrādāta rokasgrāmatām, mācību grāmatām un izziņu materiāliem, kā arī dokumentācijai, kas tiek iekļauta GPL programmatūrā. Tomēr tā var tikt pielietota jebkuram rakstu darbam, neatkarīgi no tā tēmas. GFDL licencētu tekstu drīkst arī tirgot, tomēr tam ir jābūt pieejamam formātā, kas nodrošina tā neierobežotas labošanas iespējas.
Vikipēdija arī ir licencēta zem GFDL.
IS-IS

Intermediate system to intermediate system (IS-IS) ir maršrutēšanas protokols, paredzēts lietošanai autonomajās sistēmās iekšienē. IS-IS ir īpaši populārs lielu Interneta pakalpojumu sniedzēju (IPS) tīklos.
IS-IS pieder pie OSI modeļa protokoliem. Tā analogs TCP/IP protokolu saimē ir OSPF.
Arhipelāgs

Arhipelāgs ir salu grupa vai virkne, kurā salas atrodas samērā tuvu cita citai un tām ir vienāda izcelsme. Termins cēlies no grieķu valodas vārda Αρхιπέλαγος, kas nozīmē "galvenā jūra". Senajos laikos ar šo nosaukumu apzīmēja Egejas jūru. Vēlāk šis nosaukums projicējās uz Egejas jūras daudzajām salām, bet mūsdienās to lieto šādu salu grupu apzīmēšanai vispār.
Arhipelāgi parasti sastopami atklātās jūrās un okeānos, bet ir arī kontinentu un lielu salu piekrastēs, kā Sāristomeri Somijas piekrastē vai Hebridu salas Skotijas piekrastē. Arhipelāgi parasti ir vulkāniskas izcelsmes un atrodas uz vidusokeāniskajām grēdām.
Lielākais arhipelāgs pēc platības ir Kanādas Arktiskais arhipelāgs. Lielākais arhipelāgs pēc salu skaita ir Sāristomeri arhipelāgs Somijas piekrastē.
Vairākos arhipelāgos ir nodibinājušās valstis. Lielākās ir Indonēzija, Japāna, Filipīnas un Lielbritānija.
Dmitrijs Hvorostovskis

Biogrāfija

Dmitrijs Hvorostovskis piedzima 1962. gada 16. oktobrī Krasnojarskā. Dmitrija tēvs, Aleksandrs Hvorostovskis, pēc specialitātes bija inženieris ķīmiķis. Dmitrijs pēc skolas iestājās Krasnojarskas Valsts mūzikas un teātra akadēmijā.
No 1985. līdz 1990. gadam bija solists Krasnojarskas Valsts operas un baleta teātrī. 1989. gadā kļuva starptautiski pazīstams pēc uzvaras BBC operdziedātāju konkursā Kārdifā. 1989. gadā debitēja Rietumeiropā (Nicas operā) ar lomu Pētera Čaikovska operā "Pīķa dāma". Hvorostovskis ir uzstājies daudzos pasaules operas teātros un operu festivālos. 1995. gadā debitēja Ņujorkas Metropoles operā, uzstājās operās La Scala, Londonas Koventgārdenā, Berlīnes Valsts operā, Vīnes Valsts operā. Dziedājis lomas daudzās Džuzepes Verdi operās.
Hvorostovskis nomira 2017. gada 22. novembrī 55 gadu vecumā, pēc divarpus gadus ilgas cīņas ar smadzeņu vēzi.

Ģimene

Dmitrija pirmā sieva Svetlana, bijusī balerīna. Ar viņu Dmitrijs iepazinās 1986. gadā, apprecējās 1989. gadā. Laulība piedzima dvīņi — Aleksandrs un Daņila (1996). Pēc nesaskaņām privātajā dzīvē, 2001. gadā viņi izšķīrās.
Otrā sieva, itāliete, dziedātāja Floransa Hvorostovska (dzimusi Illija). 2003. gadā pārim piedzima dēls Maksims, 2007. gadā — meita Ņina.
Dziedātāja mātes māte Jekaterina dzimusi 1914. gada 1. augustā Sibīrijas latviešu ciemā Lejas Bulānā. Atbillstoši mākslinieka teiktajam vecmāmiņa esot bijusi "pa pusei vāciete". Medijos izskanējis pieņēmums, ka vecmāmiņa patiesībā bijusi latviete, jo "vāciešu Lejas Bulānā nekad nav bijis".
Anna Stafecka

