google/wiki40b huggingface dataset:
Jānis Zēbergs

Biogrāfija

Dzimis 1871. gada 15. jūnijā Tukuma apriņķa Cērkstes (vācu: Zerxten) pagasta (tagad Tumes pagasts) "Ezerkauķu" saimnieka Gustava Zēberga (1842-1926) un viņa sievas Katrīnas vienpadsmit bērnu ģimenē kā ceturtais bērns. Beidzis Jelgavas reālskolu un Rīgas Politehnikumu kā komerczinību kandidāts. Strādājis kuģniecības sabiedrībās "Brāļi Seeberg". 1899. gadā apprecējās ar Elizabeti Mariju Hedelihu (1875-1951), viņu audžumeita bija Irmgarde Volfa.
No 1911. gada Krievu-Baltijas kuģniecības sabiedrības direktors rīkotājs. Pirmā pasaules kara gados darbojās kuģniecības jomā Petrogradā un Arhangeļskā.
1918. gadā atgriezās Latvijā, uzaicināts par tirdzniecības un rūpniecības ministru Latvijas Pagaidu valdībā (1919). No 1923. gada kuģniecības sabiedrības "Helmsing & Grimm" līdzīpašnieks.
Miris 1927. gada 4. septembrī pēc operācijas Berlīnē, Vācijā. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

Sabiedriskie amati

J. Zēbergs bija Rīgas Biržas komitejas priekšsēdētājs, Rīgas Diskonto bankas priekšsēdētājs, Vidzemes savstarpīgās kreditbiedrības valdes priekšsēdētājs, Rīgas ielu dzelzceļu sabiedrības direktors, Latvijas kuģu īpašnieku savienības priekšsēdētājs, Latvijas glābšanas biedrības uz ūdeņiem priekšsēdētājs. Rumānijas goda konsuls. Korporācijas "Selonija" filistrs.
Aleksandra van der Meie

Biogrāfija

No 1960. gadu sākuma līdz 1970. gadu sākumam bijusi viena no Rumānijas vadošajām šahistēm. Sešas reizes ir uzvarējusi Rumānijas sieviešu šaha čempionātā (1960, 1961, 1963, 1964, 1965, 1973).
1960. gadu beigās Aleksandrai radās konflikts ar toreizējās sociālistiskās Rumānijas varas iestādēm, jo viņa apprecējās ar Nīderlandes pilsoni un pēc šaha turnīriem vairākus mēnešus uzturējās Nīderlandē. 1969. gadā viņa vēlējās arī studēt Leidenes Universitātē. Taču, aizbildinoties ar juridisku formalitāšu kārtošanu Rumānijā, Aleksandrai neatļāva vairs atgriezties Nīderlandē. Par sodu Rumānijas šaha federācija arī aizliedza viņai piedalīties starptautiskajos šaha turnīros. Šis aizliegums tika atcelts tikai pēc toreizējā FIDE prezidenta Makša Eives personīgās iejaukšanās. Tomēr Aleksandra bija spiesta apsolīt Rumānijas slepenajai policijai Securitate, ka viņa atgriezies dzimtenē pēc katra starptautiskā šaha turnīra līdz 1974. gadam. Pēc tam, kad šis solījuma termiņš beidzās, Aleksandra izvēlējās palikt Nīderlandē, pieņemt šīs valsts pilsonību un turpmāk pārstāvēt šaha turnīros Nīderlandi. Turpmākajos gados viņa piecas reizes uzvarēja Nīderlandes sieviešu šaha čempionātos (1974, 1976, 1977, 1978, 1979).
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētāja, tajā skaitā Emenā (Nīderlande, 1963, 1964), Beverveikā (Nīderlande, 1965, 1966), Belgradā (1966, 1972, 1973), Veikanzē (Nīderlande, 1968, 1969, 1974), Sinajā (Rumānija, 1969, 1970) un Tbilisi (1970). Par panākumiem turnīros FIDE 1960. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1977. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīros un abas reizes (1961, 1967) ierindojusies 7. vietā. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kur labāko panākumu guvusi 1976. gadā Rosendālē (Nīderlande), kad dalījusi 3.-4. vietu, taču zaudējusi papildu maču par tiesībām spēlēt pretendentu mačos.
Pārstāvējusi Rumānijas un Nīderlandes izlases Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 7 reizes (1963-1966, 1972, 1976-1978, 1984, 1988). Rumānijas izlases sastāvā komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1966, 1972), bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1963, 1966) un bronzas (1972) medaļas.
Placentāļi

Īpatnības

Zinātniskais nosaukums Eutheria grieķu valodā nozīmē īsts dzīvnieks. No pārējiem dzīvniekiem placentāļi atšķiras ar vairākām pazīmēm. Tiem ir atšķirīgas pēdas, elkoņu locītavas, žokļi un zobi. Pati galvenā placentāļu atšķirībā ir tā, ka placentāļiem iegurnī iztrūkst epipubis kaula, kurš piemīt visiem pārējiem dzīvniekiem, somaiņus ieskaitot.
Cofidis

Latvijas sportisti

No 2011. līdz 2012. gadam komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Aleksejs Saramotins.
Gnosticisms

Gnosticisms (no gr. γνώσις - zināšanas) - ir jēdziens, mistisks domāšanas veids, ko attiecina uz vairākām reliģiskajām kustībām un skolām. Daļā no tām, kā, piemēram, valentīniešu teoloģijā manāmas neoplatonisma pēdas. Šie gnostiķi un arī citi uzskatīja sevi par kristiešiem. Citās mācībās manāma zoroastrisma, jūdaisma ezotērikas ietekme.
Irenejs - viens no 2. gadsimta baznīctēviem par pirmo gnostiķi dēvē Sīmani Māgu. Pēc Ireneja viedokļa gnosticisms ir maldu mācība, jeb herēze, kas ir pretrunā ar patieso ticību, kuru pārstāv viņš pats.
Viens no pazīstamākajiem gnostiķiem bija Valentīns, kurš izglītojies Aleksandrijā un bijis pazīstams ar neoplatonismu, kristietību, jūdu ezotēriku un vietējām pagānu reliģijām. Pētnieki uzskata, ka Valentīns sarakstījis Patiesības evaņģēliju, kurš atrodams starp 1945. gadā atrastajiem Naghammādī manuskriptiem.
Hibernācija

Hibernācija jeb ziemas guļa ir dzīvnieku spēja ilgstoši saglabāt neaktivitāti un samazinātu vielmaiņu. Dzīvniekiem šajā stāvoklī ir zema ķermeņa temperatūra, lēna elpošana un sirdsdarbība, lēna vielmaiņa. Visbiežāk hibernāciju novēro ziemas periodā. Tās mērķis ir saglabāt enerģiju, kad pietiekams daudzums ēdiena nav pieejams. Hibernācija var ilgt dienas, nedēļas vai mēnešus atkarībā no sugas, apkārtējās vides temperatūras, gada laika, attiecīgā dzīvnieka ķermeņa stāvokļa. Pirms ieiešanas hibernācijas stāvoklī dzīvniekam ir jāsaglabā pietiekoši liels daudzums enerģijas, lai pietiktu līdz perioda beigām.
Bušmeņi

Etnonīms

Kopējie nosaukumi «bušmeņi», «basarva» un «sani» visi ir eksoetnonīmi un lielākā vai mazākā nozīmē tiek uztverti kā pejoratīvi. Nosaukums «bušmeņi» cēlies no holandiešu valodas bosjesman — ‘mežu cilvēks’. Nosaukums «basarva» cēlies no cvanu valodas un nozīmē ‘tie, kas neseko lopiem’ un tiek lietots Botsvanā. Nosaukums «sani» ir hotentotu izcelsmes un nozīmē ‘tie, kas paceļ no zemes’ un tiek plaši lietots Dienvidāfrikā un Namībijā.