Biogrāfija

Dzimusi zemnieku ģimenē. Izglītību ieguvusi Liuzinīku pamatskolā, Nautrēnu vidusskolā. 1977. gadā absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu. No 1984. līdz 1988. gadam studēja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta aspirantūrā.
1970. gados strādāja Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja Jasmuižas filiālē. No 1979. līdz 1991. gadam strādāja LZA Valodas un literatūras institūtā, kopš 1992. gada ir Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūta vadošā pētniece.
2000. gadā saņēmusi Reķēnas balvu.
Guntis Džeriņš

Spēlētāja karjera

Karjeru Džeriņš sāka 2001.—02. gada sezonā Rīgas "Prizma" sastāvā debitējot Latvijas čempionātā. Nākamās trīs sezonas uzbrucējs aizvadīja HK Rīga 2000 rindās, tās sastāvā spēlējot arī Baltkrievijas Ekstralīgā, savukārt 2006.—07. gada sezonā spēlēja SK Rīga 20 rindās. No 2007. līdz 2009. gadam spēlēja Slovākijas Ekstralīgas klubā MHC Martin, taču pēc tam noslēdza profesionāļa karjeru.
Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 2007. un 2009. gada Pasaules čempionātos. Junioru vecumā spēlējis divos Pasaules čempionātos junioriem, kā arī divos Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem.
Disturbed

Pirmsākumi kā Brawl

Grupas nosaukums sākumā bija Brawl, un tās sastāvā bija ģitārists Dens Donegans, bundzinieks Maiks Vengrens, bassists Stīvs Kmeks un vokālists Ēriks Avalts. Neilgi pēc demo kasetes ierakstīšanas Ēriks Avalts pameta grupu un grupa sāka meklēt jaunu vokālistu. 1996. gadā grupai pievienojās Deivids Dreimans un grupa tika pārsaukta par Disturbed.

Talismans

Disturbed talismans, saukts par The Guy, ir redzams Land of Confusion dziesmas animētajā klipā un ir parādījies uz trim grupas albumu vākiem, Ten Thousand Fists, Indestructible un Asylum. The Guy sākumā bija tikai sejas zīmējums ar lielu smaidu, kā tas redzams uz The Sickness albuma vāka un vēlāk dziesmas "Stupify" video. Vēlāk tas kļuva par grupas oficiālo talismanu un to pilnībā animēja Spawn komiksu autors Tods Makfarleins.
Atmodas iela (Rēzekne)

Vēsture

Atmodas iela ir viena no jaunākajām ielām Rēzeknē, tā tika izveidota 1980. gados. Sākumā ielu nosauca Lidijas Samuilovas vārdā, tomēr trešās atmodas laikā to pārsauca.
Atmodas ielas labajā pusē tika uzceltas trīs deviņstāvu mājas. Bija plānot uzcelt vēl dažas tādas pašas mājas, tomēr PSRS sabrukuma dēļ projekts nebija īstenots. 2010. gadā Romas Katoļu baznīca uz ceturtās deviņstāvu mājas pamatiem sāka būvēt baznīcu.
Liepājas apgabals

Liepājas apgabals bija administratīvi teritoriālā vienība Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala (1941-1944) un Latvijas PSR (1952-1953) sastāvā.
Rakte (stacija)

Vēsture

Pieturas punkts atklāts 1939. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi, slēgts 1946. gadā.
Latgale

Kultūra

Latgales kultūru veidojuši latgaļi un, savstarpēji ietekmējoties, arī vairākas citas etniskās grupas — kriviči un rusi (9.—12. gadsimtā), vācbaltieši (13.—19. gadsimtā), lietuvieši, baltkrievi, poļi, ebreji un krievi (16.—20. gadsimtā). 
Latgales kultūras mantojumu pārstāv tādi arhitektūras pieminekļi, kā katedrāles, baznīcas, sabiedriskās ēkas, pilsētu ansambļi, kā arī lauku viensētas, raksturīgās apdzīvotās vietas un kultūrainavas. Latgales kultūras tradīcijas — valoda, tautasdziesmas, dejas, amatniecība (īpaši podniecība) veido nozīmīgu Latvijas kultūras daļu, piemēram, Aglonas bazilika — viens no lielākajiem Baltijas katolicisma centriem, kas katru gadu pulcē daudzus tūkstošus svētceļnieku, un savā ziņā tā uzskatāma par Latvijas garīgo un reliģisko centru. Pateicoties stiprām reliģiskām tradīcijām, daudzas baznīcas ir labi saglabātas un uzturētas, tāpat arī daudzi mākslas objekti, pārsvarā ikonas un krucifiksi.
Latgales kultūras mantojuma sarakstā ir iekļauti vairāk nekā 600 dažādi objekti: pilis, muižu ansambļi, baznīcas, zemnieku sētas, pilsētu teritorijas. Gandrīz puse no tiem ir valsts nozīmes pieminekļi.
Latgalē ir saglabājušies arī daudzi veci muižu un parku kompleksi, kas dibināti vēl 18. un 19. gadsimtā. Vēl aizvien ir skatāmi sienu gleznojumi Krāslavā, Preiļos un Kameņecā; muižu ansambļi ar kalpu mājām, zirgu staļļiem, klētīm. Daudzviet vēl saglabājušies parki un apstādījumi, dīķi ar salām un zvērudārzi. Lielākā arheoloģisko objektu daļa (pilskalni, kulta vietas un senās apbedījumu vietas) ir izvietotas Latgales augstienes centrālajā daļā un gar Daugavu.
Tautas jeb kultūras nami ir nozīmīgas iedzīvotāju pulcēšanās, dažādu brīvā laika pavadīšanas un radošo aktivitāšu norises vietas, tie ir galvenie vietēju un reģionālas nozīmes kultūras pasākumu — koncertu, sarīkojumu, festivālu — ierosinātāji, koordinatori un īstenotāji.