Ģenēze

Bušmeņi no ģenētiskā viedokļa varētu būt senākā tauta pasaulē, jo bušmeņu vīriešiem konstatēta pati pirmatnējākā Y hromosomas versija no visām, kādas atrastas dažādām tautām. Reizē vissenākā ir viņu mitohondriju DNS versija, kas tiek pārmantota pa mātes līniju. Par spīti tam, teorētiski iespējams, ka bušmeņu kultūra attīstījusies relatīvi nesen. Arheoloģiskie izrakumi gan liecina, ka gandrīz nemainīga kultūras forma attiecīgajā apvidū eksistējusi 30 000 gadu.
Darja Čaročkina

Biogrāfija

2008. gadā kļuvusi par Krievijas kausa ātrajā šahā sudraba laureāti. Divas reizes uzvarējusi Maskavas starptautiskajā sieviešu turnīrā Moscow Open (2011, 2014). Divkārtējā Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (2014, 2015).
2011. gada Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā izcīnījusi 3. vietu. 2015. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā. 2016. gadā Novosibirskā Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā dalījusi 4.-8. vietu.
2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Huanai Cjaņai.
Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā Čaročkinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2011. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2015. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).
Raimo Helminens

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Helminens uzsāka 1982.—83. gada sezonā, kad debitēja SM līgas kluba Tamperes "Ilves" sastāvā. 1984.—85. gada sezonā Helminens kopā ar komandu izcīnīja Somijas čempiona titulu, taču vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku.
1985.—86. gada sezonu Helminens aizvadīja NHL vienībā Ņujorkas "Rangers". Nākamajā sezonā hokejists tika pārdots Minesotas "North Stars" vienībai, kuras sastāvā Raimo aizvadīja vien sešas spēles. 1987.—88. gada sezonu Helminens aizvadīja "Ilves" rindās, taču 1988.—89. gada sezonā atgriezās "Rangers" sastāvā, pusi sezonas gan aizvadot Amerikas hokeja līgā.
1989. gada vasarā uzbrucējs pievienojās Zviedrijas klubam Malmö IF vienībai, kas jau 1990.—91. gada sezonā uzsāka spēlēt Zviedrijas Elitsērijā. 1992. un 1994. gadā Helminens kopā ar komandu izcīnīja Zviedrijas čempiona titulu.
1996.—97. gada sezonā Helminens atgriezās "Ilves" sastāvā. 1999. gadā hokejists kļuva par komandas kapteini. Pēc 2007.—08. gada sezonas, esot 44 gadus vecs, Helminens paziņoja par profesionāļa karjeras beigšanu.
Somijas izlases rindās Helminens ir izcīnījis sudraba medaļu 1988., bet bronzas medaļu 1994. un 1998. gada Olimpisko spēļu turnīros, kopā savas karjeras laikā piedaloties sešās Olimpiskajās spēlēs. 
1995. gadā kļuvis par Pasaules čempionu, medaļas izcīnot vēl sešos Pasaules čempionātos.

Trenera karjera

2010. gada 9. martā Helminens kļuva par Tamperes "Ilves" trenera palīgu. 2012. gada vasarā Raimo uzņēmās komandas galvenā trenera pienākumus, taču jau sezonas gaitā tika atlaists. No 2013. līdz 2015. gadam bija KHL kluba Astanas "Baris" trenera palīgs.
Bijis Somijas U-20 izlases galvenais treneris 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem. 2010. un 2011. strādājis par galvenā trenera palīgu.
Juris Ķēmanis

Biogrāfija

Juris Ķēmanis piedzima 1883. gada 14. martā Biržu pagasta «Zānos». Mācījies Biržu pagasta skolā, 1901. gadā pabeidzis Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāziju, 1905. gadā — Maskavas Universitātes Juridisko fakultāti.
No 1905. līdz 1909. gadam strādāja Rīgas apgabaltiesā, bija tiesu amatu kandidāts. No 1909. līdz 1914. gadam bija zvērināta advokāta palīgs Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā (no 1914. līdz 1918. gadam) Pēterburgā bija bēgļu komitejas grāmatvedis un Latviešu bēgļu centrālkomitejas vicepriekšsēdētājs. Darbojies Latviešu Pagaidu nacionālās padomes Ārlietu nodaļā. 1918. gadā atgriezās Latvijā, bija Tiesu palātas loceklis.
1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Bezpartijisko grupu. Paralēli darbam parlamentā bija iekšlietu ministra biedrs. Abos amatos bija līdz 1922. gadam. Bezpartijisko grupas pārstāvji, to skaitā Ķēmanis, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu «Nacionālais centrs», darbības pēdējos gados — «Nacionālā apvienība». Ķēmanis bija ilggadējs partijas padomes dalībnieks.
1922. gada oktobrī Ķēmanis kļuva par zvērinātu advokātu. 1925. gadā kļuva par Zvērinātu advokātu padomes locekli. 1935. gadā kļuva par Latvijas Republikas Tieslietu ministrijas juristu konsultācijas pastāvīgo locekli.
Miris Asaros 1937. gada 7. augustā pēc ilgas slimības. Apbedīts 11. augustā Rīgas Meža kapos.
Ūle Einars Bjērndalens

Karjera

Bērnībā Ū. E. Bjērndalens nodarbojies ar dažādiem sporta veidiem, līdz vecākā brāļa Dāga iespaidā pievērsies biatlonam. Viņa vecākais brālis Dāgs Bjērndalens arī ir bijis profesionāls biatlonists, kas pārstāvējis Norvēģijas izlasi un izcīnījis medaļu olimpiskajās spēlēs.
1992. gadā izcīnīja pirmo medaļu Pasaules junioru čempionātā. Nākamajā gadā debitēja Pasaules kausa izcīņā un gadu vēlāk pirmo reizi iekļuva trijniekā.
Izcīnot zelta medaļu stafetē un sudraba medaļu 20 km distancē savās piektajās olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā, Ū. E. Bjērndalens kļuva par otro medaļām bagātāko sportistu ziemas olimpisko spēļu vēsturē. Uzvarot jau pirmajā distancē — sprintā — 2014. gada Olimpiskajās spēlēs Sočos viņš ar iegūtām 12 olimpisko spēļu medaļām ar savu tautieti distanču slēpotāju Bjērnu Dēli dalīja pirmo vietu pēc medaļu skaita ziemas olimpiskajās spēlēs. Pēc uzvaras jauktajā stafetē ar Norvēģijas komandu viņš apsteidza B. Dēli medaļu skaita ziņā.

Privātā dzīve

2006. gadā Ū. E. Bjērndalens apprecējās ar bijušo Itālijas biatlonisti Natalī Santēru-Bjērndalenu (savas profesionālās karjeras pēdējā sezonā viņa pārstāvēja Beļģiju). 2012. gadā tika paziņots par laulības šķiršanu. 2016. gadā apprecējies ar baltkrievu biatlonisti Darju Domračevu.
Hennigsdorfa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1375. gadā. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta ietilpa VDR, bet tieši blakus atradās Rietumberlīne, kas no 1961. līdz 1990. gadam bija atdalīta ar Berlīnes mūri. Pie pilsētas sākas 1951./52. gadā VDR izraktais Hāfeles kanāls, kas apiet Rietumberlīnes teritoriju.