Administratīvais iedalījums līdz 1947. gada 16. oktobrim

Pirmskara Latvijas laikos Latgali veidoja Daugavpils apriņķis, Rēzeknes apriņķis, Ludzas apriņķis un Abrenes apriņķis (līdz 1938. gadam — Jaunlatgales apriņķis; pēc Abrenes atdalīšanas, kopš 1945. gada 11. oktobra — Viļakas apriņķis), kuru ārējās robežas arī veido Latgales novada robežu.
Traidens

Vārda cilme

Personvārda "Traidenis" cilme saistāma ar sakni traid- (traidalioti = strauji rīkoties, pļāpāt) — „tas, kurš strauji runā“.

Tituls

Atskaņu hronikas tekstā Traidens tiek dēvēts par "ķēniņu Traidenu, valdnieku Lietuvā" (kunic Thoreiden, der hêrre in Lettowen).

Izcelsme

Traidena dzimtai vēl no Mindauga valdīšanas laikiem piederēja īpašumi Aukštaitijas daļā. To apliecina vietvārdi Traideniai (Druskininkai), Traidžiūnai Utenas rajonā.
Morning After Dark

Singla vēsture

Sākotnēja dziesmas versija, kurā piedalījās tikai SoShy, pirmo reizi tika atskaņota 2009. gada 16.oktobrī, Raiena Sīkresta raidījumā pa radio. Pats Timbaland teica ka dziesma ir ļoti interesanta, un tā ļoti iederas pie filmas "Krēsla".
Vēlāk tika apstiprināts ka Nellija Furtado ir ierakstījusi jaunu pantu priekš dziesmas. Versija ar Furtado tiks iekļauta albumā, bet netiks izdota video versijā. Dziesmas versiju ar Furtado izdeva visā pasaulē, kamēr versiju bez viņas izdeva tikai ASV. Vēlāk 2009. gada 5.decembrī starptautiskā versija tika izdota arī ASV iTunes.

Vietas topos

Līdz šim dziesmu ir ieguvusi 83. vietu Billboard Hot 100 Airplay topā. Tā debitēja 52. vietā Kanādā, 16. vietā Zviedrijas singlu top 60. Tā arī debitēja 62. vietā Austrālijas ARIA Charts topā. Vēlāk dziesma arī debitēja 76. vietā Billboard Hot 100 topā, un šobrīd ir pakāpusies uz 61. vietu. 6. decembrī dziesma iekļuva UK Singles Chart topa 9. vietā un UK R&B Chart topa 5. vietā. Kopš tā brīža viņas ir pakāpušās attiecīgi uz 6. un 3. vietu.
22. aprīlis

22. aprīlis ir gada 112. diena pēc Gregora kalendāra (113. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 253 dienas.
Platgalvju apakškārta

Kopīgās īpašības

Platgalvju apakškārtas zivis ir nelielas vai vidēji lielas. Tās galvenokārt ir bez zvīņām, daudzām sugām ķermeni kā bruņas sedz kaula plātnītes vai dzeloņi.
Aizsargājamā jūras teritorija

Aizsargājamā jūras teritorija ir aizsargājama dabas teritorija. Saskaņā ar Latvijas likumdošanu aizsargājamās jūras teritorijas ir vietas Latvijas Republikas teritoriālajā jūrā, ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā vai kontinentālajā šelfā, kuras izveidotas īpaši aizsargājamo biotopu un īpaši aizsargājamo sugu dzīvotņu, kā arī migrējošo putnu nozīmīgu barošanās un ziemošanas vietu aizsardzībai.
Latvijā ir 7 aizsargājamās jūras teritorijas.
Stokholmas Andreja loža "Den Nordiska Cirkeln"

Stokholmas Andreja loža "Den Nordiska Cirkeln" ir vecākā Zviedrijas Andreja loža, kura aptver zviedru brīvmūrnieku rituāla ceturto un piekto grādu.

Vēsture

Par ložas dibinātāju uzskata Kārli Frīdrihu Eklefu (Carl Fredrik Eckleff), kas 1756. gada 30.novembrī kopā ar galma padomnieku Johanu fon Harenu, kas kļuva par ložas vadītāju, un juvelieri Andreju Lijdbergu (Andreas Lijdbergh) nodibināja Stokholmas Skotu rituāla ložu ar nosaukumu "l'Innocente". Zviedrijas lielloža tika dibināta vēlāk, 1760. gadā, un tai sākotnēji nebija ietekmes pār skotu un kapitula grādiem. Vienīgi pēc 1774.gada, kad par Zviedrijas lielložas lielmeistaru kļuva troņmantnieks Sēdermanlandes hercogs Kārlis (1748-1818, vēlākais Zviedrijas karalis Kārlis XIII), arī augstākie zviedru rituāla grādi nonāca viņa tiešā pakļautībā.
Pēc Latvijas sūtņa Zviedrijā un vēlākā Latvijas nacionālās valdības ārkārtējo pilnvaru nesēja ārzemēs Kārļa Reinholda Zariņa (1879-1963) ierosmes no 1928. līdz 1938. gadam vairāk nekā vairāki Latvijas pilsoņi no Stokholmas Jāņa ložas „Den Nordiska Första” tika paaugstināti augstākos grādos un uzņemti Andreja ložā "Den Nordiska Cirkeln" un pat Stokholmas ordeņa kapitulā. Starp viņiem ir pieminami diplomāti Alfrēds Bīlmanis un Vilhelms Munters, mācītājs Roberts Slokenbergs, Valsts kontroles departamenta direktors Gustavs Feigmanis, advokāts un politiķis Mārtiņš Antons, arheologs un Austrumu filoloģijas profesors Francis Balodis.
Georgs Frīdrihs Parrots

Dzīvesgājums

1786. gadā absolvējis Kārļa Universitāti Štutgartē. Vācijā un Francijā strādājis par mājskolotāju. 1795. gada jūnijā ieradies Latvijā, sākumā bija mājskolotājs Cēsu un Vecates muižu īpašnieka Kārļa Zīversa ģimenē. No 1796. līdz 1801. gadam bija Vidzemes Vispārderīgās un ekonomiskās biedrības sekretārs.
Piedalījies Ķeizariskās universitātes Tērbatā darbības atjaunošanā, bija tās pirmais rektors (1802—1803, 1805—1806, 1812—1813), docētājs (1802—1826), profesors (no 1802. gada). No 1826. līdz 1840. gadam vadījis Pēterburgas Zinātņu akadēmijas Fizikas laboratoriju.
Atbalstījis dzimtbūšanas atcelšanu Baltijā, aizstāvējis Kauguru nemieru dalībniekus.
Aprakstījis endosmozi, eksosmozi. Pirmais norādījis uz osmotisko parādību nozīmi bioloģijā (osmoregulācija). 2000. gadā Latvijas un Francijas divpusējā sadarbības programma tika nosaukta par "Osmozi", atceroties Parrota veiktos osmozes pētījumus Rīgā. Vēl Rīgā veicis gaisa analīzes, aprakstīja pirmā medicīniskā termometra principu. Šie bija pirmie Rīgā veiktie pētījumi fizikā.
Parrots ierosināja vairākus jaunus izgudrojumus, kopumā 59 priekšlikumus par jaunu metožu un ierīču lietošanu ikdienas dzīvē. Idejas kritizēja Garlībs Merķelis un arhitekts Johans Vilhelms Krauze. Var tikt uzskatīts par pirmo vērienīgo izgudrotāju Rīgas un Latvijas izgudrojumu un inovāciju vēsturē.
Gada staipeknis

Apraksts

Gada staipeknis ir mūžzaļš, daudzgadīgs augs ar gulošu, ložņājošu stublāju, kas ir līdz 2 metriem garš, un stāviem 10 - 15 cm gariem zariem. Vertikālajiem zariem raksturīgas mazas iežmaugas. Lapas sīkas, vienkāršas un aug pamīšus. Lancetiskās lapas ir 0,3 - 1 cm garas. Strobili vālveida, pa vienam sēdoši katra zara galotnē. Vālītes, kamēr nav nogatavojušās, ir zaļā krāsā, bet, kad nogatavojas, kļūst dzeltenas. Sporas nobriest no jūlija līdz sepetembrim.