Ekonomika

Pilsētā atrodas kompānijai Bombardier Transportation piederoša dzelzceļa vagonu rūpnīca, kā arī Deutsche Post šķirošanas centrs.
Rīgas guberņa

Vēsture

1710. gadā Lielā Ziemeļu kara laikā krievu karaspēks iekaroja Rīgu un vēl pirms kara beigām ar Pētera I pavēli 28.07.1713. tika izveidota Rīgas guberņa. Sākotnēji Pēteris I bija iecerējis jaunās guberņas teritorijā ietilpināt visu Daugavas-Dņepras ūdensceļu līdz Smoļenskai, tādēļ tā sastāvēja no divām daļām — Rīgas provinces un Smoļenskas provinces. Pēc kara beigām 1722. gadā Rīgas guberņai pievienoja Tērbatas apriņķi.
Pēc Pētera I nāves Smoļenskas provinces daļā ķeizariene Katrīna I 1726. gadā lika izveidot patstāvīgu Smoļenskas guberņu un Rīgas guberņas sastāvā izveidot piecas provinces: Rīgas, Cēsu, Tērbatas, Pērnavas un Sāmsalas.
1783. gada 3. jūlijā Krievijas ķeizariene Katrīna II izdeva rīkojumu, ar kuru Rīgas guberņa tika likvidēta un tās vietā izveidota Rīgas vietniecība. 1783. gadā guberņai pievienoja Slokas novadu (tagadējās Jūrmalas teritoriju).

Sudraba livonēzi

1756. gadā Krievijas impērijas Senāts atļāva kalt pēc dāldera sistēmas piecu nominālu monētas lietošanai Rīgas un Igaunijas guberņās — 96, 48, 24 un 4 kapeiku livonēzus no 72 raudzes sudraba un 2 kapeiku livonēzu un 36 raudzes sudraba. Pēc Septiņgadu kara beigām 1764. gada livonēzus izņēma no apgrozības.
Trīsvilcis

Trīsvilcis (angļu: threemover) ir šaha uzdevums, kurā dotais mērķis (mats, pats, pašmats utt.) jāsasniedz trijos gājienos.
Bez žanra apzīmējuma šis nosaukums tiek lietots ar nozīmi tiešā mata trīsvilcis.
Teodors Anševics

Dzīvesgājums

Dzimis Nīcā, ieguva pamatizglītību Saldus pilsētas skolā, skolas gaitas turpināja vidusskolā Rīgā. Studēja jurisprudenci Latvijas Universitātē.
No 1922. līdz 1925. gadam bija grāmatvedis Saldus pilsētas valdē un grāmatvedis tirdzniecības uzņēmumā J. A. Kukurs Rīgā. Saldus ģerboņa autors. 
No 1925. gada decembra bija Ārlietu ministrijas darbinieks. Strādājis Londonā. 1939. gada 18. novembrī Anševics tiek iecelts par Ārlietu ministrijas Administratīvā departamenta direktoru. 
Šajā amatā 1940. gada 18. maijā  Anševics nosūtīja slepenā valdības sēdē pieņemto ārkārtas pilnvaru norakstu Latvijas sūtnim Londonā Kārlim Zariņam, pastāv versija, ka Anševics to darījis pretēji Ārlietu ministra Vilhelma Muntera norādījumiem - pats Munters pilnvaru oriģinālu Zariņam tā arī nenosūtīja. 
pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 26. jūlijā viņu atlaida no darba Ārlietu ministrijā, pēc tam strādāja par grāmatvedi rūpnīcā "Aurora".
1941. gada 11. jūnijā viņu apcietināja kā "bijušo ĀM Administratīvā departamenta direktoru", pratināja un 1941. gada 13. jūnija naktī deportēja uz Krieviju. 20. jūnijā ceļā uz Juhnovas nometni Kalugas apgabalā T. Anševics mēģināja bēgt, ielecot upē. Konvoja karavīri šāva un viņu ievainoja. Ieslodzīts Mediņas cietumā Kalugas apgabalā, vēlāk pārvests uz Suzdaļas cietumu, kur miris 1942. gada 23. janvārī.
Fjodors III Romanovs

Pilns tituls

Kā Krievijas cars Fjodors Aleksejevičs svarīgākos valsts dokumentus parakstīja kā:
"No Dieva žēlastības mēs, Fjodors Aleksejevičs, visas Liel-, Maz- un Baltkrievijas dižais valdnieks cars un lielkņazs, Maskavas, Kijevas, Vladimiras, Novgorodas patvaldnieks, Kazaņas cars, Astrahaņas cars, Sibīrijas cars, Pleskavas valdnieks un Smoļenskas, Tveras, Jugras, Permas, Vjatkas, Bulgārijas u.c. valstu lielkņazs, Ņižņijnovgorodas, Čerņigovas, Rjazaņas, Polockas, Rostovas, Jaroslavļas, Belozerskas, Udoras, Obdorskas, Kondijas un lielkņazs, visas ziemeļu zemes valdnieks, Ivērijas zemes, Kartvelas un Gruzijas caru, un Kabardijas zemes, Čerkasu un Kalnu kņazu pavēlnieks un kungs un daudzu citu austrumu un rietumu un ziemeļu valstu un zemju mantots valdnieks un īpašnieks."
(Божiею Милостiю, мы Великiй Государь Царь и Великiй Князь Θеодоръ Алексђевичь, всея Великiя и Малыя и Бeлыя Росии Самодержецъ, Московскiй, Кiевскiй, Владимiрскiй, Новгородскiй, Царь Казанскiй, Царь Астраханскiй, Царь Сибирскiй, Государь Псковскiй и Великiй Князь Смоленскiй, Тверскiй, Югорскiй, Пермскiй, Вятцкiй, Болгарскiй и иныхъ, Государь и Великiй Князь Новагорода Низовскiя земли, Черниговскiй, Резанскiй, Ростовскiй, Ярославскiй, Бђлоозерскiй, Удорскiй, Обдорскiй, Кондинскiй и Всея Сђверныя страны повелитель и Государь Иверскiя земли, Карталинскихъ и Грузинскихъ царей, и Кабардинскiя земли, Черкаскихъ и Горскихъ князей и иныхъ многихъ государствъ и земeль, восточныхъ, и западныхъ, и сђверныхъ отчичь, и дедичъ наслђдникъ Государь и Облаадател.)
Alina Tarahoviča

Biogrāfija

1990. gados bijusi viena no perspektīvākajām Polijas jaunajām šahistēm. Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu dalībniece dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījusi 5 medaļas: divas zelta (1993. gadā U12 vecuma grupā un 1997. gadā U16 vecuma grupā) un trīs sudraba (1991. gadā U10 vecuma grupā, 1992. gadā U12 vecuma grupā un 1995. gadā U14 vecuma grupā). Vairākkārt pārstāvējusi Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Lielāko panākumu guvusi 1992. gadā Rimavskā Sobota, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā un kļuvusi par FIDE meistari sievietēm (WFM). 1995. gadā Verdenā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā.
Kopš 2000. gada vairs nepiedalās šaha turnīros.
Čellmana rags

Čellmana rags (zviedru: Kap Kjellman, angļu: Cape Kjellman, spāņu: Cabo Kjellman) ir zemesrags Greiema Zemes ziemeļu piekrastē Antarktīdā. Izvietojies pie Šarko līča austrumu ieejas. Atdala Deivisa krastu rietumos no Triniti pussalas austrumos.
Zemesragu 1902. gada novembrī—decembrī atklāja zviedru antarktiskā ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā un nosauca, domājams, par godu zviedru botāniķim Fransam Reinholdam Čellmanam, kurš pavadījis Nordenšeldu vairākās tā arktiskajās ekspedīcijās.
Vēderplēve

Vēderplēve (latīņu: peritoneum) ir plāns serozs apvalks ar gludu, spilgtu viendabīgu virsmu, kas aptver vēdera dobuma un daļēji mazā iegurņa orgānu sienas. Vēderplēves virsma ir aptuveni 20 400 cm² un gandrīz vienāda ar ādas platību. Vēderplēvi veido lamina propria, serozs apvalks un to sedzošs plāns epitēlijs — mezotēlijs.
Poēzijas medalus

Poēzijas medalus (sennorvēģu: skáldskapar mjaðar vai Suttungmjaðar) skandināvu mitoloģijā ir dzēriens, kas dod gudrību un iedvesmu.
Poēzijas medalus izcelsme skaidrota Snorres Sturlusona Skáldskaparmál pirmajā daļā, kurā atainota Ēgira un Brāgi saruna. Brāgi Ēgiram izklāsta medalus izcelsmi no Kvasīra asinīm un to, kā Odins šo poēzijas medalu ieguvis.
Toluols

Īpašības

Metilgrupa ir elektrondonorais aizvietotājs, kas novirza elektrofilos aizvietotājus o- un p-pozīcijās, bet nukleofilos — m-pozīcijās. Metilgrupa var tikt oksidēta līdz karboksilgrupai; ar maigākiem oksidētājiem iespējams oksidēt oglekli līdz zemākai oksidēšanas pakāpei. Oksidējot toluolu, iegūst benzoskābi, nitrējot toluolu, var iegūt dinitrometilbenzolu un TNT.
Austrumtimora

Vēsture

16. gadsimta sākumā Timoras salā ieradās portugāļu tirgotāji. 18. gadsimta sākumā salas austrumu daļā tika izveidota Portugāles kolonija. Konflikti ar holandiešiem noveda pie 1859. gada līguma, ar kuru Portugāle atteicās no salas rietumu daļas.
Otrā Pasaules kara laikā no 1942. līdz 1945. gadam Austrumtimoru bija okupējis Japānas impērijas karaspēks. Pēc Japānas sakāves karā Portugāle atjaunoja savu koloniālo varu.
1975. gada 28. novembrī Austrumtimora pasludināja neatkarību no Portugāles, bet tikai 9 dienas vēlāk to okupēja Indonēzija un 1976. gada jūlijā to anektēja kā Timortimuras provinci. Turpmākos divdesmit gadus risinājās neveiksmīga cīņa par neatkarību, kurā tika nogalināti 100 000 līdz 250 000 cilvēku.
1999. gada 30. augustā ANO uzraudzībā notika referendums, kurā 78,5% Austrumtimoras iedzīvotāju nobalsoja pret palikšanu Indonēzijas sastāvā.
Pēc referenduma vietējie pret neatkarību vērstas bruņotas grupas, kurus organizēja un atbalstīja Indonēzija, sarīkoja plaša mēroga uzbrukumus neatkarības atbalstītājiem. Tajos 1400 cilvēku tika nogalināti, ap 300 000 bija spiesti doties bēgļu gaitās uz Rietumtimoru, infrastruktūra tika smagi izpostīta. Tika nopostītas gan dzīvojamās mājas, gan skolas, apūdeņošanas sistēmas un gandrīz 100% elektrības tīklu.
1999. gada 20. septembrī ieradās Austrālijas vadītie starptautiskie miera uzturēšanas spēki (INTERFET) un izbeidza vardarbību. 2002. gada 20. maijā Austrumtimora tika starptautiski atzīta kā neatkarīga valsts.

Pēdējā laika nemieri

2006. gada aprīlī iekšpolitiskais saspīlējums apdraudēja jaunās nācijas drošību, kad militārs apvērsums noveda pie vardarbības un gandrīz pilnīga likumīgās kārtības sabrukuma Dili. Atsaucoties uz Austrumtimoras valdības lūgumu, maija beigās Austrumtimorā ieradās Austrālijas vadītie Starptautiskie stabilizācijas spēki (ISF). Augustā ANO Drošības padome izveidoja Timoras-L'estes ANO integrēto misiju (UNMIT), kura iekļāva vairāk kā 1600 cilvēku lielu autorizētu policijas personālu.
ISF un UNMIT atjaunoja stabilitāti, ļaujot Austrumtimoras valdībai sarīkot 2007. gada aprīlī un jūnijā prezidenta un parlamenta vēlēšanas salīdzinoši mierīgā gaisotnē.
2008. gada februārī nemiernieku grupa sarīkoja neveiksmīgu uzbrukumu prezidentam un premjerministram. Nemiernieku vadonis šajā uzbrukumā tika nogalināts un lielākā daļa dumpinieku padevās valdības spēkiem 2008. gada aprīlī.

Ekonomika

Austrumtimorā darbojas tirgus ekonomika un tā iesākumā bija atkarīga no dažādu preču eksporta. Tās pamatā bija kafija, marmors, eļļa un sandalkoks.
Šobrīd valsts ieņēmumus papildina naftas un dabasgāzes ieguve jūrā, bet no tā maz ieguvuši nelielie ciemati, kas joprojām paļaujas uz naturālo saimniecību. Gandrīz puse valsts iedzīvotāju dzīvo galējā nabadzībā.
Piektais Bītls

Piektais Bītls ir informatīvs apzīmējums, ko devuši dažādi preses un izklaides biznesa pārstāvji, personām, kuras kādā laika posmā ir bijuši grupas dalībnieki vai kuriem ir bijusi cieša saikne ar "Leģendāro Četrinieku" (Džons Lenons, Pols Makartnijs, Džordžs Harisons, Ringo Stārs), grupas pastāvēšanas laikā.
Jekaterina Zubkovska

Biogrāfija

Minskas šaha skolas audzēkne. Pārstāvējusi Baltkrieviju dažādos Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2017. gadā uzvarējusi Eiropas skolēnu šaha čempionātā meiteņu G07 vecuma grupā un Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meiteņu G08 vecuma grupā. 2018. gadā uzvarējusi Pasaules jauniešu šaha ātrspēles čempionātā meiteņu G08 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā G08 vecuma grupā.
Fabio Kannavaro

Futbolista karjera

Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis Itālijas klubus Napoli, Parma, Internazionale, Juventus. 1999. gadā kļuva par UEFA kausa ieguvēju Parma sastāvā. Spēlējis arī Real Madrid, ar ko divreiz uzvarēja La Liga (2007. un 2008. gadā). Futbolista karjeru noslēdza Apvienoto Arābu Emirātu klubā Al-Ahli. 
Pirmo spēli Itālijas izlasē aizvadīja 1997. gada 22. janvārī pret Ziemeļīriju. Piedalījies četros FIFA Pasaules kausa finālturnīros (1998, 2002, 2006, 2010) un divos Eiropas čempionāta finālturnīros (2000, 2004). Ilgus gadus bijis izlases kapteinis, tai skaitā arī 2006. gada Pasaules kausā, kad Itālija kļuva par pasaules čempioniem. Savu karjeru izlasē viņš beidza pēc 2010. gada Pasaules kausa finālturnīra, kur Itālijas izlase nespēja izkļūt no apakšgrupas. Kopā izlases rindās aizvadījis 136 spēles un guvis divus vārtus.

Trenera karjera

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. 2013. gadā sāka strādāt Al-Ahli kā trenera asistents. 2014. gadā kļuva par Ķīnas kluba Guangzhou Evergrande galveno treneri. Karjeras turpinājumā strādājis arī Saūda Arābijā un ar citu Ķīnas klubu Tianjin Quanjian.
2017. gada atgriezās Guangzhou Evergrande. 2019. gada martā tika apstiprināts par Ķīnas izlases galveno treneri.
Uzvarētāja

Sižets

Galvenās varones četrdesmitā dzimšanas diena. Atskatoties pagātnē, viņa redz, ka visu pakļāvusi vienam mērķim - par katru cenu sasniegt dzīvē augstu stāvokli, kļūt par šīs dzīves "uzvarētāju". Viņa saprot, ka visas šīs šķietamās uzvaras galu galā pārvērtušās zaudējumā, ka soli pa solim savu dzīvi iztērējusi.